prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — gifter, gäller sekretess för uppgifterna hos den mottagande myndigheten. En annan viktig aspekt är hur uppgifterna sprids och används inom den Om användandet av uppgifterna inom den myndigheten kan begränsas till en liten krets, är integritetsriskerna mindre än om uppgifterna ges en vid spridning. En tredje aspekt är vilka bestämmelser om informationssäkerhet (exempelvis system för behörig- het, loggning och tillsyn) som gäller hos den mottagande myndigheten. Om informationssäkerheten hos den mottagande myndigheten är hög, så att det kan garanteras att informationen endast når dem som har behov av den, inger möjlighet till direktåtkomst mindre betänkligheter från integ- ritetssynpunkt än vad som annars hade varit fallet. Inledningsvis kan anmärkas att de brottsbekämpande myndigheterna har författningar som reglerar personuppgiftsbehandlingen på ett likartat Sekretessregleringen ger också i princip samma skydd för uppgifter i brottsbekämpningen hos samtliga brottsbekämpande myndigheter. digheterna omfattas således av bl.a. bestämmelserna om skydd för brottsbekämpningen i 18 kap. 1 och 2 §§ offentlighets- och sekretessla- gen och bestämmelserna om skydd för enskildas personliga och ekono- miska förhållanden i sådan verksamhet, som regleras i 35 kap. samma finns det också en särskild bestämmelse, 11 kap. 4 §, om överföring av sekretess vid direktåtkomst. Om en myndighet har elektro- nisk tillgång till en annan myndighets upptagning för automatiserad be- handling och en uppgift i denna upptagning är sekretessreglerad hos den andra myndigheten, blir sekretessbestämmelsen tillämplig också hos den mottagande myndigheten. Detta gäller dock inte om uppgiften ingår i ett beslut hos den mottagande myndigheten. Det finns även en särskild be- stämmelse om vad som gäller vid konkurrens mellan den överförda sek- retessen och sådan sekretess som är direkt tillämplig hos den mottagande myndigheten, 11 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen, se avsnitt 13.1. Vad sedan gäller tillgången till uppgifterna hos de mottagande myn- digheterna har i avsnitt 6.6 föreslagits att en enskild tjänsteman inom polisväsendet ska ges tillgång endast till sådana uppgifter som han eller hon behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter på ett ändamåls- enligt sätt. Motsvarande begränsning bör gälla hos de myndigheter som genom direktåtkomst får tillgång till personuppgifter som polisen be- handlar. Särskilda regler om detta bör införas i den nya lagen. En möj- lighet till direktåtkomst behöver alltså inte innebära att annat än en be- gränsad krets av tjänstemän eller enbart en viss tjänsteman hos den mottagande myndigheten får tillgång till uppgifterna. Vad slutligen gäller informationssäkerhet i samband med direktåtkomst har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela särskilda föreskrifter om detta. Om de brottsbekämpande myndigheterna ska ges möjlighet till direktåtkomst till varandras uppgif- ter, bör den myndighet som beslutar om sådan åtkomst vara skyldig att försäkra sig om att den mottagande myndigheten har en acceptabel säker- hetsnivå, exempelvis vad gäller system för utlämnande av behörighet och loggning av transaktioner samt tillsyn. Det kan i sammanhanget noteras att den tekniska utvecklingen fortlöpande ger bättre möjligheter att be- gränsa tillgången till olika uppgifter och att i efterhand genom bl.a. logg- ningsuppgifter kontrollera hur tillgången har utnyttjats. Ett av syftena med den nya tekniska struktur för lagring av personuppgifter som plane- ras av polisen är att göra det lättare att begränsa tillgången på detta sätt. De ökade integritetsrisker som en möjlighet till direktåtkomst kan med- föra kan alltså motverkas genom bestämmelser av annat slag, såsom befintliga bestämmelser om sekretess hos den mottagande myndigheten och bestämmelser om tillgång till uppgifter och om informationssäkerhet. Övervägande skäl talar därför för att den nya