prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grund- utbildning. Denna lag träder i kraft . 10Förslag till lag om upphävande av lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning Härigenom föreskrivs att lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning ska upphöra att gälla vid utgången av . Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna (SOU 2009:63) ombudsmän, över och , Kammarrätten i , , Säkerhetspoli- sen (kap. 9, 10, 13), (kap. 9, 10, 13), Kriminalvården, Datainspektionen (kap. 16), Försvarsmakten, , , Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap, (kap. 9, 10, 16), Totalför- svarets forskningsinstitut, , (kap. 13), , , (kap. 13), , Kammarkollegiet (kap. 9, 10, 13), Statskontoret, , i , Länsstyrel- sen i , , (kap. 13), Verket för högskoleservice (kap. 17), Försvarshögskolan, (), (kap. 9, 10, 16), (kap. 12), , (kap. 9, 10, 16), , , , kommuner och landsting (kap. 9, 10, 16), Cent- rum för vapenfrihet, (kap. 9, 10, 16), Folk och Försvar, Fredsbaskrarna , (kap. 9, 10, 16), i , LSU - ungdomsorganisationer (kap. 9, 10, 13, 14), , Röda korset (kap. 9, 10, 16), akademikers centralorganisation, reservofficersför- bund, Svenskt näringsliv (kap. 9, 10 13, 16), Svensk energi (kap. 9, 10, 16), kyrkostyrelse, (kap. 9, 10, 16), , Svenska freds- och skilje- domsföreningen, , och . Förteckning över remissinstanserna till rapporten från (Fö2009:A) ombudsmän (), , (kap. 9, 10), Kriminalvården (kap. 10), (kap. 9), (kap. 11), (kap. 11), exportråd (kap. 11), Försvarsmakten, Försvarets ma- terielverk, (Yttrandet), (H), Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Totalförsvarets plikt- verk, , , För- säkringskassan (kap. 10), (kap. 10), (kap. 10), , , Statskontoret, Statens över- klagandenämnd (kap. 10), (kap. 9), Verket för högskole- service (kap. 9), (kap. 9), (kap. 9), () (kap. 3), (kap 3), (kap. 9), Kungl. tekniska högskolan (kap. 3), (kap. 9), Ble- kinge tekniska högskola (kap. 3), (kap. 9), Försvars- högskolan (kap. 3, 9), (kap. 3), (kap. 9), Transportstyrelsen (kap. 10), Verket för Innovationssystem, (kap. 10), Statens ener- gimyndighet (kap. 10), (kap. 10), Diskriminerings- ombudsmannen (kap. 10), Arbetsförmedlingen (kap. 10), Kommuner och Landsting (kap. 10), (), i (LO), akademikers cen- tralorganisation (), , Reservofficersför- bund, , (kap. 10), Cent- rum för vapenfrihet (kap. 10), (kap. 10), Studentkåren vid (kap. 9), (kap. 9), , Frivilliga Försvarsorganisatio- nernas samarbetskommitté, för Ungdomsorganisa- tioner (kap. 10), säkerhets- och försvarsföretag (SOFF), Small and - Defence (SME-D) och . Sammanfattning av betänkandet En svensk veteranpolitik, del 1 (SOU 2007:77) Utredningen redovisar i detta delbetänkande hur omhändertagandet sker av soldater före, under och efter militära insatser. Utredningen redovisar vilka författningar som finns på området och vilka kollektivavtal som anger villkoren för den fredsfrämjande verk- samheten. Ingående beskrivs också hur Försvarsmaktens faktiska om- händertagande av personal och anhöriga genomförs samt vilka resurser och kompetenser som myndigheten har till sitt förfogande. Redovisningen omfattar omhändertagandet medicinskt, psykologiskt, socialt och arbetsrättsligt. Men även andra frågor av betydelse för den enskilde berörs. Det gäller t.ex. regler för ledighet, försäkringar, erkän- nande i form av medaljer etc. Delbetänkandet innefattar även en beskrivning av de enskilda organisa- tioner som agerar till stöd för soldaterna, direkt eller som ett stöd för Försvarsmaktens omhändertagande. Fredsbaskrarna bedriver en viktig och av veteransoldater efterfrågad verksamhet. Men även arbetstagaror- ganisationerna och frivilligorganisationerna är aktiva parter i omhänder- tagandet. I delbetänkandet har utredningen granskat Försvarsmaktens rapport av avseende krisstöd och rehabilitering efter internationella insatser samt självmordsprevention. Rapporten