prop · GY0328 · 2010-11-04 00:00:00 — Bestämmelsen avseende återbetalning till vis- sa EU-institutioner och vissa organ som har inrättats av gemenskaper- na ska ges en mer generell formulering. Vidare ska dessa institutioners m.fl. rätt till återbetalning endast gälla i den omfattning detta inte leder till snedvridning av konkurrensen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens så när som på en redaktionell ändring. Remissinstanserna: önskar ytterligare kommentarer om förslagets konkurrensvillkor (önskemålet behandlas i avsnitt 6.3.1). Skälen för regeringens förslag Återbetalning av ingående skatt Av föregående avsnitt framgår att gemenskapernas frihet från indirekta skatter regleras genom PIP-protokollets artikel 3. Att artikeln även är tillämplig på tillhandahållandet av tjänster har klargjorts av EU-dom- stolen (se domstolens avgörande i mål C-191/94, mot Europeiska ekonomiska gemenskapen, Institut national d'maladie-invalidité (INAMI), Fonds national de reclassement social des handicapés, Croix-Rouge de och Belgiska staten, 1996 s. I-1859). Av föregående avsnitt framgår även att EU:s sekundärrätt innehåller regler om skattefrihet för bl.a. försäljning till ge- menskaperna (den gällande artikel 151.1 b i mervärdesskattedirektivet). Vad avser svenska förhållanden finns regler i 2 § lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen (vad som sägs i den lagen gäller trots bestämmelser i andra författningar, se 1 § la- gen [1976:661] om immunitet och privilegier i vissa fall). I nämnda 2 § stadgas att de fördrag och andra instrument som anges i 4 § samma lag samt de rättsakter, avtal och andra beslut som antagits före an- slutning till EU ska gälla här i landet med den verkan som följer av dessa fördrag och andra instrument. Detta betyder att PIP-protokollet gäller i . Skattefriheten som följer av protokollets artikel 3 bedömdes emellertid vara oprecis (prop. 1995/96:58, s. 44). Därför infördes ett and- ra stycke i 10 kap. 6 § ML där det uttryckligen anges att representationen i för Europeiska gemenskaperna har rätt till återbetalning av ingående skatt på de villkor som anges i paragrafens första stycke. Att skattefrihet genom återbetalning av ingående skatt är tillåten i detta fall framgår av artikel 151.2 i mervärdesskattedirektivet. Sedermera lades det Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar till i 10 kap. 6 § andra stycket ML (prop. 2004/05:15 s. 49 ff.). Även centru- mets skattefrihet följer av PIP-protokollet (se artikel 26.2 i Europaparla- mentets och rådets förordning [EG] nr 851/2004 av om inrättandet av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar46). Direktiv /162/EU reglerar, som redan framgått av föregående av- snitt, i särskilda regler (bl.a. den nya artikel 151.1 aa i mervärdesskatte- direktivet, se vidare avsnitt 6.3.1) den skattefrihet som gemenskaperna och vissa gemenskapsorgan och andra organ åtnjuter vid vissa inköp. Den speciella regleringen motiveras som tidigare nämnts av att skatte- friheten i detta fall har en egen rättslig grund i form av PIP-protokollet. Dessa förändringar i sekundärrätten ger anledning till att överväga hur 10 kap. 6 § andra stycket ML bör vara utformad. Med dagens reglerings- teknik anges två specifika återbetalningsberättigade. Om tekniken behålls krävs således en lagändring för varje ny återbetalningsberättigad. För att undvika sådana ändringar finns därför anledning att utforma paragrafens andra stycke i nära anslutning till vad som anges i mervärdesskattedirek- tivet, dvs. ange de återbetalningsberättigade mer allmänt. Det bör således i stället framgå att dessa är ett kontor eller en anläggning som tillhör Europeiska gemenskapen, Europeiska atomenergigemenskapen, Euro- peiska , Europeiska investeringsbanken eller ett organ som har inrättats av gemenskaperna och för vilket PIP-protokollet gäller. Regeringens har formulerat lagtexten i denna del efter Lagrådets förslag, vilket framgår av bilaga 6. Ytterligare en nyhet införs i