lagen bör tillåta att övriga brottsbekämpande myndigheter ges direktåtkomst till personuppgifter som behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet. De närmare förutsättningarna för sådan direktåtkomst diskuteras i det följande. Hur bör direktåtkomsten till polisens uppgifter avgränsas? En första fråga är om det, för att en myndighet ska kunna ges direktåt- komst till uppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet, bör krävas att uppgifterna är gemensamt tillgängliga hos polisen. anser att detta inte bör vara en förutsättning för direktåtkomst. Enligt verket bör det vara möjligt att arbeta i mindre myndighetsöverskridande projekt utan att uppgifterna därigenom blir gemensamt tillgängliga. Även om myndighetsöverskridande samarbete äger rum i mindre grupper innebär informationsutbytet att uppgifter som behandlas av polisen blir tillgäng- liga utanför det sammanhang där de ursprungligen har behandlats. Det är då ur ett integritetsperspektiv rimligt att de särskilda, mer begränsande, reglerna om gemensamt tillgängliga uppgifter alltid tillämpas. Direktåt- komst bör således endast medges för uppgifter som är gemensamt till- gängliga. En ytterligare förutsättning för att direktåtkomst ska kunna medges bör vara att den myndighet som beslutar om sådan åtkomst försäkrar sig om att den mottagande myndigheten har en acceptabel säkerhetsnivå. Riks- polisstyrelsen betonar vikten av att det tydligt framgår att det är polisen som avgör om uppgifter bör lämnas ut till en annan myndighet i denna form. anser däremot att det bör ankomma på någon annan myndighet än polisen, exempelvis Datainspektionen, att avgöra om en myndighet uppfyller acceptabla krav på säkerhetsnivå för att kunna medges direktåtkomst, eftersom myndigheter inte bör ha kon- trollskyldighet i förhållande till varandra. Det bör, som Rikspolisstyrel- sen anför, vara den myndighet som ansvarar för datasystemen som avgör i vilken utsträckning en annan myndighet kan anses tillgodose kraven på tillräcklig datasäkerhet. Den som medger direktåtkomst ska kunna ha kontroll över att det egna datasystemet alltjämt har tillräcklig datasä- kerhet även efter det att andra myndigheter fått tillgång till detta. Den närmare bedömningen av tekniska och andra förutsättningar för direktåt- komst måste därför göras av polisen. En annan förutsättning bör vara att en enskild tjänsteman ska få ha di- rektåtkomst endast till sådana uppgifter som han eller hon behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter på ett ändamålsenligt sätt. De när- mare förutsättningarna för detta regleras lämpligen i förordning eller genom myndighetsföreskrifter. I promemorian diskuteras ingående om det bör införas ytterligare be- gränsningar i möjligheten till direktåtkomst t.ex. enbart till visst register, viss uppgiftssamling eller viss brottstyp (Ds 2007:43 s. 221 f.). Slutsatsen är att det varken är önskvärt eller möjligt att i den nya lagen uppställa andra begränsningar vad gäller de brottsbekämpande myndigheternas direktåtkomst än de behörighets- och behovsbegränsningar som angetts ovan. Remissinstanserna framför inga synpunkter på detta och det finns inte skäl att nu göra en annan bedömning. I avsnitt 13 behandlas frågan om huruvida sekretess hindrar direktåt- komst. Direktåtkomst till uppgifter hos och till vissa särskilda register Som har angetts bör vissa register undantas från den nya lagens tillämpningsområde, bl.a. belastningsregistret och misstankeregistret. De lagar som reglerar dessa register innehåller särskilda bestämmelser om direktåtkomst. Frågan om direktåtkomst till de registren bör därför inte regleras i den nya lagen. I fråga om de register som föreslås regleras särskilt i den nya lagen och behandlingen av personuppgifter hos görs följande bedömning. Eftersom Säkerhetspolisen behandlar särskilt känsliga uppgifter före- slås i promemorian att det inte ska vara möjligt att medge direktåtkomst till uppgifter som behandlas där. Några skäl att införa en möjlighet till