prop · GY031d7 · 2010-10-12 00:00:00 — Samverkan och arbetsfördelning mellan bankerna och FN-organen är av särskild vikt i dessa länder. Hiv och aids individen i fokus Kampen mot hiv och aids kommer fortsatt att vara en viktig del av internationella arbete. Regeringen har genom en särskild policy för internationella agerande på hiv- och aidsområdet skapat en plattform för effektiva svenska insatser. Målet för arbetet är minskad utsatthet för hiv och aids och ökade möjligheter till ett meningsfullt liv för de grupper som främst drabbas. Arbetet tar sin utgångspunkt i rättighetsperspektivet och i fattiga människors perspektiv på utveckling och genomsyras av kravet på stärkt respekt för de mänskliga rättigheterna och ökad jämställdhet. Individen sätts i fokus. Med denna utgångspunkt uppmärksammas även barnens och unga människors samt sårbara gruppers behov av ökat stöd, synlighet och möjligheter att påverka sina levnadsvillkor. Det förebyggande arbetet samt lindrandet av de långsiktiga effekterna av hiv och aids ges särskild prioritet. En central plattform för genomförandet av policyn utgörs av Globala fonden för hiv och aids, tuberkulos och malaria. arbetar för en reform som gör att låginkomstländer med hög sjukdomsbörda i första hand ska komma i fråga för stöd. arbetar även för en översyn och reformering av systemet för styrning och ansvarsutkrävande i fondens verksamhet. Vidare verkar för att FN:s gemensamma program mot hiv och aids fortsätter att stärka sitt preventionsarbete, med särskilt fokus på jämställdhet och SRHR. agerar för en effektiv respons på hiv och aids, men också för ett effektivare utnyttjande av de medel som ställs till förfogande. För detta krävs både att hiv och aids i ökad grad blir del av länders samlade satsningar på hälsa, särskilt sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, att de drabbade ländernas egna insatser ökar samt att det internationella stödet samordnas bättre. Effektiva åtgärder mot hiv och aids kräver ett aktivt engagemang av ett stort antal aktörer statliga och icke-statliga i och internationellt. En samsyn är nödvändig i agerandet och insatserna måste utgöra stöd för de drabbade ländernas egna prioriteringar, planer och program. Ett ansvarsfullt ledarskap krävs, både på det politiska planet och inom det civila samhällets organisationer. Erfarenheter visar att sådant ledarskap är nödvändigt för att lyckas i kampen mot hiv och aids. Hiv och aids är därför en viktig dialogfråga för , såväl på politisk nivå som i det löpande arbetet. Regeringen har i samarbete med och Sida utvecklat ett referensmaterial till stöd för dialoger om hiv och aids och andra SRHR-frågor. Informationen till ambassadörer om SRHR med utgångspunkt i detta material genomfördes och detta arbete kommer att följas upp med ambassaderna. En strategi för särskilda hiv/aids insatser i kommer att tas fram . agerande för aktiv korruptionsbekämpning Fattigdom, brist på demokrati och korruption går ofta hand i hand. Korruption är på samma gång både ett uttryck för och en följd av underutveckling. Det är därför ett faktum att de flesta av de länder som får bistånd också hör till världens mest korrupta länder enligt . Regeringen avser att stärka arbetet med antikorruption bl.a. genom att i högre utsträckning lyfta fram korruptionsfrågorna och ställa krav i dialogen med våra samarbetspartners. ska agera vid minsta misstanke om korruption och säkerställa att det inom biståndsförvaltningen finns robusta och tydliga system för att hantera misstankar om korruption. En aktiv korruptionsbekämpning kräver samverkan mellan stater och medborgare, mellan olika institutioner och aktörer. Frimodiga och granskande medier, starka självständiga nationella revisionsinstitutioner och möjligheter 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 till ansvarsutkrävande i parlamentet, liksom ökad transparens och rätt till information är grundläggande komponenter. ska bli bättre på att samarbeta med andra för att förebygga och bekämpa korruption, exempelvis genom