mervärdesskattedirektivet genom direktiv /162/EU. Den nya artikel 151.1 aa i mervärdesskattedirektivet före- skriver, som också nämnts tidigare, att skattefriheten endast gäller i den omfattning den inte leder till snedvridning av konkurrensen. Motsvaran- de inskränkning i det aktuella undantaget från skatteplikt bör följaktligen införas i mervärdesskattelagen. Lagrådet lämnar ett förslag på hur kon- kurrensregeln kan förtydligas, se bilaga 6. Regeringen har följt Lagrådets förslag. För i vilka fall denna konkurrensregel kan tänkas bli tillämplig, se avsnitt 6.3.1. bör noteras att det ovanstående inte medför några materiella ändringar utöver nu nämnda konkurrensregel. Även i fortsättningen gäl- ler alltså att internationella organisationer och deras personal, Europeiska gemenskapen m.fl. andra subjekt kan ha en mer omfattande rätt till skattefrihet än vad som följer av mervärdesskattelagen och den får då utövas med stöd av 18 kap. 4 b § skattebetalningslagen (1997:483), förkortad SBL, se vidare prop. 2004/05:15, s. 53 och 59. Förslaget ger anledning till ändringar i 10 kap. 6 § ML. undantas import av varor som görs av erkända internationella orga- nisationer från skatteplikt på villkor som anges närmare i den gällande artikel i mervärdesskattedirektivet. I mervärdesskattelagen finns en bestämmelse i 3 kap. 1 § andra stycket om undantag från skatteplikt vid import. Bestämmelsen föreskriver att importen är skattefri om omsättnin- gen av en vara är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. Denna regel gäller även för de internationella organisationerna. I svensk rätt åstad- 46 EUT L 142, 30.4.2004, s. 1 (Celex 32004R0851). koms emellertid den skattefrihet som stadgas för internationella organisa- Prop. 2010/11:28 tioner i mervärdesskattedirektivet generellt sett genom regleringen i 3 kap. 30 § första stycket ML. Där föreskrivs ett undantag från skatte- plikt för import som medför frihet från skatt enligt lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. I sistnämnda lags 2 kap. 2 § anges bl.a. att skattefrihet medges för en vara som övergår till fri omsättning under sådana omständigheter som för en tullpliktig vara medför tullbefrielse enligt lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. I den lagen (4 § andra stycket) anges att tullfrihet gäller för varor som förtullas för en interna- tionell organisation eller en person som är knuten till en sådan organisa- tion med vissa i sistnämnda lagrum angivna inskränkningar. Den centrala begränsningen är att organisationen eller personen ska vara upptagen i la- gen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (i fortsättningen lag) för att tullfrihet ska gälla. Även reglerna om från skatteplikt undantagen import av varor ändras genom direktiv /162/EU. Ändringarna motsvarar de som beskrivs i föregående avsnitt om återbetalning av ingående skatt. I korthet anges den skattefrihet som gemenskaperna och vissa gemenskapsorgan och andra organ åtnjuter vid import i en särskild regel (den nya artikel 143 fa i mervärdesskattedirektivet). Vidare inskränks skattefriheten också i detta fall till att bara gälla situationen att friheten inte leder till snedvridning av konkurrensen. När det gäller konkurrensregelns praktiska tillämpning se avsnitt 6.3.1. Den inledningsvis angivna svenska regleringstekniken medför vissa komplikationer när det gäller genomförandet av ändringarna som före- skrivs i direktiv /162/EU. Det kan konstateras att skattefriheten för andra internationella organisationer än de aktuella EU-institutionerna framgår av 4 § lagen om tullfrihet m.m. och 4 § lag. Annorlun- da uttryckt finns de förstnämnda organisationerna uppräknade i bilagan till lag. Det är däremot mer tveksamt om de nu nämnda två paragraferna kan anses genomföra den gällande artikel i mervär- desskattedirektivet när det gäller skattefriheten för EU-institutionerna. Detta då det uttryckligen sägs i 4 § lag att , dvs. bland annat artikel 3 i PIP-protokollet, inte omfattas av den