prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Om ett föremål som har omhändertagits enligt 22 § kan antas bli förverkat enligt 36 kap. 3 § , 6 § narkotikastrafflagen (1968:64), 5 § lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, 5 § lagen Prop. 2009/10:165 (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 9 kap. 5 § vapenlagen (1996:67) eller 5 § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, ska rektorn eller den som rektorn har bestämt skyndsamt anmäla omhändertagandet till polismyndigheten. Omhändertagandet får i dessa fall bestå tills frågan om föremålet ska tas i beslag har prövats. I paragrafen anges när ett omhändertaget föremål ska återlämnas och hur man ska förfara om föremålet kan antas bli förverkat enligt bestämmelser i strafflagstiftningen. Paragrafen har samma utformning som 1 kap. 21 § skollag. Motiven till den paragrafen finns i prop. 2006/07:69 s. 17 f. och ledning för hur bestämmelsen ska tillämpas kan hämtas där. 24 § Om en åtgärd vidtagits enligt 7, 8, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 eller 23 §, ska den dokumenteras skriftligt av den som genomfört åtgärden. Om åtgärden rör omhändertagande av föremål enligt 22 §, gäller denna skyldig- het endast om föremålet inte återlämnats efter lektionens slut. Paragrafen reglerar en skyldighet att dokumentera vilka disciplinära och andra särskilda åtgärder som vidtagits enligt detta kapitel, där det inte redan i aktuell paragraf angetts att åtgärden ska vara skriftlig. Vad gäller ett omhändertagande av föremål måste detta dokumenteras endast om föremålet inte återlämnats efter lektionens slut. Paragrafen motsvaras i fråga om omhändertagande av föremål av 1 kap. 22 § och 9 kap. 18 § skollag (jfr. 2006/07:69 s. 18 och 19). I fråga om dokumentation av övriga åtgärder saknar paragrafen mot- svarighet skollag. Åtgärder mot kränkande behandling 1 § Detta kapitel har till ändamål att motverka kränkande behandling av barn och elever. Bestämmelserna tillämpas på utbildning och annan verksamhet enligt denna lag. I paragrafens första stycke anges att ändamålet med bestämmelserna i detta kapitel är att motverka kränkande behandling av barn och elever. Av andra stycket framgår kapitlets tillämpningsområde. Lagrådet har ifrågasatt användningen av uttrycket annan verksamhet enligt denna lag. Kapitlet ska dock tillämpas på all utbildning och annan verksamhet som regleras i skollagen, dvs. utbildning inom skolväsendet och i de särskilda utbildningsformer utanför skolväsendet som regleras i 24 kap. samt sådan annan pedagogisk verksamhet som regleras i 25 kap. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 1 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 574. 2 § Bestämmelser om förbud m.m. mot diskriminering i samband med verksamhet enligt denna lag finns i diskrimineringslagen (2008:567). Paragrafen, som motsvarar 14 a kap. 2 § skollag, innehåller en upplysning om att bestämmelser om förbud och andra åtgärder mot diskriminering finns i den angivna lagen. 3 § I detta kapitel avses med elev: utöver vad som anges i 1 kap. 3 § den som söker annan utbildning än förskola enligt denna lag, barn: den som deltar i eller söker plats i förskolan eller annan pedagogisk verksamhet enligt 25 kap., personal: anställda och uppdragstagare i verksamhet enligt denna lag, och kränkande behandling: ett uppträdande som utan att vara diskriminering enligt diskrimineringslagen (2008:567) kränker ett barns eller en elevs värdighet. I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 14 a kap. 3 § skollag, finns särskilda definitioner för detta kapitel. Beträffande elev är skillna- den i förhållande till den definition som finns i 1 kap. 3 § att elevbe- greppet även omfattar den som söker till annan utbildning än förskola. När det gäller uttrycket barn finns inte någon uttrycklig definition på annat ställe i den föreslagna skollagen, eftersom ordet används för att beskriva unga personer i olika sammanhang. I detta kapitel har en defini- tion tagits in för att klart markera bl.a. vilka som utöver eleverna ingår i den skadeståndsberättigade kretsen. Lagrådet har ifrågasatt definitio- nerna av begreppen barn och elever i paragrafen. Genom att utesluta sökande till förskola i definitionen av elev blir begreppsanvändningen riktig. I begreppet personal ingår personer med ledningsfunktion i verk- samheterna, dvs. även rektorer eller motsvarande, varför dessa inte be- höver anges särskilt i övriga paragrafer där deras skyldigheter inte av- viker från annan personals. Med kränkande behandling avses ett uppträ- dande som utan att vara diskriminering kränker ett barns eller en elevs värdighet. Uppträdandet ska således inte ha samband med någon diskri- mineringsgrund. Istället avses mobbning och liknande beteenden som kan utgöras t.ex. av tillmälen om övervikt, hårfärg eller att någon råkar vara en plugghäst. Kränkande behandling kan även anses ha före- kommit utan att den som kränker anger någon specifik egenskap hos det barn eller den elev som utsätts för kränkningar. Att man utan verbala nedsättande omdömen om exempelvis någons hårfärg eller klädsel genom att t.ex. knuffa eller rycka någon i håret eller sätta krokben för personen i fråga kan också anses utgöra kränkande behandling i lagens mening. Även psykiska kränkningar genom t.ex. utfrysning omfattas av uttrycket kränkande behandling (se prop. 2005/06:38 s. 136 f. samt prop. 2007/08:95 s. 575). 