prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Denna be- stämmelse jämförd med 7 kap. 10 och 11 §§ samt 8 kap. 5 § innebär att det är barnets vårdnadshavare som väljer om barnet ska gå i förskola eller förskoleklass, eller i grundskola eller en motsvarande skolform, det år barnet fyller och vårterminen följande år. Andra stycket motsvarar i sak 2 b kap. 3 § andra stycket skollag när det gäller verksamhet med offentlig huvudman. dock barnets hemkommun som ska ansvara för informationen, som ska avse även verksamhet med enskild huvudman. Vilken kommun som är Prop. 2009/10:165 barnets hemkommun följer av 29 kap. 6 §. 5 § Barn som är bosatta i ska erbjudas förskoleklass från och med höstterminen det år de fyller . Barn får tas emot tidigare. Paragrafen motsvarar delvis 2 b kap. 2 § första och andra styckena skollag när det gäller förskoleklass med offentlig huvudman. Vilka barn som ska anses bosatta i landet framgår av 29 kap. 2 §. Vidare anges uttryckligen att en huvudman får ta emot barn tidigare än höstterminen det år barnet fyller . Det finns således möjlighet för huvudmännen att vara flexibla vid mottagandet av yngre barn. 6 § Tester och prov får inte utgöra villkor för antagning eller urval till eller inom en skolenhet. Tester och prov får inte heller utgöra villkor för fortsatt utbildning vid en skolenhet eller i den elevgrupp som eleven tillhör. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Enligt bestämmelsen får tester och prov varken användas som behörighetskrav vid antagning av elever eller som urvalsgrund om det finns fler sökande än platser eller för fortsatt utbildning vid en skolenhet. Med antagning avses också mottagande och placering vid en skolenhet. Bestämmelsen gäller även fördelning av elever på undervisningsgrupper. Paragrafen ger inte regeringen möjlighet att i förordning föreskriva om undantag från för- budet mot tester och prov som antagnings- eller urvalsgrund (jfr 1 kap. 3 § förordningen [1996:1206] om fristående skolor och viss enskild verk- samhet inom skolområdet). 7 § Förskoleklassen ska omfatta minst under ett läsår. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 b kap. 2 § första stycket andra meningen skollag såvitt gäller förskoleklass med offentlig huvudman. Här anges dock att utbildningen ska omfatta minst per läsår till skillnad mot lag. Ändringen innebär i praktiken inte någon avgörande skillnad eftersom huvud- mannen själv beslutar när ett läsår börjar och slutar. 8 § Utbildningen ska vara avgiftsfri. Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker och andra lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning. Avgifter i samband med ansökan om plats får inte tas ut. Paragrafen motsvarar huvudregeln för förskoleklass med offentlig huvudman i 2 b kap. 5 § och för motsvarande verksamhet med enskild huvudman samma regel i 2 b kap. 10 d § skollag. Av första stycket framgår att utbildning i förskoleklassen ska vara av- Prop. 2009/10:165 giftsfri på samma sätt som i och motsvarande skolformer. Detta gäller även om utbildningen omfattar per läsår eller om ett barn tas emot före höstterminen det år det fyller . Denna ordning motsvarar vad som i praktiken gäller i de flesta fall när en kommun erbjuder utbildning i förskoleklass utöver vad den är skyldig att erbjuda. I andra stycket införs termen lärverktyg som en mer tidsenlig och ade- kvat beskrivning av de läromedel och den utrustning som används för att eleverna ska nå utbildningens mål. Bestämmelsen i tredje stycket är ny när det gäller verksamhet med offentlig huvudman. Den förtydligar att avgiftsförbudet även omfattar avgifter i samband med ansökan om plats vid en skolenhet. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4. 9 § Trots 8 § får det förekomma enstaka inslag som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. I samband med skolresor och liknande aktiviteter får det, trots övriga bestämmelser i denna lag, i enstaka fall under ett läsår förekomma kostnader som ersätts av vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever. Ersättningen får inte överstiga huvudmannens självkostnad för att eleven deltar i aktiviteten. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen inne- bär undantag från huvudregeln i 8 § att utbildningen ska vara avgiftsfri. Bestämmelsen i första stycket är ny för förskoleklassen, men har för grundskola med offentlig huvudman sin motsvarighet i 4 kap. 4 § tredje meningen skollag. Till skillnad mot lag omfattas här utbildning som bedrivs av en enskild huvudman direkt av bestämmelsen. Av andra stycket framgår att det finns ett utrymme för att i viss mån låta kostnader för skolresor, utflykter eller liknande aktiviteter ersättas av elevens vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska dock vara öppna för alla elever, oavsett om vårdnadshavare väljer att bidra eller inte. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4. 10 § Förskoleklassen ska medverka till att elever med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål. Paragrafen är ny för förskoleklassen och motsvarar vad som enligt 8 kap. 10 § gäller för förskolan. 11 § Minst en gång varje läsår ska läraren, eleven och elevens vårdnadshavare ha ett utvecklingssamtal om elevens utveckling och lärande. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Av bestämmelsen framgår att utvecklingssamtal ska hållas i förskole- klassen och hur ofta det minst ska ske. En allmän bestämmelse om fort- löpande information till eleven och elevens vårdnadshavare finns i 3 kap. Förskoleklass med offentlig huvudman 12 § Hemkommunen ansvarar för att utbildning i förskoleklass kommer till stånd för alla barn i kommunen som önskar sådan utbildning. Av 2 kap. 4 § framgår att staten är huvudman för förskoleklass vid en skolenhet med specialskola eller sameskola. Skyldigheten enligt första stycket ska fullgöras genom att kommunen anordnar förskoleklass i den omfattning som krävs för att bereda utbildning för samtliga i kommunen som är berörda. Om det finns särskilda skäl, får hemkommunen komma överens med en annan kommun om att denna i sin förskoleklass ska ta emot barn vars utbildning hemkommunen ansvarar för. Paragrafen reglerar skyldigheten att se till att förskoleklass kommer till skollag regleras denna skyldighet i 2 b kap. 2 § första stycket första meningen. Denna paragraf har samma utformning som motsvarande bestämmelser för i 10 kap. Av första och andra styckena följer att hemkommunen alltid måste vara beredd att tillhandahålla utbildning i förskoleklass i egen regi till alla barn som har rätt till sådan utbildning och vars vårdnadshavare Väljer ett barns vårdnadshavare att låta barnet få utbildning som anordnas av en annan huvudman är hemkommunen inte skyldig att anordna utbildning för barnet. Om barnet av någon anledning inte avser att fortsätta sin utbildning hos en annan huvudman är hemkommunen återigen skyldig att ta emot barnet i sin förskoleklass. Bestämmelserna innebär vidare att hemkommunen inte kan neka att i sin förskoleklass ta emot någon som har rätt att gå i förskoleklass och som önskar utnyttja sin rätt. Hemkommunen kan således inte hänvisa någon till förskoleklass med annan huvudman i eller utanför kommunen. Den enda situation, när ett barns hemkommun inte är skyldig att ta emot barnet i sådan förskoleklass som kommunen själv bedriver, framgår av paragrafens tredje stycke. Bestämmelsen i tredje stycket är främst avsedd för situationer där de geografiska förhållandena medför att utbildning i en annan kommun än hemkommunen för vissa elever leder till betydligt kortare resväg (jfr 1990/91:115). Om det blir aktuellt med en sådan överenskommelse innebär den att hemkommunen ingår avtal med en annan kommun om att denna ska ta emot de berörda barnen som elever i sin förskoleklass. är i sådana fall inte fråga om ett entreprenadförhållande. om entreprenad finns i 23 kap. Mottagande i en annan kommun 13 § Ett barn har rätt att bli mottaget i förskoleklass med offentlig huvudman i en annan kommun än den som ska svara för barnets utbildning, om barnet med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den Prop. 2009/10:165 kommunens förskoleklass. Innan kommunen fattar beslut om att för visst läsår ta emot ett sådant barn, ska den inhämta yttrande från barnets hemkommun. Efter önskemål av barnets vårdnadshavare får en kommun även i annat fall i sin förskoleklass ta emot ett barn från en annan kommun. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen är ny för förskoleklassen. En motsvarande bestämmelse finns däremot skollag för grundskola med offentlig huvudman (jfr 4 kap. 8 § första stycket skollag). Bestämmelsen i första stycket ger en rätt för barnet att gå i förskole- klass med en annan kommun som huvudman om de förutsättningar som anges är uppfyllda. Prövningen ska göras av den kommun där barnet önskar gå i förskoleklass i stället för i sin hemkommun. Den andra kommunen ska inhämta yttrande från barnets hemkommun. Det är barnets förhållanden som ska prövas. Bestämmelsen kan bli tillämplig för barn som av olika skäl rent faktiskt vistas längre eller i en annan kommun än hem- kommunen, t.ex. ett barn som är familjehemsplacerat i en kommun men folkbokfört i en annan kommun. Den kan också bli tillämplig i situa- tioner där familjens bosättning gör det betydligt enklare att ta sig från bostaden till en skolenhet med förskoleklass i en annan kommun än