paragrafen (jfr prop. 1994/95:46, s. 9). EU-institutionerna nämns följaktligen inte heller i bilagan till lag. Vidare sägs i förarbetena till 4 § lagen om tullfrihet m.m. (prop. 1994/95:34, s. 168) att den där reglerade tullfri- heten för internationella organisationer tagits in i paragrafen med hänvis- ning till artikel 133.1 ae i rådets förordning (EEG) nr 918/8347 (numera ersatt av rådets förordning [EG] nr 1186/200948 artikel 128 ag). Förord- ningarnas regler, som ger medlemsstaterna möjlighet att införa nationella regler om tullfrihet på grundval av olika internationella överenskom- melser, omfattar inte EU institutionernas rätt till skattefrihet och tullfrihet som grundas på PIP-protokollet (artiklarna 3, 4 och 12 [personal]). Konklusionen blir därför att den gällande artikel i mervärdesskatte- direktivet inte kan anses genomförd i svensk rätt när det gäller EU- institutionernas rätt till frihet från mervärdesskatt vid import av varor 47EGT L 105, 23.4.1983, s. 1 (Celex 31983R0918). 48EUT L 324, 10.12.2009, s. 23 (Celex 32009R1186). (18 kap. 4 b § SBL är en förfaranderegel och återbetalning är inte en Prop. 2010/11:28 tillåten teknik enligt artikel 143 i direktivet). Däremot är artikeln genom- förd avseende andra internationella organisationers skattefrihet. Samti- digt gäller att EU-institutionerna har en sådan frihet direkt grundad på artikel 3 i PIP-protokollet. Det sagda i kombination med den nya artikel 143 fa i mervärdesskattedirektivet ger anledning till en ny svensk regel för dessa institutioners skattefria import. Vid bedömningen av i vilken lag den nya regeln bör placeras kan fast- slås att den inte bör införas i mervärdesskattelagen. Detta eftersom 3 kap. 30 § första stycket ML lagtekniskt endast använder en hänvisning till la- gen om frihet från skatt vid import, m.m. för att ange mervärdesskatte- frihetens omfattning. Systematiska skäl talar således emot att införa en materiell regel om skattefrihet vid import i mervärdesskattelagen. Den nya regeln bör inte heller införas i lagen om tullfrihet m.m. Som redan framgått används den lagen i praktiken för att både medge tullfri- het och frihet från mervärdesskatt. I första hand avser lagen emellertid givetvis tullfrihet. Det sistnämnda betyder att eventuell EU-rättslig mer- värdesskattereglering som införs i lagen bör ha parallellitet i sådan tull- reglering. När det gäller PIP-protokollet finns i princip en sådan paralle- litet i dess artiklar 3 och 4. Protokollet är emellertid primärrätt som gäller direkt i i enlighet med 4 § lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. För att införa nationell reg- lering som överlappar protokollets regler bör därför krävas att även EU- rätten innehåller en sådan dubbelreglering. Så är fallet på mervärdes- skatteområdet (den nya artikel 143 fa i mervärdesskattedirektivet), men inte på tullområdet. Slutsatsen blir att det inte är lämpligt att införa den nya regeln i lagen om tullfrihet m.m. Sammantaget görs bedömningen att den nya regeln bör tas in i lagen om frihet från skatt vid import, m.m. Förslaget medför en ny paragraf i lagen, 2 kap. 3 a §, vilken har utformats i enlighet med Lagrådets förslag avseende den paragrafen samt 3 kap. 30 a § ML och 10 kap 6 § ML, se bilaga 6. Regeringens förslag föranleder även ändringar i 1 kap. 4 § och 2 kap. 2 § lagen om frihet från skatt vid import, m.m. 6.4Begränsningar i avdragsrätten i visst fall m.m. Huvudregeln för avdragsrättens omfattning finns i artikel 168 i mervär- desskattedirektivet. Förenklat uttryckt föreligger en sådan rätt i den mån en vara eller en tjänst används för en beskattningsbar persons beskattade transaktioner. Beloppet som får dras av utgörs av den mervärdesskatt som ska betalas till medlemsstaten för den inköpta varan eller tjänsten. Artikeln anger också det avdragsgilla beloppet vid vissa andra transaktio- ner, t.ex. gemenskapsinterna förvärv av varor och import av varor. Ytter- ligare regler av betydelse i detta sammanhang finns i artiklarna 167 