4 § Avtalsvillkor som inskränker rättigheter eller skyldigheter enligt detta kapitel är utan verkan. Paragrafen motsvarar i sak 14 a kap. 4 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 575 samt prop. 2005/06:38 s. 138 f. Bestämmelsen har omformulerats i förtydligande syfte. För att undvika missförstånd i fråga om lagens generellt tvingande karaktär används också ordet rättigheter i stället för endast skyldigheter. Därigenom uppnås också större över- ensstämmelse med motsvarande bestämmelse i 1 kap. 3 § diskrimi- neringslagen (2008:567). Det är inte möjligt för en huvudman inom skol- väsendet eller för annan verksamhet som regleras i skollagen att genom avtal begränsa sina skyldigheter att bedriva sin verksamhet på det sätt som föreskrivs i lagen. Detta gäller även huvudmannens skyldigheter att bedriva ett aktivt förebyggande arbete enligt 68 §§ eller vidta åtgärder enligt 10 §, oavsett om det uttryckligen anges i lagen. En uttrycklig före- skrift om att bestämmelserna i 6 kap. är tvingande har emellertid en funktion att fylla i fråga om barns och elevers rättigheter enligt kapitlet, främst rätten till skadestånd. Därigenom klargörs att rätten till skadestånd inte kan begränsas t.ex. till vissa skadeposter eller till vissa belopp (se prop. 2005/06:38 s. 138 f.). 5 § Huvudmannen ansvarar för att personalen fullgör de skyldigheter som anges i detta kapitel, när den handlar i tjänsten eller inom ramen för uppdraget. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 5 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 575 f. samt prop. 2005/06:38 s. 137 f. 6 § Huvudmannen ska se till att det inom ramen för varje särskild verksamhet bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behandling av barn och elever. Närmare föreskrifter om detta finns i 7 och 8 §§. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 6 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 576 samt prop. 2005/06:38 s. 139. Med varje särskild verk- samhet avses utbildningsverksamhet även sådan verksamhet som regleras i 25 kap. Skyldighet att förebygga och förhindra kränkande behandling 7 § Huvudmannen ska se till att det genomförs åtgärder för att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för kränkande behandling. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 7 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 576 samt prop. 2005/06:38 s. 139. Plan mot kränkande behandling 8 § Huvudmannen ska se till att det upprättas en plan med en översikt över de åtgärder som behövs för att förebygga och förhindra kränkande behandling av barn och elever. Planen ska innehålla en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som avses att påbörjas eller genomföras . En redogörelse för hur de planerade åtgärderna har genomförts ska tas in i efterföljande års plan. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 8 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 576 f. samt prop. 2005/06:38 s. 139 f. Förbud mot kränkande behandling 9 § Huvudmannen eller personalen får inte utsätta ett barn eller en elev för kränkande behandling. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 9 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 577 samt prop. 2005/06:38 s. 145. Skyldighet att anmäla, utreda och vidta åtgärder mot kränkande behandling 10 § En lärare, förskollärare eller annan personal som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till förskolechefen eller rektorn. En förskolechef eller rektor som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till huvudmannen. Huvudmannen är skyldig att skyndsamt utreda omständigheterna kring de uppgivna kränkningarna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling . Första stycket första och andra meningarna ska tillämpas på motsvarande sätt om ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier på sätt som avses i diskrimineringslagen (2008:567). För verksamhet som avses i 25 kap. och för fritidshem som inte är integrerade med en skolenhet eller förskoleenhet gäller första och andra styckena för den personal som huvudmannen utser. Paragrafens