prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — 8 kap. Förskolan innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (211 §§), bestämmelser om förskola med offentlig huvudman (1217 §§), och bestämmelser om fristående förskola (1824 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § Förskolan ska stimulera barns utveckling och lärande samt erbjuda barnen en trygg omsorg. Verksamheten ska utgå från en helhetssyn på barnet och barnets behov och utformas så att omsorg, utveckling och lärande bildar en helhet. Förskolan ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap och förbereda barnen för fortsatt utbildning. Paragrafen ersätter delvis 2 a kap. 3 § första stycket skollag. I första stycket anges syftet med verksamheten i förskolan. svarande bestämmelser finns läroplan för förskolan (se avsnitt 2.2 i bilagan till förordningen [SKOLFS 1998:16] om läroplan för för- Avsikten är att närmare angivna mål även i fortsättningen ska finnas i läroplanen. Andra stycket innehåller föreskrifter om utformningen av verksam- heten i förskolan. Bestämmelsen bör ses som ett övergripande mål som förskolan ständigt ska sträva mot. 3 § Barn som är bosatta i och som inte har börjat i förskoleklassen eller i någon utbildning för fullgörande av skolplikten ska erbjudas förskola enligt vad som anges i 47 §§. Förskola behöver dock inte erbjudas , nätter, veckoslut eller i samband med större . Paragrafens första mening motsvarar delvis 2 a kap. 1 § första och andra Bestämmelsen avgränsar den grupp barn som ska erbjudas förskola till barn som är bosatta i . som ska anses bosatta i landet framgår av 29 kap. 2 §. Av andra meningen, som saknar motsvarighet skollag, Prop. 2009/10:165 framgår att förskola inte behöver erbjudas , nätter, veckoslut eller i samband med större . Med uttrycket i samband med större avses såväl allmänna helgdagar utöver som nyårsafton, och . Kommunen är naturligtvis inte förhindrad att erbjuda förskola under angivna tider trots att den inte är skyldig att göra det. Bestämmelser om erbjudande av omsorg under tid då kommunen inte erbjuder förskola finns i 25 kap. 5 §. 4 § Barn ska från och med höstterminen det år barnet fyller erbjudas förskola , om inte annat följer av 57 §§. Paragrafen, som motsvarar 2 a kap. 8 a § skollag i den lydelse som träder i kraft , reglerar skyldigheten att erbjuda all- män förskola för barn från och med höstterminen det år de fyller (se prop. 1999/2000:129 s. 44 och prop. 2008/09:115 s. 41). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 5 § Barn ska från och med erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om barnet har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 a kap. 6 § skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 45 f.). Jämfört med lag görs ett förtydligande att ett eget behov hos barnet ska vara hänförligt till familjens situation. Det kan t.ex. röra sig om barn med ett annat moders- mål än svenska eller om barn i glesbygd. Ett annat exempel är barn vars föräldrar deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller har en funktions- nedsättning som begränsar barnets fysiska eller psykiska utveckling. Lagrådet har anfört att begreppet föräldrar här bör bytas ut mot be- greppet vårdnadshavare i linje med det uttryckssätt som används i övriga lagen. Regeringen anser emellertid att det i detta fall finns skäl att frångå den terminologi som används i lagen i övrigt. Det handlar här om att avgränsa vems förvärvsarbete och studier som ska vara utgångspunkt för bedömningen av om förskola ska erbjudas. Enligt regeringens uppfatt- ning skulle vårdnadshavare här vara ett för snävt begrepp eftersom det även kan finnas skäl att vid bedömningen ta hänsyn till situationen hos förälder som inte är vårdnadshavare. Mot denna bakgrund anser regeringen att begreppet förälder även i fortsättningen ska användas i det här aktuella sammanhanget. 