direktåtkomst har inte framkommit under remissbehandlingen. Endast Säkerhetspolisens egna tjänstemän bör således kunna ges direkt tillgång till uppgifterna. I avsnitt 15.4 behandlas penningtvättsregister, som i stor utsträckning innehåller underrättelseinformation. Denna underrättelseinformation är till sin natur sådan att det är viktigt att tillgången till den begränsas till ett fåtal personer. menar att det skapar problem att myndigheten och Finanspolisen inte har tillgång till varandras databaser. Samma skäl som talar för att Finanspolisen ska kunna medges direktåt- komst till uppgifter som behandlas vid och andra polismyndigheter talar enligt för att dessa myn- digheter ska kunna få direktåtkomst till penningtvättsregister. Penningtvättsregister innehåller känslig ekonomisk information och speciell underrättelseinformation, som enligt gällande regler inte är åt- komlig ens för andra delar av polisorganisationen. Det är i stor utsträck- ning fråga om obearbetad information, som mottagits från finanssektorn som ett resultat av vissa företags rapporteringsskyldighet. Uppgifterna får registreras innan någon analys av uppgifternas relevans ur brottsbekämp- ningsperspektiv ännu har gjorts. Värdet av sådant underrättelsematerial är svårt att bedöma utan tillgång till specialkunskaper. Vidare får pen- ningtvättsregister innehålla uppgifter om misstänkt finansiering av terro- rism. I linje med att direktåtkomst inte föreslås kunna ges till de uppgifter som Säkerhetspolisen behandlar, bör direktåtkomst inte heller kunna medges till uppgifter som behandlas i särskilda register med anledning av misstänkt penningtvätt eller misstänkt finansiering av terrorism. När det gäller register över DNA-profiler (, utrednings- registret och spårregistret) bör enligt promemorian de myndigheter som redan har rätt till direktåtkomst, dvs. polismyndigheter, Ekobrottsmyn- digheten, och rium (11 § polisdataförordningen), kunna medges direktåtkomst. För polismyndigheter och åklagarmyndigheter bör enligt promemorian åt- komsten, på samma sätt som , begränsas till uppgifter om huruvida en person förekommer i registret eller inte, vilket regeringen bör meddela föreskrifter om. Remissinstanserna lämnar inga synpunkter på dessa myndigheters tillgång till registren. Förslaget bör genomföras. Frågan om ska ha direktåtkomst till registren behandlas i avsnitt 12.3.4. Varken eller uttrycker något behov av att få direktåtkomst till register över DNA-profiler. efterlyser däremot information om huruvida en person har fått lämna DNA-prov. Enligt 28 kap. 12 a § kan salivprov tas rutinmässigt på den som är skäligen misstänkt för brott av viss svårhets- grad. tar upp en fråga som är viktig både från effektivitets- synpunkt och integritetssynpunkt, nämligen hur man ska säkerställa att det inte tas upprepade salivprov på en person som redan underkastats provtagning. Själva provtagningen registreras inte men däremot utfallet av provet, om bestämmelserna i polisdatalagen medger det. I den mån personen är registrerad i eller utredningsregistret behöver något nytt prov normalt inte tas. Mot den bakgrunden ter det sig rimligt att , som i stor utsträckning ingriper mot brott för vilka straff- skalan är sådan att DNA-prov kan aktualiseras, bör kunna medges till- gång till samma information som åklagare, nämligen om huruvida en viss person förekommer i register över DNA-profiler. Sådan information innebär att man kan undvika att onödiga DNA-prov tas. Vad som har sagts om behov gäller i princip även för . är möjligheter att ingripa mot brott som ger möjlighet att ta DNA-prov begränsade, men den har utökats . I betänkandet rättsliga befogenheter (SOU 2008:55) föreslås att myndigheten ska kunna inleda och bedriva förundersökning beträffande betydligt fler brottstyper som ger grund för att ta DNA-prov. Betänkandet, som har remissbehandlats, bereds i (Försvarsdepartementet). Mot den nu angivna bakgrunden finner regeringen att den nya lagen bör öppna möj- lighet att ge även