prop · GX0388 · 2010-01-01 00:00:00 — Några remissinstanser, däribland , läns landsting och , menar att det behövs tydliga rikt- linjer och rutiner så att alla agerar på samma sätt vid bedömningen av vad som ska anses vara särskilda skäl. anser att den föreslagna lydelsen när vården påbörjas ska ändras så att det klart framgår att förmyndarens ekonomiska ansvar upphör som den underåriga patienten blir myndig. i län anser att det bör klargöras om även särskilt förordnade vårdnadshavare ska omfattas av de föreslagna reglerna. Föreningen myndare och tror att meningen med sekretessen riskerar att urholkas eftersom barnet i allmänhet bor hos förmyndaren och förmyndaren kan således ändå få kännedom om barnets besök i vården. Skälen för regeringens förslag För landstingen är det viktigt att kunna ta ut avgifter inom vården även när patienterna är underåriga, till viss del av finansieringsskäl men främst på grund av de styrmöjligheter som vårdavgifterna ger. Ett exempel är möjligheten att genom en differentierad avgift styra vårdbesök mot vård- centraler i stället för mot sjukhusens akutmottagningar samt möjligheten att avgiftsbelägga uteblivna vård- och tandläkarbesök, vilket är mycket kostnadsbesparande genom att det minimerar kostnader för outnyttjade tider inom vården. Regeringen anser att det är angeläget att barn inte skuldsätts för avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården p.g.a. att föräldrarna underlåter att betala avgifterna. Barns skuldsättning bör på alla sätt motverkas eftersom det leder till problem när barnet blir myndigt. Skulderna kan resultera i inkassokrav, indrivning och betalningsanmärkningar, vilket i sin tur gör det svårt att exempelvis få lägenhetskontrakt, telefonabonnemang, lån på banken och vissa arbeten. Barn måste därför i möjligaste mån kunna gå in i vuxenlivet utan skulder. De rättsliga grunderna för krav på vårdavgifter och avgifter med anledning av att avtalade besök inom vården ställs in finns i 26 § HSL, 15 a § tandvårdslagen (1985:125), 22 och 25 §§ lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning, förkortad LOL, samt 22 och 24 §§ lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik, förkortad LOS. Där stadgas att avgifter får tas ut av patienter. En bokstavstolkning av lagstiftningen leder därmed till att det är patienten som är gäldenär, dvs. betalningsansvarig för avgifterna, oavsett om patienten är underårig eller vuxen. Särskilt när det gäller yngre barn som inte kan få sjukvård utan vårdnadshavarens/förmyndarens samtycke och där förmyndaren rätts- handlar för barnets räkning, t.ex. genom att boka ett läkarbesök, råder det dock inom doktrinen olika meningar om huruvida den underårige är att betrakta som gäldenär även i dessa fall. Det har gjorts gällande att kostnaden för vården omfattas av föräldrarnas vårdnadsansvar. Regeringens uppfattning är att det oklara rättsläget utgör ytterligare ett argument för lagändringar som klargör vad som ska gälla. Utgångspunkten i såväl svensk lag som i är att det är föräldrarna som har huvudansvaret för sina barn och är de som i första hand ska se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och god fostran tillgodoses. Vårdnadshavarens ansvar för den omyndige enligt föräldra- balken inrymmer bl.a. ansvaret för den omyndiges hälsa och välmående och således att den omyndige får den vård som kan krävas. Förmyndaren har ett ekonomiskt underhållsansvar för den omyndige. Vanligtvis är förmyndarna och vårdnadshavarna samma personer, dvs. föräldrarna till barnet. Regeringen anser att HSL, tandvårdslagen, LOL och LOS bör ändras på så sätt att det klargörs att om en patient är underårig ska barnets förmyndare vara betalningsansvariga för de avgifter som uppkommer när ett barn får vård eller uteblir från ett avtalat besök. Betalningsansvaret bör vara solidariskt, dvs. fordringsägaren ska kunna rikta krav på betalning av hela beloppet mot vem som helst av förmyndarna. I promemorian föreslogs att det är patientens ålder när vården påbörjas som ska avgöra om vårdgivaren kan ta ut avgift av förmyndarna. Som en remissinstans påpekar innebär det att förmyndarens betalningsansvar även kan komma att avse vård som utförs efter det att barnet fyllt . För att undvika att förmyndarnas betalningsansvar utsträcks alltför långt bör det i stället vara barnets ålder då vården ges som avgör om det är barnet självt eller förmyndarna som ska betala vårdavgiften. Vid särskilda skäl får avgift tas ut av den underårige Normalt medför en reglering