prop · GX03212 · 2010-04-30 00:00:00 — och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemen- skapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektiv om en marin strategi) (EUT L 164, 25.6.2008, s. 19, Celex 32008L0056) är en- ligt artikel 2.1 och 3.1 tillämpligt på vatten, havsbotten och underliggan- de jordlager som ligger på havssidan av den baslinje som används för att beräkna territorialvattnets utsträckning. Det s.k. direktivet ska vara genomfört . En bedömning av om gränsälvskom- missionen ska ha en roll under det direktivet får avgöras vid genomförandet av nämnda direktiv. och rådets direktiv /1/EG av om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa för- oreningar (EUT L 24, 29.1.2008, s. 8, Celex 32008L0001), det s.k. IPPC- direktivet, föreskriver samordnad prövning av alla utsläpp från vissa större anläggningar. Eftersom den gällande gränsälvsöverenskommelsen föreskriver särskild prövning av utsläpp till vatten måste övriga utsläpp prövas i annan ordning, vilket alltså inte är förenligt med IPPC-direkt- ivet. Direktivet innehåller också bestämmelser om att samråd mellan be- rörda länder bör organiseras rörande tillståndsansökningar för anlägg- ningar som kan medföra betydande negativ miljöpåverkan i en annan medlemsstat. Samråd ska ske enligt principen om ömsesidig och lika behandling. Det är osäkert om tillämpningen av den gällande gränsälvs- överenskommelsen uppfyller direktivets krav i detta avseende. Att i en- lighet med den nya gränsälvsöverenskommelsen tillämpa de nationella prövningsreglerna, som är anpassade till direktivet, löser dessa problem. Enligt rådets direktiv /337/EEG av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EGT L 175, , s. 40, Celex 31985L0337), det s.k. MKB-direktivet ska miljöfrågorna beaktas på ett så tidigt stadium som möjligt. För projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att påverkan bedöms innan tillstånd ges. Direktivet genomförs med , men i den nuvaran- de gränsälvsöverenskommelsen finns ingen motsvarande skyldighet att genomföra miljökonsekvensbedömningar. Detta borde i och för sig med- föra att tillämpningen av gränsälvsöverenskommelsen kompletteras med motsvarande bestämmelser i , men så sker inte i tillräcklig omfattning. MKB-direktivet innehåller även bestämmelser om att upp- gifter för bedömning av miljöpåverkan av projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan i ett annat medlemsland, ska vidarebefordras till det landet för att läggas till grund för ömsesidigt och jämställt samråd. Den nya gränsälvsöverenskommelsen, som ju innebär att de nationella prövningsreglerna ska tillämpas, garanterar att MKB-direktivets bestäm- melser följs. Gränsälvsöverenskommelsen innehåller bestämmelser som berör såväl myndigheters som enskildas handlande. Detta innebär att dess bestämm- elser måste införlivas i svensk författning för att bli tillämpliga i landet. Detta kan ske antingen genom att det i lag eller annan författning före- skrivs att överenskommelsens bestämmelser ska gälla direkt i (inkorporation) eller genom att överenskommelsens bestämmelser omar- betas och infogas i en svensk författningstext (transformation). Bestämmelserna gränsälvsöverenskommelse är införlivad i svensk författning genom inkorporation (se avsnitt 4.1). Att så ska vara fallet även med den nya gränsälvsöverenskommelsen har varit en förut- sättning i utredningen och vid det efterföljande arbetet med att ta fram Bestämmelserna i överenskommelsen är följaktligen utformade på ett sådant sätt att de direkt kan tillämpas av de myndigheter och enskilda som berörs av dem. Överenskommelsen har därtill en offi- ciell version på svenska, varför det inte finns någon översättningsproble- Metoden tillämpas även på andra liknande överenskommelser på miljöområdet såsom den nordiska miljöskyddskonventionen (se avsnitt 5) och den svensk-norska vattenrättskonventionen (se lagen [1929:404] om giltighet