prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — Genom och rådets förordning (EG) nr 849/2004 av om ändring av förordning (EG) nr 2320/2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (EUT L 158, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004R0849, rättad genom EUT L 229, 29.6.2004, s. 3, Celex 32004R0849R[01] och EUT L 204, , s. 28, Celex 32004R0849R[02]) öppnas en möjlighet att på avgränsade områden av en flygplats tillåta andra men tillräckligt höga skydds- nivåer än vad som gäller för flygplatsen i övrigt. Bestämmelsen har tillkommit i första hand med tanke på allmänflyget, dvs. affärsflyg, skolflyg, privatflyg och liknande, samt kommersiell verksamhet som är begränsad till luftfartyg på mindre än maximal startmassa (maximum take off weight, MTOW) eller med färre än 20 säten. I har kompletterande bestämmelser införts genom lagen (2004:1100) om luftfartsskydd (se avsnitt 6.5.15). Förordning (EG) nr 2320/2002 har upphävts genom förordning (EG) nr 300/2008, se nedan. Den nya förordningen ska senast ha trätt i kraft helt och hållet . och rådets förordning (EG) nr 437/2003 av om statistisk rapportering om lufttransport av passagerare, gods och post (EUT L 66, , s. 1, Celex 32003R0437), senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1791/2006 (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1, Celex 32006R1791) Syftet med förordningen är att medlemsstaterna ska utarbeta statistisk rapportering om lufttransport av passagerare, gods och post via kommersiell luftfart, liksom om civila luftfartygsrörelser till eller från unionsflygplatser, utom flygningar med statliga luftfartyg. innehåller bestämmelser om insamlingen och bearbetningen av statistiska uppgifter, överföringen av resultatet till m.m. Med stöd av denna förordning har kommissionen utfärdat bl.a. kommissionens förordning (EG) nr 1358/2003 av om genomförande av och rådets förordning (EG) nr 437/2003 om statistisk rapportering om lufttransport av passagerare, gods Prop. 2009/10:95 och post, och om ändring av bilagorna I och II till den förordningen (EUT L 194, , s. 9, Celex 32003R1358), senast ändrad genom förordning (EG) nr 158/2007 (EUT L 49, , s. 9, Celex 32007R0158), och kommissionens förordning (EG) nr 546/2005 av om anpassning av och rådets förordning (EG) nr 437/2003 med avseende på tilldelningen av koder för rapporterande land och om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 1358/2003 avseende uppdatering av förteckningen över flygplatser i gemenskapen (EUT L 91, , s. 5, Celex 32005R0546). och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart (EUT L 167, , s. 23, Celex 32003L0042) Syftet med direktivet är att bidra till att förbättra flygsäkerheten genom att säkerställa att relevant säkerhetsinformation rapporteras, samlas in, lagras, skyddas och sprids. Direktivet innehåller bestämmelser om obligatorisk rapportering av händelser (driftsavbrott, defekter, fel och andra onormala omständigheter som har eller kan ha inverkat på flyg- säkerheten men inte har lett till haverier eller allvarliga tillbud), insamling och lagring av information, informationsutbyte, spridning av information m.m. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom ändringar i 11 kap. luft- fartslagen med följdändringar i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor och sekretesslagen (1980:100) samt justeringar i vissa förordningar (se kapitel 16). Kommissionen har beslutat två genomförandebestämmelser till direktivet genom kommissionens förordning (EG) nr 1321/2007 av om genomförandebestämmelser för att i ett centralt upplag integrera information om händelser inom civil luftfart som utbyts i enlighet med och rådets direktiv /42/EG (EUT L 294, 13.11.2007, s. 3, Celex 32007R1321), och kommissionens förordning (EG) nr 1330/2007 av om genomförandebestämmelser för spridning till berörda parter av information om händelser inom civil luftfart, i enlighet med artikel 7.2 i och rådets direktiv /42/EG (EUT L 295, 14.11.2007, s. 7, Celex 32007R1330). och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EUT L 46, , s. 1, Celex 32004R0261) Syftet med förordningen om nekad ombordstigning är att fastställa minimirättigheter för flygpassagerare för det fall att de mot sin vilja nekas ombordstigning eller drabbas av inställda eller försenade flyg- Förordningens tillämpningsområde preciseras i artikel 3 och Prop. 2009/10:95 anges för det första omfatta passagerare som reser från en flygplats belägen inom en medlemsstats territorium. Under vissa närmare angivna omständigheter ska förordningen tillämpas också i fråga om passagerare som reser från en