prop · GX03203 · 2010-04-20 00:00:00 — Regeringens förslag: Någon förändring beträffande vilka myndighe- ter som ska pröva frågor om tillstånd för hantering av brandfarliga va- ror ska inte göras. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska pröva frågor om tillstånd för import och gränsöverskridande överföring av explosiva varor. Myndigheten ska även pröva frågor om tillstånd för tillverk- ning, bearbetning, behandling, destruktion, underhåll och återvinning av sådana varor samt annan hantering som sker i anslutning till sådant förfarande. Slutligen ska myndigheten pröva frågor om tillstånd då det gäller Försvarsmaktens, , Totalförsvarets forskningsinstituts och hantering av explosiva varor. Övriga frågor om tillstånd till hantering och överföring av explosiva varor ska prövas av kommunen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra emot förslaget. menar bl.a. att det i den nya lagen bör, på motsvarande sätt som anges i 3 kap. 11 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, framgå att en kommuns uppgif- ter enligt lagen fullgörs av en eller flera nämnder. Styrelsen för ackredi- tering och teknisk kontroll (SWEDAC) anför bl.a. följande. Tillstånds- givningen kommer sannolikt att fungera olika i olika kommuner. Det finns vidare risk för tidsutdräkt, prioritetsproblem och bristande kompe- tens vid kommunerna. Explosiva varor är intressanta för kriminella, vil- ket talar för att tillståndsgivningen bör finnas kvar hos polismyndigheten. () anför bl.a. att det finns risk för bristande kompetens och långa handläggningstider hos kommunerna. Kommuner och Landsting anför bl.a. följande. Tillståndsgiv- ningen kan flyttas till kommunerna. Ansvarig myndighet bör erbjuda kompetenshöjande utbildningar, rådgivning och stöd till kommunerna. De kommuner som yttrat sig är huvudsakligen positiva till förslaget att tillståndshanteringen för explosiva varor flyttas till kommunerna. , , , , , , , och kommun har bl.a. anfört att det finns risk för kompetensproblem, att det krävs ökade resurser och att självstyret hotas genom samverkan med andra kommuner eller meddelandet av allmänna råd och föreskrifter på området. Några av dessa kommuner har vidare menat att det finns uppenbara samordningsfördelar med bl.a. tillstånds- verksamheten avseende brandfarliga varor och samt att det förefaller effektivt och ändamålsenligt med den föreslagna delega- tionsmöjligheten till annan kommun. är positiv till att kommunen blir tillståndsmyndighet för explosiva varor och anför bl.a. att det är lämpligt att polisen ger kommunen stöd i dess beslut och menar också att resurser måste tillföras. Kompetens Centrum Ener- getiska Material (KCEM) framhåller bl.a. att polisen har en naturlig koppling till dessa frågor. Plast- och kemiföretagen anför bl.a. följande. Tillståndshanteringen av explosiva varor bör ligga kvar hos polisen. Annars finns risk för effektivitetsförluster och minskad säkerhet. En överflyttning kommer att kräva ökade resurser. Kommunerna kommer att behöva mer kompetens. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap måste bidra med utbildning, handledning och anvisningar till kommuner- na för likformighet i handläggningen hos kommunerna. Skälen för regeringens förslag: Utredningen har föreslagit att antalet tillståndsmyndigheter ska reduceras till två och att polismyndighetens nuvarande uppgifter att pröva frågor om tillstånd till import och hanter- ing av explosiva varor ska ges till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap respektive kommunen. Ingen ändring föreslås när det gäller de brandfarliga varorna. I den del som gäller överflyttning av uppgifter till kommunerna har utredningen hänvisat till (SOU 2002:70) i vilken bl.a. följande föreslogs. Den tillståndshantering avseende explosiva varor som sker hos polismyndigheten ska flyt- tas till kommunen, kommunen ska informera polismyndigheten när ett tillståndsärende anhängiggörs och en kommun ska få träffa avtal med en annan kommun om att helt eller delvis