6 § Barn, vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga enligt föräld- raledighetslagen (1995:584) för vård av annat barn, ska från och med erbjudas förskola under minst eller . Paragrafen motsvarar 2 a kap. 6 a och 6 b §§ skollag och regle- rar i vilken omfattning barn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar ska erbjudas förskola (se prop. 1999/2000:129 s. 44). Beträffande be- greppet föräldrar se kommentaren till 5 §. 7 § Barn ska även i andra fall än som avses i 5 och 6 §§ erbjudas förskola, om Prop. 2009/10:165 de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola. Paragrafen motsvarar, med vissa justeringar, 2 a kap. 9 § första stycket skollag. Bestämmelsen har tidigare haft sin motsvarighet i 16 § socialtjänstlagen (1980:620), 6 § lagen (1976:381) om barnomsorg och 5 § lagen (1973:1205) om förskoleverksamhet (se prop. 1993/94:11 s. 48, prop. 1979/80:1 del A s. 532, prop. 1975/76:92 s. 26 samt prop. 1973:136 s. 6569 och 95). Av förarbetsuttalanden vid tidigare ändringar av bestämmelsen framgår att dessa har varit av redaktionell natur och att någon ändring i sak inte varit avsedd. Någon saklig ändring när det gäller förskolan är inte heller nu avsedd. Förarbetena till lagstiftning äger därför i princip fortfarande sin giltighet i fråga om vilka barn som ska omfattas av denna bestämmelse. Innebörden är liksom att barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin ut- veckling i form av förskola ska erbjudas förskola, oavsett om de har fyllt eller inte. Med andra skäl kan då avses t.ex. sådana sociala skäl som inte är hänförliga till familjens situation. Bestämmelsen har inte utformats som Lagrådet föreslagit eftersom det skulle få till följd att barn som har rätt till förskola enligt såväl 6 § som 7 § då skulle kunna få sin rätt enligt 7 § beskuren. 8 § Huvudmannen ska se till att barngrupperna har en lämplig sammansättning och storlek och att barnen även i övrigt erbjuds en god miljö. Paragrafens första mening motsvarar i huvudsak 2 a kap. 3 § andra stycket andra meningen skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 45) med det tillägget att huvudmannens ansvar för förskolans miljö i övrigt tydliggjorts. 9 § Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling ska ges det stöd som deras speciella behov kräver. Om det genom uppgifter från förskolans personal, ett barn eller ett barns vårdnadshavare eller på annat sätt framkommer att ett barn är i behov av särskilt stöd, ska förskolechefen se till att barnet ges sådant stöd. ska ges möjlighet att delta vid utformningen av de särskilda stödinsatserna. I 3 kap. 612 §§ finns bestämmelser om skyldighet att ge särskilt stöd och att utreda behov av sådant stöd, som gäller för andra skolformer för barn och ungdom än förskolan. I denna paragraf finns bestämmelser om motsvarande skyldighet när det gäller barn i förskolan. Första stycket motsvarar 2 a kap. 3 § tredje stycket andra meningen i skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 45). Andra stycket saknar motsvarighet skollag. ny för förskolan. För andra skolformer för barn och ungdom har dock motsvarande bestämmelser funnits på förordningsnivå, t.ex. för i 5 kap. grundskoleförordningen (1994:1194). 2009/10:165 bestämmelsen framgår att förskolechefen, i likhet med rektorn i andra skolformer, har ett särskilt ansvar för att barn som har behov av särskilt stöd också får det. Bedömningen av hur stödet ska utformas ska göras tillsammans med personalen och barnets vårdnadshavare. Förslaget behandlas i avsnitt 12.5. 10 § Förskolan ska medverka till att barn med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål. Paragrafen är ny för förskolan och motsvarar det som anges i läro- planen för förskolan (Lpfö 98), avsnitt 1 Förskolans värdegrund och uppdrag. Fortlöpande samtal och utvecklingssamtal 11 § Personalen ska föra fortlöpande samtal med barnets vårdnadshavare om barnets utveckling. Minst en gång ska personalen och barnets vårdnadshavare därutöver genomföra ett samtal om barnets utveckling och lärande (utvecklingssamtal). Förskollärare har det övergripande ansvaret för utvecklingssamtalet. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen regle- rar förskolepersonalens skyldighet att genom utvecklingssamtal och samtal i annan form lämna information till barnets vårdnadshavare om barnets utveckling och lärande. En motsvarande reglering har funnits endast läroplan för förskolan (se avsnitt 2.4 i bilagan till förordningen [SKOLFS 1998:16] om läroplan för förskolan). Enligt den nya paragrafen har personalen en skyldighet att föra fort- löpande samtal med barnets vårdnadshavare om barnets utveckling. Så- dana samtal kan föras exempelvis i samband med att barnet hämtas eller lämnas i förskolan. Därutöver ska personal och vårdnadshavare minst en gång genomföra ett utvecklingssamtal där barnets utveckling och lärande såväl i som utanför förskolan ska tas upp. Det övergripande an- svaret för utvecklingssamtalet ligger alltid på en förskollärare. Det är dock möjligt att den eller de i personalen som bäst känner barnet genom- för utvecklingssamtalet i praktiken, oavsett vilken yrkeskategori de till- hör. Förskola med offentlig huvudman 12 § Hemkommunen ansvarar för att utbildning i förskola kommer till stånd för alla barn i kommunen som ska erbjudas förskola och vars vårdnadshavare önskar det. Hemkommunen får fullgöra sina skyldigheter genom att erbjuda barnet motsvarande utbildning i fristående förskola. Om det finns särskilda skäl, får hemkommunen komma överens med en annan Prop. 2009/10:165 kommun om att denna i sin förskola ska ta emot barn vars utbildning hemkommunen ansvarar för. Första stycket motsvarar till viss del 2 a kap. 1 § första stycket skollag. I denna lag har dock innebörden av det ansvar som läggs på kommunerna preciserats till att se till att förskola kommer till stånd för alla barn i kommunen som ska erbjudas förskola och vars vårdnads- havare önskar det. Vidare ligger detta ansvar alltid på den kommun som är barnets hemkommun enligt 29 kap. 6 §. Andra stycket motsvarar till viss del 2 a kap. 7 § andra stycket skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 32 och s. 46). För att hemkommunen ska anses ha fullgjort sin skyldighet genom att erbjuda plats i en fristående förskola ska verksamheten där motsvara den som ska erbjudas i förskola med offentlig huvudman. Barnets vård- nadshavare behöver således inte acceptera ett erbjudande om plats i en fristående förskola med sådana konfessionella inslag i verksamheten som inte får finnas i förskola med offentlig huvudman. Bestämmelsen i tredje stycket är främst avsedd för situationer där de geografiska förhållandena medför att förskola i en annan kommun än hemkommunen för vissa barn leder till betydligt kortare resväg. Om det blir aktuellt med en sådan överenskommelse, innebär det att hem- kommunen ingår avtal med en annan kommun om att denna ska ta emot de berörda barnen i sin förskola. Det är i sådana fall inte fråga om ett entreprenadförhållande. Bestämmelser om entreprenad finns i 23 kap. Den aktuella bestämmelsen saknar direkt motsvarighet skol- lag. Mottagande i en annan kommun 13 § Ett barn har rätt att bli mottaget i förskola med offentlig huvudman i en annan kommun än hemkommunen, om barnet med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens förskola. Innan kommunen fattar beslut om att ta emot ett sådant barn ska den inhämta yttrande från barnets hemkommun. Efter önskemål av barnets vårdnadshavare får en kommun även i annat fall i sin förskola ta emot ett barn från en annan kommun. Paragrafen motsvarar 2 a kap. 12 a § första och andra styckena skollag, som trädde i kraft (jfr prop. 2008/09:115). Enligt första stycket är en kommun skyldig att ta emot ett barn från en annan kommun i sin förskola om det finns särskilda