prop · GX03187 · 2010-03-23 00:00:00 — För fritidsfiskebaserat företagande så dominerar fiske i sjöar och rinnande vatten efter lax, havsöring, öring, och harr, gädda och abborre samt sötvattenskräfta. Även s.k. put&take-fiske, dvs. fiske med kontinuerligt utsatt fisk, har en stor andel. 7.3Lönsamheten i fritidsfiskebaserat företagande i Begreppet fritidsfiskebaserad verksamhet används ofta i stället för begreppen fisketuristiskt företagande eller fisketurism, för att ta ett vidare grepp om branschen än att omfatta enbart företag som har fisketurister. Fritidsfiskebaserade verksamheter definieras som verksamheter som levererar varor och tjänster till fritidsfiskare i direkt anslutning till deras fiskeupplevelse. Det är stor skillnad i hur länge företagen har haft fritidsfiskebaserad verksamhet. De flesta företag ägnar sig åt flera typer av fritidsfiskebaserad verksamhet. Annan turism eller besöksverksamhet är en mycket vanlig verksamhet i kombination med fritidsfisket. Den vanligaste kompletterande verksamheten är att erbjuda kost och logi, vilket erbjuds av av företagen, men även guidning, uthyrning av båtar och uthyrning av vatten är vanliga verksamheter. Det svenska fritidsfisket tillsammans med den utländska fisketurismen till ger underlag för det fritidsfiskebaserade företagandet i . Enligt och undersökning bedöms antalet företag ligga i storleksordningen 2 600 företag med en sammanlagd omsättning på strax . Antalet anställda i företagen som genereras av fritidsfisket bedöms ligga i storleksordningen 2 000 helårsanställningar. Företagen har en generellt positiv syn . anger att de tror att omsättningen kommer att öka . Den geografiska spridningen av företagen redovisas i figur 7.1. Fritidsfiskebaserat företagande per region, andel av företag, Fritidsfiskebaserat företagande per region 7.4Statliga insatser och dess effekter för fritids- och turistfiske Regeringens bedömning: Det finns en kvarstående potential för fritidsfiske och fisketurism i att utvecklas. Förståelsen för fisketurism och fritidsfiskets betydelse för utvecklingen i många delar av landets landsbygd och kustnära områden har ökat. Regeringens förtydligande av uppdrag samt satsningarna inom fiskeprogrammet har bidragit till detta. I förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen begränsas redskapsanvändningen för fritidsfisket till vissa uppräknade redskap och redskapsmängder. Begränsningen gäller dock inte dem som fiskar med stöd av enskild rätt i yrkesmässig omfattning. sägas att begränsningarna gäller för mängdfångande redskap och har tillkommit för att skydda bestånden från ett alltför hårt fiske. Förordningen kompletteras av föreskrifter som tillkommer Dessa föreskrifter ändras på grund av den rådande Sådana bestämmelser avser bl.a. fredningsområden, fredningstider, minimimått samt redskapsbegränsningar. bestäms merparten av de restriktioner som behövs för fiskevården av Ofta sker förvaltningen genom en fiskevårds- områdesförening enligt lagen (1981:533) om fiskevårdsområden. Vilda fiskbestånd skyddas också genom regler för odling, utplantering och flyttning av fisk. Tillstånd av krävs alltid för utplanter- ing av fisk. Sådant får inte ges för arter eller stammar som är olämpliga med hänsyn taget till vattnets särart eller om det finns risk för spridning Skr. 2009/10:187 av smittsamma sjukdomar. Fritidsfisket och fritidsfiskebaserad verksamhet har lyfts fram i ett antal skrivelser och propositioner från regeringen . Det har bl.a. inneburit ett förtydligande i instruktion om att myndigheten i ökad utsträckning tar hänsyn till fisketurismens, fiske- turistiskt företagande och fritidsfiskets behov. Efter uppdrag av regeringen lämnade 2007 en rapport om fritidsfiske och fritidsfiskebaserad verksamhet. Rapporten gav ett antal förslag som ansågs viktiga för en fortsatt utveckling av fritidsfiske och fritidsfiskebaserad verksamhet. 1.Fiskeriverkets ansvar för samtliga kategorier av fiskande bör förtydligas. 2.Fiskeriverket bör bemyndigas att fördela fiskemöjligheter mellan olika kategorier av fiskande. 3.Fiskeriverket ska kunna fastställa mer ambitiösa nationella förvalt- ningsmål än vad som krävs av den gemensamma fiskeripolitiken. 