här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionen av den Mot denna bakgrund bör även fortsättningsvis inkorporation vara den huvudsakliga metoden för att införliva gränsälvsöverenskommelsen i svensk rätt, varför en lag som innebär ett sådant genomförande av gräns- Av skäl som utvecklas nedan (se avsnitt 7) bör emellertid artiklarna 23, 24 och 26 samt fiskestadgan undantas och i stället transformeras till nya bestämmelser i fiskelagen (1993:787) och föreskrifter som meddelas med stöd av den lagen. Till följd av att fiske- stadgan undantas från lagen utelämnas även artikel 25. undantas från lagen, eftersom åtagandet i denna artikel genomförs genom ändringar i fiskelagen. 7 Lag om ändring i fiskelagen (1993:787) Regeringens förslag: Överenskommelsens bestämmelser som reglerar fiske ska införas i fiskelagen (1993:787) och föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Utredningen rekommenderade att de gemensamma bestämmelserna om fiske integreras i den nationella fiskelagstiftningen. Remissinstanserna: Några av remissinstanserna har anfört att fiskefrå- gorna bör behandlas för sig, åtskilda från vattenbyggnads- och vatten- föroreningsfrågor. Promemorians förslag: överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: har framfört att detaljbestämmel- serna om fiske bör infogas i svensk lagstiftning genom föreskrifter. har anfört att avgränsningen av fiskeområdet i lagen bör överensstämma med avgränsningen av gränsälvsöverenskommelsens tillämpningsområde och att fiskestadgans uttryck normal låg vatten- Prop. 2009/10:212 föring och fiskelagens vanligast förekommande lågvattenstånd i sam- band med definitionen av fiskådra bör bytas ut mot ett annat uttryck. I några remissvar har synpunkter på detaljbestämmelser framförts. Skälen för regeringens förslag Vad gäller fisket har de svenska och finska delegationerna arbetat med utgångspunkten att båda stater genom sina internationella åtaganden är förpliktade att samarbeta om bevarandet och förvaltningen av fisket i gränsälvsområdet. Laxen och öringen har särskild betydelse. Enighet råder om att det även i fortsättningen är nödvändigt att bestämmelserna om fisket på ömse sidor om gränsen har likvärdigt innehåll och att be- stämmelserna ska gälla i ett särskilt fiskeområde. är det för stor skillnad mellan den svenska och finska fiskelagstiftningen för att en tillämpning av de nationella fiskebestämmelserna ska ge en tillräckligt likvärdig behandling av fisket och fiskevården på ömse sidor om grän- sen. Fiskefrågorna handlar vidare om en viktig gemensam resurs som inte är bunden till ettdera landet. För fisket och fiskevården i gränsälvs- området behövs därför även i fortsättningen en särskild överenskommel- se med gemensamma bestämmelser för och . Förhandlingarna har vidare förts utifrån att fisket i området inte ska förvaltas av gränsälvskommissionen eller något annat gemen- samt organ, utan av de nationella myndigheter som ansvarar för fisket i området i samarbete. För del kommer detta ansvar att åligga och i . Vid utförandet av upp- giften bör myndigheterna särskilt verka för en lokal förankring av verksamheten. Internationella åtaganden på fiskets område Även på fiskets område finns det internationella åtaganden till vilka hän- syn måste tas vid utformningen av den nya gränsälvsöverenskommelsen. Enligt artikel 66 i havsrättskonvention den 10 de- cember 1982 (SÖ 2000:1) ska stater från vars floder s.k. anadroma be- stånd härrör ha det främsta intresset av och huvudansvaret för sådana be- stånd. Med anadroma bestånd avses fiskbestånd som föds i sötvatten och som vandrar ut till och tillbringar merparten av sitt liv i havet för att senare vända tillbaka till sitt ursprungsställe för att leka. Artikeln reglerar således ansvaret för bl.a. laxbestånden. Stater som inte är ursprungsstater för anadroma bestånd ska samarbeta med ursprungsstaten om bevarandet och förvaltningen av bestånd som vandrar in i eller genom denna stats vatten. Ursprungsstaten och