första stycke motsvarar delvis 14 a kap. 10 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 577 samt prop. 2005/06:38 s. 140 f. har det även tillkommit bestämmelser om anmälningsplikt för lärare, förskollärare och övrig personal samt för rektor och förskolechef. Tillkommit har även ett krav på att huvudmannen skyndsamt ska utreda anmälan och i förekommande fall vidta åtgärder. Enligt andra stycket gäller skyldigheterna i fråga om anmälan också i förhållande till trakasserier och sexuella trakasserier. Vad som avses med begreppen trakasserier och sexuella trakasserier anges i 1 kap. 4 § diskrimineringslagen (2008:567). En bestämmelse om utrednings- och åtgärdsskyldighet beträffande trakasserier och sexuella trakasserier finns i 2 kap. 7 § diskrimineringslagen. I tredje stycket anges att den anmälningsskyldighet som regleras i första och andra styckena även gäller för annan pedagogisk verksamhet som regleras i 25 kap. och för sådana fritidshem med eller Prop. 2009/10:165 enskild huvudman som inte är integrerade med en skolenhet eller för- Eftersom det inte finns någon rektor eller förskolechef för en sådan verksamhet, får huvudmannen för verksamheten utse vilken person som ska ta emot anmälningar och föra dessa vidare till huvudmannen. 11 § Huvudmannen eller personalen får inte utsätta ett barn eller en elev för repressalier på grund av att barnet eller eleven medverkat i en utredning enligt detta kapitel eller anmält eller påtalat att någon handlat i strid med bestämmelserna i kapitlet. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 11 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 577 f. samt prop. 2005/06:38 s. 146. 12 § Om huvudmannen eller personalen åsidosätter sina skyldigheter enligt 7, 8, 9, 10 eller 11 § ska huvudmannen dels betala skadestånd till barnet eller eleven för den kränkning som detta innebär, dels ersätta annan skada som har orsakats av åsidosättandet. Skadestånd för kränkning i andra fall än vid repressalier lämnas dock inte, om kränkningen är ringa. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 12 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 578 samt prop. 2005/06:38 s. 146 f. 13 § Mål om skadestånd enligt detta kapitel ska handläggas enligt be- stämmelserna i om rättegången i tvistemål när förlikning om saken är tillåten. I sådana mål kan det dock förordnas att vardera parten ska bära sin rättegångskostnad, om den part som har förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 14 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 578 f. samt prop. 2005/06:38 s. 149 f. 14 § Om ett barn eller en elev som anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling enligt 9 § eller repressalier enligt 11 §, visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit utsatt för sådan behandling, är det huvudmannen för verksamheten som ska visa att kränkande behandling eller repressalier inte har förekommit. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 15 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 579 (jfr prop. 2005/06:38 s. 150). Rätt att föra talan 15 § I en tvist om skadestånd enligt detta kapitel får som part föra talan för ett barn eller en elev som medger det. När Skolinspektionen för sådan talan får myndigheten i samma rättegång också föra annan talan för barnet eller eleven om han eller hon medger det. För barn krävs vårdnadshavares medgivande. Bestämmelserna i om part ska gälla även den för vilken Skolinspektionen för talan enligt detta kapitel när det gäller jävsförhållande, pågående rättegång, personlig inställelse samt förhör under sanningsförsäkran och andra frågor som rör bevisningen. När ett barn eller en elev för talan enligt detta kapitel får Skolinspektionen inte väcka talan för barnet eller eleven om samma sak. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 16 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 579 f. med den ändringen att vårdnadshavares medgivande enligt första stycket endast krävs för barn . Detta är en konse- kvens av att det i 29 kap. 12 § införs en rätt för barn att själv föra sin talan. 16 § Rättens avgörande i ett mål där för talan för ett barn eller en elev får överklagas av barnet eller eleven, om det får överklagas av myndigheten. När rättens avgörande i ett mål som avses i första stycket har vunnit laga kraft, får saken inte prövas på nytt på talan av vare sig barnet eller eleven eller Skolinspektionen. Paragrafen motsvarar 14 a kap. 17 § skollag, se prop. 2007/08:95 s. 580. Skolplikt och rätt till utbildning 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om vilka som omfattas av skolplikt (2 §), rätten till utbildning (3 §), hur skolplikten fullgörs (49 §§), när skolplikten inträder (10 §), tidigare skolstart (11 §), när skolplikten upphör och rätten att därefter slutföra skolgången (1216 §§), deltagande i utbildning (1719 §§), och ansvar för att skolplikten fullgörs (2023 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. Vilka som omfattas av skolplikt 2 § Barn som är bosatta i har skolplikt enligt föreskrifterna i detta Skolplikt gäller dock inte barn som varaktigt vistas utomlands eller vars förhållanden är sådana att det uppenbarligen inte kan begäras att barnet ska gå i Skolplikt gäller inte heller barn som avses i 29 kap. 2 § andra stycket. 