samarbete mellan rättsvårdande myndigheter. Genom uppdrag i regleringsbrevet säkerställer regeringen nu att Sida har en stark och självständig funktion för hantering av korruptionsfrågor, inklusive ett s.k. whistleblower system. kommer att skapa en liknande funktion för misstankar om oegentligheter bl.a. gällande de delar av biståndet som departementet ansvarar för. En aktiv korruptionsbekämpning kräver insatser som kan bidra till att komma till rätta med brist på insyn och ansvarsutkrävande. När det gäller att bidra till ökad insyn handlar det t.ex. om att synliggöra givarstöd och offentliga budgetar, stärka oberoende revisioner, främja offentlighetsprincipen och skapa system för transparenta upphandlingar. Att skapa möjligheter till ansvarsutkrävande handlar t.ex. om att stärka fria medier, ett oberoende rättsväsende och ett aktivt civilsamhälle, men också om att skapa tekniska förutsättningar för informationsutbyte och granskning med hjälp av informations- och kommunikationsteknologiska tjänster. Ett regionalt antikorruptionspaket för utformas inom ramen för den regionala Afrikastrategin. Den privata sektorn och näringslivet såväl lokala som internationella företag har en viktig roll att spela för att motverka korruption i utvecklingsländer. Genom ett ansvarsfullt företagande kan näringslivet bidra till ökad öppenhet och konkurrens vad gäller upphandlingar samt en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar tillväxt. Det av regeringen nybildade Rådet för näringsliv och utveckling (NU), med syfte att ta tillvara det svenska näringslivets erfarenheter och kompetens, kommer att få en viktig funktion i att främja ekonomisk tillväxt genom ett ansvarsfullt företagande i utvecklingsländer. har tillträtt mot korruption och deltar i en rad andra initiativ mot korruption, såväl multilaterala som företagsrelaterade. Det omfattar ett aktivt deltagande i arbetsgrupper inom ramen för FN- konventionen mot korruption (UNCAC) framför allt i den grupp som ansvarar för översyn av parternas tillämpning av konventionen genom den mekanism som kom 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 på plats under ordförandeskap i EU . stödjer detta finansiellt genom sitt bidrag till mot droger och brottslighet, UNODC. Därtill kommer deltagande i arbetet med förebyggande åtgärder, tekniskt bistånd samt återställande av tillgångar ett område där också bidrar till det s.k. StAR-initiativet (Recovery Initiative), ett samarbete mellan och . ger ett viktigt stöd för minskad korruption genom utvecklingsbankernas arbete med god samhällsstyrning, i vilket stöd till förstärkt offentlig finansiell styrning och kontroll ingår. stöd till företagsrelaterade uppförandekoder omfattar bl.a. riktlinjer för multinationella företag, FN:s Global Compact samt EITI (Transparency Initiative). EITI syftar till att stärka resursrika länders möjlighet att hantera sina intäkter från råvaruutvinning genom ökad transparens och ökat ansvarstagande. 3.6.3Fortsatt reformering av biståndet och biståndsförvaltningen Regeringen har sedan den tillträdde genomfört ett antal reformer i syfte att skapa bättre förutsättningar för ett effektivt och resultatorienterat bistånd. En rad utmaningar återstår dock. Reformeringen av biståndet ska därför fortsätta för att möjliggöra en kraftsamling, framförallt för jordens allra fattigaste. Det är regeringens bedömning att biståndet måste bli mer transparent. Ett arbete har därför inletts med att öppna biståndet för ökad insyn och idéer från fler. bör biståndets och biståndsförvaltningens ändamålsenlighet och måluppfyllelse kontinuerligt prövas. Målsättningen är att åstadkomma en så effektiv fattigdomsbekämpning som möjligt. Ett öppet och effektivt bistånd Öppna biståndet är benämningen på regeringens fortsatta reformering av det svenska biståndet. Åtgärder kommer att vidtas för att åstadkomma ett mer effektivt och öppet bistånd, bl.a. genom att använda de möjligheter som globaliseringen och den teknologiska utvecklingen skapar. Öppna biståndet tar fasta på behovet av