prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — fristående fritidshem: sådant fritidshem som bedrivs av en enskild och som avses i 2 kap. 7 § andra stycket, fristående förskola: förskoleenhet vid vilken en enskild bedriver utbildning iform av förskola, fristående skola: skolenhet vid vilken en enskild bedriver utbildning inom skolväsendet i form av förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola eller sådant fritidshem som avses i 2 kap. 7 § första stycket, förskoleenhet: av huvudman för förskola organiserad enhet som omfattar verksamhet i en eller flera förskolebyggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verksamhet som inte bedrivs i någon förskolebyggnad, skolenhet: av huvudman för annan skolform än förskola organiserad enhet som omfattar verksamhet i en eller flera skolbyggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verksamhet som inte bedrivs i någon skolbyggnad, undervisning: sådana målstyrda processer som under ledning av lärare eller förskollärare syftar till utveckling och lärande genom inhämtande och utvecklande av kunskaper och värden, och utbildning: den verksamhet inom vilken undervisning sker utifrån bestämda Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Paragrafen innehåller definitioner av vissa grundläggande begrepp i lagen. Med elev menas en person som deltar i någon form av utbildning som regleras i skollagen. Elevbegreppet omfattar deltagare inom samtliga skolformer samt fritidshemmet; barn i förskolan är emellertid undantagna från elevbegreppet. Liksom skollag omfattas även vuxna personer av elevbegreppet. Mot bakgrund av att fristående skolor föreslås ingå som en integrerad del i skolväsendet behövs en definition av begreppet fristående skola. Det som kännetecknar en fristående skola är att den drivs av en enskild En fristående skola utgörs av en eller flera skolenheter med utbildning i form av förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasie- skola, gymnasiesärskola eller fritidshem som anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. På motsvarande sätt finns det en definition av termen fristående förskola, som alltså är för- skolor som drivs av enskild huvudman. I de fall det i lagen talas om fri- stående fritidshem så avses sådana fritidshem som drivs av enskild men som inte anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. I dessa fall är det kommunen som godkänner den enskilda huvudmannen, se 2 kap. 7 § andra stycket. Uttrycken skolenhet och förskoleenhet förekommer inte skollag. Begreppen avser skolan eller förskolan i fysisk bemärkelse, dvs. de byggnader, lokaler och utrymmen utomhus där huvudmannen bedriver sin verksamhet. För att flera byggnader ska anses som en skolenhet krävs att de ligger någorlunda nära varandra och på ett naturligt sätt hör ihop. Byggnaderna i en skolenhet ingår också i samma administrativa enhet. Även verksamhet som inte bedrivs i någon skolbyggnad men som är nära knuten till enheten omfattas av begreppet skolenhet. Här avses t.ex. skol- gårdar samt idrottsplatser i nära anslutning till skolans byggnader. Det- samma gäller i fråga om begreppet förskoleenhet. I begreppet skolenhet ingår också verksamhet vid fritidshem som anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. Termen undervisning är av central betydelse i denna lag. Det finns inte någon definition av ordet undervisning skollag. I läroplanen för förskolan (Lpfö 98) talas inte om undervisning utan om pedagogisk verksamhet. Definitionen i den nya skollagen är anpassad till såväl för- skola och fritidshem som övriga skolformer. Det är därför viktigt att klargöra att undervisningsbegreppet ska ges en vid tolkning när det gäller förskola och fritidshem. Undervisning är ett snävare begrepp än utbild- ning och avser de målstyrda processer som syftar till att barnen och eleverna både ska inhämta och utveckla kunskaper och värden. I defini- tionen av undervisningsbegreppet ligger också att lärandeprocessen sker under ledning av lärare eller förskollärare. Med detta menas inte att dessa måste vara närvarande i undervisningslokalen eller motsvarande all lek- tionstid. Tanken är dock att för att en aktivitet ska klassas som undervis- ning måste en lärare eller förskollärare ha det övergripande ansvaret för det som ska göras. Exempelvis är slumpmässigt läsande eller TV-tittande som inte ingår som en del i en pedagogisk planering inte undervisning i lagens mening. Utbildning är det mest grundläggande begreppet i såväl skol- lag som i denna skollag. Termen beskriver all den verksamhet som om- fattas av de övergripande målen i skolförfattningarna. lag finns dock inte någon uttrycklig definition. Med utbildning avses i den nya skollagen utöver undervisningen i princip all verksamhet, både i den inre och yttre miljön, som anordnas av huvudmannen och vanligtvis äger rum under skoldagen. Härigenom kommer t.ex. den verksamhet som sker och på skolgården under raster att omfattas av defini- tionen. Även externa verksamheter som lägerskolor, studiebesök etc. innefattas i begreppet utbildning. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att även begreppen öppen förskola, öppen fritidsverksamhet och annan pedagogisk verksamhet bör definieras i syfte att underlätta för tillämparen. Dessa begrepp används redan i 1985 Prop. 2009/10:165 års skollag och innehållet i dessa verksamheter finns beskrivet såväl i skollag som i den nya skollagen. Syftet med definitionerna i denna bestämmelse är att klargöra innebörden i begrepp som före- kommer på ett stort antal ställen i den nya skollagen. Öppen förskola, öppen fritidsverksamhet och annan pedagogisk verksamhet är verksam- heter som ligger utanför skolväsendet och som omfattas av ett begränsat antal av lagens bestämmelser. Därför anser regeringen att det inte finns skäl att i detta sammanhang definiera dessa verksamheter. Syftet med utbildningen inom skolväsendet 4 § Utbildningen inom skolväsendet syftar till att barn och elever ska inhämta och utveckla kunskaper och värden. Den ska främja alla barns och elevers utveckling och lärande samt en livslång lust att lära. Utbildningen ska också förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på. I utbildningen ska hänsyn tas till barns och elevers olika behov. Barn och elever ska ges stöd och stimulans så att de utvecklas så långt som möjligt. En strävan ska vara att uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Utbildningen syftar också till att i samarbete med hemmen främja barns och elevers allsidiga personliga utveckling till aktiva, kreativa, kompetenta och ansvarskännande individer och medborgare. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I paragrafen anges syftet med utbildningen, som är av betydelse både för den enskilda indi- videns utveckling och för samhällsutvecklingen. Formuleringarna är allmänt hållna och utgör i första hand en grundval för tolkningen av andra mer konkret utformade bestämmelser. I utbildningen ska hänsyn tas till barns och elevers olika behov. Med värden avses förskolans och skolans värdegrund som ska utgå från grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna. Det närmare innehållet i dessa rättigheter uttrycks i flera internationella konventioner som anslutit sig till. Bestämmelser om utbildningens syfte finns bl.a. i artikel 29 i FN:s konvention om barnets rättigheter () samt i artikel 13 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Att utbildningen ska förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande demokratiska värderingar innebär att det måste finnas kunskap hos såväl förskollärare, lärare och annan personal som hos barn och elever om vad dessa värderingar och rättigheter innebär och hur de kan förverkligas. Beträffande vuxenutbildningen ska bestämmelsen tillämpas med hän- syn till denna utbildnings särart och breda uppdrag. I respektive skol- formskapitel, och för fritidshemmet i 14 kap., finns ytterligare mål an- givna i de paragrafer som handlar om respektive utbildnings syfte. I övrigt hänvisas till avsnitt 5.4 när det gäller de övergripande målen. 5 § Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling. Utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Paragrafen innehåller vissa grundläggande bestämmelser om hur utbild- ningen ska utformas för att de övergripande målen i 4 § ska nås. Para- grafen gäller också för vuxenutbildningen men där framgår de närmare målen för utbildningarna av respektive skolformskapitel. I första stycket slås fast att utbildningen ska utformas i överens- stämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänsk- Denna del av bestämmelsen är ny. sista led har delvis sin motsvarighet i 1 kap. 2 § tredje stycket respektive 1 kap. 9 § andra stycket skollag (se prop. 1990/91:18 s. 30). Vidare ges i överensstämmelse med vad som framgår av läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) exempel på de mänskliga rättigheter och grundläggande demo- kratiska värderingar som utbildningen ska förmedla, gestalta och för- ankra hos barnen och eleverna. Enligt Lpo 94 sker detta genom indivi- dens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande i överensstämmelse med den