2009/10:165 barn har dock samma rätt till utbildning som skolpliktiga barn. Paragrafens första och andra stycken motsvarar 3 kap. 1 § skollag (jfr prop. 1985/86:10 s. 82). Med bosatt i avses enligt huvudregeln i 29 kap. 2 § första stycket den som ska vara folkbokförd här enligt folkbokföringslagen (1991:481). Paragrafens tredje stycke innehåller en hänvisning till bestämmelserna i 29 kap. 2 § andra stycket. Av den bestämmelsen framgår vilka barn och ungdomar som vid tillämpningen av skollagen ska anses bosatta i trots att de inte är folkbokförda i landet. De barn och ungdomar som anges där har inte skolplikt men samma rätt till utbildning som skol- pliktiga barn. En elev som utnyttjar sin rätt till utbildning utan att ha skolplikt ska, enligt 17 §, delta i verksamheten på samma sätt som en skolpliktig elev. Stycket saknar motsvarighet skollag. 3 § I 2 kap. 21 § regeringsformen föreskrivs att alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt att kostnadsfritt erhålla grundläggande utbildning i allmän skola. Av 2 § tredje stycket samt 11 och 15 §§ följer även en viss rätt till utbildning utöver skolplikten. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I första meningen erinras om att alla barn som har skolplikt enligt 2 kap. 21 § regerings- formen har rätt att kostnadsfritt få grundläggande utbildning i allmän skola. Denna rätt till utbildning är följaktligen en grundläggande fri- och rättighet som är skyddad av grundlag. Rätten till utbildning är även skyddad i FN:s konvention om barnets rättigheter, FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt europeiska konven- tionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. De utbildningar som med allmän skola är grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola som anordnas av en offentlig huvudman. Staten garanterar inte någon rätt till utbildning i en fristående skola eller i någon annan skola med enskild huvudman. Däremot följer av bestämmelserna i detta kapitel att skolplikten kan fullgöras i de nämnda skolformerna oavsett om utbildningen bedrivs av en offentlig eller en enskild huvudman. Av 2 kap. 5 § framgår inom vilka skolformer enskilda kan bedriva utbildning. 4 § Skolplikt ska fullgöras i om inte förhållandena är sådana som avses i 5 eller 6 § eller skolplikten fullgörs i sameskolan enligt 7 § eller på annat sätt enligt bestämmelserna i 24 kap. Av paragrafen följer att skolplikten ska fullgöras i , grund- Prop. 2009/10:165 särskolan, specialskolan eller sameskolan eller enligt bestämmelserna i Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 3 kap. 2 och 3 §§ samt 8 kap. 3 § skollag. 5 § Barn som bedöms inte kunna nå upp till kunskapskrav därför att de har en utvecklingsstörning, ska tas emot i grundsärskolan. Frågan om mottagande i grundsärskolan prövas av barnets hemkommun. Ett beslut om mottagande i grundsärskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. Samråd med barnets vårdnadshavare ska ske när utredningen genomförs. Om barnets vårdnadshavare inte lämnar sitt medgivande till att barnet tas emot i grundsärskolan, ska barnet fullgöra sin skolplikt enligt vad som gäller i övrigt enligt denna lag. Ett barn får dock tas emot i grundsärskolan utan sin vårdnads- havares medgivande, om det finns synnerliga skäl med hänsyn till barnets bästa. Första stycket motsvarar 3 kap. 3 § andra stycket skollag. Termen kunskapsmål har ersatts med kunskapskrav. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. Av 29 kap. 8 § framgår att vad som gäller barn och ungdomar med utvecklingsstörning även ska gälla barn och ungdomar som har fått en betydande och bestående begåvningsmässig funktions- nedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. I andra stycket första meningen anges vilken instans som ska avgöra om frågan om mottagande i grundsärskolan. Bestämmelsen motsvarar delvis 3 kap. 4 § skollag. Den gäller såväl när ett barn ska börja fullgöra sin skolplikt som när ett byte av skolform övervägs för en elev som redan har påbörjat sin utbildning. Av 11 § följer att regleringen gäller även för barn som påbörjar en utbildning för skolpliktiga innan skolplikten inträder. Av andra stycket andra meningen, som saknar motsvarighet skollag, följer att ett