ökad öppenhet och transparens för att öka kunskapen om biståndet och förbättra förutsättningarna för ansvarsutkrävande och granskning, för att främja nytänkande och för att öka samverkan med andra delar av samhället. Regeringens avsikt är att transparens, deltagande från och samverkan med fler aktörer ska genomsyra hela biståndet. Som ett led i arbetet för att öka effektiviteten i biståndet har en transparensgaranti införts inom det svenska biståndet. Regeringens ambition är att de skattemedel som används för bistånd ska vara möjliga att följa. Transparensgarantin innebär att det ska vara enkelt att ta del av relevant information om biståndet det ska tydligt framgå vad som görs, när, hur och varför, för hur mycket pengar och med vem. Biståndsinformationen ska publiceras aktivt och göras snabbt tillgänglig och jämförbar i ett öppet format. Regeringens ambition är att alla intresserade ska kunna följa hela biståndskedjan, från övergripande beslut om biståndets inriktning och fördelning, till enskilda beslut, utbetalningar, genomförande och uppföljning. Dagens digitaliserade verklighet gör det möjligt att tillämpa offentlighetsprincipen på ett mer aktivt sätt. blir information tillgänglig på begäran. Ett utvecklat sätt att tillämpa offentlighetsprincipen inom biståndsförvaltningen ska medföra att all information som inte är föremål för sekretess ska göras tillgänglig på Internet. Som ledande biståndsgivare med en lång öppenhetstradition och en tydlig demokratiagenda har särskild anledning att uppfylla de transparenskrav som aktualiserats på den internationella biståndsdagordningen. Insyn och öppenhet är grundläggande förutsättningar för demokratiskt ansvarsutkrävande. Regeringen har därför i propositionen En offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt (prop. 2009/10:175) tydliggjort vikten av ökad öppenhet och tillgänglighet till offentlig information där biståndet omnämns särskilt. Regeringens princip är att offentlig information är att betrakta som gemensamma resurser och att handlingar som myndigheter tillhandahåller därmed ska kunna vidareutnyttjas fritt. Mer tillgänglig biståndsinformation förväntas ge bättre underlag för beslut om biståndets inriktning samt underlätta synliggörandet av biståndets resultat. Det är regeringens avsikt att ökad öppenhet inom biståndet även ska begränsa utrymmet för korruption, duplicering och felaktig resursanvändning och stärka förutsättningarna för ansvarsutkrävande. Förbättrad tillgång till information kan således bidra till ökad effektivitet och förutsägbarhet i biståndet. Införandet av en transparensgaranti i det svenska biståndet kan härledas till Parisdeklarationen och handlingsplanen från (Agenda for Action) där betydelsen av transparens och ansvarsutkrävande särskilt har tydliggjorts och där tillsammans med andra givare har åtagit sig att öka insynen i biståndet. International Aid Transparency Initiative (IATI), som och många andra givare och partnerländer undertecknat, konkretiserar dessa åtaganden. Frågan om ökad öppenhet och transparens i den offentliga förvaltningen har även aktualiserats på EU-nivå. Under det svenska ordförandeskapet i EU 2009 antogs en ministerdeklaration om e-förvaltning som klargör vikten av att öppna den offentliga förvaltningen i syfte att göra det möjligt för offentlig information att återanvändas av olika aktörer, att förbättra insynen i ärendeprocesser samt att hitta nya och effektiva sätt att involvera medborgare och företag i policyprocesser. Biståndet måste ställa krav och utkräva ansvar. Det krävs mod att säga ifrån och säga stopp, att bromsa, frysa och avsluta insatser och samarbeten när de inte håller måttet eller lever upp till förväntningarna. fokuserades det svenska biståndet till ett mindre antal samarbetsländer. genomfördes en uppföljning av denna landfokusering som framför allt beaktade arbetsfördelningen mellan olika biståndsgivare, förekomsten av korruption och graden av kränkningar av de mänskliga rättigheterna och brister i demokratin, liksom graden av