utmynnar i ett antal åt- gärder som syftar till att förstärka psykologiskt omhändertagande och rehabilitering. Utredningen konstaterar att i allt väsentligt har förslagen i rapporten ännu inte genomförts av myndigheten. Utredningen redovisar också vilka åtgärder som bör vara genomförda , när den nordiska stridsgruppen (NBG) ställs i beredskap. Brister har identifierats när det gäller information om vilket försäk- ringsskydd som soldaterna i utlandsstyrkan har. Försvarsmakten har inte på ett tydligt sätt kunnat beskriva hur den statliga riskgarantin samordnas med och påverkas av liv- och olycksfallsförsäkringar som den enskilde tecknar privat. Frågan är av stor betydelse för många soldater och För- svarsmakten bör och korrekt informera berörd personal om vad som gäller i detta avseende. Utredningen konstaterar att det finns brister när det gäller viss materiel till NBG. Bland annat är helikoptrar för medicinsk evakuering så förse- nade att de inte som avsett kan tillföras förbandet förrän efter det att beredskapsperioden påbörjats. En snabb och säker evakuering av skadade soldater är ofta avgörande för framgången i det medicinska omhänderta- gandet. Den slutsats som utredningen drar är att bristerna måste beaktas när en insats av förbandet planeras. I Försvarsmaktens rapport av föreslås bland annat att användandet av s.k. missionspsykologer. Härmed avses psykologer som tillförs förbanden ute i operationsområdena. Utredningen föreslår att NBG 2008 möjligt tillförs en missionspsykolog. Ett sådant stöd skulle enligt utredningen underlätta för förbanden att före insats identifiera och förebygga möjliga krissituationer. Under en insats blir det då möjligt att tidigt och på plats ta hand om de kriser som Att tillföra en psykolog till NBG innebär också att myn- digheten snabbt skaffar sig egen erfarenhet av och kan bedöma värdet av sådan kompetens vid andra insatser. Utredningen konstaterar vidare att det saknas statistiskt underlag be- träffande veteransoldater. Uppgifter finns på individnivå beträffande kön, ålder, skador, antal insatser och insatsfrekvens, men sammanställs inte. Utredningen bedömer att det är av stort intresse för regering, riksdag och forskning att sammanställning av relevanta uppgifter kommer igång. I en avslutande del redogör utredningen för en del frågor som den av- ser att återkomma till i sitt slutbetänkande. Det handlar om det direkta stödet till den enskilde soldaten och dennes anhöriga. Vilket stöd skall den enskilde t.ex. kunna räkna med i juridiska angelägenheter? Hur länge skall rehabiliteringsansvaret för skadade sol- dater bestå? På vilka sätt skall hemmavarande anhöriga kunna stödjas socialt och psykologiskt? Bör det finnas tydliga regler för hur och hur ofta en enskild soldat deltar i skarpa insatser? Är det en merit att delta i fredsfrämjande verksamhet? Hur kan vi stär- ka intresset för deltagande bland försvarsmaktsanställda och soldater med annan eller ingen arbetsgivare? Är den uppskattning som samhället uttrycker tillräcklig? Hur hedras de som skadas eller dödas? Vilka brister finns det i Försvarsmaktens organisation när det gäller omhändertagandet? Behöver vi en samlad veteranadministration på cen- tral nivå? Behövs det tydligare företrädare för utlandsstyrkan i högkvar- teret? Hur tillvaratar vi - för den enskildes bästa - det engagemang och de kunskaper som finns bland fristående organisationer? Täcker lagens definition av utlandsstyrkan in all tjänstgöring inom ra- men för den militära internationella verksamheten? Finns det en känsla av vi och dom mellan grundorganisation och utlandsstyrkan och, i så fall, hur skulle den kunna motverkas? Vilka möjligheter finns till samverkan inom landet och med andra län- der när det gäller omhändertagandet av personer som tjänstgör i påfres- tande miljöer? Vilka fördelar kan uppnås inom ramen för ett nordiskt samarbete? Sist men inte minst skall utredningen ta sig