beslut om mottagande i grundsärskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. Omfattningen av utredningen och dess olika delmoment får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Vid genomförandet av utredningen ska samråd ske med vårdnadshavare. Vårdnadshavares inflytande över valet av skolform regleras i tredje stycket. Som huvudregel har vårdnadshavare möjlighet att välja att ett barn som har rätt till grundsärskola i stället ska tas emot i . En konsekvens av vårdnadshavares bestämmanderätt är att ett barn som på grund av en utvecklingsstörning inte förväntas nå upp till grund- skolans kunskapskrav ändå kan komma att tas emot i . Även i dessa fall har eleven rätt till stöd enligt 3 kap. 5 §. I de fall det krävs har rektorn möjlighet att besluta om s.k. anpassad studiegång enligt 3 kap. 12 §. Regleringen motsvarar i princip det som gäller enligt lagen (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång. Vårdnadshavares rätt att bestämma kan dock inte gälla undantagslöst. Därför införs det i lagen ett undantag från vårdnadshavares bestämmanderätt för det fall att synnerliga skäl föreligger med hänsyn till barnets bästa. Bedömningen ska utgå ifrån Prop. 2009/10:165 bestämmelsen om särskild hänsyn till barnets bästa i 1 kap. 10 §. avgöra vad som i varje enskilt fall är barnets bästa krävs det att en be- dömning görs av vilka konsekvenser ett mottagande i grundsärskolan får för det enskilda barnet. Av sistnämnda bestämmelse framgår att barnets inställning så långt det är möjligt ska klarläggas samt att barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till dess ålder och mognad. Genom att det måste föreligga synnerliga skäl för att frångå vårdnadshavares vilja framgår att bestämmelsen bara kan tillämpas undantagsvis. Bestämmelserna innebär också att det inte längre finns någon reglering av vem som får väcka frågan om prövning av frågan om i vilken skol- form ett barn ska tas emot, vilket fanns i 3 kap. 4 § skollag. Den saken får avgöras enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer, vilket innebär att vårdnadshavare fortfarande har möjlighet att ta initiativ till en prövning av i vilken skolform barnet ska gå. Bestämmelser om grundsärskolan behandlas i avsnitt 15. 6 § Barn som på grund av sin funktionsnedsättning eller andra särskilda skäl inte kan gå i eller grundsärskolan ska tas emot i specialskolan om de 1.är synskadade och har ytterligare funktionsnedsättning, 2.är döva eller hörselskadade, eller 3.har en grav språkstörning. Frågan om mottagande i specialskolan prövas av Specialpedagogiska skolmyndigheten. Ett beslut om mottagande i specialskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. Samråd med barnets vårdnadshavare ska ske när utredningen genomförs. I paragrafens första stycke anges målgruppen för specialskolan. Be- stämmelsen motsvarar 3 kap. 3 § tredje stycket skollag. Av andra stycket framgår att Specialpedagogiska skolmyndigheten prövar om det finns förutsättningar för att en elev ska fullgöra sin skol- plikt i specialskolan. Bestämmelsen motsvarar delvis 3 kap. 4 § andra stycket skollag och gäller såväl när ett barn första gången ska börja fullgöra sin skolplikt som när ett byte av skolform övervägs för en elev som redan har påbörjat en utbildning. Av 11 § följer att regleringen även gäller för barn som påbörjar en utbildning för skolpliktiga innan skolplikten inträder. Myndighetens beslut om mottagande i speci- alskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. Omfattningen av utred- ningen och dess olika delmoment får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Kravet på att en utredning genomförs innan beslut kan fattas om mottagande i specialskolan motsvaras inte av någon be- stämmelse skollag. Bestämmelserna innebär att det inte längre finns någon reglering av vem som får väcka frågan om prövning av i vilken skolform ett barn ska tas emot, vilket tidigare fanns i 3 kap. 4 § skollag. Detta får avgöras enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer, vilket innebär att ett barns vårdnadshavare fortfarande har möjlighet att ta initiativ till en prövning av i vilken skolform barnet ska gå. Beslut om mottagande i Prop. 2009/10:165 specialskolan får enligt 28 kap. överklagas hos Skolväsendets över- Bestämmelserna är tillämpliga även när någon som inte är skolpliktig ges utbildning i specialskolan. Detta följer av att dessa barn enligt 2 § tredje stycket har samma rätt till utbildning som skolpliktiga barn. 7 § Barn till samer får fullgöra sin skolplikt i sameskolan i stället för i årskurs 16 i . Även andra barn får fullgöra den delen av sin skolplikt i sameskolan, om det finns särskilda skäl. Frågan om ett barn ska få fullgöra sin skolplikt i sameskolan prövas av Sameskolstyrelsen.