andra stater som fiskar ur bestånden ska se till att dessa bestämmelser genomförs, där så är lämpligt genom regionala organisationer. EU:s gemensamma fiskeripolitik omfattar i princip allt vatten på med- lemsstaternas sjöterritorium. Inlandsvatten som sjöar och åar omfattas dock inte. Politiken avser yrkesfiske men inte sportfiske och annat fri- tidsfiske. Detta vill säga att de principer som enligt den gemensamma fiskeripolitiken ska gälla för yrkesfisket till havs även gäller i den del av tillämpningsområdet för fiskebestämmelserna i den nya gränsälvsöver- enskommelsen (fiskeområde) som ligger i havet. De grundläggande bestämmelserna om EU:s gemensamma fiskeri- politik finns i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT L 358, 31.12.2002, s. 59, Celex 32002R2371). Förordningen gäller inom medlemsstaternas territorier och i EU:s fiskevatten, varmed med något undantag avses vatten under medlemsstaternas överhöghet eller jurisdiktion. Förordning- en innehåller bestämmelser om återhämtningsplaner, förvaltningsplaner, anpassning av fiskeflottan, fartygsregister, finansiella stöd, tillträde till farvatten, unionssystem för kontroll och tillsyn m.m. Medlemsstaterna får vidta icke-diskriminerande åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskeresurserna och för att minimera fiskets inverkan på bevarandet av de ekosystemen inom en gräns på från baslinjerna, om EU inte har antagit åtgärder för bevarande och förvaltning särskilt för detta område. Medlemsstaternas åtgärder ska vara förenliga med målen för fiskeripolitiken och får inte vara mindre stränga än EU-lagstiftningen. Den s.k. tekniska regleringen av fisket i finns i rådets för- ordning (EG) nr 2187/2005 av om bevarande av fiskeresurser genom tekniska åtgärder i , Bälten och , om ändring av förordning (EG) nr 1434/98 och om upphävande av för- ordning (EG) nr 88/98 (EUT L 349, 31.12.2005, s. 1, Celex 32005 R2187). Förordningen reglerar fångst och landning av fiskeresurser i havsområden och innehåller bestämmelser om förbud mot fångst av vissa arter vid vissa tider och i vissa områden, minimimått, maskstorlekar och redskapsanvändning m.m. Förordningens bestämmelser om begränsning- ar av lax- eller öringfiske gäller inte innanför en gräns på utanför baslinjerna. fiskeområde, som i sin helhet är beläget innanför baslinjerna, omfattas därför inte av dessa bestämmelser. Förord- ningen hindrar inte att medlemsstaterna i syfte att bevara och förvalta fiskbestånd vidtar tekniska åtgärder som gäller den egna medlemsstatens fiskare och som kompletterar eller går längre än förordningarna i anslut- ning till den gemensamma fiskeripolitiken (artikel 26). Medlemsstaten ska underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om sådana åt- gärder. för , där EU var part, antog 1997 den s.k. , som ställer krav på åtgärder för säkrande av laxbestånden. omfattas av planen. pågår ar- bete med att ersätta med en långsiktig förvaltnings- plan för lax i . Enligt rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 22.7.1992, s. 7, Celex 31992L0043), det s.k. art- och habitat-direktivet, ska särskilda bevaran- deområden inrättas som s.k. I ingår Torneälvssystemet i Natura 2000-nätverket. Motsvarande gäller för finskt vidkommande. Dock undantas laxen från de finska reglerna om Natura 2000-områden. Det svenska Natura 2000-nätverket omfattar även flera områden i . Att ett område ingår i Natura 2000- nätverket innebär i huvudsak följande. Medlemsstaten ska vidta nöd- vändiga åtgärder för bevarande, som att anta skötsel- och förvaltnings- Lämpliga åtgärder ska vidtas för att förhindra försämring av livsmiljöerna för arterna samt störningar av de arter för vilka områdena har utsetts. Planer och projekt som på ett betydande sätt kan påverka om- rådet ska bedömas enligt direktivet för att få tillåtas. Pågående fiske som bedrivs på sedvanligt sätt torde vara förenligt med regelverket, så länge fisket inte riskerar laxens gynnsamma bevarandestatus