och 169175. Motsvarande huvudregel i svensk rätt finns i 8 kap. 3 § ML (jfr SOU 1994:88, s. 227 ff. och prop. 1994/95:57, s. 127), även om den juridisk- tekniska konstruktionen är något annan än . stadgas att den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet Prop. 2010/11:28 får göra avdrag för den ingående skatt som hänför sig till förvärv eller import i verksamheten. Vidare medges avdragsrätt för viss annan där närmare angiven ingående skatt. Därtill föreskrivs olika särregler i fråga om avdragsrätt i 8 kap. 4, 13 och 14 §§ ML. har i bl.a. avgörande i mål C-97/90, Hansgeorg mot Finanzamt III (i fortsättningen Len- nartz), tolkat reglerna om avdragsrätt. Avgörandet avser artikel 17.2 (28f) i rådets sjätte direktiv /388/EEG av om harmonise- ring av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Ge- mensamt system för mervärdesskatt: enhetligt beräkningsgrund49 (fort- sättningsvis sjätte direktivet). Artikel 17.2 i sjätte direktivet motsvaras av artikel 168 i mervärdesskattedirektivet. Domstolen konstaterar i samman- fattning följande. En skattskyldig person som använder varor i en ekono- misk verksamhet har rätt att för förvärvet av dessa varor göra avdrag för den ingående skatt som erlagts i enlighet med reglerna i artikel 17, oavsett i hur liten utsträckning dessa används för yrkesmässiga ändamål (jfr domens punkt 35). Den ingående skatten på ett förvärv är alltså i princip fullständigt och avdragsgill (jfr punkt 26 i domen). fastslår också att den privata användningen av varan ska uttagsbeskattas såsom en tjänst tillhandahållen mot vederlag på grundval av hela kostnaden för tillhandahållandet av tjänsten (jfr punkt 26 i domen). avgörande i m.fl. mål har ansetts nödvändig- göra ett klargörande och stärkande av grundregeln för avdragsrätt när det gäller varor. För vissa medlemsstater har behovet varit särskilt starkt vad avser fastigheter som är avsedda för både yrkesmässigt och privat bruk. Detta eftersom den ingående skatten ofta uppgår till betydande belopp och uttagsbeskattning leder till likviditetseffekter och ränteförluster för staterna. Den ingående skatten kan hänföra sig till förvärv av fastigheter och vissa tillhandahållanden av tjänster, t.ex. uppförande och renovering, som ur ekonomisk synvinkel kan jämställas med ett förvärv eller upp- förande av en fastighet. Avdragsrätt ska med andra ord endast finnas i den mån en vara används av en beskattningsbar person (näringsidkare) i dennes verksamhet. Omvänt kommer det sålunda inte längre att vara möjligt att dra av hela den ingående skatten om varan delvis används i verksamheten, delvis privat. Mot ovanstående bakgrund inför direktiv /162/EU en ny artikel 168 a i mervärdesskattedirektivet. Artikel 168 a.1 avser fast egendom som ingår i en beskattningsbar persons rörelsetillgångar och av denne används för rörelsens verksamhet samt eget bruk, personalens bruk eller rörelsefrämmande ändamål. Artikeln föreskriver att mervärdesskatten på utgifter i samband med sådan egendom ska vara avdragsgill, i enlighet med principerna i artiklarna 167, 168, 169 och 173, endast i proportion 49 EGT L 145, , s. 1 (Celex 31977L0388). till den beskattningsbara personens användning för rörelsens verksamhet. 2010/11:28 Ändringar av den proportion i vilken den fasta egendomen används ska beaktas i enlighet med principerna i artiklarna 184192, såsom dessa tillämpas i respektive medlemsstat. Den föreskriver vidare att reglerna om uttagsbeskattning i artikel 26 i mervärdesskattedirektivet inte ska vara tillämpliga vid sistnämnda ändringar. Artikel 168 a.2 ger i korthet medlemsstaterna rätt att även tillämpa artikel 168 a.1 på lös egendom. 6.4.3Det svenska genomförandet av avdragsbegränsningen Regeringens förslag: Ingående skatt ska endast få dras av i propor- tion till den omfattning en skattskyldig använder en fastighet i sin verksamhet, om skatten hänför sig till en annan fastighet än stadigva- rande bostad, och den både används av den skattskyldige i verksam- heten och för eget eller personalens privata bruk eller annars för annat ändamål än den egna verksamheten. Ingående skatt som hänför sig till ny-, till- eller ombyggnad eller reparation av en fastighet ska omfattas av förslaget. Reglerna avseende uttagsbeskattning i 2 kap. mervärdesskattelagen ska synkroniseras begreppsmässig med förslaget. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. regeringens förslag är avdragsbegränsningen inskränkt till ingående skatt som hänför sig till vissa fastigheter, dvs. omfattar inte också lös egen- Regeringens förslag innehåller vidare en ytterligare regel som för- tydligar vilka fastighetstjänster som omfattas av förslaget. kroniseras begreppsapparaten i förslaget och de gällande reglerna om ut- Remissinstanserna: ifrågasätter om förslaget inte är överflödigt i fråga om fast egendom mot bakgrund av de gällande reg- lerna i form av avdragsförbud och proportioneringsregler för sådan egen- är mycket positivt till att en proportionerlig avdragsrätt in- förs i fråga om lös egendom, då de gällande reglerna orsakat tillämp- Verket anser dock att förslagets lydelse bör justeras så att det inte kommer i konflikt med de särskilda bestämmelserna i mervär- desskattelagen om avdragsrätt och uttagsbeskattning som avser person- Verket lämnar även ett förslag på en sådan justering. Näringsliv, Företagarna, (), Näringsli- (SRF) avstyrker förslaget. SRF anser det viktigt att företagen får behålla den valfrihet gällande rätt innebär. , LRF och Far ifrågasätter att förslaget skulle innebär administrativa fördelar för före- anför att förslagets konsekvenser inte går att överblicka och att det saknar en analys av likviditetseffekterna för LRF påpekar att de företag som fördelar den ingående skatten vid förvärvet inte uppnår några administrativa fördelar. ma gäller, enligt LRF, för företag som väljer att dra av all ingående skatt eftersom de själva valt att använda den metoden. Far har svårt att förstå vad skillnaden i administrativt hänseende blir mellan nuvarande system med möjlighet till full avdragsrätt och därefter uttagsbeskattning Prop. 2010/11:28 och det föreslagna systemet med en initial bedömning av avdragsrätten och därefter eventuell jämkning. Far hävdar att förslaget i själva verket synes riskera ökad administration då många fler kommer att omfattas av bl.a. skyldigheten att upprätta jämkningshandlingar. Förvaltningsrätten i och Far anför att det kan bli svårt för de skattskyldiga att uppskatta hur stor del av skatten som får dras av. Förvaltningsrätten betonar att användandet i den verksamhetsfrämmande delen måste bedömas redan när varan köps in till verksamheten och efter- lyser riktlinjer för hur bedömningen ska gå till. und- rar om förslaget enbart är tillämpligt på privat användning eller om även mervärdesskattefria eller så kallade out of scope-transaktioner träffas. Därtill frågar vad uttrycket generellt sett för annat ändamål än verksamheten innebär och hur permanent nyttjandet ska vara för att regeln ska tillämpas. Dessutom frågar sig om förslaget bör innehålla en beloppsgräns och hur det förhåller till an- vändnings- respektive verksamhetsregeln i 8 kap. 14 § ML. Företagarna påpekar att den föreslagna begränsningen av avdragsrätten varken är kopplad till någon beloppsgräns eller definitionen av investeringsvara. Skälen för regeringens förslag Begränsningar i avdragsrätten och avdragsförbud Ett antal olika frågor uppkommer vid det svenska genomförandet av den nya artikel 168 a i mervärdesskattedirektivet. En viktig fråga är hur den nya artikel 168 a förhåller sig till gällande avdragsförbud. Det kan då konstateras att dessa förbud inte påverkas av den nya regleringen. Att så är fallet framgår av mervärdesskattedirekti- vets systematik. Den nya artikeln avser avdragsrättens räckvidd (avdel- ning X kapitel 1 i detta direktiv) medan avdragsförbuden regleras under rubriken begränsning av avdragsrätten (avdelning X kapitel 3 i samma direktiv). Formulerat på annat sätt är direktiv /162/EU inte ett