som den föreslagna, som får till följd att barnets vårdbesök leder till att ett krav riktas mot förmyndarna, inte några problem i fråga om sekretess eller tystnadsplikt. I allmänhet är ju föräldrarna medvetna om att barnet besöker vården. När det gäller äldre barn kan de dock i vissa fall få vård utan vårdnadshavarens samtycke. Det är regeringens uppfattning att det måste vara möjligt att göra undantag från regeln att det är förmyndaren som är betalningsansvarig för barnets avgifter. Om exempelvis en 17-årig flicka själv bokar hos en gynekolog för att få p-piller utskrivna, men uteblir från besöket, är det rimligt att vårdgivaren kan ställa krav på betalning av avgiften till flickan själv. Risken är annars att man bryter mot offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. Enligt 25 kap. 1 § OSL gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. När det gäller barn har vårdnadshavaren som huvudregel rätt att ta del av t.ex. journaluppgifter. Av 12 kap. 3 § OSL följer att sekretess inte gäller till skydd för en underårig i förhållande till vårdnadshavaren i den utsträckning vårdnadshavaren enligt 6 kap. 11 § har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör den underåriges personliga angelägenheter. Sekretess gäller dock mot vårdnadshavaren bl.a. om det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren (12 kap. 3 § första stycket 1). Detta gäller oberoende av barnets ålder och mognad, alltså även när det rör sig om yngre barn. Det krävs enligt bestämmelsen att det men som kan befaras vid utlämnande ska vara betydande, t.ex. genom att barnet kan skadas allvarligt psykiskt, fysiskt eller på annat sätt om uppgiften lämnas. Enligt 6 kap. 11 § har en vårdnadshavare rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga ange- lägenheter. Vårdnadshavaren ska i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. I förarbetena till 14 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100), prop. 1979/80:2 Del A s. 330, angavs att om en omyndig, som är i besittning av viss mognad och omdömesförmåga, själv har lämnat sekretessbelagda uppgifter till t.ex. en läkare torde vårdnadshavaren inte kunna göra anspråk på att få kännedom om uppgifterna utan samtycke från den unge. Detta kommer till uttryck i 12 kap. 3 § första stycket OSL. Regler om tystnadsplikt för hälso- och sjukvårdspersonal inom den enskilda hälso- och sjukvården (inklusive tandvården) finns i 2 kap. 8 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Innebörden av denna bestämmelse är att patienter har samma sekretesskydd oberoende av om vården ges i allmän eller enskild vård- verksamhet. Sekretessbestämmelserna har betydelse för hur fakturor, påminnelser och krav kan framställas. Det är således nödvändigt att i dessa fall kunna göra undantag från huvudregeln att förmyndaren ska vara betalnings- ansvarig för avgifter inom vården. Undantag bör även kunna göras exempelvis där det ur sekretessynpunkt inte finns några hinder mot att ställa kravet mot förmyndarna men där den unge uttryckligen anger att Prop. 2009/10:88 han eller hon vill betala avgiften själv. Ett annat exempel kan vara att den underårige har eget hushåll. Regeringen föreslår därför att det ska finnas en bestämmelse om att avgifter får tas ut av den underårige om det finns särskilda skäl. Vissa remissinstanser hävdar att sekretessen kan urholkas eftersom förmyndarna ändå kan få kännedom om barnets besök i vården när inkassokravet skickas hem till den underårige, då barnet och förmyndarna som regel har samma adress. Vidare finns invändningar mot förslaget som går ut på att om det föreligger särskilda skäl mot att vårdgivaren kräver förmyndaren på avgiften, bör någon avgift inte tas ut alls. Landstingen har möjlighet att besluta att underåriga inte ska betala några avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården. Enligt regeringen bör detta även i fortsättningen ske på frivillig väg och inte genom förbud i lag mot att avgifter tas ut i vissa fall. Regeringen delar flera remissinstansers mening när det gäller att det bör tas fram riktlinjer eller rutiner för de aktörer som debiterar avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården, så att de agerar på liknande sätt vid bedömningen av vad som ska anses vara särskilda skäl. Förslagen rörande betalningsansvaret för underårigas avgifter föranleder följdändringar i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård, socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd. Avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök Lagrådet anför i sitt yttrande att ersättning för kostnader med anledning av uteblivet besök inte är att anse som vårdavgift. Någon särskild bestämmelse i HSL som ger landsting och kommuner rätt att ta ut sådan ersättning finns inte. Lagrådet ifrågasätter emellertid lämpligheten av den föreslagna formuleringen som innebär att även den kostnadsersättning som det är fråga om i punkt 2 i det föreslagna andra stycket i 26 § HSL betraktas som vårdavgift. Enligt 26 § första stycket HSL får vårdavgifter tas ut av patienter enligt grunder som eller kommunen bestämmer. Med stöd av denna bestämmelse tar landstingen ut avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök inom hälso- och sjukvården. Enligt regeringens mening bör det i den nämnda paragrafen i förtydligande syfte göras ett tillägg med innebörd att landsting och kommuner får ta ut sådana avgifter. 6 Ikraftträdande och konsekvenser Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Förslagen i propositionen innebär inte några ökade kostnader för stat, kommun eller landsting. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens Prop. 2009/10:88 förslag. I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft den Remissinstanserna: Inga remissinstanser har motsatt sig förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår därför att dessa ska träda i kraft . Regeringens förslag bedöms inte ha några direkta ekonomiska konsekvenser för vårdgivarna eftersom reglerna i övrigt om avgifter och högkostnadsskydd kan kvarstå oförändrade som landstingen inte behöver ändra sina respektive taxor. Vårdgivarna kan fortsätta att ta ut avgifter för vård av barn men eventuella krav ska i stället riktas mot barnets förmyndare. Lagändringarna innebär därmed ökade möjligheter för fordringshavarna att driva in utestående skulder genom att de inte behöver vänta till dess en underårig patient blir myndig. 7.1Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Förslaget behandlas närmare i avsnitt 5. Efter synpunkter från Lagrådet görs ett tillägg i första stycket som förtydligar vad som får anses gälla , nämligen att avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök får tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer. I paragrafen införs vidare tre nya stycken. Av andra stycket följer att om en patient är vid det tillfälle då han eller hon får vård eller då han eller hon uteblir från ett avtalat besök inom hälso- och sjukvården, tas avgift för den utförda vården eller för det inställda besöket ut av den underåriges förmyndare. Av tredje stycket framgår att om det finns fler än en förmyndare, vilket vanligtvis är fallet, får vårdgivaren rikta krav på betalning av hela beloppet mot vem som helst av dessa, dvs. betalningsansvaret är solidariskt. Enligt fjärde stycket ska vårdgivaren ändå kunna ta ut avgiften av den underårige, om det finns särskilda skäl. Denna undantagsregel kan tillämpas då sekretessbestämmelser hindrar att krav ställs mot förmyndarna. Särskilda skäl att ta ut avgiften av den underårige kan också föreligga även om det inte finns några hinder ur sekretessynpunkt att kräva förmyndarna, men där den unge har eget hushåll eller begär att få betala avgiften själv. Bestämmelsen bör tillämpas med försiktighet mot bakgrund av att avsikten med förslagen i propositionen är att motverka barns skuldsättning. Av 10 kap. 3 § framgår att även den som förordnats Prop. 2009/10:88 särskilt till vårdnadshavare är att anse som förmyndare för den underårige och därmed kan bli betalningsansvarig för barnets avgifter. Om någon annan än den särskilt förordnade vårdnadshavaren förordnas till förmyndare är det dock den sistnämnde som omfattas av det aktuella förslaget. Förslaget innebär inte att betalningsansvaret för en avgift som ska tas ut av förmyndarna går över på barnet när han eller hon fyller . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Enligt övergångsbestämmelsen i punkt 2 gäller de nya bestämmelserna inte avgifter för vilka betalningsskyldighet uppkommit före ikraft- trädandet. Skälet härtill är att betalningsansvaret av rättssäkerhetsskäl inte kan överföras till förmyndarna retroaktivt. 7.2Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) I paragrafen föreslås tre nya stycken (andrafjärde styckena) med samma lydelse som de nya styckena i 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, se ovan. Bestämmelserna gäller bara om avgift tas ut för viss estetisk tandvård eller för att patienten uteblivit från ett avtalat besök, eftersom det av paragrafens första stycke följer att tandvård i övrigt är avgiftsfri för barn och ungdomar till och med det år då de fyller . I sjätte stycket görs en följdändring med anledning av tillägget i 26 § första stycket HSL. Bestämmelserna har samma lydelse som i förslaget till ändring i HSL, se ovan. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård I tredje stycket görs en följdändring med anledning av att tre nya stycken förs in i 26 § HSL. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651) om Paragrafen, som är ny, har samma lydelse som de nya styckena i 26 § hälso- och sjukvårdslagen, se ovan. Bestämmelserna har samma lydelse som i förslaget till ändring i hälso- och sjukvårdslagen, se ovan. 7.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik Paragrafen, som är ny, har samma lydelse som de nya styckena i 26 § hälso- och sjukvårdslagen, se ovan. Bestämmelserna har samma lydelse som i förslaget till ändring i hälso- och sjukvårdslagen, se ovan. 7.6Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 8 kap. 5 § Hänvisningen i första punkten ändras som en konsekvens av att tre nya stycken förs in i 26 § HSL. 7.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd 1 kap. 6 § Paragrafen ändras som en följd av att tre nya stycken förs in i 15 a § tandvårdslagen. Författningsförslag i promemorian Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården (Ds 2009:41) Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 ska ha följande lydelse. Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet. Patienter som är bo- satta inom respektive kommunen, liksom patienter som avses i 3 c §, skall därvid behand- las lika. får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och be- sluta om vilka regler om nedsätt- ning av avgiften som skall gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är för varje vård- dag. Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt före- skrivet. Patienter som är bosatta inom respektive kom- munen, liksom patienter som avses i 3 c §, ska därvid behandlas lika. får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som ska gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är för varje vårddag. Om patienten är när vården påbörjas eller när patienten uteblir från ett avtalat besök, tas avgiften ut av patientens förmyndare. Om det finns flera förmyndare svarar de solidariskt för avgiften. Om det finns sär- skilda skäl får avgiften tas ut av den underårige. Endast kommunen får ta ut vårdavgifter för sådan långtidssjukvård som den har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kom- munernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. Avgifter för vård enligt 18 §, för Avgifter för vård enligt 18 §, för förbrukningsartiklar enligt 18 c § förbrukningsartiklar enligt 18 c § 1Lagen omtryckt 1992:567. 2Senaste lydelse 2003:194. ansvar för enligt 2 § lagen om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård får, till- sammans med avgifter för hem- tjänst och dagverksamhet enligt 8 kap. 5 § socialtjänstlagen 2001:453), uppgå till högst en tolftedel av 0,48 gånger prisbasbeloppet. Avgifterna får dock inte uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel av sitt avgifts- underlag för sina personliga behov och andra normala levnads- kostnader (förbehållsbelopp). När avgifterna fastställs skall kommunen dessutom försäkra sig om att vårdtagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation. Avgiftsunderlaget och förbe- hållsbeloppet skall beräknas med tillämpning av 8 kap. 38 §§ socialtjänstlagen. viss hälso- och sjukvård får, till- sammans med avgifter för hem- 2001:453), uppgå till högst en tolftedel av 0,48 gånger dock inte uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel av sitt avgifts- underlag för sina personliga behov och andra normala levnads- kostnader (förbehållsbelopp). kommunen dessutom försäkra sig om att vårdtagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna gäller inte beträffande avgifter för vilka betalningsskyldighet uppkommit före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) Härigenom föreskrivs att 15 a § tandvårdslagen (1985:125) ska ha följande lydelse. Tandvård som avses i 7 § 1 ska vara avgiftsfri för patienten. Uppkommer kostnader med anledning av att patienten uteblivit från avtalat tandvårdsbesök, får avgift tas ut av patienten enligt grunder som bestämmer. får också ta ut avgift, om patienten på begäran ges tandvård som inte är nödvändig för att uppnå ett från odontologisk