prop · GX03106 · 2010-03-16 00:00:00 — De sekulära och emancipativa frihetsvärderingarna, nedan förkortade till frihetliga värderingar, karaktäriseras av avstånds- tagande från auktoriteter som utövas av religiösa institutioner, av familjen som normativ primära sociala gruppen och av en nation med anspråk på underordning och pliktuppfyllelse från medborgarnas sida. De frihetliga värderingarna utmärks också av att individuell identitet och integritet prioriteras framför ekonomisk trygghet, av subjektiv livstillfredsställelse, av acceptans för sociala minoriteter, av förtroende och tillit till andra och av deltagande i olika typer av protesthandlingar, som namninsamlingar och köpbojkotter. 2009/10:106 Enligt World Values Survey kan de värderingar som dominerar bland befolkningen i beskrivas som mycket dominerade av s.k. sekulära frihetliga värderingar. Enligt World Values Survey är attityderna hos en befolkning tydligt kopplade till landets ekonomiska utveckling. Allteftersom det ekonomiska välståndet ökar blir sekulariserade värderingar och frågor om självförverkligande allt mer dominerande bland befolkningen, generellt sett. Globaliseringen tycks innebära att allt fler länder värde- ringsmässigt drar åt samma håll som och till att skillnaderna mellan länder långsamt jämnas ut. De senaste studierna visar dock att sekulariseringen avstannat något eller till och med gått tillbaka något i vissa länder, medan de nordiska länderna fortsatt att röra sig åt det sekulära och individualiserade hållet. Som redan påpekats är det viktigt att observera att undersökningen bygger på en generaliserad uppfattning om de värderingar som karaktäri- serar länderna. Inom varje land finns en heterogen befolkning där värderingarna kan skilja sig stort mellan olika individer och grupper. För arbete i värdegrundsfrågor, både inom och på europeisk eller internationell nivå, kan resultaten ändå vara av intresse. Det kan behövas en medvetenhet om att de värderingar som dominerar i ofta skiljer sig mot värderingar som dominerar i länder utanför . En inkluderande värdegrundsdialog bör bygga på ömsesidig lyhördhet och respekt för åsiktsskillnader. Det kan vara lätt att de värderingar som i en grupp utgör norm tas för självklara och kanske inte ens uttalas, medan människor som inte delar dessa uppfattningar avstår från att yttra sig. För att arbetet med dialog om värdegrundsfrågor ska kunna föras på ett djupare och mer reflekterande plan är det därför nödvändigt att skapa förutsättningar för öppna samtal. skapades en webbplats för aktörer som arbetar med värdegrundsfrågor, framför allt demokrati och mänskliga rättigheter. Webbplatsen, som administreras av , har till syfte att sprida kunskap om dialog i värdegrundsfrågor och visa på goda exempel och möjligheter att delta i verksamhet med inriktning på värdegrunds- frågor. Webbplatsen har givits en interaktiv utformning så att organisa- tioner som arbetar med dialog och frågor om demokrati och mänskliga rättigheter kan registrera sig och därefter själva publicera material på webbplatsen. Där samlas således information av, om och för organisationer som arbetar med demokrati och mänskliga rättigheter på en och samma plats. Webbplatsen innehåller funktioner som syftar till att underlätta för informations-, kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan organisationer och andra aktörer som arbetar med frågor om demokrati och mänskliga rättigheter. Det finns också ett gemensamt kalendarium för aktiviteter på detta område som organisationerna arrangerar. Organisationerna kan presentera sig i en adressbok för att underlätta kontaktskapande. finns länkar till andra hemsidor med information i frågor om demokrati Skr. 2009/10:106 och mänskliga rättigheter. var cirka 150 organisationer och andra aktörer aktiva på webbplatsen Dialogvärdegrund.nu. I syfte att synliggöra och stärka pågående arbete med värdegrundsfrågor samt bana väg för nya samarbeten arrangerade (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) en mässa för organisationer inom det civila samhället och andra aktörer . Ett syfte med mässan var att inspirera föreningar och organisationer att särskilt inkludera människor som vanligtvis inte deltar i det offentliga samtalet. samlades drygt 200 personer från 109 organisationer för att få inspiration till arbete med värdegrundsfrågor, framförallt genom workshops och presentationer där de kunde ta del av varandras metoder. Konferensen anordnades av (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) i samverkan med och . Syftet med konferensen var att de 21 kommuner som tecknat lokala utvecklingsavtal med staten skulle få konkreta metoder och verktyg för hur man kan arbeta med värdegrundsfrågor