4.Registrering av och krav på fångstrapportering i fiske med stöd av enskild rätt i yrkesmässig omfattning. 5.Fiskeriverket avser att regelbundet samla in fångststatistik för fritids- fiske enligt av redovisad modell. 6.Fiskeriverket bör få ansvar för områden av riksintresse för fritids- fiske. 7.Den maximala redskapsmängd som får användas vid fritidsfiske bör utredas. 8.Fiskeriverket bör få ett tydligt angivet ansvar för samordning och uppföljning av fisketillsynen. 9.Länsstyrelsernas ansvar för fisketillsynen bör förtydligas. 10.Fiskeriverket avser att vidta lämpliga åtgärder för att främja tillgäng- ligheten till fritidsfiske. 11.Fiskeriverket bör bemyndigas att kunna medge särskilt tillstånd med undantag från redskapsbegränsningar för fiske till företrädare för fisketuristiska företag. 12.Fiskeriverket avser att utarbeta och börja tillämpa individuella för- valtningsmål och åtgärdsplaner för utvalda älvar och att i utökad utsträckning involvera lokala intressenter i detta arbete. Regeringen hanterade delvis förslag i regeringens propo- sition En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170). Regeringen ansåg det vara angeläget att fortsatt ska arbeta med att utveckla fritidsfiske och fisketurism utifrån en långsiktig plan och beakta de redovisade förslagen i rapporten. Utredningen om en ny fiskelagstiftning (Jo 2007:03) gavs i uppdrag att hantera förslagen 2, 4, 7 och 11. Utredningen ska bl.a. utreda hur möjligheten att införa licens för fisketurismen ska utformas. Utredningen ska lämna sitt betänkande . Regeringen gav länsstyrelserna i uppdrag att Skr. 2009/10:187 till föreslå nationella förvaltningsmål för vattenområden och arter av särskild stor betydelse för fritidsfisket och fisketurismen. I uppdraget ingick också att föreslå individuella förvaltningsmål för individuella älvar av särskilt stor betydelse för fritidsfiske och fisketurism. Redovisningen bereds vidare på i samråd med länsstyrelserna. Genom det statliga fiskevårdsanslaget främjas fiskevården och fiske- tillsynen, främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Anslagets storlek för är . 8 Framtida prioriteringar som påverkar fiskeripolitiken Reformen av den gemensamma fiskeripolitiken Den gemensamma fiskeripolitiken, GFP, reformerades . Då antogs den nuvarande s.k. grundförordningen om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurser inom ramen för den gemensamma fiskeri- politiken, förordning (EG) 2371/2002. Enligt artikel 35 ska en översyn göras senast före utgången av 2012. Vid en hearing i om fiskeripolitikens framtid, som arrangerades av , gav kommissionen en första presentation och analys av varför fiskeripolitiken inte har lyckats med att uppnå sitt mål om ett långsiktigt hållbart fiske. publicerade kommissionen en grönbok om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2009)163) och en nästan årslång konsultationsprocess påbörjades. Under det svenska ordförandeskapet var grönboken således fortfarande ute på konsultation och behandlades inte formellt i rådet. Reformen diskuterades dock vid och vid en informell lunch i samband med jordbruks- och fiskerådet . har förespråkat en öppen debatt med fokus på vilken politik som behövs för att kunna få ett hållbart fiske som tillgodo- ser konsumenternas efterfrågan. Som reaktion på grönboken har rege- ringen skickat in en skrivelse till kommissionen som redo- gör för de viktigaste frågorna i en reform. Regeringen har betonat att en reform av den gemensamma fiskeripolitiken behöver vara genom- gripande. I skrivelsen betonar regeringen behovet av långsiktighet i för- valtningen främst genom att långsiktiga planer tas fram för varje bestånd eller grupp av bestånd. Överkapaciteten i den europeiska flottan måste minska. En förändring bör också ske vad gäller beslutsstrukturerna så att rådet och inte tar beslut om tekniska frågor på detaljnivå utan i stället fastställer målen för fiskeripolitiken och fokuserar på principiella frågor. Arbetet med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att fortgå fram till slutet av 2012. Därför är det viktigt att ett kontinuerligt förbättringsarbete fortsatt sker parallellt. Inom ramen för