ombesörja kommunens uppgifter enligt lagen samt att en kommun ska få delegera beslutanderätten i frågan till en anställd i en annan kommun. Skälet för Polisverksamhetsutred- ningens förslag är huvudsakligen att ifrågavarande tillståndsuppgifter saknar relevans för polisen och inte heller kräver sådan kompetens eller utbildning som en polis besitter. har vidare menat att skäl som talar för att kommunen får överta aktuella uppgifter är god lokalkännedom, redan befintlig kompetens inom tillståndshantering avseende närliggande områden som brandfarliga varor och och möjlighet till samordningsvinster. Utredningen har i sin tur dragit huvudsakligen följande slutsatser. Kommunerna är redan tillståndsmyndighet avseende brandfarliga varor men även vad gäller t.ex. bygglov. Att göra kommunerna till tillstånds- myndighet även för de explosiva varorna kommer att medföra att brand- och explosionsriskerna blir bedömda på ett likartat sätt av en och samma myndighet kommunen och att kommunen får en samordningsfördel och en god överblick över hela sitt ansvarsområde. Denna överblick kan komma att innebära en förbättring av kommunernas självstyrelseförmåga eftersom kommunerna då får ett helhetsansvar inom ramen för närlig- gande och i vissa fall överlappande skyddsprinciper. Det skulle också innebär en förbättrad och förenklad service för medborgarna. Kommu- nerna har också betydande lokalkännedom, något som utgör ett viktigt inslag i tillståndshantering av explosiva varor. Det finns heller inte, enligt utredningen, några skydds- eller säkerhetsintressen som medför att po- lismyndigheten måste sköta tillståndshanteringen. Den polisiära kompe- tens som kan bli nödvändig i undantagsfall, kan säkerställas genom att kommunerna åläggs en informationsskyldighet gentemot polismyndighe- ten när ett tillståndsärende avseende explosiva varor anhängiggörs. Kommunernas kostnader för tillståndshanteringen av explosiva varor kan helt täckas genom avgifter som får tas ut för all tillståndshantering. Utredningen anser inte att det finns någon större risk att en ökad kostnad för tillståndserhållandet kommer att innebära att tillståndspliktig hanter- ing sker trots att tillstånd saknas. Vad gäller de uppgifter som utredningen föreslår ska anförtros Myn- digheten för samhällsskydd och beredskap anför utredningen huvudsak- ligen följande. Gränsöverskridande överföringstillstånd prövas redan av myndigheten och ska lämpligen, även fortsättningsvis, prövas av denna. Vidare bör samtliga importärenden handläggas av Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap som redan prövar frågor om tillstånd till import av explosiva varor som sker i anslutning till tillverkning, bearbet- ning, behandling, förstöring, underhåll och återvinning. De tillstånd till import i övriga fall som handhas av polismyndigheten bör alltså flyttas till myndigheten. Detta skulle, enligt utredningen, även vara posi- tivt på så sätt att myndigheten därigenom får en helhetskontroll över varor som finns på den svenska marknaden. Utredningen anser vidare att den nuvarande regleringen som innebär att Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ska pröva frågor om tillstånd till tillverkning, bear- betning, behandling, destruktion, underhåll och återvinning av explosiva varor samt annan hantering av explosiva varor som sker i anslutning till den uppräknade hanteringen, alltjämt ska gälla. Utredningen avser med annan hantering som sker i anslutning till uppräknad hantering sådan hantering som sker i en geografisk närhet. Om det är fråga om annan hantering, t.ex. förvaring som en verksamhet vill ha på annan ort, ska denna enligt utredningen inte vara sådan annan hantering som Myndighe- ten för samhällsskydd och beredskap enligt den aktuella bestämmelsen ska pröva. Denna, dvs. förvaringen, ska då prövas av kommunen på den ort där varorna ska förvaras eftersom utredningen menar att det blir fråga om att göra en fristående riskbedömning. Regeringens bedömning är följande. Dagens regler för