i samband med urbant utvecklingsarbete. Konferensen var ett steg i att stimulera och diskutera arbete med värdegrundsfrågor på lokal nivå. Mötets målgrupper var aktörer som är aktiva i det lokala utvecklingsarbetet eller deltar i de lokala partnerskapen i kommuner och stadsdelar med lokala utvecklingsavtal. Bland de drygt 100 deltagarna fanns representanter för föreningar, församlingar och andra aktörer från det civila samhället, kommunala förtroendevalda och tjänstemän, samt tjänstemän från Arbetsförmedlingen, och Polisen. Vid konferensen användes bl.a. metoden Open Space. Metoden utgår från deltagarnas egna kunskaper, erfarenheter, frågor och svar och ger alla möjlighet att diskutera och nätverka kring de ämnen som engagerar dem mest. knöts en grupp personer med hög kompetens om och stor erfarenhet av frågor om gemensamma värden till värdegrundssatsningen genom bildandet av ett råd som kommit att kallas Idérum. Idérummet har träffats , 2009 och 2010. diskussioner från Idérummet har dels tjänat som inspiration för regeringens arbete, dels förts ut i dialogarbetet, bl.a. genom webbplatsen Dialogvärdegrund.nu (se avsnitt 4.3). 4.7Övrigt arbete med frågor om värdegrund som bedrivs inom den offentliga sektorn Frågor om samhällets värdegrund, såsom denna manifesteras i regler om det demokratiska styrelseskicket och de mänskliga rättigheterna, behandlas inom en rad departement inom och av flera statliga myndigheter. Eftersom arbetet för demokratin och de mänskliga rättigheterna i hög grad är tvärsektoriellt bedrivs det inom många områden. I detta avsnitt redovisas några exempel på sådant arbete i syfte att sätta värdegrundsdialogen i ett bredare sammanhang. Vidare ges några exempel på annat värdegrundsarbete inom staten. Det bör observeras att redovisningen inte är fullständig. Urvalet av de verksamheter som beskrivs nedan har gjorts utifrån två kriterier. För det första beskrivs verksamheter som uttryckligen behandlar frågor om dialog, reflektion eller en ökad medvetenhet om demokratin och de mänskliga rättigheterna på ett mer generellt plan. Arbete som bedrivs kring en enskild rättighetsfråga, tex. arbete mot diskriminering på en viss grund, har dock uteslutits av utrymmesskäl. För det andra beskrivs statliga verksamheter som uttryckligen betecknats som värdegrunds- arbete och som helt eller delvis berör mer allmänna frågor om demokratin och de mänskliga rättigheterna. Även om de sistnämnda verksamheterna inte alltid fokuserar på precis samma frågor som de som är centrala i denna skrivelse nämns de kortfattat i syfte att illustrera hur olika värdegrundsverksamheter inom staten förhåller sig till varandra. En genomgång av sådana verksamheter visar att begreppet värdegrund används i skiftande betydelser. Ofta används det som en sammanfattande benämning på de normer som medarbetarna, medlemmarna eller deltagarna i en verksamhet identifierar som grundläggande för just den verksamheten. Det kan t.ex. handla om att en myndighet ska verka utifrån ledord som effektivitet, opartiskhet, rättssäkerhet och service. Inom ramen för värdegrundsdialogen är det däremot inte ett syfte att fastställa värdegrunden utan att samtala och reflektera om samhällets värdegrund. Detta är en skillnad som bör noteras inför redovisningen nedan. Arbete för att förankra och utveckla demokratin gav regeringen en utredare i uppdrag att utreda möjligheterna att fatta beslut på distans och överväga om detta föranleder behov av särskilda rättsliga åtgärder. Beslutsfattande på distans skulle kunna underlätta rekryteringen av förtroendevalda inom vissa grupper av medborgare och därmed stärka det demokratiska deltagandet. I rapporten framförs att möjligheten att delta i sammanträden på distans kan lösas genom att det införs uttryckliga regler om detta i kommunallagen (1991:900). Enligt förslaget bör det vara frivilligt för kommunerna att införa möjligheten att delta i sammanträden på distans. Förslaget bereds inom . Medborgarnas möjligheter att vara delaktiga i den politiska beslutsprocessen kan även stärkas genom nya metoder och utökad användning av Internet. IT-verktyg kan förbättra dialogen mellan medborgare och myndigheter och göra den politiska beslutsprocessen mer transparent och tillgänglig. Kommuner och Landsting (SKL) bedriver projektet i syfte att stödja kommuner och landsting i deras arbete med att stärka medborgar- förankringen. Inom ramen för detta projekt stödjer regeringen ett IT-utvecklingsprojekt för att utarbeta metoder och verktyg som kan underlätta medborgarnas deltagande i de politiska beslutsprocesserna. Exempel på verktyg som har utvecklats är elektroniska medborgar- förslag, SMS-frågeverktyg och chattverktyg. har verktygen börjat testas av