flygplats belägen i ett tredje land till en flygplats inom en medlemsstats territorium. I förordningen ges sedan närmare bestämmelser om vad passagerarnas rättigheter och det berörda lufttrafikföretagets skyldigheter närmare bestämt ska bestå i vid fall av nekad ombord- stigning och inställda eller försenade flygningar och det system för kompensation och assistans som ska stå till förfogande för passagerarna vid vart och ett av de hinder i transporten som omfattas av förordningen. Förordningen innehåller vidare bestämmelser om att förtur och utökad assistans ska ges åt funktionshindrade passagerare och deras medföljande samt åt barn som reser ensamma, att lufttrafikföretaget ska vara skyldigt att på visst sätt informera passagerarna om förordningens bestämmelser både vid incheckning och i händelse av nekad ombordstigning eller inställd eller försenad flygning och att förordningens bestämmelser är tvingande till passagerarnas förmån. Det framgår också att varje medlemsstat är förpliktad att utse ett organ som ansvarar för att förordningens bestämmelser efterlevs och som när så är lämpligt vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att passagerarnas rättigheter enligt förordningen respekteras. Det utsedda organet ska också vara behörigt att ta emot klagomål från enskilda passa- gerare i fråga om överträdelser av förordningens bestämmelser. Kompletterande bestämmelser till förordningen har införts i bl.a. 9 kap. luftfartslagen (se avsnitt 6.5.1). och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet ("ramförordning") (EUT L 96, 31.3.2004, s. 1, Celex 32004R0549) och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet ("förordning om tillhanda- hållande av tjänster") (EUT L 96, 31.3.2004, s. 10, Celex 32004R0550) och rådets förordning (EG) nr 551/2004 av om organisation och användning av det gemensamma europeiska luftrummet ("förordning om luftrummet") (EUT L 96, 31.3.2004, s. 20, Celex 32004R0551) och rådets förordning (EG) nr 552/2004 av om driftskompatibiliteten hos det europeiska nätverket för flygledningstjänst ("förordning om driftskompatibilitet") (EUT L 96, 31.3.2004, s. 26, Celex 32004R0552) Det gemensamma europeiska luftrummet har tillskapats av ett paket som består av de fyra ovan nämnda förordningarna. Tillsammans syftar förordningarna till att öka effektiviteten och säker- heten i unionens flygtrafiksystem. Detta sker bl.a. genom en mer rationell indelning av luftrummet, s.k. funktionella luftrumsblock. Vidare ska medlemsstaterna förbättra samarbetet mellan civila och militära myndig- heter för att nå en mer flexibel användning av luftrummet. Det skapas även gemensamma regler för tillhandahållande av flygtrafiktjänster och ett mer genomskådligt system för avgiftssättning. Slutligen sker en teknisk harmonisering av system och komponenter som används i flyg- trafikledningen. Efter ikraftträdandet har arbetet med genomförandet av förordningarnas målsättningar påbörjats. Detta sker huvudsakligen genom att Eurocontrol får mandat från kommissionen att utarbeta förslag till genomförandebestämmelser. Eurocontrol har en bred teknisk kompetens och etablerade rutiner för samråd med berörda parter. Kommissionen har med stöd av de nämnda förordningarna beslutat kommissionens förordning (EG) nr 2096/2005 av om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafik- tjänster (EUT L 335, 21.12.2005, s. 13, Celex 32005R2096), som ändrats genom förordning (EG) nr 1315/2007, kommissionens förordning (EG) nr 2150/2005 av om gemensamma regler för en flexibel användning av luftrummet (EUT L 342, 24.12.2005, s. 20, Celex 32005R2150), kommissionens förordning (EG) nr 730/2006 av om luftrumsklassificering och tillstånd för flygningar enligt visuellflygregler ovanför flygnivå 195 (EUT L 128, , s. 3, Celex 32006R0730), kommissionens förordning (EG) nr 1032/2006 av om krav avseende automatiska system för utbyte av färdplansdata för anmälan, samordning och överlämning av flygningar mellan enheter för flygkontrolltjänst (EUT L 186, , s. 27, Celex 32006R1032), kommissionens förordning (EG) nr 1033/2006 av om krav på förfaranden för färdplaner före flygning inom det gemensamma europeiska luftrummet (EUT L 186, , s. 46, Celex 32006R1033), kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster (EUT L 341, 7.12.2006, s. 3, Celex 32006R1794), kommissionens förordning (EG) nr 633/2007 av om krav avseende tillämpningen av ett protokoll för överföring av färdplans- data, för anmälan, samordning och överlämning av flygningar mellan enheter för flygkontrolltjänst (EUT L 146, , s. 7, Celex 32007R0633), kommissionens förordning (EG) nr 1265/2007 