an frågan om grunden för en samlad svensk veteranpolitik. Är det säkerhetspolitiska uppdraget och dess risker tillräckligt för att motivera ett mycket långtgående ansvar och omhändertagande? Och hur skall ansvar och genomförande fördelas och beskrivas så att helheten blir tydligt? Förteckning över remissinstanserna (SOU 2007:77) , /Sida, Försvarsmakten, Försvarshögskolan, , Styrelsen för psykologiskt försvar, , , Arbetsgivar- verket, Kammarkollegiet, , , , , , , Värn- pliktsrådet och Fredsbaskrarna. Sammanfattning av betänkandet En svensk veteranpolitik, del 2 (SOU 2008:91) har haft som uppdrag att utforma förslag till hur en samlad och trovärdig svensk veteranpolitik, dvs. hur ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser, bör vara utformad. Riksdag och regering har uttalat att deltagande i fredsfrämjande verksamhet ska öka. Det innebär också att antalet personer som deltar också kommer att bli större. Deltagande i internationella militära insatser är dock inte utan risker. Därför är förberedelserna för personalen inför en insats, stödet under och omhändertagandet efter insatsen grundläggande för att ska ta sitt ansvar för berörd personal. Detta förutsätter att verksamheten grundas på en sammanhängande, trovärdig och allmänt accepterad personalpolitik. Denna politik måste täcka alla delar i kedjan från det att en insats initieras till långt efter att den avslutats. En sådan personalpolitik måste också omfatta alla som berörs av insatsen. En utgångspunkt i arbetet med att utforma förslaget till den framtida veteranpolitiken har varit att denna ska grundas på en helhetssyn som inkluderar rekrytering av personalen, utbildning och förberedelser inför insatsen, stöd och åtgärder under insatsen, omhändertagande samt stöd och eventuell rehabilitering efter insatsen. Också stödet till de anhöriga, särskilt barnen, utgör en viktig del i denna helhetssyn. En annan utgångspunkt har varit att bedöma hur samhället som helhet kan medverka i genomförandet av den framtida veteranpolitiken. Här har utgångspunkten varit att den myndighet eller organisation som från ett samlat samhällsperspektiv är mest lämpad också bör ansvara för åtgär- den. I arbetet med att forma den framtida veteranpolitiken har vissa särskil- da behov kunnat identifieras. Före insats är behovet av information stort både för soldaten och den- nes anhöriga, inte minst bland dem som åker ut . Solda- ten och dennes anhöriga vill veta vad insatsen kan komma att innebära, vilka risker och påfrestningar som kan uppstå, vilken ekonomisk och medicinsk trygghet som kan påräknas, m.m. Soldaten har behov av att kunna ha kontakt med anhöriga också under själva insatsen utomlands. Att under långa perioder inte kunna träffas sätter relationer på prov. Vetskapen om att man snabbt kan sätta sig i kontakt med varandra om något inträffar, hemma eller i insatsområdet, betyder mycket för att dämpa oron, både hos soldaten och dennes anhö- riga. Efter insats är uppföljningen av soldaten av stor betydelse. Att kunna identifiera soldater som drabbats av fysisk eller psykisk ohälsa under insatsen är en grundläggande förutsättning för att erbjuda relevanta stöd- åtgärder och kunna hjälpa den enskilde tillbaka till sin normala livssitua- Det är också av stor betydelse hur tillgängliga och väl utformade Kedjan av information, kontakt och uppföljning utgör en utgångspunkt vid bedömningen av vilka åtgärder i omhändertagandet som ska priorite- ras före, under och efter insatsen. Den framtida veteranpolitikens olika delar Utredningen har uppfattat uppdraget som mer än att bara göra en generell översyn av nuvarande ordning. Det innefattar också att föreslå hur för- ändringar ska fogas samman för att spegla det krav på helhet och konti- nuitet som regeringen efterfrågar. Utredningen har kunnat konstatera att utvecklingen bara under de se- naste decennierna har förändrat karaktären på de internationella