direktåtkomst till register över DNA- profiler. Genom detta tillgodoses synpunkter. Samma begränsning av tillgången till uppgifter som gäller för polismyndigheter och åklagare bör gälla för Tull- verket och . När det gäller tillgången till uppgifter i fingeravtrycks- eller signale- mentsregister framför remissinstanserna inga synpunkter på promemori- ans förslag. Eftersom det finns ett stort behov av att snabbt kunna få tillgång till sådana uppgifter i identifieringssyfte bör, som föreslås i pro- memorian, samtliga brottsbekämpande myndigheter med undantag för åklagare kunna medges direktåtkomst till personuppgifter i registren i fråga. I avsnitt 12.3.4 behandlas frågan om ska kunna medges direktåtkomst. Då promemorian inte innehåller något förslag om register för hand- läggningen av internationella ärenden har frågan om direktåtkomst till det registret inte aktualiserats. Registret har framför allt till syfte att underlätta verksamhet som mottagare och förmedlare av information. Uppgifterna i registret är knappast av intresse för andra myndigheter i deras brottsbekämpande arbete. Några verksamhetsskäl som kan motivera att andra brottsbekämpande myndigheter ska ges till- gång till registret har inte framkommit. Både integritetsskäl och verk- samhetsskäl talar mot att tillåta direktåtkomst till registret. Dels kan en utländsk myndighet ha ålagt svenska myndigheter att iaktta begräns- ningar i spridningen av uppgifterna, dels kan det vara svårt för andra tjänstemän än de som sysslar med internationella frågor att bedöma vär- det av uppgifterna. Mot den bakgrunden bör det inte införas någon möj- lighet till direktåtkomst till uppgifter i det internationella registret. Direktåtkomst för andra svenska myndigheter Regeringens förslag: ska kunna medges direktåtkomst till register över DNA-profiler och till fingeravtrycks- eller signalementsregister. Regeringens bedömning: Andra myndigheter som inte är brottsbe- kämpande bör inte kunna medges direktåtkomst till uppgifter i poli- sens brottsbekämpande verksamhet. Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter. Promemorian föreslår att ska kunna medges direktåtkomst till register över DNA-profiler och till fing- eravtrycks- eller signalementsregister men tar inte upp frågan om direkt- åtkomst för andra myndigheter. Remissinstanserna: påpekar att Kronofogdemyn- digheten, och fiskala del deltar i verk- samheten vid regionala underrättelsecentrum, där även Kriminalvården och är representerade. I det fortsatta arbetet bör enligt styrelsen övervägas om inte även dessa myndigheter ska kunna medges direktåtkomst till uppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. anser att den nya lagen ska gälla även för laboratoriet. menar att det finns skäl att överväga utökade möjligheter till informationsutbyte även med myndig- heter som inte är direkt brottsbekämpande och pekar på det samarbete som myndigheten bedriver på lokal och central nivå för att motverka grov och organiserad brottslighet. Kriminalvården pekar bl.a. på myndig- hetens uppgift att förhindra återfall i brott. Myndigheten menar att man har en brottsbekämpande roll och att det finns starka skäl att utvidga möjligheterna att utbyta information mellan Kriminalvården och polisen. anser sig inte ha behov av tillgång till uppgifter i penningtvättsregister, men önskar information om företagens förmåga att rapportera misstänkt penningtvätt. Skälen för regeringens förslag och bedömning tillgång till vissa register I avsnitt 6.3 har tanken på att lagen ska gälla även för Statens kriminal- tekniska laboratorium avvisats. Myndigheten har dock behov av direkt- åtkomst till vissa av de register som enligt förslagen i avsnitt 15 ska reg- leras särskilt i den nya lagen. Ingen av remissinstanserna har ifrågasatt detta. Myndigheten hanterar redan nu registren med DNA-profiler (, utredningsregistret och spårregistret) i egenskap av per- sonuppgiftsbiträde åt . Denna hantering förutsätter att laboratoriet har direktåtkomst till registren, vilket