synpunkt funktionellt och utseendemässigt godtagbart resultat. Om patienten är när vården påbörjas eller när patienten uteblir från ett avtalat besök, tas avgiften ut av patientens förmyndare. Om det finns flera förmyndare svarar de solidariskt för avgiften. Om det finns sär- skilda skäl får avgiften tas ut av den underårige. Av patienter som får tandvård som avses i 7 § 2 och 3 får ta ut vårdavgifter enligt grunder som bestämmer, om inte något annat är särskilt föreskrivet. Vid tandvård som avses i 8 a § samt vid undersökning för och ut- förande av oralkirurgisk behandling, som kräver ett sjukhus tekniska och medicinska resurser och som inte ersätts till någon del enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, gäller bestämmelserna om vårdavgifter iden öppna vården enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Patienten ska ha rätt att välja om sådan tandbehandling som avses i 8 a § ska utföras av folktandvården eller av en enskild näringsidkare, ett bolag, eller en annan juridisk person vars vård kan berättiga till ersätt- ning enligt lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna gäller inte beträffande avgifter för vilka betalningsskyldighet uppkommit före ikraftträdandet. 1 Senaste lydelse 2008:149. Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning Härigenom föreskrivs att det i lagen (1993:1651) om läkar- vårdsersättning ska införas en ny paragraf, 25 a §, av följande lydelse. Om patienten är när patienten uteblir från ett avtalat besök, tas patientavgiften ut av solidariskt för avgiften. Om det finns särskilda skäl får avgiften tas ut av den underårige. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna gäller inte beträffande avgifter för vilka betalningsskyldighet uppkommit före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik Härigenom föreskrivs att det i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik ska införas en ny paragraf, 24 a §, av följande lydelse. Om patienten är när patienten uteblir från ett avtalat besök, tas patientavgiften ut av solidariskt för avgiften. Om det finns särskilda skäl får avgiften tas ut av den underårige. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna gäller inte beträffande avgifter för vilka betalningsskyldighet uppkommit före ikraftträdandet. Förteckning över remissinstanserna avseende promemorian Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården (Ds 2009:41) ombudsmän (), , Hovrätten för övre Norr- land, , , , Barn- ombudsmannen, , , , , , , , kommun, , läns landsting, , läns lands- ting, , , läns landsting, landsting, läns landsting, , Västra , , läns landsting, , , , , , , , Kommuner och Landsting, , , , , , Rädda barnen, samt Föreningen . Nuvarande lydelseAv patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt före- skrivet. Patienter som är bosatta inom respektive kom- munen, liksom patienter som avses i 3 c §, skall därvid behandlas lika. får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som skall gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är för varje vårddag. Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 ska ha följande lydelse. Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt före- skrivet. Patienter som är bosatta inom respektive kom- munen, liksom patienter som avses i 3 c §, ska därvid behandlas lika. får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som ska gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är för varje vårddag. Avgiften tas ut av patientens förmyndare om patienten är när 1. vården ges, eller 2. han eller hon uteblir från ett avtalat besök. Om det finns flera förmyndare svarar de solidariskt för avgiften. Om det finns särskilda skäl får av- giften tas ut av den underårige. Endast kommunen får ta ut vårdavgifter för sådan långtidssjukvård som den har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kom- munernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. Avgifter för vård enligt 18 §, för Avgifter för vård enligt 18 §, för förbrukningsartiklar enligt 18 c § förbrukningsartiklar enligt 18 c § eller för sådan långtidssjukvård eller för sådan långtidssjukvård som en kommun har betalnings- som en kommun har betalnings- ansvar för enligt 2 § lagen om ansvar för enligt 2 § lagen om viss hälso- och sjukvård får, till- viss hälso- och sjukvård får, till- sammans med avgifter för hem- sammans med avgifter för hem- 1Lagen omtryckt 1992:567. 2Senaste lydelse 2003:194. (2001:453), uppgå till högst en tolftedel av 0,48 gånger prisbasbeloppet.