biståndsberoende. Som ett resultat av denna uppföljning kommer några bilaterala samarbetsstrategier att ändra inriktning, dialogens inriktning förtydligas i vissa fall och samarbetet att avslutas i något fall. Med början 2011 ominriktas och minskar exempelvis de svenska biståndsinsatserna i . För att ytterligare säkerställa en effektiv medelsanvändning och uppnå ökad transparens ser regeringen som ett led i Öppna biståndet 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 över de kriterier som används i bedömningarna av de multilaterala organisationerna. En granskning har genomförts av transaktionskostnader och ersättningsnivåer inom de multilaterala organisationerna för att se till att bidrag används på ett ändamålsenligt sätt. Frågor om transparens och öppenhet drivs också aktivt i påverkansarbete i de multilaterala organisationerna. För att bidra till ökad effektivitet i den del av biståndet som kanaliseras via svenska civilsamhällesorganisationer, har en ny strategi antagits av regeringen. Nivån på administrationskostnaderna begränsas till högst i syfte att finansiella bidrag i så hög utsträckning som möjligt kanaliseras till verksamhet i samarbetsländerna. Nya aktörer och mer kunskap Ett effektivt och ändamålsenligt utvecklingssamarbete förutsätter ökad samverkan med och engagemang från fler och nya aktörer, inklusive den privata sektorn och civilsamhällesorganisationer. Regeringen anser därför att inte minst näringslivets aktörer måste få mer kunskap om hur ingångarna till biståndet ser ut, guidas till styrdokument, ansökningsförfaranden m.m. Det inrättade Rådet för näringsliv och utveckling är ett exempel på hur samarbetet med näringslivet kan öka. Regeringen anser att tillgången till forskningsbaserad kunskap är viktig för utvecklingen i utvecklingsländerna. Regeringens policy, Forskning för utveckling, gäller perioden 20102014 och anger att det övergripande målet för det forskningsstöd som finansieras under utgiftsområde 7 är att stärka och utveckla forskning av relevans för fattigdomsbekämpning. Detta ska ske genom såväl kapacitetsuppbyggnad av forskning i utvecklingsländer liksom genom relevant svensk och internationell forskning. De resultat och spridningseffekter som genereras genom det svenska stödet till forskning ska kommuniceras till andra områden och aktörer som är relevanta för utveckling i samarbetsländer och inom det svenska utvecklingssamarbetet. Regeringen ökar därför stödet till forskningssamarbete 2011. Enligt regeringens bedömning är ökad konkurrens nyttigt för biståndets resultat och en förutsättning för att innovationer ska tas tillvara på ett bättre sätt. Regeringen menar vidare att delaktigheten i och granskningen av biståndet 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 skulle kunna förbättras genom ökad samverkan med den intresserade allmänheten. Andra biståndsgivares modeller för s.k. gemensam problemlösning ska därför analyseras som grund för ett förslag om hur allmänhetens kunskaper och idéer skulle kunna tas tillvara. Strategiskt val av biståndsformer och finansieringsmodeller Ett effektivt och resultatinriktat utvecklingssamarbete förutsätter medvetna och strategiska val mellan olika samarbetspartners och samarbetsformer. I det internationella utvecklingssamarbetet har bistånd genom projektstöd varit den dominerande samarbetsformen och är så fortfarande. För samarbetsländerna har det ofta inneburit svårigheter att samordna och styra ett stort antal projekt som inte sällan har hanterats utanför samarbetspartnerns ordinarie strukturer. Med utgångspunkt i internationella åtaganden om biståndseffektivitet är det regeringens avsikt att andelen programbaserat bistånd ska öka. En programansats är ett förhållningssätt i utvecklingssamarbetet som grundas på principen om samordnat stöd för ett lokalt ägt program en nationell utvecklingsplan, sektorplan eller en organisations program under samarbetspartnerns ledarskap. Det innebär att biståndet anpassas till samarbetspartnerns prioriteringar och hanteras inom ramen för