och så länge inga nya fasta anläggningar byggs. I direktivet åläggs medlemsstaterna att för- bjuda icke-selektiva fångstmetoder som kan leda till att vissa angivna arter försvinner eller utsätts för allvarlig störning. Beträffande vissa angivna fiskarter ska särskilt metoder som innebär användning av gift och sprängämnen förbjudas. Förbudet omfattar fiskarter som enligt direktivet ska beredas noggrant skydd och arter av EU-intresse som kan bli föremål för förvaltningsåtgärder, däribland nejonöga, harr, lax och mal. Fiskebestämmelserna i den nya gränsälvsöverenskommelsen och fiske- stadgan är enligt regeringens bedömning förenliga med de nämnda inter- nationella åtagandena. Fiskelagen gäller inom svenskt sjöterritorium och inom ekono- miska zon samt i särskilt angivna fall vid havsfiske utanför den ekono- miska zonen. Enligt 3 § fiskelagen tillämpas lagen dock inte i den mån den strider mot föreskrifter om älvs fiskeområde. De bestämmelser i den nya överenskommelsen som reglerar fisket bör i enlighet med vad som rekommenderades i betänkande införas i fiskelagen och föreskrifter meddelade med stöd av fiskelagen i syfte att åstadkomma en enhetlig och överskådlig reglering. Undantaget för fiske- lagens tillämpning kan därmed tas bort. En reglering av fiskefrågorna på det föreslagna sättet är i linje med ut- talanden i förarbetena till lagen (1997:201) om befogenhet att besluta om fisket inom älvs fiskeområde. Där sägs att det kan finnas goda skäl för att sammanföra de parallella regelverken för fisket (se prop. 1996/97:94, s. 4). I fiskelagen införs sålunda bestämmelser om fiskeområdes geografiska utsträckning (artikel 23 i överenskommelsen och 2 § fiske- stadgan), vissa definitioner av fiskeredskap (4 § fiskestadgan) och sär- bestämmelser om fiskådra och fredningszon i fiskeområdet (artikel 24 i överenskommelsen respektive 3 § fiskestadgan). Bemyndiganden för regeringen att för olika fiskarkategorier senarelägga starten för fiske med fasta redskap i havsområdet (11 § sjätte stycket fiskestadgan) och att efter överenskommelse med sin finska motsvarighet meddela vissa kom- pletterande gemensamma föreskrifter för fisket (artikel 26 i överens- kommelsen och 16 § fiskestadgan) införs också, liksom särskilda bestäm- melser om övervakningen av fisket i fiskeområdet (21 § fiskestadgan). Lagens avgränsning av fiskeområdets utsträckning överensstämmer med vad som anges i överenskommelsen och fiskestadgan. Vad gäller ut- trycket normal låg vattenföring i samband med fiskestadgans definition av fiskådra bör lagen överensstämma med fiskestadgan. Underlag saknas för att i lagen i övrigt införa ett annat uttryck. Övriga fiskebestämmelser i fiskestadgan kan genomföras i förordning- Prop. 2009/10:212 en (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen genom de bemyndiganden som i 19 § första och andra styckena fiskelagen lämnas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I 19 § införs även de nya bemyndigandena att senarelägga startdatum för olika fiskar- kategorier och att meddela kompletterande gemensamma föreskrifter. Regeringen bemyndigas att ingå överenskommelser om kompletteran- de bestämmelser. Bakgrunden härtill och till att detaljbestämmelserna om fiske genomförs i förordning är att har uttalat att reger- ingsformen inte tillåter att förvaltningsmyndigheter fyller ut s.k. blankett- straffstadganden med fängelse i straffskalan på ett sådant sätt att den gär- ning som härigenom straffbeläggs anges helt eller i det väsentliga i myn- dighetsföreskrifter (se NJA 2005 s. 33). Eftersom det nya bemyndigandet att meddela kompletterande föreskrif- ter införs i 19 § fiskelagen blir straffbestämmelsen i 40 § fiskelagen tillämplig även på brott mot dessa föreskrifter. Detsamma gäller brott mot föreskrifter om senareläggning av fiskestadgans bestämmelser om fiskestarten för olika fiskarkategorier. Genom en ändring i straffbestäm- melsen i 37 § görs denna tillämplig på överträdelser av