skäl med hänsyn till barnets förhållanden. När det gäller barn i förskoleåldern kan bedöm- ningen av om sådana särskilda skäl föreligger bli något annorlunda än för elever i . Situationen för ett barn i förskoleåldern är i högre grad beroende av vårdnadshavarnas situation. Eftersom det inte finns någon motsvarighet till skolskjuts kan sådana omständigheter som var vårdnadshavarna arbetar och deras färdväg till arbetet påverka bedöm- ningen av om det finns särskilda skäl för barnet att få gå i en annan kommuns förskola. Bestämmelsen innebär dock inte att barn som bor växelvis hos föräldrar i olika kommuner ska erbjudas att växelvis gå i de olika kommunernas förskolor. Ett annat skäl till att få bli mottagen i en Prop. 2009/10:165 annan kommun än hemkommunen kan också vara att ett barn som tillhör någon av de nationella minoriteterna bara kan få tillgång till minoritets- språkig förskola i annan kommun än i hemkommunen. Av andra stycket framgår att en kommun inte är förhindrad att i andra fall än som avses i första stycket ta emot ett barn från en annan kommun i sin förskola. 14 § När vårdnadshavare har anmält önskemål om förskola med offentlig huvudman ska kommunen erbjuda barnet förskola . Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl har behov av särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola ska skyndsamt erbjudas förskola. Paragrafens första stycke motsvarar i sak 2 a kap. 7 § första stycket skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 46). Till skillnad års lag anges dock uttryckligen att är den tid som kan anses rimlig för att anordna plats i förskola. framgår detta endast av förarbetsuttalanden (prop. 1993/94:11 s. 46). utövar tillsyn över hur kommunerna fullgör bl.a. sin skyl- dighet enligt denna paragraf. Skolinspektionen får enligt 26 kap. 10 § förelägga en kommun som inte följer t.ex. denna föreskrift att fullgöra sina skyldigheter. Av 26 kap. 27 § följer att ett sådant föreläggande får förenas med vite. Bestämmelsen i andra stycket saknar motsvarighet skollag. Den förtydligar att förtur ska ges till barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola. Placering vid en förskoleenhet 15 § Ett barn ska erbjudas plats vid en förskoleenhet så nära barnets eget hem som möjligt. Skälig hänsyn ska tas till barnets vårdnadshavares önskemål. Paragrafen motsvarar i sak 2 a kap. 8 § skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 47). I denna paragraf anges inte uttryckligen att kommunen vid erbjudande av plats får beakta vad som krävs för att effektivt utnyttja lokaler och andra resurser. Någon saklig ändring är dock inte avsedd. Kommunen får således även i fortsättningen vid erbjudande av plats vid en förskoleenhet beakta vad som krävs för ett effektivt resursutnyttjande. 16 § En kommun får ta ut avgift för plats i förskola som den anordnar. Avgifterna ska vara skäliga. Från och med höstterminen det år barnet fyller får avgiften avse bara den del av verksamheten som överstiger . För barn som erbjudits förskola enligt 7 § får avgiften avse bara den del av verksamheten som överstiger . Paragrafens första stycke motsvarar 2 a kap. 10 § första stycket Prop. 2009/10:165 skollag med språkliga och redaktionella ändringar. Andra och tredje styckena motsvarar i huvudsak 2 a kap. 10 § andra stycket skollag. 17 § En kommun som i sin förskola har ett barn från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för barnets utbildning av barnets hemkommun, om mottagandet grundar sig på 13 § första stycket. Även i de fall som avses i 13 § andra stycket ska hemkommunen betala ersättning till den mottagande kommunen. Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om något annat, ska ersättningen bestämmas med hänsyn till kommunens åtagande och barnets behov efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskola. Har ett barn ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 a kap. 12 a § tredje stycket skollag, som trädde i kraft (jfr prop. 2008/09:115). Enligt första stycket ska den mottagande kommunens kostnader er- sättas i de fall ett barn har tagits emot med stöd av 13 § första stycket. Eftersom förhållandena kan variera avsevärt från fall till fall är det inte möjligt att i lagtexten precisera hur ersättningen ska regleras. Givetvis bör kommunerna komma överens om ersättningen. Någon särskild ord- ning för att avgöra tvister om interkommunal ersättning föreskrivs inte i skollagen, utan en tvist som inte kan lösas på annat sätt får ytterst av- göras av domstol. I andra stycket regleras rätten till ersättning för den mottagande kommunen i de fall som avses i 13 § andra stycket. Bestämmelsen har samma innebörd som motsvarande bestämmelse för (se författningskommentaren till bestämmelsen i 10 kap.). Lagrådet har ifrågasatt uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårig- heter. Regeringen bemöter ifrågasättandet i avsnitt 5.3.2. 18 § Varje fristående förskola ska vara öppen för alla barn som ska erbjudas förskola, om inte den kommun där förskoleenheten är belägen medger undantag med hänsyn till verksamhetens särskilda karaktär. Huvudmannen behöver inte ta emot eller ge fortsatt utbildning åt ett barn, om hemkommunen har beslutat att inte lämna bidrag för barnet enligt 23 § andra stycket. Av första stycket framgår att fristående förskolor ska vara öppna för alla barn som enligt 47 §§ ska erbjudas förskola, om inte den kommun där den fristående förskolan är belägen medger undantag med hänsyn till verksamhetens särskilda karaktär. Sådana undantag kan avse exempelvis att en fristående förskola får begränsa sin verksamhet till barn vilkas föräldrar är medlemmar i ett föräldrakooperativ eller till barn till an- Prop. 2009/10:165 ställda hos ett visst företag. Det kan också vara fråga om en fristående förskola som särskilt riktar sig till barn som är i behov av särskilt stöd. Ett motsvarande öppenhetskrav har utgjort ett villkor för kommunens skyldighet att lämna bidrag till enskilda förskolor enligt 2 a kap. 17 § första stycket 1 skollag (se bet. Av andra stycket framgår att öppenhetskravet inte gäller barn med ett omfattande stödbehov, om hemkommunen har beslutat att inte lämna bidrag för det särskilda stödet på grund av att betydande ekonomiska eller organisatoriska svårigheter skulle uppstå för kommunen. Motsva- rande reglering för förskoleklassen och finns i 9 och 10 kap. 19 § Om det inte finns plats för alla sökande till en förskoleenhet, ska urvalet göras på de grunder som den kommun där förskoleenheten är belägen godkänner. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen regle- rar hur urvalet ska gå till när det inte finns plats för alla sökande till en fristående förskola. Avsikten är att urvalsgrunderna ska granskas av lägeskommunen i samband med dess prövning av huvudmannens an- sökan om godkännande enligt 2 kap. 5 § andra stycket. Urvalsgrunder som enligt förarbeten och praxis brukas anses som godtagbara är bl.a. syskonförtur, geografisk närhet och anmälningsdatum. 20 § Avgifter som huvudmannen för en fristående förskola tar ut får inte vara oskäligt höga. Från och med höstterminen det år barnet fyller får avgiften avse bara den del av verksamheten som överstiger . För barn som ska erbjudas förskola enligt 7 § får avgiften avse bara den del av verksamheten som överstiger . Paragrafen reglerar avgiftssättningen i fristående förskolor. Kravet i första stycket att avgifterna i en fristående förskola inte får vara oskäligt höga i jämförelse med avgifterna i lägeskommunens för- skola är inte nytt, men är skollag utformat som ett villkor för kommunens bidragsskyldighet (se 2 a kap. 17 § första stycket 3 skollag). Någon ändring i sak är inte avsedd. Av andra och tredje styckena framgår att samma regler om avgiftsfri- het som gäller för förskola med offentlig huvudman också gäller för fristående förskolor, jfr 16 §. Några motsvarande bestämmelser finns inte skollag när det gäller sådana förskolor. 