kommuner och landsting. ska SKL lämna en rapport om hur IT-verktyg kan vara ett stöd för medborgardialogen. Hela projektet ska slutredovisas . Politiken för det civila samhället I en levande demokrati behövs ett starkt civilt samhälle där den enskilde kan delta och har möjligheter att bl.a. påverka beslutsfattandet i samhället. Ett sådant deltagande stärker den representativa demokratin som styrelseform. överlämnade regeringen propositionen En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55) till . I propositionen föreslår regeringen att målet för politiken för det civila samhället ska vara att förbättra villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin. Detta ska ske, i dialog med det civila samhällets organisationer, bl.a. genom att utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort. Vidare ska förutsättningarna stärkas för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter. har fastställt målet för politiken för det civila samhället (bet. 2009/10:KrU7, rskr. 2009/10:195). Det civila samhällets organisationer, bl.a. folkbildningsorganisa- tionerna, har en mycket stor betydelse för att sprida kunskap och medvetenhet om demokratins funktionssätt, liksom som arena för demo- kratisk debatt och dialog. Det civila samhällets organisationer spelar också en viktig roll i arbetet för de mänskliga rättigheterna. Det är ange- läget att alla som så önskar har möjlighet att delta i det civila samhällets organisationer. I propositionen förklarar regeringen sin avsikt att genom- föra flera åtgärder för att förbättra det civila samhällets villkor och möj- ligheter att göra ännu fler människor delaktiga (se vidare avsnitt 5.4.4). Idrottspolitiken är en särskild del av politiken för det civila samhället. I idrottspropositionen (prop. 2008/09:126) uttalas att staten aktivt ska stödja en fri och självständig idrottsrörelse, byggd på ideellt engage- mang, som bedriver en bred verksamhet, värnar om god etik, ger lika förutsättningar för flickor och pojkar, kvinnor och män, arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk utveckling och delaktighet. En utgångspunkt i idrottspolitiken är att alla oavsett ålder, kön, sexuell läggning samt social, etnisk och kulturell bakgrund och eventuell funktionsnedsättning ska vara lika välkomna inom idrotten. rörelsens jämställdhetsarbete kan inte enbart bedömas utifrån den könsmässiga fördelningen i styrelser och på andra ledande befattningar, utan måste även innefatta flickor och pojkars, kvinnors och mäns lika tillgång till lokaler, utrustning och ekonomiskt stöd för att utöva sin idrott. All verksamhet inom barn- och ungdomsidrotten som får statliga bidrag bör också vara förenlig med konventionen om barnets rättigheter. Ett barnrättsperspektiv bör därför ligga till grund för statens stöd till idrotten. och Idrottsutbildarna samarbetar med att skapa en gemensam vision och värdegrund inom hela idrottsrörelsen. I denna värdegrund ingår bl.a. föreningsdemokrati, delaktighet och allas rätt att vara med i idrottsverksamhet utifrån sina förutsättningar, oavsett nationalitet, etniskt ursprung, religion, ålder, kön eller sexuell läggning samt fysiska och psykiska förutsättningar. Idrottsrörelsen ska enligt sitt eget idéprogram följa FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, konventionen om barnets rättigheter och konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Värdegrundsarbetet, som har stor betydelse för hur barn- och ungdomsidrotten bedrivs och utvecklas, sker inom ramen för den särskilda satsningen Idrottslyftet, som bl.a. har omfattat utbildnings- och kommunikationsinsatser för att få till stånd diskussioner om dessa frågor. Arbetet för de mänskliga rättigheterna Regeringens arbete för de mänskliga rättigheterna på nationell nivå bedrivs bl.a. utifrån skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 (skr. 2005/06:95). Regeringens långsiktiga mål i arbetet för de mänskliga rättigheterna är att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna. Med detta avses att de mänskliga rättigheterna, såsom de uttrycks genom interna- åtaganden, inte får kränkas. Viktiga metoder för att uppnå målet är att öka kunskapen och medvetenheten om de mänskliga rättigheterna samt att förbättra samordningen av arbetet för de mänskliga rättigheterna. Den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna innehåller en rad åtgärder som bidrar till målet att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna samt att öka kunskapen och medveten- heten om de mänskliga rättigheterna. Ytterst handlar arbetet om att de internationella konventioner om mänskliga rättigheter som anslutit sig till ska respekteras i alla delar av den offentliga förvaltningen och att