Helsingforskonventionen, Helcom, har regeringarna runt antagit en aktionsplan för , BSAP. av åtgärderna i BSAP berör fisk och fiske och hänger samman med åtaganden inom den gemensamma fiskeripolitiken och dess för- valtningsåtgärder som t.ex. minimering av utkast och utveckling av selektiva redskap, förvaltningsplaner för torsk, lax, plattfisk och ål, och fiskerireglering i Natura samt fiskefria områden, men också spårbarhet, förbättrad rapportering och övervakning. färdigställdes ett förslag till svenskt åtgärdsprogram på fiskets område som ska ligga till grund för regeringens beslut om priori- teringar och den slutliga nationella aktionsplanen som ska presenteras i Åtgärdsprogrammet kompletterades med samhällsekonomiska leder inom ramen för BSAP en serie åtgärder. anledningen har uppdraget att fortsatt samordna arbetet med framtagning av indikatorer för status av kustfiskbestånd. det har varit möjligt har arbetat för att genomförandet av aktionsplan ska samordnas med arbetet inom den gemensamma fiskeripolitiken både nationellt och av länderna runt Inom ramen för Helcom har man bildat ett forum för upp- följning av genomförandet av fiskedelarna i BSAP, Baltic Fish and Det finns en direkt koppling mellan former och verktyg för genom- förandet av BSAP och för , där har åtagit sig att leda flaggskeppsprojektet uthålligt fiske. för antogs under det svenska ordföran- Bakgrunden till strategin är geografiska läge, att området står inför gemensamma utmaningar och att åtta av de nio kuststaterna numera är medlemmar i . är att länderna ännu inte till fullo drar nytta av de möjligheter till samarbete som EU-medlemskapet ger vad gäller gemensamt besluts- fattande och tillgängliga resurser. Länderna i har en tradition av väl utvecklat regionalt samarbete med olika mellanstatliga organisationer, vilket ytterligare stärker förutsättningarna för en ökad Strategin utgår ifrån grundtanken att det inte ska bildas några nya institutioner eller avsättas nya budgetmedel. I stället ska konkreta resultat uppnås genom ett fokuserat och fördjupat samarbete och inom ramen för befintliga institutioner och resurser. Kommissionen har identifierat fyra övergripande utmaningar som är vägledande för strategin: 1) att skapa en hållbar miljö; 2) att öka välståndet; 3) att öka tillgängligheten och attrak- tionskraften samt 4) att öka säkerheten och tryggheten i området. maningarna är i sin tur indelade i 15 prioriterade områden. för fiskefrågor inom strategin under prioritetsområde 9 där fyra huvud- har även huvudansvaret för två av dessa projekt. 2009/10:187 Ett handlar om att verka för ett hållbart fiske och det andra om att för- djupa samarbetet avseende fiskeriförvaltningen mellan medlemsstaterna i . Återstående två projekt har målsättningen att motverka utkasten av fisk samt att verka för ett hållbart vattenbruk med respektive som huvudansvariga länder. Ny myndighet för havs- och vattenmiljöfrågor Regeringen bedömde i proposition En sammanhållen havspolitik (prop. 2008/09:170) att det finns behov av en central förvaltningsmyndighet med ansvar för havs- och vattenmiljöfrågor. Regeringens målsättning är att etablera en effektiv och samlad svensk havsmiljö- och vattenförvaltning som skapar ett hållbart och optimalt nyttjande av naturresurserna och tjänar till att bevara och vid behov förbättra miljötillståndet i alla vattenmiljöer. I centrum står ett samlat genomförande av EU:s direktiv, ramdirektivet för vatten, Helcoms aktionsplan för och de relevanta svenska miljökvalitetsmålen. Särskilt viktigt är att säkerställa att förvaltningen av vatten i landmiljöer, kust och hav präglas av en helhetssyn och av ekosystemansatsen och därigenom möjliggör avvägningar för ett optimalt nyttjande av vatten i landmiljöer, kust och hav. I betänkandet om en ny myndighet för havs- och vattenmiljön (SOU 2010:8) finns förslag om att delar av verksamhet, inklusive fiskerikontrollen, ska ingå i den nya myndigheten. Vidare föreslås att samarbetet med andra myndigheter runt fiskerikontrollen bör fortsätta på liknande sätt som och att det bör övervägas om kan ges ett större ansvar för genomförandet av fiskerikontrollen i samband med inrättandet av den nya myndigheten.