av om fastställande av krav i fråga om kanalseparation vid röst- kommunikation mellan mark och luftfartyg för det gemensamma europeiska luftrummet (EUT L 283, 27.10.2007, s. 25, Celex 32007R1265), och kommissionens förordning (EG) nr 1315/2007 av Prop. 2009/10:95 2007 om säkerhetstillsyn av flygledningstjänsten och om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 2096/2005 (EUT L 291, 9.11.2007, s.16, Celex 32007R1315). Rådet har med hänvisning till förordningarna om det gemensamma europeiska luftrummet utfärdat rådets förordning (EG) nr 219/2007 av om bildande av ett gemensamt företag för utveckling av en ny generation av det europeiska systemet för flyg- ledningstjänsten (SESAR) (EUT L 64, , s. 1, Celex 32007R0219). behandlar de tekniska aspekterna av det gemensamma europeiska luftrummet. Syftet med projektet är att förena och samordna de spridda åtgärder inom forskning och utveckling som har vidtagits utan samordning i unionen. Regelverket för det gemensamma luftrummet har blivit föremål för revidering genom och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av om ändring av förordningarna (EG) nr 549/2004, (EG) nr 550/2004, (EG) nr 551/2004 och (EG) nr 552/2004 i syfte att förbättra det europeiska luftfartssystemets kvalitet och hållbar- het (EUT L 300, 14.11.2009, s. 34, Celex 32009R1070). och rådets förordning (EG) nr 785/2004 av om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luft- fartygsoperatörer (EUT L 138, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004R0785). Syftet med försäkringsförordningen är att fastställa miniminivåer för det försäkringsskydd som lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer ska hålla sig med såvitt gäller sitt ansvar för skador på passagerare, bagage, gods och tredje man. Med några undantag bl.a. undantas statliga luftfartyg ska förordningen tillämpas på alla lufttrafikföretag och luftfartygs- operatörer som flyger inom, till, från eller över en medlemsstats territorium. I förordningen ges närmare bestämmelser om försäkrings- principer, hur uppfyllelsen av försäkringskraven kontrolleras för skilda fall, miniminivåer för det försäkringsskydd som ska finnas för ansvar för skador på passagerare, bagage och gods, miniminivåer för försäkrings- skyddet i fråga om skadeståndsansvar gentemot tredje man samt efter- levnad och påföljder. Kompletterande bestämmelser till förordningen har införts i 9 och 10 kap. luftfartslagen (se avsnitt 6.5.1). och rådets direktiv /36/EG av om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen (EUT L 143, 30.4.2004, s. 76, Celex 32004L0036) Genom detta direktiv införs harmoniserade metoder som ska säkerställa att internationella säkerhetsnormer verkligen följs inom unionen genom en harmonisering av regler och förfaranden för rampinspektioner av de luftfartyg från tredje land som landar på flygplatser belägna i medlems- staterna. Artikel 9 i direktivet har upphävts genom och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 av om upp- rättande av en gemenskapsförteckning över alla lufttrafikföretag som Prop. 2009/10:95 förbjudits att bedriva verksamhet inom gemenskapen och om information till flygpassagerare om vilket lufttrafikföretag som utför en viss flygning, samt om upphävande av artikel 9 i direktiv /36/EG (se nedan). Kommissionen har givit vissa tillämpningsföreskrifter i förordning (EG) nr 768/2006 av om tillämpning av Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EG av om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen samt förvaltningen av informationssystemet (EUT L 134, 20.5.2006, s. 16, Celex 32006R0768). Ytterligare tillämpningsföreskrifter har meddelats i kommissionens förordning (EG) nr 351/2008 av om genomförande av och rådets direktiv /36/EG avseende priorite- ring av rampinspektioner för luftfartyg som använder flygplatser i gemenskapen ( EUT L 109, , s. 7, Celex 32008R0351). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom förordningen (2006:436) om ändring i luftfartsförordningen (1986:171) och lagen (2007:494) om ändring i sekretesslagen (1980:100). Direktivet har numera upphävts genom den nya EASA-förordningen, förordning (EG) nr 216/2008. Upphävandet ska senast ha trätt i kraft . och rådets förordning (EG) nr 868/2004 av om skydd mot sådana subventioner och sådan illojal prissättning vid tillhandhållandet av lufttrafiktjänster från länder som inte är medlemmar i gemenskapen som skadar (EUT L 162, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004R0868) I förordningen fastställs ett förfarande som ska tillämpas för att ge skydd mot subventionering och illojal prissättning vid