människor ska ha kunskap och vara medvetna om sina och andras rättigheter. Det arbete som bedrivs utifrån handlingsplanen omfattar även samtal och reflektion om de mänskliga rättigheterna som en central del av samhällets värdegrund och har således kopplingar till värdegrunds- dialogen. Handlingsplanen utarbetades i en öppen process, vilken i sig bidrog till omfattande dialog och reflektion om de mänskliga rättigheterna och deras konkreta betydelse i olika verksamheter som bedrivs av bl.a. statliga myndigheter, kommuner och landsting. I denna process deltog ett stort antal myndigheter och organisationer, framför allt organisationer inom det civila samhället, med synpunkter på vilka problem som finns i när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna samt vilka åtgärder som borde vidtas för att främja rättigheterna. Som ett led i handlingsplanen har Delegationen för mänskliga rättigheter i inrättats. Delegationens uppdrag är att, med utgångs- punkt i den nationella handlingsplanen, stödja det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för mänskliga rättigheter i (dir. 2006:27). Inom ramen för detta uppdrag ska delegationen: -stödja statliga myndigheter, kommuner och landsting i arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i verksamheten, -utarbeta och genomföra strategier för ökad information och kunskap om de mänskliga rättigheterna hos olika målgrupper i samhället, -stimulera det offentliga samtalet om mänskliga rättigheter, samt -lämna förslag på hur det fortsatta stödet för arbetet för full respekt för de mänskliga rättigheterna i kan erbjudas efter det att delegationen avslutat sitt uppdrag. Delegationen beräknas slutföra sitt uppdrag . I ett av sina delbetänkanden (Rapporter från en MR-verkstad, SOU 2008:45) beskriver delegationen aktiviteter som den har genomfört för att informera och sprida kunskap om mänskliga rättigheter i . Delegationen har bl.a. bedrivit ett arbete med s.k. MR-dilemman, dvs. situationer där olika rättigheter kommer i konflikt med varandra (se även avsnitt 5.4.1). Regeringen har genom en samlad och förstärkt diskriminerings- lagstiftning och myndigheten skapat förutsättningar för att diskrimineringen ska bekämpas mer effektivt. Den nya diskrimineringslagen (2008:567) trädde i kraft . påbörjade sin verksamhet. Arbetet med att säkerställa samma skydd oavsett diskrimineringsgrund och att lagstiftningen är så effektiv och heltäckande som möjligt måste även i fortsättningen ha högsta prioritet. Flera frågor utreds nu i detta syfte. Det gäller bl.a. frågan om ett skydd mot diskriminering på grund av ålder ska införas på de samhällsområden som saknar ett sådant skydd i diskrimineringslagen. En annan fråga som utreds är om bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska ses som en form av diskriminering. Ytterligare en fråga som har utretts är hur krav på aktiva åtgärder mot diskriminering kan göras tydliga, skarpa och kopplas till en verkningsfull sanktion samt om krav på aktiva åtgärder bör utvidgas till fler diskrimineringsgrunder och fler samhällsområden (SOU 2010:7). Arbete mot rasism, homofobi och andra former av intolerans har kopplingar till insatser mot diskriminering. Det statliga stödet inom området omfattar bland annat ekonomiskt stöd till organisationer inom det civila samhället som bedriver verksamheter mot diskriminering, rasism och liknande former av intolerans, samt stöd till organisationer för homosexuella, bisexuella, transexuella och personer med könsöver- skridande identitet eller uttryck. genom tre olika bidragssystem. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. regeringens huvudsakliga strategi i arbetet för att uppnå de jämställdhets- Jämställdhetsintegrering innebär att beslut inom alla politikområden ska präglas av ett jämställdhetsperspektiv. jämställdhet mellan kvinnor och män skapas där ordinarie beslut fattas, resurser fördelas och normer skapas måste jämställdhetsperspektivet finnas med i det dagliga arbetet. Detta ställer stora krav på reflektion kring och medvetenhet om jämställdhet. integrering bidrar därför till att öka medvetenheten om och stimulera till samtal om jämställdhet som en del av samhällets värdegrund. perioden 20042010 genomförs ett omfattande utvecklingsarbete i för att genomföra jämställdhetsintegrering. punkten för utvecklingsarbetet är att skapa bestående förändringar av de ordinarie arbetssätten i syfte att tydligare integrera jämställdhets- perspektivet i verksamhet. Regeringen presenterade 2007 en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). förebyggande arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck har bl.a. projektstöd givits för att utveckla olika former av samtal med ungdomar