förbudet mot placering och användning av fiskeredskap och andra anordningar i de särskilda fredningszonerna i fiskeområdet. Härigenom uppfylls åtagandet i artikel 29 i gränsälvsöverenskommelsen att straffbestämmelser m.m. som gäller i respektive land ska tillämpas på brott mot överenskommel- sens fiskebestämmelser och bestämmelser som givits med stöd av den. Fiskelagens straffbestämmelser är f.n. föremål för översyn av Fiske- lagsutredningen (Jo 2007:3). Följdändringar i annan lagstiftning Regeringens förslag: I införs dels en uppdaterad upplys- ningsbestämmelse om gränsälvsöverenskommelsen mellan och och andra liknande specialregleringar, dels en hänvisning till bestämmelserna om rätt att överklaga i lagen om gränsälvsöverens- kommelse mellan och . Ett antal hänvisningar i olika lagar till föråldrade bestämmelser tas bort. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna Flertalet remissinstanser har inte haft några syn- punkter när det gäller följdändringar i annan lagstiftning. verket har framfört att följdändringar även kan behövas i andra författ- ningar, t.ex. på översvämningsområdet. Skälen för regeringens förslag: Gränsälvsöverenskommelsen mellan och innebär att den svenska miljöprövningen inom gränsälvsområdet kommer att ske med utgångspunkt i be- Lagen om gränsälvsöverenskommelse mellan och innehåller emellertid också ett antal specialbestämmelser som domstolar och myndigheter har att iaktta vid prövningen av frågor om tillåtlighet och tillstånd till verksamhet som avses med överenskommel- För att underlätta tillämpningen av det miljörättsliga regelverket bör, Prop. 2009/10:212 i enlighet med vad Lagrådet påpekat, upplysningsbestämmelsen i 1 kap. 4 § kvarstå och uppdateras. Paragrafen bör också innehålla hänvisningar till andra liknande specialregleringar. I och med att flottningsöverenskommelse med tillhörande lagar upphävs, finns det inte längre några specialbestämmelser om flott- ning i gränsälvarna. Eftersom de allmänna flottningsbestämmelserna då bör gälla även för detta område ska undantagsbestämmelsen i 84 § lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled tas bort. Genom gränsälvsöverenskommelsen ges Finsk-svenska gränsälvskom- missionen rätt att överklaga vissa domar och beslut i tillståndsärenden. Då denna rätt inte kan utläsas ur 16 kap. 12 § bör paragrafen kompletteras med en uttrycklig bestämmelse om detta. Lagen (1957:390) om fiskearrenden gäller enligt 1 § vid upplåtelse av fiskerätt för yrkesfiske eller annat fiske av väsentlig betydelse för arren- datorns försörjning. I paragrafens andra stycke undantas från lagens tillämpning upplåtelser för annat ändamål och , i styckets andra mening, upplåtelser som avses i kapitel 5 artikel 6 och 7 gränsälvsöver- enskommelse. Motsvarande bör gälla beträffande upplåtelser enligt 17 § den nya fiskestadgan. Eftersom sådana upplåtelser avser fritidsfiske om- fattas den av 1 § andra stycket första meningen. Andra meningen i stycket kan därför tas bort. Ikraftträdande och upphävande av äldre lagar Regeringens förslag: Lagen om gränsälvsöverenskommelse mellan och och ändringarna i övriga lagar ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. upphävs ett antal lagar som blir föråldrade. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft någon invändning mot att propositionen träder i kraft den dag Däremot har flera remissinstanser haft synpunkter på när ikraftträdandet bör ske. för gruvor, mineral- och metallproducenter i , , Luossavaara (), , , i Norr- botten, kommun och kommun har framfört att ikraft- trädandet bör anpassas till pågående tillståndsprocesser för att förhindra att handläggningen fördröjs i samband med överflyttningen av ärenden från kommissionen till nationella prövningsmyndigheter. (publ) har påtalat att bör tillföras mer resurser. Skälen för regeringens förslag: Eftersom överenskommelsen, sedan den har godkänts av , träder i kraft först efter att underrättelser om godkännandet har