tillhandahållande av lufttrafiktjänster från länder som inte är medlemmar i , om unionsbranschen därigenom orsakas skada. Gottgörande åtgärder ska företrädesvis utgöras av avgifter som åläggs det aktuella lufttrafik- företaget från tredje land. och rådets förordning (EG) nr 847/2004 av om förhandling om och genomförande av luftfartsavtal mellan medlemsstater och tredjeländer (EUT L 157, 30.4.2004, s. 7, Celex 32004R0847), rättad genom EUT L 195, , s. 3, Celex 32004R0847R(01) och EUT L 204, , s. 27, Celex 32004R0847R(02) Denna förordning är en konsekvens av domar i Open skies-målen. I den finns bl.a. bestämmelser om hur enskilda medlems- stater ska agera när man genomför bilaterala förhandlingar om luftfarts- avtal med tredje land. Rådets direktiv /82/EG av om skyldighet för transportörer att lämna uppgifter om passagerare (EUT L 261, , s. 24, Celex 32004L0082) Direktivet syftar till att förbättra gränskontrollerna och bekämpa olaglig invandring genom att transportörer översänder förhandsuppgifter om passagerare till behöriga nationella myndigheter. dessa myndigheter tillräcklig tid för en detaljerad och utförlig kontroll av Direktivet utgör också ett led i kampen mot Direktivet har genomförts i genom lagen (2006:444) om passagerarregister och lagen (2006:447) om ändring i utlänningslagen (2005:716) (prop. 2005/06:129, bet. 2005/06:SfU14, rskr. 2005/06:280). och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 av om upprättande av en gemenskaps- förteckning över alla lufttrafikföretag som förbjudits att bedriva verksamhet inom gemenskapen och om information till flygpassa- gerare om vilket lufttrafikföretag som utför en viss flygning, samt om upphävande av artikel 9 i direktiv /36/EG (EUT L 344, 27.12.2005, s. 15, Celex 32005R2111) Genom förordningen om svarta listan fastställs regler om upprättande och offentliggörande av en unionsförteckning över lufttrafikföretag som av säkerhetsskäl förbjuds att bedriva verksamhet inom unionen samt om information till flygpassagerare om vilka lufttrafikföretag som utför de flygningar som dessa passagerare använder. kommissionen att uppdatera gemenskapsförteckningen och på medlems- staterna och att till kommissionen överlämna all information som kan vara av betydelse för uppdateringen. Med stöd av förordningen om svarta listan har kommissionen utfärdat kommissionens förordning (EG) nr 473/2006 av om genomförandebestämmelser för gemenskapsförteckningen enligt kapitel II i och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 över de lufttrafikföretag som har belagts med verksamhetsförbud i gemenskapen (EUT L 84, 23.3.2006, s. 8, Celex 32006R0473), och kommissionens förordning (EG) nr 474/2006 av om upprättande av en gemenskapsförteckning enligt kapitel II i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 över de lufttrafik- företag som har belagts med verksamhetsförbud i gemenskapen (EUT L 84, 23.3.2006, s. 14, Celex 32006R0474), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1144/2009 (EUT L 312, 27.11.2009, s.16, Celex 32009R1144). Genom förordning (EG) nr 474/2006 har unionsförteckningen, den s.k. svarta listan, upprättats. I bilagor till förordningen finns förteckningar över lufttrafikföretag som antingen har fullständigt verksamhetsförbud i unionen eller som omfattas av driftsrestriktioner där. Vissa överväganden och förslag i anledning av förordningen om svarta listan redovisas i avsnitt 13.2.1. och rådets direktiv /23/EG av 2006 om ett gemenskapscertifikat för flygledare (114, 27.4.2006, s. 22, Celex 32006L0023) Syftet med flygledardirektivet är att höja säkerhetsstandarderna och förbättra unionens flygkontrollsystem genom utfärdande av ett gemen- skapscertifikat för flygledare. Direktivet gäller för flygledare och flyg- ledarelever som fullgör sina uppgifter under ansvar av leverantörer av flygtrafiktjänster, som huvudsakligen erbjuder sina tjänster till luft- fartygsrörelser inom den allmänna flygtrafiken. vidare, med vissa undantag, se till att tjänster som tillhandahålls för allmän flygtrafik av under ansvar av andra leverantörer av flygtrafik- tjänster har åtminstone lika hög säkerhet och kvalitet som enligt vad som följer av direktivets bestämmelser. Direktivet innehåller bestämmelser om nationella tillsynsmyndigheter, villkoren för certifiering, flygledares behörighet, ömsesidigt erkännande Av artikel 18 framgår att medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som har antagits enligt direktivet och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att dessa sanktioner tillämpas. Tidsfristen för införlivande av direktivet är satt till , med undantag för artikel 