21 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje barn vid förskoleenheten. Bidraget består av ett grundbelopp enligt 22 § och i vissa fall ett tilläggsbelopp Prop. 2009/10:165 enligt 23 §. Paragrafens första stycke motsvarar till viss del 2 a kap. 17 a § första och andra styckena skollag (se prop. 2008/09:115 och prop. 2008/09:171). I andra stycket förtydligas att bidraget består av ett grundbelopp och i vissa fall också ett tilläggsbelopp. Denna paragraf och 22-23 §§ har ut- formats i huvudsak enligt Lagrådets förslag. 22 § Grundbeloppet ska avse ersättning för 1.omsorg och pedagogisk verksamhet, 2.pedagogiskt material och utrustning, Grundbeloppet ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskola. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i grundbeloppet. Första stycket motsvarar 2 a kap. 17 a § andra stycket skollag. Andra stycket motsvarar 2 a kap. 17 a § fjärde stycket lag. 23 § Tilläggsbelopp ska lämnas för barn som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Hemkommunen är inte skyldig att betala tilläggsbelopp för ett barn i behov av särskilt stöd, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Första stycket motsvarar 2 a kap. 17 a § tredje stycket skollag. Andra stycket motsvarar 2 a kap. 17 a § sjätte stycket andra meningen skollag. För ytterligare motiv till 21-23 §§ och invändningar från Lagrådet se författningskommentaren till 10 kap. 39 § och avsnitt 24 § Bidragsskyldigheten enligt 21 § gäller bara i den omfattning som barnet ska erbjudas förskola enligt 47 §§. Enligt bestämmelsen, som delvis motsvarar 2 a kap. 17 a § femte stycket skollag i den lydelse som trädde i kraft (jfr prop. 2008/09:115), är hemkommunen inte skyldig att lämna bidrag till en fristående förskola för ett barn i andra fall eller i större utsträckning än som omfattas av hemkommunens ansvar enligt 47 §§. 9 kap. Förskoleklassen Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (211 §§), bestämmelser om förskoleklass med offentlig huvudman (1216 §§), och bestämmelser om fristående förskoleklass (1722 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § Förskoleklassen ska stimulera elevers utveckling och lärande och förbereda dem för fortsatt utbildning. Utbildningen ska utgå från en helhetssyn på eleven och elevens behov. Förskoleklassen ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap. Paragrafen motsvarar delvis 2 b kap. 1 § skollag. I första stycket anges syftet med utbildningen i förskoleklassen. Av- sikten är att ytterligare övergripande mål ska anges i läroplanen (se 1 kap. 11 §). Andra stycket innehåller föreskrifter om utformningen av utbildningen i förskoleklassen. Bestämmelsen bör ses som ett övergripande mål som förskoleklassen ständigt ska sträva mot. 3 § Utbildningen i förskoleklassen ska bedrivas under ett läsår, som består av en hösttermin och en vårtermin. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Huvudmannen beslutar när läsår och terminer ska börja och sluta. Erbjudande och information om utbildningen 4 § Förskoleklassen är avsedd för barn som ännu inte har börjat någon utbildning för fullgörande av skolplikten. Hemkommunen ska informera vårdnadshavarna om förskoleklassen och syftet med denna samt verka för att barnen deltar i den. Första stycket motsvarar delvis 2 b kap. 2 § första stycket skollag såvitt gäller förskoleklass med offentlig huvudman. I stycket anges en övre åldersgräns för att få utbildning i förskoleklassen genom anknytningen till fullgörande av skolplikten. Detta innebär att barn som har nått skolpliktig ålder, men har medgetts att påbörja utbildning för fullgörande av skolplikten , har rätt till utbildning i förskole- klassen. utesluts barn som har påbörjat en utbildning för full- görande av skolplikten före skolpliktens inträde.