och föräldrar. Andra exempel på uppdrag inom handlingsplanen där olika typer av dialog har använts som metod är utbildningsprogram för förbättrat bemötande av sexualbrottsoffer, där bl.a. interaktiv teater har använts. har i sitt kompe- tensutvecklingsarbete i brottsofferfrågor tagit fram en arbetsmodell som utgår från deltagarnas egen aktivitet och egna erfarenheter för att inleda diskussioner om åklagares bemötande av brottsoffer. Den virtuella ungdomsmottagningen UMO har engagerat unga kvinnor och män i dialog kring sexualitet och hälsa. Regeringen har 2009 lämnat i uppdrag till (SCB) att genomföra en undersökning bl.a. med syfte att få ökad kunskap om på vilka grunder föräldrar fattar beslut som rör barn och arbete, t.ex. om besluten styrs av egna värderingar, eller om släktingar, arbetsgivare eller andra påverkar besluten. Vidare planeras en attitydundersökning om synen på jämställdhet att genomföras . Arbete för barnets rättigheter med utgångspunkt i Syftet med regeringens barnrättspolitik är att ta tillvara och stärka barnets rättigheter och intressen i samhället med utgångspunkt i konventionen om barnets rättigheter (). Med barn avses personer Staten har genom att ansluta sig till konventionen åtagit sig att genom lämpliga åtgärder förverkliga barnets rättigheter. barnets rättigheter som stadgas i utgör en del av det internationella och nationella skyddet av de mänskliga rättigheterna och är därmed även en del av samhällets värdegrund. I barnrättspolitiken är barnrättsperspektivet centralt. Eftersom barn- rättsperspektivet ska genomsyra all politik och alla verksamheter som berör barn är barnrättspolitiken sektorsövergripande. I detta arbete finns det ett fortlöpande behov av kunskaper om barnets rättigheter och om hur de kan omsättas i praktisk handling inom en rad sektorer i samhället. För att kunna tillvarata sina rättigheter behöver även barn och unga återkommande få information och kunskap om vilka rättigheter de har och göras delaktiga i beslut som rör dem. Det är också viktigt att ha tillgång till underlag om hur barnets rättigheter tillgodoses inom olika områden, få reda på brister, följa upp tillämpningen av lagstiftning som rör barn och utvärdera hur barnkonventionsarbetet fortskrider. lämnade regeringen skrivelsen Barnpolitiken en politik för barnets rättigheter (skr. 2007/08:111) till . Regeringen redogör i skrivelsen för hur politiken på området ska utformas för att stärka barnets rättigheter och tillämpningen av utifrån vissa prioriterade områden. Dessa områden är ett förstärkt strategiskt arbete med att implementera , stöd i föräldraskapet, bekämpandet av våld mot barn samt främjandet av barns psykiska hälsa. Nedan beskrivs några av de insatser som särskilt syftar till ökad kunskap och dialog om barnets rättigheter i samhället. lämnar medlemsstaterna en rapport om det nationella genomförandet av till . lämnades den senaste svenska rapporten, vilken behand- lades av kommittén . Rekommendationerna från kommittén omfattade både positiva omdömen vad gäller det svenska arbetet och förslag på förbättringar inom vissa områden. Som ett led i att följa upp rekommendationerna avser regeringen att bjuda in organisationer inom det civila samhället som är aktiva i barnrättsfrågor till dialog. Syftet med dialogen är att utbyta erfarenheter och åsikter inför det fortsatta arbetet för att säkerställa full respekt för barnets rättigheter i . har fått i uppdrag av regeringen att översätta till samtliga svenska minoritetsspråk. Att ha tillgång till på det egna språket kan underlätta en fördjupad diskussion och reflektion i frågor kopplade till konventionen som är viktiga för den specifika gruppen. En barnanpassad version av konventionen ska även tas fram och översättas till minoritetsspråk. Konventionen och den barnanpassade versionen ska vidare göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Särskilda medel har tilldelats för uppdragets genomförande. Regeringen har också tilldelat särskilda medel som initial delfinansiering för att i samarbete med Stiftelsen och vid genomföra 2010. Syftet med Barnrättsdagarna är att via tematiserade årliga konferenser sprida kunskap och inspirera till ett fördjupat arbete för att genomföra i kommuner, landsting och regioner. Målgruppen är politiker, tjänstemän och verksamhetsföreträdare i ledande ställning inom både stat, kommun och landsting vars arbete rör barn och ungdomar, men även praktiker och organisationsföreträdare som har intresse av barnrättsfrågor. har vidare tilldelat särskilda medel för att anordna regionala konferenser för att främja kunskapsspridning och barns delaktighet samt medel till organisationen för att sprida kunskap om . Ungdomars inflytande i demokratin