erhållande av tillstånd kan framstå som komplicerade och oklara. Regeringen anser att det är en fördel ur förenklings- och tydlighetsperspektiv om antalet till- ståndsmyndigheter minskas från tre till två. Detta kan i sin tur positivt påverka säkerhetsaspekterna som är mycket viktiga i sammanhanget. Vad gäller de brandfarliga varorna ser regeringen, liksom utredningen, inte något behov av ändring. Frågor om tillstånd till hantering eller im- port av explosiva varor i övrigt prövas av polismyndighe- ten. prövar då bl.a. sökandens lämplighet (t.ex. om denna är registrerad som juridisk person och inte är försatt i konkurs), föreståndarens lämplighet, sökandens kompetens (bl.a. genom intyg avseende genomgången utbildning för föreståndaren) samt gör en teknisk besiktning på plats (då man kontrollerar t.ex. låsanordningar, skyddsav- stånd och brandrisk). Regeringens uppfattning är att dessa uppgifter inte är av sådan karaktär att de nödvändigtvis måste utföras av polismyndig- heten. Vidare är detta uppgifter som är nära besläktade med andra upp- gifter som kommunen redan handhar. Kommunerna sysslar bl.a. med fysisk planering och prövning av bygglov. De är också tillståndsmyndig- heter avseende brandfarliga varor. Vidare har kommunerna genom lagen om skydd mot olyckor ett ansvar för att skydda människors liv och hälsa samt egendom och miljö genom att se till att åtgärder vidtas för att före- bygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras an- svar inskränks, verka för att åstadkomma skydd mot andra olyckor än bränder. En överflyttning av tillståndshanteringen av aktuella varor från polismyndighet till kommun kommer att medföra att brand- och explo- sionsriskerna blir bedömda på likartat sätt av en och samma myndighet. Kommunerna får då ett stort ansvarsområde som tar sikte på skydd och säkerhet, och som nära ansluter till annan till dem anförtrodd tillstånds- givning och planering och får därmed mycket god överblick över hela sitt ansvarsområde. Detta framstår som ändamålsenligt och lämpligt av såväl skydds- och säkerhetsmässiga som rationella skäl. Regeringen menar att detta bör leda till stora samordningsfördelar för kommunerna. Vidare har kommunerna en lokalkännedom som i fråga om bedömning av risker med explosiva varor är mycket viktig. Några av remissinstanserna, t.ex. SWEDAC och KCEM, har menat att överflyttandet av uppgifterna från polismyndigheten till kommunerna kommer att påverka den nationella likformigheten negativt. Regeringen tror att denna likformighet i ett inledningsskede kan komma att bli något lägre. Mot bakgrund av de fördelar som regeringen nämnt ovan och efter en tids inarbetning och uppnådd effektivitet, samt genom meddelande av föreskrifter och all- männa råd, bör den nationella likformigheten av besluten i förlängningen därefter tvärtom komma att utvecklas i positiv riktning, med den nu före- slagna ordningen. Regeringen anser att kommunerna redan har en mycket god kompetens avseende tillståndsverksamhet i allmänhet och det aktuella området i synnerhet och därför har goda förutsättningar att ta över nu aktuella upp- gifter. Kommunerna har dessutom möjlighet att få stöd, råd och utbild- ning via Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. De problem med eventuell bristande kompetens hos kommunerna som befaras av bl.a. Kommuner och Landsting, Plast- och kemiföretagen och , kan mot bakgrund av detta lösas vid behov, och är därmed inte att betrakta som ett allvarligt eller långsiktligt problem. Som har framhållit bör polis- myndigheten vara särskilt lämplig att ge stöd eftersom den ändå, enligt förslaget, ska ta del av tillståndsärendena gällande explosiva varor. Här vill regeringen framhålla möjligheten för den myndighet som regeringen bestämmer att utfärda föreskrifter. I sammanhanget kan även nämnas de ökade resurser som flera av kommunerna ansett sig behöva för de nya uppgifterna. Regeringen delar utredningens uppfattning att kommunerna kommer att kunna finansiera sina nya uppgifter helt genom