regleras i 11 § polis- dataförordningen. Vidare utför analyser av fingeravtryck för polisens räkning och behöver av det skälet på samma sätt som direktåtkomst till fingeravtrycks- eller signale- mentsregister. rium ska kunna medges direktåtkomst till nämnda register bör därför Prop. 2009/10:85 införas. Bör andra myndigheter kunna medges direktåtkomst till uppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet? Det allmänna myndighetsöverskridande samarbetet för att förebygga och bekämpa brott utvecklas fortlöpande. Ett viktigt inslag i detta är uppdra- get till och andra berörda myndigheter att vidta åtgär- der för att säkerställa en effektiv och uthållig bekämpning av grov orga- niserad brottslighet (se avsnitt 7.2). Informationsutbyte är en grundlägg- ande beståndsdel i detta arbete, som även involverar myndigheter som inte är brottsbekämpande. Frågan är om detta samarbete motiverar att kretsen av myndigheter som får medges direktåtkomst vidgas utöver vad som föreslås i promemorian, eller om informationsbehovet kan tillgodo- ses på annat sätt. Det är, som utvecklats tidigare, viktigt med ett närmare samarbete och ökat informationsutbyte mellan Kriminalvården och polisen för att före- bygga brott. Detta markeras genom den utvidgning av lagens sekundära ändamål som föreslås i avsnitt 7.6. Enligt förslaget ska personuppgifter som behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet även få behand- las när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i verksamhet hos för att förebygga brott och upprätthålla säkerheten. I samma avsnitt föreslås att ett annat sekundärt ändamål ska vara att behandla uppgifter för att tillhandahålla dessa till myndigheter som inte är brottsbekämpande, om tillhandahållandet sker i syfte att sam- verka mot brott. De synpunkter som Kriminalvården och Kronofogde- myndigheten framför får därmed anses tillgodosedda. anser att det bör övervägas att ge vissa myndigheter, som inte är brottsbekämpande, direktåtkomst till uppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. Regeringen vill understryka betydelsen av det samarbete som förekommer mellan polisen och myndigheter som inte är brottsbekämpande. Samarbetet kommer sannolikt att utvecklas ytterligare . har detta samarbete inte samma fre- kvens och intensitet som exempelvis samarbetet mellan polisen och åkla- gare, möjligen med undantag för situationer där man i någon form bedri- ver verksamhet tillsammans i gemensamma lokaler. Verksamhetsintres- sena av direktåtkomst är därför inte lika starka som när det gäller brotts- bekämpande myndigheter. Härtill kommer att det hos myndigheter utan- för kretsen av brottsbekämpare kan gälla andra sekretessregler och andra krav på insyn i verksamheten. Eftersom direktåtkomst innebär ökad risk för integritetsintrång väger integritetsintressena i detta fall tyngre än önskemålen om utökad direkt- åtkomst. Det finns således inte skäl att nu föreslå att någon ytterligare myndighet utanför de brottsbekämpande ska kunna få tillgång till upp- gifter i polisens brottsbekämpande verksamhet genom direktåtkomst. Både och tar upp frågan om tillgång till annan information om penningtvätt än den som finns penningtvättsre- gister. Den frågan behandlas i avsnitt 15.4. Direktåtkomst för utländska myndigheter Regeringens förslag: Regeringen ska få meddela föreskrifter om att en utländsk myndighet, Europol eller en mellanfolklig organisation får medges direktåtkomst till uppgifter i polisens brottsbekämpande verk- samhet. Förutsättningen ska vara att detta är nödvändigt för att full- göra en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt eller att det följer av en EU-rättsakt. Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna har inte yttrat sig i saken. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. träffande DNA-register och fingeravtrycks- eller signalementsregister föreslås att regeringen får meddela föreskrifter om att en utländsk myn- dighet får medges direktåtkomst i den utsträckning detta är nödvändigt för att fullgöra en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Promemorian innehåller inte något förslag om direktåtkomst för Europol eller mellanfolkliga organisationer. Remissinstanserna: Remissinstanserna godtar i allmänhet förslaget. Datainspektionen efterlyser en redogörelse för hur integritetsskydds- aspekter tillgodoses vid direktåtkomst för utländska myndigheter. inspektionen torde Prümrådsbeslutet, som förutsätter direktåtkomst till avidentifierade uppgifter, förutsätta viss ändring i förslaget. versitet vänder sig mot att regeringen får en omfattande delegation när det gäller direktåtkomst för utländska myndigheter och förordar lagregle- Skälen för regeringens förslag: finns så gott som all polisiär information i automatiserad form. Det aktualiserar frågan om elektronisk informationsöverföring till andra stater. komst för utländska myndigheter till uppgifter som behandlas av polisen har endast aktualiserats i ett fall. antogs Europeiska rådets beslut /615/RIF av 2008 om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för be- kämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet, Prümrådsbe- Beslutet innehåller bl.a. bestämmelser som ålägger medlemssta- terna att tillåta direktåtkomst till vissa uppgifter i nationella DNA-regis- ter och fingeravtrycksregister. Åtkomsten ska begränsas till uppgifter om huruvida någon förekommer i registren eller inte. håller särskilda dataskyddsregler (artiklarna ). avsnitt 4.4.3 har godkänt rådsbeslutet. Eftersom det föreslås att det ska följa av den nya lagen i vilken ut- sträckning direktåtkomst ska vara tillåten (avsnitt 12.3.1) behövs det en bestämmelse om direktåtkomst för utländsk myndighet. kan förutse en fortsatt utveckling av informationsutbytet framför allt inom EU bör bestämmelsen inte knytas enbart till den överenskommelse som finns nu utan göras generell. har invänt att promemorians förslag innebär en alltför omfattande delegation till regeringen. I många registerförfattningar regle- ras grundläggande frågor i lag, bl.a. möjligheten att bevilja direktåt- komst, medan närmare förutsättningar för direktåtkomst ofta regleras i I de fall där har tagit ställning till frågan om att tillåta en utländsk myndighet direktåtkomst, genom att godkänna en Prop. 2009/10:85 internationell överenskommelse, är det enligt regeringens mening rimligt att de närmare bestämmelserna om direktåtkomsten kan beslutas av rege- ringen. Om direktåtkomst till vissa uppgifter skulle komma att reg- leras i EU-rättsakter som inte kräver godkännande framstår det som naturligt med en bestämmelse som kan täcka behovet av regle- ring av detaljfrågor även i sådana fall. Den i promemorian föreslagna bestämmelsen tar sikte enbart på direkt- åtkomst för utländska myndigheter. Mot bakgrund av att polissamarbetet i stor utsträckning äger rum genom mellanfolkliga organisationer bör bestämmelsen även omfatta direktåtkomst för mellanfolkliga organisa- tioner som är brottsbekämpande, om det finns en bindande internationell överenskommelse om det. Datainspektionen tar upp frågan om hur integritetsskyddet ska säkras om utländska myndigheter ges direktåtkomst till svensk information. Inspektionen framhåller att tillgänglighetsprincipen medför en risk att medlemsstaterna förlorar kontrollen över informationsflödet och att nationell lagstiftning inte längre räcker som instrument för att skydda informationen. Här finns anledning att erinra om att möjligheten till direktåtkomst för utländska myndigheter enbart aktualiserats be- träffande vissa typer av uppgifter i några av de register som regleras särskilt i den nya lagen, nämligen register över DNA-profiler och finger- avtrycksregister. Direktåtkomsten ska inte omfatta uppgifter som avslöjar personens identitet. För att få ytterligare information måste den andra staten ansöka om rättslig hjälp i . Vidare innehåller Prümråds- beslutet särskilda regler som syftar bl.a. till att säkerställa informationens korrekthet och aktualitet.