sådant förslag som avses i artikel 176 första stycket i mervärdesskattedirektivet. Av sistnämnda artikels andra stycke följer att får behålla de avdragsförbud som gällde vid dagen för anslutningen till gemenskapen till dess rådet beslutar om förslaget som anges i artikelns första stycke. Det sagda bör återspeglas i den föreslagna svenska lagtexten. I pro- memorians författningsförslag uttrycktes detta på så sätt att endast varor som inte omfattas av ett avdragsförbud enligt 8 kap. 9 och 10 §§ eller 15 eller 16 § ML bör träffas av den nya regleringen. påpekar dock att användningen av ordet avdragsförbud i regelns lydelse kan skapa en konflikt med de särskilda reglerna i 8 kap. 15 § ML om avdragsrätt för ingående skatt hänförlig personbilar i vissa fall, därtill knutna regler för uttagsbeskattning (2 kap. 5 § första stycket 3 ML) samt avdragsrätten för ingående skatt hänförligt till driftskostnader (8 kap. 16 § första stycket 1 ML). Regeringen delar i och för sig verkets uppfattning. Som framgår nedan är regeringens förslag dock begränsat till att avse ingående skatt som hänför sig till vissa fastigheter. uppkommer inte de av verket beskrivna problemen. och då termen avdragsförbud ger viss ytterligare tydlighet finner Prop. 2010/11:28 regeringen att den bör användas i aktuellt förslag. Behovet av ett förslag avseende fast egendom m.m. ifrågasätter om inte förslaget avseende en begräns- ning i avdragsrätten för ingående skatt hänförlig till fast egendom är överflödigt. Detta mot bakgrund av de gällande reglerna i form av avdragsförbud och proportioneringsregler för sådan egendom. Enligt regeringens mening är så inte fallet. Förutom att det nya direktivets regel är tvingande i fråga om fast egendom så har regeln och det svenska avdragsförbudet inte identiska tillämpningsområden. Det finns fastighe- ter som inte omfattas av de regler hänvisar till där privat användning är vanligt förekommande. Ett exempel är så kallade hästboxar i ett stall. Som redan framgått är det också en systematisk skill- nad mellan en begränsning av avdragsrätten och ett avdragsförbud. Det sagda betyder att en begränsning av avdragsrätten för ingående skatt, i enlighet med vad som sägs ovan, bör införas i mervärdesskattelagen för sådan skatt som hänför sig till annan fastighet än stadigvarande bostad. Begränsningen innebär att uttagsbeskattning är möjlig samt att jämkningsreglerna för fastigheter i 8 a kap. mervärdesskattelagen blir tillämpliga. Vissa förtydliganden är dock, enligt regeringens mening, nödvändiga när det gäller vilken ingående skatt som omfattas av den föreslagna reg- Som framgår av promemorians avsnitt 5.4, i bakgrunden till förslaget, ska även ingående skatt som hänför sig till vissa fastighets- Sådan skatt täcks också av den i promemorian föreslag- na lagtextens lydelse. Regeringen anser dock att detta bör göras tydligare och att en särskild bestämmelse därför bör reglera fastighetstjänster i form av ny-, till- eller ombyggnad eller reparation. ringen utformas så att sådan ingående skatt som avses i 8 kap. 10 § ML i sig, dvs. sådan som härrör från uttagsbeskattning enligt 2 kap. 7 och 8 §§ ML, inte omfattas av den föreslagna avdragsbegränsningen utan är fort- satt är fullt avdragsgill (jfr prop. 1993/94:99, s. 212). Regeringen anser dessutom att de paragrafer förslaget föranleder bör placeras efter den gällande 8 kap. 4 § ML, inte som i promemorian efter 3 § i samma kapitel. Detta eftersom förslaget begränsar ingående skatt för vilken avdragsrätt föreligger antingen enligt 8 kap. 3 § ML eller 8 kap. 4 § 4 eller 6 ML. Regler av ovan angivet slag föreslås. Administrativa m.fl. effekter av begränsning av avdragsrätten för ingående skatt hänförlig till lös egendom I promemorian föreslås att bör utnyttja den möjlighet som ges i artikel 168 a.2, dvs. införa avdragsbegränsningen även för ingående skatt hänförlig till lös egendom. Därigenom sätts också bestämmelserna om uttagsbeskattning ur spel och mervärdesskattelagens jämkningsregler blir