uttagande av avgifter. Vidare finns det, enligt regeringens uppfattning, inte någon risk att självstyrelseförmågan begränsas. Kommunerna handlägger redan tillståndsärenden som gäller brandfarliga varor, har sitt tillsynsansvar enligt lagen om skydd mot olyckor samt ett övergripande ansvar enligt . Att låta kommunerna handha även tillståndsärende- na avseende explosiva varor bör därför i stället innebära en förbättring av kommunernas självstyrelseförmåga eftersom de får ett helhetsansvar inom ramen för närliggande och i vissa fall överlappande skyddsprinci- per. Överföringen av uppgifterna kommer också, som tidigare nämnts, vilket även bl.a. och varit inne på, att I detta sammanhang kommer även den av utredningen föreslagna möjligheten till delegation till såväl annan kom- mun som anställd i kommunen att vara ändamålsenlig enligt regeringens uppfattning. Det har nämligen framkommit att den aktuella ärendefre- kvensen inom vissa polisdistrikt är mycket låg. Regeringen menar att detta skulle kunna leda till en något mindre effektiv handläggning, bl.a. eftersom det finns risk att handläggarna tappar rutiner och kompetens. Regeringen anser därför, liksom utredningen, att kommunerna ska ges möjlighet att samverka inom området. En kommun ska få träffa avtal med en annan kommun om att de uppgifter kommunen har på detta om- råde helt eller delvis ska få utföras av den andra kommunen. Det innebär inte att kommunens ansvar för ärendena kan överlåtas, utan endast själva utförandet. Dessutom ska kommunen efter en överenskommelse med en annan kommun kunna uppdra åt en anställd i den andra kommunen att besluta på kommunens vägnar. Om samverkansmöjligheten används kommer det möjligen att medföra en viss risk för att den tidigare nämn- da, viktiga, lokalkännedomen minskar i ärendehanteringen. Det är dock regeringens uppfattning att det ändå finns så stora effektivitets- och kompetensvinster i möjligheten att fördelarna klart överväger denna risk. Dessutom torde det i de flesta fall bli fråga om samverkan mellan kom- muner som har ett nära geografiskt samband vilket talar för att lokalkän- nedomen i de flesta fall inte påverkas i någon större omfattning. Lagrådet har haft synpunkter på den bestämmelse som reglerar den kommunala organisationen och ifrågasatt om inte det av lagtexten bör framgå att det är själva utförandet som kan överlåtas till en annan kom- mun, och inte kommunens ansvar för ärendena. Regeringen menar dock att detta redan framgår av den föreslagna lagtexten. Där anges bl.a. att genom ett avtal om sådan samverkan mellan kommuner får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Av författningskommenta- ren till bestämmelsen framgår också tydligt att det endast är utförandet av ärendena som kan överlåtas och inte ansvaret. Den av regeringen för- slagna lagtexten är vidare helt överensstämmande med 3 kap. 12 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor i den aktuella delen. Den typ av hantering som det är fråga om är huvudsakligen, vilket framgått ovan, inriktad på mer eller mindre rutinartade kontroller. Detta har bl.a. fått till följd att några av polismyndigheterna har delegerat beslutsbefogenheterna till civilanställd personal. Den besikt- ning som görs från brandskyddssynpunkt genomförs oftast, , av kommunen på uppdrag av polisen. Även de övriga undersökningar som bör göras t.ex. av låsanordningar och förråd torde utan svårighet kunna genomföras av annan än polisman. Enligt regeringens uppfattning finns därför inga intressen av ordnings- eller brottsförebyggande slag som talar för att tillståndshanteringen av explosiva varor måste utföras av polis. Inte heller finns det några andra intressen i tillståndshanteringen som förutsätter polisiärt deltagande. Det kan dock inte uteslutas att det ändå finns enskilda fall där det kan finnas behov av den särskilda kompetens som polisen besitter. Därför bör kommunerna ha skyldighet att informera polismyndigheten när ansökningsärenden avseende explosiva varor an- hängiggörs. Regeringen