hemkommunen. Även föräldrarnas möjligheter att skjutsa barnet måste beaktas eftersom deltagande i förskoleklass inte ger laglig rätt till skol- skjuts. Vid bedömningen av om det föreligger särskilda skäl för mot- tagande i en annan kommuns förskoleklass finns det vidare anledning att särskilt beakta barnens lägre ålder och mognad. Frågan om ersättning från hemkommunen ska däremot inte beaktas vid bedömningen enligt denna paragraf. I bedömningen måste också beaktas vid vilken skolenhet den andra kommunen avser att placera barnet med tillämpning av bestämmelserna i 15 §. Om mottagandet i en annan kommun än hemkommunen innebär t.ex. betydligt kortare resväg bara med placering vid en viss skolenhet, måste det stå klart att barnet också placeras vid den skolenheten för att särskilda skäl ska föreligga. Även barnets fortsatta skolgång i grund- skolan måste vägas in. Skälet för detta är den nya huvudregeln i 10 kap. 31 § som innebär att den som har blivit placerad vid en viss skolenhet också har rätt att fortsätta sin grundskoleutbildning där. Bestämmelsen i andra stycket klargör att en kommun utan hinder av den kommunalrättsliga lokaliseringsprincipen får ta emot barn från andra kommuner i sin förskoleklass också i andra fall än då barnet har särskilda skäl att få gå i förskoleklass i en annan kommun än hemkommunen. Någon skyldighet för kommunen att ta emot ett barn som inte har sådana särskilda skäl finns dock inte. Förslaget behandlas i avsnitt 13.8. 14 § En elev som har tagits emot i en kommuns förskoleklass ett visst läsår har rätt att gå kvar hela läsåret, även om de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras under läsåret. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen är ny Prop. 2009/10:165 för förskoleklassen, men har samma innebörd som motsvarande be- stämmelse för (se 10 kap. 28 §). Placering vid en skolenhet 15 § En elev ska placeras vid den av kommunens skolenheter där elevens vårdnadshavare önskar att eleven ska gå. Om den önskade placeringen skulle medföra att en annan elevs berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet åsidosätts, ska dock kommunen placera eleven vid en annan skolenhet. Kommunen får annars frångå elevens vårdnadshavares önskemål endast om den önskade placeringen skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen reglerar vid vilken skolenhet inom kommunen som ett barn ska placeras. skollag regleras denna fråga i 2 b kap. 3 § första stycket. Av första stycket framgår att kommunen vid placering av ett barn i första hand ska utgå från barnets vårdnadshavares önskemål. Ett önskemål om placering vid en viss skolenhet får emellertid inte gå ut över någon annans berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet. Detta blir aktuellt när ett annat barns vårdnadshavare inte har framfört något önskemål om placering vid en viss skolenhet. Tillämpningen av motsvarande reglering för i 4 kap. 6 § tredje stycket skollag kan i viss mån tjäna som vägledning (jfr prop. 1992/93:230 s. 73). Det måste dock beaktas att elever i förskoleklassen saknar rätt till skolskjuts. Bestämmelsen i andra stycket möjliggör för kommunen att frångå vårdnadshavares önskemål om den önskade placeringen skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Utgångspunkten är att det stöd som ett barn behöver ska ges enligt 3 kap. 79 §§ på den skolenhet där barnet har placerats enligt första stycket. Om en elev under utbildningen får behov av så omfattande stödinsatser att dessa inte kan ges vid den skolenheten utan att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen får eleven flyttas till en annan skolenhet i kommunen där behovet av stöd kan tillgodoses. Om det blir aktuellt att flytta en elev till en annan skolenhet på grund av elevens behov av särskilt stöd ska ett beslut om placering vid annan skolenhet fattas enligt denna paragraf. Ett beslut om åtgärdsprogram enligt 3 kap. 9 § kan inte innebära byte av skolenhet. Förslaget behandlas i avsnitt 13.9. Beträffande betydande organisa- toriska eller ekonomiska svårigheter, se avsnitt 5.3.2. 16 § En kommun som i sin förskoleklass har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång grundar sig på 13 § första stycket. Även i de fall som avses i 13 § andra stycket ska hemkommunen betala ersättning till den mottagande kommunen. Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om annat, ska ersättningen bestämmas med hänsyn till Prop. 2009/10:165 kommunens åtagande och elevens behov efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskoleklass. Har en elev ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Regleringen har ut- formats på samma sätt som motsvarande bestämmelser om inter- ersättning i (se 10 kap.). Enligt paragrafen ska den mottagande kommunens kostnader ersättas i de fall en elev har tagits emot med stöd av 13 § första stycket. Eftersom förhållandena kan variera avsevärt från fall till fall är det inte möjligt att i lagtexten precisera hur ersättningen ska beräknas. Givetvis bör kommu- nerna komma överens om ersättningen. Någon särskild ordning för att avgöra tvister om interkommunal ersättning föreskrivs inte i skollagen, utan en tvist som inte kan lösas på annat sätt får ytterst avgöras av dom- stol. Förslaget behandlas i avsnitt 13.8. Beträffande Lagrådets synpunkter på uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter, se avsnitt 5.3.2. 17 § Varje fristående förskoleklass ska vara öppen för alla elever som ska erbjudas utbildning i förskoleklassen. Utbildningen får dock begränsas till att avse elever som är i behov av särskilt stöd för sin utveckling. Huvudmannen behöver inte ta emot eller ge fortsatt utbildning åt en elev, om hemkommunen har beslutat att inte lämna bidrag för eleven enligt 21 § andra stycket. Paragrafen motsvaras delvis av 2 b kap. 7 § skollag. Enligt bestämmelserna gäller som huvudregel att varje fristående för- skoleklass ska vara öppen för alla elever som har rätt till utbildning i förskoleklassen. Bestämmelser som i huvudsak motsvarar dessa gäller för (se författningskommentaren till 10 kap. 35 §). 18 § Om det inte finns plats för alla sökande till en skolenhet med för- skoleklass, ska urvalet göras på de grunder som godkänner. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen handlar om hur urvalet ska gå till när det inte finns plats för alla sökande. En i sak motsvarande reglering finns för (se författningskommentaren till 10 kap. 36 §). 19 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje elev vid skolenheten. Bidraget består av ett grundbelopp enligt 20 § och i vissa fall ett tilläggsbelopp enligt 21 §. Paragrafens första stycke motsvarar i sak delvis 2 b kap. 10 b § första stycket skollag. Något särskilt beslut om rätt till bidrag ska dock inte längre fattas. Rätten till bidrag följer i stället av Statens skolin- spektions beslut om godkännande enligt 2 kap. 5 §. I andra stycket förtydligas att bidraget består av ett grundbelopp och i vissa fall ett tilläggsbelopp. 20 § Grundbeloppet ska avse ersättning för Grundbeloppet ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskoleklass. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i grundbeloppet. Första stycket motsvarar i huvudsak 2 b kap. 10 b § första stycket skollag. Begreppet läromedel och utrustning har ersatts med lär- verktyg i enlighet med den terminologi som används i lagen i övrigt (se författningskommentaren till 10 kap. 10 §). Ingen ändring i sak är av- sedd. Kostnader för elevhälsa ingår här som en särskild post i grundbe- loppet, eftersom huvudmannens skyldighet att anordna elevhälsa i denna lag även omfattar förskoleklassen. Angående den närmare innebörden av bestämmelserna i övrigt hänvisas till propositionen Offentliga bidrag på lika villkor (prop. 2008/09:171). Andra stycket motsvarar 2 b kap. 10 b § tredje stycket skol- lag. I fråga om Lagrådets invändning att även tilläggsbeloppet borde omfattas av andra stycket, se författningskommentaren till 10 kap. 39 §. 21 § Tilläggsbelopp ska lämnas för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Hemkommunen är inte skyldig att betala tilläggsbelopp för en elev i behov av särskilt stöd, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafens första stycke motsvarar 2 b kap. 10 b § andra stycket skollag. Andra stycket motsvarar 2 b kap. 10 b § fjärde stycket andra meningen skollag. Vad gäller uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter, se avsnitt 5.3.2. 22 § Den kommun där den fristående skolan är belägen har rätt till insyn i verksamheten. Paragrafen motsvaras delvis av 2 b kap. 8 § tredje stycket första meningen och 9 kap. 11 § andra stycket första meningen skol- lag. Motiv till bestämmelsen och bemötande av Lagrådets synpunkter finns i avsnitt 14.10. 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (213 §§), bestämmelser om betyg (1423 §§), bestämmelser om grundskola med offentlig huvudman (2434 §§), och bestämmelser om fristående grundskola (3541 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § ska ge eleverna kunskaper och värden och utveckla elevernas förmåga att tillägna sig dessa. Utbildningen ska utformas så att den bidrar till personlig utveckling samt förbereder eleverna för aktiva livsval och ligger till grund för fortsatt utbildning. Utbildningen ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap och ge en god grund för ett aktivt deltagande i samhällslivet. Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 1 § skollag. I paragrafens första stycke anges syftet med utbildningen i grund- skolan. Övergripande mål för utbildningen finns angivna i 1 kap. 4 §. Avsikten är att ytterligare övergripande mål ska anges i läroplanen och att preciserade kunskapskrav ska finnas för varje ämne. I andra och tredje styckena finns bestämmelser om utformningen av utbildningen i . I den delen utgör paragrafen ett mål som skolan ständigt ska sträva mot. Allmänna bestämmelser om utformningen av utbildningen finns i 1 kap. 5 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.2. Årskurser, läsår och terminer 3 § ska ha nio årskurser. Utbildningen i varje årskurs ska bedrivas under ett läsår, som består av en hösttermin och en vårtermin. Regeringen får meddela föreskrifter om läsårets längd och om när läsåret ska börja och sluta. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 3 § första och andra styckena i Prop. 2009/10:165 skollag såvitt avser grundskola med offentlig huvudman. denna paragraf omfattas även fristående grundskolor. 4 § Undervisningen ska omfatta följande ämnen: hem- och konsumentkunskap, idrott och hälsa, naturorienterande ämnen: biologi, fysik och kemi, samhällsorienterande ämnen: geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap, svenska eller svenska som andraspråk, och Härutöver ska det som ämnen finnas språkval och, för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning, modersmål. Vidare ska det finnas elevens val och skolans val. Undervisningen i elevens val ska syfta till att fördjupa och bredda elevens kunskaper i ett eller flera ämnen. Skolans val får omfatta ett lokalt tillval, om har godkänt en plan för undervisningen. I första stycket anges de ämnen som undervisningen i ska omfatta. Uppräkningen av ämnen motsvaras av vad som anges i den timplan som finns i bilaga 3 till skollag. Samtliga elever ska få undervisning i dessa ämnen, oavsett om utbildningen bedrivs av en offentlig huvudman eller vid en fristående skola. Det som sägs i andra och tredje styckena om språkval, modersmåls- undervisning, elevens val och skolans val gäller också all grundskoleut- bildning oavsett huvudman. Bestämmelserna motsvarar delvis 2 kap. 18 § första stycket och 19 § första stycket grundskoleförordningen (1994:1194). Avsikten är att regeringen, liksom , ska meddela närmare bestämmelser om språkval, modersmålsundervisning, elevens val och skolans val. Ett bemyndigande som möjliggör detta finns i 10 kap. 6 § 1. 5 § Den totala undervisningstiden för varje elev ska vara minst . Ytterligare bestämmelser om fördelning av undervisningstiden (timplan) finns i bilaga 1. Paragrafen motsvarar delvis vad som anges i bilaga 3 till skol- lag. Den totala undervisningstiden för varje elev under nio årskurser ska vara minst . I timplanen finns bestämmelser om undervisningstid för varje ämne samt för elevens val och skolans val. Timplanen gäller för såväl skolor med offentlig huvudman som skolor med enskild huvudman. Timplanen fogas som bilaga 1 till denna lag och är densamma som i bilaga 3 till skollag (se vidare förarbetena Prop. 2009/10:165 till timplanen skollag, prop. 1992/93:220 s. 63 f., 1997/98:6 s. 70 och 1999/2000:68 s. 16). I timplanen har efter påpekande från Lag- rådet markerats att elevens val inte är ett ämne. Av 7 kap. 17 § andra stycket framgår att den obligatoriska verksam- heten i får omfatta per läsår och eller, i de två lägsta årskurserna, . Obligatorisk verk- samhet får, enligt samma paragraf, inte förläggas till , eller helgdagar. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 5 §, 2.avvikelser från 4 § och från timplanen för fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning och för särskilda utbildningar, 3.andra begränsade avvikelser från 4 § och från timplanen utöver vad som följer av 3 kap. 12 § (anpassad studiegång) eller 7 kap. 9 § andra stycket (integrerad undervisning), om det finns särskilda skäl, och 4.undantag från skyldigheten att tillämpa timplanen. Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 3 a § skollag. Den inne- håller bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att på vissa särskilt angivna områden meddela föreskrifter. Bemyndigandet i första punkten kan bli aktuellt för bl.a. undervisning i modersmål. Andra punkten motsvarar delvis 4 kap. 3 a § 2 skollag såvitt avser avvikelser från timplanen för grundskola med offent- lig huvudman. Regeringen har använt sig av det nämnda bemyndigandet när det gäller förberedande dansutbildning, se förordningen (1999:250) om förberedande dansutbildning. Här omfattar bemyndigandet också föreskrifter som gäller motsvarande särskilda utbildningar i fristående grundskolor.