militära insatserna. och Försvarsmakten är engagerade i andra in- satsområden och i andra typer av insatser. Det handlar även om nya rätts- liga ramverk, andra huvudmän för insatserna, mer dynamiska konflikt- miljöer och mindre förutsägbara risker. Även Försvarsmakten ändrar kontinuerligt sin organisation. Med detta ändras också myndighetens interna ansvarsförhållanden och de funktio- ner som har att planera för, besluta om och genomföra omhändertagandet av veteransoldater och deras anhöriga. Detsamma gäller för de övriga myndigheter som deltar i omhändertagandet och de regelverk som styr deras verksamhet. Inte heller de ideella organisationer, som företräder och stödjer veteransoldater och anhöriga, förblir oförändrade. Nya orga- nisationer och nätverk dyker upp, andra ändrar innehållet i sin verksam- het. Kunskaperna om veteransoldaters situation och reaktioner blir hela ti- den större. Jämfört med andra forskningsområden är detta dock tämligen nytt och utvecklingen går därför mycket snabbt. Utredningens slutsats är att ett framgångsrikt omhändertagande beror av att detta anpassas till en ständigt pågående utveckling. En förutsättning för att omsorgen om veteransoldater och anhöriga ska motsvara de påfrestningar och risker som deltagandet i internationella militära insatser innebär är att statsmakterna gemensamt är beredda att samverka kring denna målsättning. I andra länder har utredningen kon- staterat att veteranpolitiska reformer genomförs både av flera olika mi- nistrar och departement tillsammans och direkt av regeringschefen. Detta ökar genomslaget för förbättringarna och blir ett exempel för de olika myndigheter som har det närmare ansvaret för verksamheten. Motsva- rande breda engagemang i krävs sannolikt för ett fullgott och sammanhållet omhändertagande. Den framtida veteranpolitiken föreslås omfatta en rad olika åtgärder i syfte att stärka omhändertagandet av våra soldater före, under och efter insats. Försvarsmaktens rekrytering måste förbättras. Det måste bli ett större inslag av personliga kontakter med de kvinnor och män som söker till internationella insatser. Forskningen till stöd för myndighetens rekryte- ring måste stärkas och en större framförhållning när det gäller rekryte- ringen av bland annat viktiga specialister måste öka. Samtliga kategorier av anställda i Försvarsmakten ska ha skyldighet att delta i den fredsfrämjande verksamheten. Sådan författ- ningsgrundad skyldighet finns för relativt nyanställda officerare, men inte för de äldre, för reservofficerarna eller myndighetens civilan- ställda. Bättre information om utlandstjänsten mot det övriga samhället ska också locka fler sökanden utifrån. Bara genom att fler människor engageras för tjänstgöring kan bördan fördelas jämnare. Då undviks också att enskilda individer överbelastas genom många och alltför fre- kventa insatser. För att minska risken för att personalen drabbas av ohälsa och minska den sociala belastningen bör en policy som anger den enskildes insats- frekvens införas. Målet är att anställda i Försvarsmakten ska göra en insats . För soldater och officerare med placering i insatsför- banden kan en högre insatsfrekvens dock accepteras. Komplexiteten i de regler som kringgärdar den fredsfrämjande verksam- heten måste få större uppmärksamhet på politisk nivå. Försvarsmakten måste bli mer öppen och bättre informera om den internationella verk- samheten. Bättre utbildning i internationell rätt och mänskliga rättigheter ska öka kunskap och kompetens hos personalen och minska riskerna för kritik mot insatsernas genomförande. Försvarsmaktens uppföljande verksamhet måste förstärkas. Denna ska bedrivas mer aktivt än tidigare och innefatta en personlig kontakt med soldaten efter tjänstgöringen, om detta inte är uppenbart obehövligt eller omöjligt att genomföra. Förstärkt stöd till tidigare tjänstgörande Försvarsmaktens ansvar att utreda och koordinera