utväxlats på diplomatisk väg, så bör tidpunkten för lagarnas ikraftträdande bestämmas av regeringen. remissinstanser har haft synpunkter på tidpunkten för ikraftträdandet. Denna fråga behandlas dock inte i detta skede eftersom denna tidpunkt även är beroende av när har slutfört sitt konstitutionella arbete. Regeringen kommer därefter att besluta om en lämplig tidpunkt för Prop. 2009/10:212 lagens ikraftträdande. Genom den nya gränsälvsöverenskommelsen upphör grän- sälvsöverenskommelse och överenskommelse om flottning. Detta innebär att de lagar som är direkt knutna till dessa överenskommel- ser blir föråldrade och därför bör upphävas då den nya överenskommel- sen träder i kraft. Dessa lagar är lagen (1949:183) om flottningen i och gränsälvar, lagen (1971:850) med anledning av gränsälvs- överenskommelsen mellan och , lagen (1971:851) om rätt för Konungen att meddela viss föreskrift röran- de fisket inom älvs fiskeområde, lagen (1971:852) med anledning av tilläggsöverenskommelsen mellan och till överenskommelsen om flottningen i och gränsälvar samt lagen (1997:201) om befogenhet att besluta om fisket inom älvs fiskeområde. Förslaget till ny gränsälvsöverenskommelse innebär att den nuvarande gränsälvskommissionen ska ersättas av en ny med andra uppgifter. Enligt förslaget ska respektive utse tre ledamöter till den nya gränsälvskommissionen och för varje ledamot en eller flera suppleanter. Därutöver kan varje land utse högst tre sakkunniga. De svenska medlemmarna i den nuvarande kommissionen är förord- nade till utgången av 2009 eller det senare datum då en ny finsk-svensk överenskommelse träder i kraft. De egenskaper som ledamöterna bör ha enligt förslaget till ny gränsälvsöverenskommelse avviker från vad som gäller för den nuvarande kommissionens medlemmar. Kommissionens storlek är densamma som tidigare, vilket bör innebära att kostnaderna i denna del blir ungefär desamma som förut. Den nuvarande kommissionen är arbetsgivare för en sekreterare och två fast anställda assistenter. Enligt förslaget till administrativ stadga för den nya gränsälvskommissionen är det kommissionen som ska anställa personalen. Regeringen bedömer att personalbehovet kommer att motsvara det nuvarande, vilket innebär oförändrade kostnader. Enligt förslaget till administrativ stadga för den nya gränsälvskommis- sionen ska den ha sitt säte och sitt kansli på den ort i gränsbygden som parterna bestämmer. Den nuvarande kommissionen har lokaler i Hapa- randa, vilka betalas av . Lokalbehovet bedöms vara oförändrat, men kostna- derna ska enligt den nya överenskommelsen delas mellan länderna. I förslaget till ny gränsälvsöverenskommelse sägs att kommissionens tillgångar ska föras över till den nya kommissionen. Dock ska medel som har influtit från försäljning av fiskekort överföras till närings- trafik- och miljöcentralen och . Enligt överenskommelse får gränsälvskommissionen besluta om upplåtelse av fiskerätt mot fiskekort. Besluten gäller för högst i Det senaste beslutet meddelades . Inkomsterna från fiskekortsförsäljningen tillfaller delvis fiskevattenägarna, men används även för att bekosta fiskeövervakning, forskning om vattenkvalitet och elfiske. Medlen från fiskekortsförsäljningen förvaras på särskilda konton hos gränsälvskommissionen. Medel hänförliga till den svenska sidan för- varas separerade från finska medel. Överföringen av medlen till respek- tive myndighet kommer att ske i samband med att överenskommelsen träder i kraft. Det ankommer på den nuvarande gränsälvskommissionen att svara för att tillgångarna förs över. Tillkommande uppgifter för nationella organ De ärenden som handläggs av kommissionen är av två slag: mål och ärenden. Målen avser tillståndsfrågor om byggande i vatten och vatten- reglering (byggnadsföretag) samt om utsläpp till vatten. Till den andra gruppen av ärenden hör främst fiskefrågor och utlåtanden till andra myn- digheter. Arbetet med dessa ärenden har ofta varit av mindre omfattning.