samarbetspartnerns reguljära planering, genomförande och uppföljning. Regeringen har i de nya riktlinjerna för samarbetsstrategier angivit principer för ett effektivt bistånd och för olika samarbetsformer. Utgångspunkten är att det svenska utvecklingssamarbetet ska tillämpa en programansats. I enlighet med handlingsplanen från och EU:s operativa ramverk för biståndseffektivitet ska användning av samarbetspartnerns system utgöra förstahandsalternativ när samarbetet utformas. Programansatsens förhållningssätt kan och bör tillämpas i förhållande till olika samarbetsformer och samarbetspartners, vilket innebär att även projektstöd mer systematiskt ska använda samarbetspartnerns system. Förutsättningarna att tillämpa en programansats varierar mellan olika landkategorier. I länder med vilka bedriver ett långsiktigt programsamarbete finns vanligen goda förutsättningar för att tillämpa programansatser och att i ökad utsträckning använda samarbetslandets I denna kategori länder utgår av biståndet genom Sida i form av programstöd. I konflikt- och postkonfliktländer liksom i reformsamarbetet med är andelen programansatser lägre () och endast en mindre andel av biståndet kanaliseras genom samarbetslandets system. I dessa länder, där samarbetet ofta sker med andra aktörer än staten, handlar det framför allt om att tillämpa en programansats i förhållande till de aktörer som samarbetar med. Inom reformsamarbetet i finns det inte en tradition av att arbeta med programansatser, men i flera länder tas i ökad utsträckning initiativ att tillämpa detta förhållningssätt. En ökad andel programansatser och användning av samarbetsländernas system ställer krav på reformer och andra åtgärder för att stärka offentlig finansiell styrning och kontroll. Regeringen har sett över riktlinjerna för generellt budgetstöd för fattigdomsbekämpning och har utformat riktlinjer för andra samarbetsformer, såsom sektorbudgetstöd. Riktlinjerna tydliggör att budgetstöd ska kombineras med åtgärder till stöd för kapacitetsutveckling, ansvarsutkrävande och finansiell kontroll. När användningen av samarbetspartnerns system ökar blir arbetet med kapacitetsutveckling, framför allt inom offentlig finansiell styrning, än mer angeläget. Ett annat viktigt område är åtgärder för att förbättra medborgarnas möjligheter att utkräva ansvar. Det kan ske genom reformer som förbättrar öppenhet och insyn, stärker gransknings- och kontrollfunktioner samt genom stöd till det civila samhället och andra oberoende aktörer. Regeringens syn är att olika former av samarbete kompletterar varandra. Gåvobistånd till exempelvis den offentliga förvaltningen eller det civila samhället kan kombineras med lån och garantier för investeringar i den privata sektorn. På så sätt kan utväxlingen av biståndet öka. Se vidare om utvecklingslån och garantier i avsnittet Utvecklingslån och garantier, inklusive miljölån (sidan 25). Ökad effektivitet på det multilaterala området De senaste årens åtgärder för att effektivisera och höja kvaliteten på det multilaterala utvecklingssamarbetet har gett resultat. har en rad verktyg på plats för att stärka styrningen av arbetet. Strategin för multilateralt utvecklingssamarbete (multistrategin) är grundstenen i multilaterala utvecklingssamarbete. utvärderade SADEV (internationellt utvecklingssamarbete) strategins genomförande. kommer utvärderingens rekommendationer tas om hand och bearbetas vidare. Även riktlinjer för ansvarsfördelningen för det svenska multilaterala utvecklingssamarbetet, som antogs av regeringen , kommer att utvärderas . Riktlinjerna innebär att det nu finns en mer tydlig och effektiv ansvarsfördelning inom och gentemot Sida. Identifierade förändringsbehov och kompletteringar kommer att följas upp . Arbetet med att genomföra organisationsbedömningar och organisationsstrategier fortsätter. Bedömningarna kommer fortsatt att utgöra en viktig grund för att avgöra storleken på de svenska basbudgetstöden till de multilaterala organisationerna. arbetar tillsammans med andra givare, inom ramen