8 för vilken tidsfristen ska vara Regeringen har utsett Luftfartsstyrelsen att i vara nationell tillsynsmyndighet enligt artikel 3.1 i direktivet. har huvudsakligen genomförts här i landet genom att dåvarande Luft- fartsstyrelsen har utfärdat erforderliga myndighetsföreskrifter. överväganden i anledning av flygledardirektivet redovisas i avsnitt 10.7 Direktivet kommer att upphävas senast per enligt och rådets förordning (EG) nr 1108/2009 av om ändring av förordning (EG) nr 216/2008 inom området flygplatser, flygledningstjänst och flygtrafiktjänster och om upphävande av direktiv /23/EG (EUT L 309, 24.11.2009, s. 51, Celex 32009R1108). och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet (EUT L 204, 26.7.2006, s. 1, Celex 32006R1107) I förordningen fastställs regler för skydd och assistans åt personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i samband med flygresor, både för att skydda dem mot diskriminering och se till att de får assistans. (artikel 1.1). Bestämmelserna i förordningen är tillämpliga på personer med funk- tionshinder eller nedsatt rörlighet som utnyttjar eller avser att utnyttja kommersiella luftfartstjänster för passagerare i samband med avfärd från, transitering genom eller ankomst till en flygplats, när flygplatsen är belägen inom en medlemsstats territorium där fördraget är tillämpligt (artikel 1.2). Artiklarna 3, 4 och 10 ska dessutom vara tillämpliga på Prop. 2009/10:95 resenärer som avreser från en flygplats belägen i ett tredjeland till en flygplats belägen inom en medlemsstats territorium där fördraget är tillämpligt, om det lufttrafikföretag som utför flygningen är ett (artikel 1.3). Artikel 2 upptar vissa definitioner. Bl.a. framgår att med person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet avses en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk funktionsnedsätt- ning eller på grund av annat funktionshinder eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare. Artikel 3 innehåller bestämmelser om förbud mot att vägra transport med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Förbudet har vissa undantag, som framgår av artikel 4. Den artikeln innehåller vidare bestämmelser om skyldighet att lämna viss information till berörda flyg- passagerare. Överväganden och förslag i anledning av dessa bestäm- melser redovisas i avsnitt 13.3. Förordningen innehåller vidare bestämmelser om skyldighet för flyg- platsens ledningsenhet att ange ankomst- och avresepunkter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet (artikel 5), vidarebefordran av information (artikel 6), assistans på flygplatser (artikel 79), lufttrafik- företagens assistans (artikel 10), utbildning av personal (artikel 11), och ersättning för förlorade hjälpmedel (artikel 12). Överväganden och förslag i anledning av dessa bestämmelser redovisas i avsnitt 17.2. Av artikel 13 framgår att förpliktelserna gentemot personer med funk- tionshinder och personer med nedsatt rörlighet enligt förordningen inte får begränsas eller åsidosättas. Förordningen ska tillämpas med verkan , med undantag för artiklarna 3 och 4, som tillämpas med verkan (artikel 18). och rådets direktiv /93/EG av den om reglering av utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 3 i bilaga 16 till konventionen om internationell civil luftfart, andra upplagan (1988)( EUT L 374, 27.12.2006, s. 1, Celex 32006L0093) Genom detta direktiv kodifierades rådets direktiv /14/EEG av om begränsningar i utnyttjandet av flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i bilaga 16 till konventionen om inter- nationell civil luftfart, andra upplagan (1988) (EGT L 76, 23.3.1992, s. 21, Celex 31992L0014). Det direktivet hade ändrats på väsentliga punkter. En kodifiering ansågs därför påkallad för att skapa klarhet och överskådlighet. De materiella bestämmelserna har redan tidigare genomförts i , varför just detta direktiv inte har föranlett någon specifik lagstiftningsåtgärd. och rådets förordning (EG) nr 216/2008 av den Prop. om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, och om upphävande av rådets direktiv /670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv /36/EG (EUT L 79, , s. 1, Celex 32008R0216), ändrad genom förordning (EG) nr 690/2009 (EUT L 199, 31.7.2009, s. 6, Celex 32009R0690) och förordning (EG) nr 1108/2009 (EUT L 309, 24.11.2009, s. 51, Celex 32009R1108). Detta är den s.k. nya EASA-förordningen. Den bygger på den gamla, förordning (EG) nr 1592/2002, men utökar de uppgifter som läggs på . Detta är i linje med vad man avsåg vid inrättandet av . Alltefter tiden blir mogen ska fler uppgifter läggas på myndigheten.