etik som förvaltats av tradition och Dessa värden är centrala moment i lärandet och uttrycks därför direkt i lagen. Även bestämmelsen i andra stycket har delvis sin motsvarighet i 1 kap. 2 § tredje stycket respektive 1 kap. 9 § andra stycket skollag (se bl.a. prop. 1990/91:18 s. 30, 1992/93:220 s. 86 f. och 1994/95:164 s. 10 f.). Med uttrycket var och en som verkar inom utbildningen avses anställda och andra som har uppdrag i verksamheten. I 6 kap. finns be- stämmelser om huvudmannens skyldigheter att förebygga kränkande I varje skolformskapitel och i kapitlet om fritidshemmet finns ytter- ligare bestämmelser om utbildningens utformning och respektive utbild- I övrigt hänvisas till avsnitt 5.4 när det gäller denna paragraf. 6 § Utbildningen vid en skolenhet eller förskoleenhet med offentlig huvudman ska vara icke-konfessionell. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. enbart i utbildning inom skolväsendet med offentlig huvudman. I läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet och för de frivilliga skolformerna anges att undervisningen i skolan ska vara icke-konfessionell. har inte funnits för förskolan. Gällande bestämmelser i läroplanerna har förts in i förevarande paragraf med bl.a. den ändringen att begreppet undervisning ersätts av begreppet utbildning. I den nya skollagen är undervisning ett snävare begrepp än utbildning. avses i den nya skollagen den verksamhet inom vilken undervisning sker utifrån bestämda mål. Här används därför utbildning. 2009/10:165 innebär att huvudmannen har ett ansvar att se till att eleven inte blir en- sidigt påverkad i olika trosfrågor. Den utgör dock inte något hinder mot att huvudmannen inom ramen för skolans val eller elevens val i grund- skolan eller motsvarande skolformer eller inom ramen för det indivi- duella valet i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan erbjuder undervis- ning i religionskunskap, historia eller samhällskunskap som innebär fördjupning i t.ex. kristendom, islam eller judendom. Denna undervisning måste dock ske på ett sådant sätt att även utbildningen i detta avseende är icke-konfessionell. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.5. 7 § Undervisningen vid fristående skolor, fristående förskolor och fristående fritidshem ska vara icke-konfessionell. Utbildningen i övrigt vid fristående skolor, fristående förskolor och fristående fritidshem får ha en konfessionell inriktning. Deltagandet i konfessionella inslag ska vara frivilligt. Paragrafen avser endast undervisning och utbildning vid fristående skolor, fristående fritidshem och fristående förskolor. I första stycket markeras att undervisningen ska vara icke-konfessio- nell. Undervisning definieras i 3 §. Bestämmelsen utgör inte något hinder för huvudmannen att inom ramen för elevens val eller skolans val i och motsvarande skolformer eller inom ramen för det individuella valet i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan erbjuda undervisning i religionskunskap, historia eller samhällskunskap som innebär fördjupning i kristendom, islam eller judendom etc. Sådan undervisning måste dock utformas på ett sådant sätt att den är icke- konfessionell. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Av andra stycket, som har sitt ursprung i 9 kap. 2 § andra stycket skollag (se prop. 1995/96:200 s. 32), framgår att konfessionella inslag får förekomma i den del av utbildningen som inte utgör undervis- ning. Som exempel kan nämnas morgonsamlingar och bönestunder. Naturligtvis får sådana inslag i utbildningen inte strida mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildningen. Deltagandet i de konfessionella momenten ska vara frivilligt. Kravet på frivillighet inne- bär dock inget hinder för att barnen eller eleverna väljer att närvara vid ett konfessionellt inslag utan att aktivt delta. Lagrådet har föreslagit att denna paragraf bör slås ihop med 6 § för att förtydliga de aktuella be- stämmelserna. Regeringen anser emellertid att bestämmelserna, med hänsyn till lagens struktur i övrigt, bör behandlas i två paragrafer. Para- grafen har förtydligats så att det uttryckligen framgår att den endast avser fristående verksamheter. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 5.5. Lika tillgång till utbildning 8 § Alla ska, oberoende av geografisk hemvist och sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet om inte annat följer av särskilda bestämmelser i denna lag. I diskrimineringslagen (2008:567) finns bestämmelser som har till ändamål att Prop. 2009/10:165 motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter inom utbildningsområdet oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Bestämmelsen i första stycket motsvarar, för barn och ungdomar, i huvudsak 1 kap. 2 § första stycket första meningen skollag. Den bestämmelsen gäller dock endast det offentliga skolväsendet. Motiven till bestämmelsen skollag finns i prop. 1990/91:18 s. 27. Här avses emellertid samtliga skolformer inom skolväsendet samt fritidshemmet, dvs. den omfattar även enskilt anordnad verksamhet samt förskolan och vuxenutbildningen. Bestämmelsen ger en allmän rätt till utbildning inom varje skolform och i fritidshemmet. Rätten till utbildning i en viss kommun eller vid en viss skolenhet regleras däremot i respektive skolformskapitel och, när det gäller fritidshemmet, i 14 kap. Rätten till utbildning enligt bestämmelsen gäller bara om inte annat följer av särskilda bestämmelser i skollagen. Plats i förskola och plats i fritidshem är beroende av barnens behov och föräldrarnas förhållanden. Rätten till skolskjuts gäller bara vissa skol- former och bara vid verksamhet som har offentlig huvudman. Vidare kan förekomsten av avgifter, även om dessa ska vara skäliga, i vissa fall ha betydelse i fråga om möjligheten för ett barn att delta i utbildning. För vissa utbildningar i gymnasieskolan gör dessutom en begränsning av antalet platser att urvalsregler träder i kraft. Bestämmelsen om lika till- gång till utbildning måste därför tillämpas med beaktande av dessa och vissa andra liknande förhållanden. Lika tillgång till utbildning förutsätter en utformning av utbildningen som möjliggör delaktighet utifrån elevers varierande behov. För vuxenutbildningen gäller särskilda regler som påverkar rätten till utbildning. I andra stycket finns en hänvisning till diskrimineringslagen (2008:567), som trädde i kraft . Diskrimineringslagen har ersatt lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever i den del som behandlar diskriminering. De bestämmelser i den upphävda lagen som har till ändamål att motverka annan kränkande behandling, som skol- lag finns i 14 a kap., utgör i denna lag 6 kap. Den aktuella bestämmelsen saknar emellertid motsvarighet skollag. Paragrafen om lika tillgång till utbildning behandlas i avsnitt 5.6. 9 § Utbildningen inom skolväsendet ska vara likvärdig inom varje skolform och inom fritidshemmet oavsett var i landet den anordnas. Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 kap. 2 § första stycket andra meningen och 1 kap. 9 § första stycket tredje meningen skol- lag. De bestämmelserna omfattar dock inte förskolan och fritidshemmet. Motiven till bestämmelserna skollag finns i prop. 1990/91:18 s. 27 f. Här avses samtliga skolformer inom skolväsendet samt fritids- Även verksamheter med enskild huvudman omfattas av be- Begreppet likvärdig innebär inte att utbildningen ska vara likformig i betydelsen likadan utan att kvaliteten i verksamheten ska vara så hög att de fastställda målen kan uppnås oavsett var i landet verksamheten be- Hur verksamheten ska utformas för att nå de fastställda målen kan variera beroende på lokala behov och förutsättningar. vägar att nå de fastställda målen. Hänsyn ska tas till barnens och elever- nas olika förutsättningar och behov. Det finns utrymme för anpassningar av undervisningen och organisationen av utbildningen till behoven hos olika barn och elever, så länge de tillförsäkras lika tillgång till likvärdig Bestämmelsen om likvärdig utbildning behandlas i avsnitt 5.6. Särskild hänsyn till barnets bästa 10 § I all utbildning och annan verksamhet enligt denna lag som rör barn ska barnets bästa vara utgångspunkt. Med barn avses varje människa under . Barnets inställning ska så långt det är möjligt klarläggas. Barn ska ha möjlighet att fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som rör honom eller henne. åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Paragrafen har sin utgångspunkt i artiklarna 3 och 12 i barnkonven- innehåller såväl medborgerliga och politiska rättigheter som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och om- fattar alla barn . Bestämmelsen avser all verksamhet enligt den nya skollagen där barnen eller eleverna är , dvs. sådana särskilda utbildningsformer som avses i 24 kap. och sådan annan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. Principerna är väl förankrade i lagstiftning som rör barn men har tidigare inte kommit till tydligt uttryck i skollagen. I första stycket kommer artikel 3 om barnets bästa Artikeln anger att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i första rummet. För att avgöra vad som är barnets bästa krävs att en bedömning görs av vilka konsekvenser ett beslut eller en åtgärd får för det enskilda barnet eller för en grupp barn. Barnets bästa behöver inte alltid vara utslagsgivande, men ska väga tungt. I de fall andra intressen tillåts väga tyngre krävs dock att den som beslutar eller vidtar någon annan åtgärd kan visa att en sammanvägning av relevanta intressen har gjorts i det enskilda fallet. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar i huvudsak artikel 12 i barn- konventionen om barnets rätt att komma till tals i alla frågor som rör honom eller henne. Denna rätt gäller oavsett barnets ålder eller mognad. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. För att barnet ska kunna utöva sin rätt att komma till tals måste han eller hon få information om vad frågan gäller på ett sätt som är begripligt för barnet. Situationer där barnets rätt att komma till tals särskilt bör beaktas är bland andra utarbetandet av individuella ut- vecklingsplaner, tillsynsbesök och deltagande i utbildning med kon- Prop. 2009/10:165 fessionella inslag. I denna lag finns ytterligare bestämmelser om barnens och elevernas inflytande över utbildningen, däribland de allmänna be- stämmelserna om kvalitet och inflytande i 4 kap. Bestämmelserna om särskild hänsyn till barnets bästa ska både rela- teras till sådana bestämmelser i skollagen som innebär beslut eller åtgär- der som rör det enskilda barnet eller eleven och bestämmelser som inne- bär beslut eller åtgärder riktade mot grupper av barn eller elever. Det handlar bl.a. om bestämmelser som reglerar stöd till elever såsom genomförande av utredningar och framtagande av åtgärdsprogram och bestämmelser som rör skolmiljön såsom framtagande av ordningsregler och disciplinära åtgärder. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 5.7. 11 § För varje skolform och för fritidshemmet ska gälla en läroplan som utgår från bestämmelserna i denna lag. Läroplanen ska ange utbildningens värdegrund och uppdrag. Den ska också ange mål och riktlinjer för utbildningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om läroplaner. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för en viss skolform eller för fritidshemmet meddela föreskrifter om utbildningens värdegrund och uppdrag samt om mål och riktlinjer för utbildningen på annat sätt än genom en läroplan. Av första stycket framgår att det ska finnas en läroplan för varje skolform och för fritidshemmet. Bestämmelsen ersätter motsvarande bestämmelser i nu gällande skolformsförordningar och är ny för de fristående skolorna, förskolorna och fritidshemmen. Läroplanerna ska tillämpas vid all ut- bildning inom skolväsendet, oavsett om utbildningen bedrivs av en offentlig eller en enskild huvudman. Vidare anges vad som minst ska finnas i en läroplan. Bestämmelsen utesluter inte att gemensamma läro- planer beslutas för vissa skolformer och fritidshemmet. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, på samma sätt som , ska meddela föreskrifter om läroplanerna. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om utbildningens värdegrund och uppdrag samt om mål och riktlinjer för utbildningen på annat sätt än genom en läroplan. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.8. 12 § Lagen innehåller 29 kapitel. inledande bestämmelser (1 kap.), huvudmän och ansvarsfördelning (2 kap.), barns och elevers utveckling mot målen (3 kap.), kvalitet och inflytande (4 kap.), trygghet och studiero (5 kap.), åtgärder mot kränkande behandling (6 kap.), skolplikt och rätt till utbildning (7 kap.), förskolan (8 kap.), förskoleklassen (9 kap.), (10 kap.), grundsärskolan (11 kap.), specialskolan (12 kap.), sameskolan (13 kap.), fritidshemmet (14 kap.), gymnasieskolan (1517 kap.), gymnasiesärskolan (18 och 19 kap.), vuxenutbildning (20 kap.), särskild utbildning för vuxna (21 kap.), utbildning i svenska för invandrare (22 kap.), entreprenad och samverkan (23 kap.), särskilda utbildningsformer (24 kap.), annan pedagogisk verksamhet (25 kap.), tillsyn, statlig kvalitetsgranskning och nationell uppföljning och utvärdering (26 kap.), (27 kap.), överklagande (28 kap.), och övriga bestämmelser (29 kap.). I syfte att göra skollagen lättillgänglig och användarvänlig har det i para- grafen, som saknar motsvarighet skollag, tagits in en beskriv- ning av hur lagen är disponerad. Mer detaljerade innehållsförteckningar finns i enlighet med Lagrådets synpunkt i den inledande paragrafen i de kapitel där det bedömts nödvändigt, med början i 2 kap. Den nya skollagen har en annorlunda disposition än vad skollag har.