för MOPAN (), med att genomföra bedömningar av organisationerna och på så sätt minska transaktionskostnaderna. I samarbete med andra givare kommer även att fortsätta arbeta för att finna bättre former för att bedöma de multilaterala organisationernas externa effektivitet. Utöver detta kommer ytterligare ansträngningar att göras för att öka kapacitet att analysera organisationernas egna resultatramverk och budgetar. Vidare kommer att lägga stor vikt vid det fortsatta arbetet med att effektivisera FN:s verksamhet på utvecklingsområdet. Ett av målen kommer att vara att utvidga den pilotverksamhet som pågår om ett samstämmigt FN-agerande på landnivå. I förhandlingarna om kapitalhöjningar och påfyllnader i utvecklingsbankerna har framgångsrikt verkat för tydligare och mer enhetliga resultatramverk för att stärka bankernas bidrag till tillväxt och utveckling i verksamhetsländerna. kommer 2011 att följa upp hur dessa nya ramverk integreras i bankernas löpande verksamhet. Inom EU kommer att verka för att EU agerar mer samlat på det utrikespolitiska området under Lissabonfördraget och att den nya organisationsstrukturen, med den nya 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 utrikestjänsten, bidrar till att EU blir en ännu mer effektiv partner för utveckling. Arbetet för ett närmare samarbete med EU-delegationer och övriga medlemsstater i fält kommer att fortsätta. Nya rutiner för att säkerställa ett samstämmigt och handlingskraftigt svenskt agerande i EU:s genomförandekommittéer på det utvecklingspolitiska området kommer att tillämpas. Inriktningen för regeringens styrning av myndigheterna är att den ska vara tydlig, långsiktig, strategisk och resultatinriktad (prop. 2007:08:100, prop. 2008/09:1 och prop. 2009/10:175). Detta är vägledande för regeringens kontinuerliga översyn av styrningen av biståndet och biståndsförvaltningen. Regeringen har sedan den tillträdde 2006 vidtagit en rad åtgärder för att förbättra styrningen av biståndet, genom att bl.a. inrätta en modell för förstärkt resultatstyrning och förtydliga policystrukturen i biståndet. För att skapa en mer tydlig och tematisk styrning har regeringen utarbetat en enhetligare policystruktur. /DAC konstaterade i en granskning av den svenska biståndspolitiken att har kommit långt i arbetet med att förtydliga styrningen av biståndet men att mer återstår att göra. /DAC rekommenderade därför att ytterligare tydliggöra hur olika styrdokument förhåller sig till varandra. Arbetet för att renodla styrningsmodellen kommer därför att fortsätta. Att det finns brister i styrningen inom biståndsförvaltningen har även uppmärksammats av och som bl.a. har granskat den interna styrningen och kontrollen inom Sida. Verksamhetsmässiga, ekonomiska och organisatoriska brister har påtalats, vilket bl.a. har lett till att regeringen har reviderat instruktionen, tillsatt en överdirektör och ändrat ledningsform så att Sida nu leds av en styrelse. Tydliga prioriteringar är en nödvändig, men inte tillräcklig förutsättning för att politiken ska få genomslag. Det krävs också en tydlig strategisk styrning, effektiva myndigheter samt en tydlig roll- och ansvarsfördelning mellan regeringen och myndigheterna samt mellan myndigheterna. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Regeringens fortsatta arbete med att utveckla styrningen av biståndet kommer att fokusera på bl.a. biståndsförvaltningens förutsättningar att genomföra politiskt fattade beslut. Regeringen har redovisat hur regeringen avser fördela anslaget 1:1 Biståndsverksamhet på anslagsposter. För att ytterligare öka transparensen ges även en kort redovisning av den verksamhet som bedrivs inom ramen respektive anslagspost. Tabell 3.2 Anslaget 1:1 Biståndsverksamhet, utvecklingssamarbete genom Sida Humanitära insatser och konflikthantering Stöd genom svenska organisationer i det civila samhället Särskilda insatser för demokratisering och yttrandefrihet 1 Inklusive tilläggsbudgetar till statsbudgeten 2010 (prop. 2009/10:99, bet. 2009/10:FiU21, prop. 2009/10:121, bet.