stödåtgärder måste Stödet till soldater som skadats till följd av tjänstgöring ska inte längre begränsas . I stället ska stödåtgärderna pågå så länge be- hovet består och åtgärderna framstår som skäliga. Även skador som inte är så allvarliga att de påverkar den enskildes förvärvsförmåga ska För- svarsmakten ta ett ansvar för, t.ex. när någon drabbas av psykiska besvär på grund av tjänstgöringen. Utökat stöd till anhöriga De anhöriga är också delaktiga i den internationella insatsen. kan behöva stöd och hjälp med anledning av att den närstående soldaten befinner sig i ett insatsområde långt borta. Det ska därför finnas kontakt- personer inom myndigheten som ska stödja och vägleda en anhörig i olika frågor med anknytning till tjänstgöringen. Stöd och hjälp ska inte bara kunna påräknas när den anhörige soldaten skadas eller förolyckas utan även i vissa andra situationer. Kontakten mellan soldaten i fält och dennes anhöriga utvecklas i takt med att ny teknik blir tillgänglig. hövs för barnen. Försvarsmakten ska utveckla och sammanställa en familjepolicy angå- ende stöd och vägledning för anhörig. Enskilda organisationer som arbetar med stöd till anhöriga ska kunna få ekonomisk ersättning för sitt arbete. Nya medaljer föreslås införas. Dessa ska utdelas såväl av Försvarsmak- ten som regeringen. Ett gemensamt monument till minne av svenska veteransoldater bör uppföras. föreslås bli ny årlig minnesdag, gemensam för alla svenska veteransoldater. Deltagande i det internationella fredsfrämjande arbetet ska vara en förut- sättning för viss befordran och ett krav för att inneha höga befattningar Försvarsmakten ska arbeta för att erfarenheterna från det fredsfrämjande arbetet värderas högre, bland annat vid tillsätt- ning av offentliga tjänster. Soldater utan ordinarie anställning i För- svarsmakten ska erbjudas praktiska möjligheter till civil utbildning under Veteranorganisationerna har en särskild betydelse för omhändertagandet För den enskilde är det ofta lättare att vända sig till en Veteranorganisationerna spelar också en viktig roll när det gäller att identifiera personal som mår dåligt efter insats. arbete som veteranorganisationerna utför ska Försvarsmakten ge långsik- Inom Försvarsmaktens högkvarter inrättas en veteranadministrativ enhet med uppgift att vägleda veteransoldater och deras anhöriga. Enheten tar inte del i det praktiska omhändertagandet, men har en viktig roll i att följa upp och utvärdera det samlade stödet. Enheten fungerar som kon- taktpunkt för veteran- och anhörigorganisationer samt andra myndigheter och organisationer av betydelse för omhändertagandet. Den veteranad- ministrativa enheten ska också ge myndighetsledningen råd i veteranpoli- tiska frågor. En ny mer ändamålsenlig lagstiftning föreslås Sammanfattningsvis lämnar utredningen ett stort antal förslag vad avser omhändertagandet av veteransoldater och deras anhöriga före, under och efter insats. Andra förslag, av mer indirekt betydelse för veteransoldater- na, tar sikte på Försvarsmaktens struktur och arbetssätt. Genom den nya lagen avskaffas utlandsstyrkan som ett särskilt begrepp. Förutom att den nya lagen inkluderar personal i insatsområden som saknar särskilt skydd, understryker den att Försvarsmakten är en myndighet och att insatser internationellt är en naturlig del av den samlade försvarsverk- samheten. Lagförslagen i betänkandet (SOU 2008:91) 1 Förslag till lag (0000:00) med bestämmelser för Försvars maktens personal vid internationella militära insatser 1 § Denna lag ska tillämpas på anställda i Försvarsmakten vid tjänstgö- ring i en internationell militär insats. Lagen ska dock inte tillämpas på den som är lokalt anställd av Försvarsmakten i insatsområdet. Med internationell militär insats enligt denna lag avses verksamhet som Försvarsmakten bedriver i ett insatsområde utomlands i syfte att 1.avvärja risk för en väpnad konflikt, 2.hejda en pågående väpnad konflikt, 3.övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller 4.skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humani- tärt arbete i samband med en väpnad konflikt. 2 § Den som ska tjänstgöra i en internationell militär insats och inte har en anställning i Försvarsmakten ska anställas särskilt för tjänstgöring i en sådan insats. 3 § En anställning enligt 2 § ska vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med en upp- sägningstid av för både arbetsgivare och arbetstagare. Ar- betsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått utbildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord eller om det föreligger andra särskilda skäl, får arbetsgivaren säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. För den som anställs enligt första stycket ska bestämmelserna i 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. 4 § För den som är anställd i Försvarsmakten och tjänstgör i en interna- tionell militär insats ska följande bestämmelser inte gälla: 1.arbetstidslagen (1982:673), och 2.12 § semesterlagen (1977:480) 5 § För den som tjänstgör i en internationell militär insats ska följande bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla i insatsområdet, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta: 2 kap. 18 §§, 3 kap. 14, 6 och 12 §§, 6 kap. 16 §§, 6 a § första stycket första och andra meningarna och andra stycket samt 8 och 9 §§. 6 § Försvarsmakten ska följa upp och utreda om den som tjänstgjort i en internationell militär insats drabbats av skada eller sjukdom till följd av tjänstgöringen i insatsområdet. Uppföljningen och utredningen ska ha den form och den omfattning som motiveras av förhållandena under tjänstgöringen i insatsområdet. Åt- gärderna ska innefatta personlig kontakt, om detta inte kan anses uppen- bart obehövligt eller är omöjligt att genomföra. Försvarsmaktens ansvar enligt förstaandra stycket kvarstår efter det att tjänstgöringen avslutats. 7 § Försvarsmakten ska lämna information och råd i olika frågor till den som tidigare tjänstgjort i en internationell militär insats även som anges i 6 §. 8 § Om någon drabbas av sjukdom eller skada under resa till eller från tjänstgöringen i insatsområdet eller under tjänstgöringen där ska För- svarsmakten i samråd med den skadade och andra berörda myndigheter utreda och vid behov lämna stöd till den skadade för att underlätta för denne att 1.återgå till tidigare livssituation, 2.återfå full arbetsförmåga, eller 3.försörja sig genom förvärvsarbete. 9 § I fall som avses i 8 § ska Försvarsmakten ge ekonomiskt stöd till åtgärder som främjar den skadades återgång till tidigare livssituation och arbetslivet samt till anskaffande av hjälpmedel som den skadade behöver. 10 § Stöd enligt 8 och 9 §§ ska ges endast om det inte ska tillhandahållas av någon annan till följd av andra bestämmelser och i den utsträckning som det framstår som skäligt med hänsyn till sjukdomen eller skadan samt omständigheterna i övrigt. 11 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 8 och 9 §§ ska För- svarsmakten samarbeta med andra berörda myndigheter och organisatio- ner. 12 § Försvarsmaktens ansvar enligt 8 och 9 §§ innebär ingen inskränk- ning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har enligt 2 kap. och 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen (1977:1160) samt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. Försvarsmaktens stödåtgärder enligt 8 och 9 §§ ska samordnas med en eventuell annan arbetsgivares åtgärder. 13 § Vid tjänstgöring i en internationell militär insats gäller lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring från det att den första färden till insatsområdet påbörjas till det att den sista färden från insatsområdet avslutas. Skada som inträffar ska anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom insatsområdet ska omfattas av lagens skydd endast om det finns särskilda skäl.