avser att införa en sådan informationsskyldighet i förordningen om brandfarliga och explosiva varor. För att systemet inte ska leda till onödig tidsutdräkt och ineffektivitet bör denna informations- skyldighet inte föranleda faktiska insatser av polismyndigheten om inte omständigheterna i ärendet är sådana att polisiär kompetens verkligen erfordras. Mot bakgrund av vad som anförts ovan anser regeringen såle- des att tillståndshanteringen av de explosiva varorna ska flyttas till kom- munerna. Som påpekat bör det framgå av lagen att en kommuns uppgift enligt lagen ska fullgöras av en eller flera nämn- der. Regeringen övergår nu till Myndigheten för samhällsskydd och bered- skaps (som från övertagit Statens räddningsverks uppgifter) roll i tillståndsärenden avseende explosiva varor. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap prövar frågor om tillstånd till såväl gränsöverskridande överföringar som överföringar inom landet av explosiva varor. Bestämmelserna om överföringstillstånd avseende explosiva varor är en del av införlivandet i svensk rätt av explo- sivvarudirektivet. Varje medlemsland har rätt att dokumentera tillstånd till överföring inom det egna landet, nationell överföring, på det sätt som passar landets behov bäst. Kravet på överföringstillstånd gäller för den som är varans mottagare. För att få ett överföringstillstånd krävs att va- rans mottagare visar att han eller hon har tillstånd att förvärva och inneha explosiva varor av det slag och i den mängd som överföringen avser (SÄIFS 1997:5 kap. 3.2.2). Den kontroll och prövning som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap gör vid tillståndsprövningen av överföringstillstånd begränsar sig således till att kontrollera att tillstånd finns från polismyndigheten för förvärv och innehav av explosiva varor. Finns dessa tillstånd anses det tillräckligt och överföringstillstånd ges utan ytterligare granskning och prövning, eftersom polismyndighetens prövning väl täcker in de faktorer som är av betydelse även vid denna prövning. ställer inte upp några krav vid nationell överföring på att ett särskilt tillståndsdokument ska utfärdas. Utifrån redovisade omständigheter drar regeringen slutsatsen att det saknas anledning att tillståndsmyndigheten meddelar beslut i särskild ordning avseende nationella överföringstillstånd. Dessa överföringstill- stånd bör i stället vara en del av beslutet om förvaring och försäljning. Detta innebär att den myndighet som prövar frågor om tillstånd till inne- hav och förvaring av explosiva varor, dvs. kommunen enligt regeringens förslag, också ska pröva nationella överföringstillstånd. Genom ett sådant förfarande menar regeringen att kommunens tillståndshantering effektivi- seras. Vidare innebär det att den som söker tillstånd för förvärv, förva- ring och försäljning av explosiva varor kommer att kunna få tillstånd att överföra den explosiva varan inom landet. Detta minskar även den administrativa bördan för företag. Med hänsyn till explosivva- rudirektivet måste det dock av tillståndet framgå att tillståndsdokumentet ska medfölja de explosiva varorna tills de når mottagaren. Gränsöverskridande överföringstillstånd bör enligt regeringens upp- fattning emellertid även fortsättningsvis prövas av Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap. När det gäller frågor om tillstånd till import av explosiva varor som sker i anslutning till tillverkning, bearbetning, behandling, förstöring, underhåll och återvinning prövas de av Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap. Frågor om tillstånd till import i övriga fall prövas Prop. 2009/10:203 av polismyndigheten i det distrikt där verksamheten ska bedrivas. Importärenden är få till antalet och oftast komplicerade. För effektiv tillståndshantering bör, enligt regeringens uppfattning, samtliga import- ärenden handläggas av en myndighet och företrädelsevis Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Den centrala förvaltningsmyndigheten skulle då få en helhetskontroll över vilka varor som finns på den svenska marknaden vilket skulle vara positivt. En nackdel med detta är emellertid att importärendena oftast hänger ihop med handel. Sökanden måste då begära tillstånd för import hos Myndigheten för samhällsskydd och be- redskap och därefter tillstånd för handel hos en annan myndighet. Efter- som handläggningen av importärenden borde kunna skötas effektivare, om endast en myndighet hanterar dessa, dvs. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap, torde fördelarna för nu berörda företag uppväga de nackdelar som eventuellt kan uppstå i ett begränsat antal fall. De berörda myndigheterna bör i dessa fall, genom väl utvecklade rutiner för samar- bete, underlätta för sökanden i så stor utsträckning som möjligt. Reger- ingen delar därför utredningen uppfattning att importtillstånden ska prö- vas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. För de explosiva varornas vidkommande är det så att Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap prövar frågor om tillstånd till tillverkning, bearbetning, behandling, förstöring, underhåll och återvinning av explo- siva varor, annan hantering eller import av sådana varor som sker i an- slutning till nämnda förfaranden, överföring, och, viss hantering som sker inom Försvarsmakten eller . Utredning- en har ansett att denna ordning bör bestå. Det har inte framkommit några uppgifter som tyder på att Myndigheten för samhällsskydd och bered- skaps nu nämnda uppgifter inte fungerar ändamålsenligt. Myndigheten bör därför, enligt regeringens uppfattning, även fortsättningsvis hantera dessa uppgifter. Regeringens förslag: De myndigheter som prövar frågor om tillstånd enligt lagen ska också inom samma område utöva tillsyn över efter- levnaden av lagen och föreskrifter och beslut som meddelats i anslut- ning till denna. Efter medgivande av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får dock Försvarsmakten, i stället för myndigheten, utöva viss tillsyn över den hantering och import av brandfarliga och explosiva varor som bedrivs av Försvarsmakten, , Totalförsva- rets forskningsinstitut och . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap eller den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över hanteringen av brandfarliga varor som transporteras i vissa rörledningar. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska samordna till- synsmyndigheternas verksamhet samt bistå dem med hjälp i deras till- synsarbete enligt lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: (numera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap) anför bl.a. följande. stämmer i princip i utredningens förslag om att tillståndsmyndigheter också ska vara tillsynsmyndigheter. Föreslagen bestämmelse är dock oklar när det gäller att reglera tillsynen av den hantering som inte kräver tillstånd beroende på undantag i författning. Det bör vidare finnas fortsatt möjlighet för staten att följa upp, utvärdera och kontrollera kommunernas arbete med tillstånd och tillsyn inom området. kunna få tillgång till vägledning i dessa frågor. med central och lokal tillsyn bör behållas. Det bör finnas en befogenhet för staten att i sin tillsynsverksamhet ingripa mot enskilda om den kom- munala tillsynen inte sköts. Enligt myndighetens uppfattning kan den fortsatt ges uppgiften att svara för den centrala tillsynen. motsätter sig inte heller att det statliga tillsynsansvaret fördelas i enlighet med principerna i lagen om skydd mot olyckor där länsstyrelserna i för- sta hand svarar för tillsynen gentemot kommunerna. rikommission (SHK) anser att den tillsyn som utförs av kommunen be- () anser att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska utöva den huvudsak- liga tillsynen över FOI:s verksamhet. Försvarsmaktens tillsyn bör endast avse brandfarlig och explosiv vara för militärt bruk tillhandahållen av Länsstyrelserna i och län stödjer utredningens förslag om kommunerna som tillsynsmyndighet. i Västa påpekar att det, för att stärka statens