prop · GX0387 · 2010-02-11 00:00:00 — Såvitt avser finns bestämmelser om offentlighet vid kammarens sam- manträden i 2 kap. 4 § riksdagsordningen (1974:153). Motsvarande reg- ler vid kommunfullmäktiges sammanträden finns i 5 kap. 38 § (1991:900) kommunallagen. Tilläggas bör att även andra kommunala organ kan ha offentliga sammanträden, t.ex. kommunala nämnder. Föregående nämnda bestämmelser om förhandlingsoffentligheten medför att utrymmet för ett skyddsobjektsarrangemang som omfattar sådana lokaler bör vara mycket begränsat. Behovet av säkerhetsskydd får där tillgodoses med hjälp av andra rättsliga verktyg. Nämnas ska att regeringen i lagrådsremissen Säkerhetskontroll vid offentliga samman- träden i kommuner och landsting, vilken beslutades , har föreslagit bl.a. att säkerhetskontroller ska få anordnas vid of- fentliga sammanträden i kommuner och landsting. Regeringen konstaterar att bestämmelsen om efterforskningsförbud och principen om förhandlingsoffentlighet innebär att det inte kan kom- ma i fråga att en skyddsvakt rutinmässigt använder sina befogenheter att vidta kontrollåtgärder, t.ex. genom att avkräva en enskild på legitimation, i ett utrymme som har undantagits i skyddsobjektsbeslutet och som all- mänheten har rätt till tillträde till. Anläggningar och områden för ledning av befolkningsskyddet m.m. kan anläggningar eller områden som används eller är avsedda för ledning av befolkningsskyddet eller räddningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt, för energiförsörjning, vattenförsörjning, rundradioför- sörjning, radio- och telekommunikationer, transporter eller försvarsin- dustriella ändamål förklaras som skyddsobjekt, 4 § 3 nu gällande skydds- lag. Enligt utredningens bedömning bör uttrycket ledning av befolknings- skyddet och räddningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt ersättas av ledning av räddningstjänsten, fredstida krishantering och totalförsva- rets civila delar i övrigt. Begreppet ledning av föreslås endast behållas för räddningstjänsten eftersom en sådan inskränkning i övrigt i alltför hög grad skulle utestänga prioriterade verksamheter från möjligheten att få sina anläggningar beslutade som skyddsobjekt. Vad gäller använd- ningen av nyckelordet totalförsvaret är det begränsat till dess civila delar, och får vid prövning som skyddsobjekt mot lagens skyddsändamål en naturlig avgränsning till verksamhet av vital betydelse. Med totalförsva- ret avses all verksamhet som behövs för att förbereda för krig och omfattar alla samhällsfunktioner. Vidare föreslår utredningen att orden rundradioförsörjning och radio- och telekommunikationer bör ersättas av det mer tidsenliga uttrycket elektroniska kommunikationer. Regeringen har ingen annan uppfattning än utredningen i dessa delar. Dock bör begreppet ledning av fortsättningsvis även gälla i förhållande till totalförsvarets civila delar i övrigt. Beträffande elektroniska kommu- nikationer, se även avsnitt 7.2.3. (nuvarande Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap) och SOS Alarm anser att möjligheten att göra SOS- centralerna till skyddsobjekt bör övervägas. Regeringen konstaterar att utredningens förslag om vad som ska kunna beslutas vara skyddsobjekt knappast rymmer verksamhet som i huvudsak avser förmedling av samtal. En sådan verksamhet kan givetvis fylla en för samhället viktig funktion. Emellertid har regeringen inte funnit skäl att nu föreslå utvidgningar i syfte att möjliggöra att en byggnad m.m. i vilken sådan verksamhet bedrivs, ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Vid övervägandet har bland annat beaktats de skyddsändamål som reger- ingen anser bör finnas i en ny skyddslag. Vad gäller tekniska infrastrukturer rörande energiförsörjning, vatten- försörjning och transporter samt anläggningar för försvarsindustriella ändamål har i nu gällande skyddslag tagits upp sådant som är av central betydelse när det gäller samhällets förmåga att fungera tillfredställande. Hit hör kraftverk av olika slag, fjärrvärmeverk, dammbyggnader och vattentäkter, reningsverk, broar, hamnar och flygplatser (prop. 1989/90:54 s. 62). Regeringen föreslår inga ändringar i denna del; re- gleringen svarar väl mot vad som även fortsättningsvis kan behöva bere- das skydd genom den aktuella lagstiftningen. Anläggningar och områden som disponeras av Regeringen föreslår att anläggningar och områden som staten har ägan- derätt eller nyttjanderätt till och som disponeras av eller riks- dagsförvaltningen (4 § 7 nuvarande skyddslag) även fortsättningsvis ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Eftersom begreppet anläggningar i den aktuella lagstiftningen även omfattar byggnader bör i förtydligande syfte ordet byggnader uttryckligen anges i den nya bestämmelsen. 7.2Nya skyddsobjekt för civila ändamål 7.2.1Allmän ordning och säkerhet m.m. Regeringens förslag: Byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för verksamhet som innefattar upprätthållande av allmän ordning och säkerhet eller verksamhet inom kriminalvården ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Kriminalvården, , Ronne- by kommun och har tillstyrkt förslaget. missinstanser har inte framfört några synpunkter i denna del. Skälen för regeringens förslag: Av utredningen framgår att det finns byggnader som disponeras av polismyndigheter och Rikspolissty- relsen som har beslutat som skyddsobjekt, och då utgått från byggnadernas egenskap av statliga förvaltningsbyggnader. tid omfattas inte alla byggnader som rymmer sådan verksamhet av nuva- Enligt utredningen visar förekomsten av skyddsobjekt inom polisen att det i förhållande till skyddsändamålen finns ett relativt utbrett behov av att polisens byggnader ges ett förstärkt rättsligt skydd mot antagonistiska hot eller angrepp. därför föreslagit att byggnader, andra anläggningar och områden som används för verksamheter inom området allmän ordning och säkerhet ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Regeringen instämmer i utredningens slutsats att polisens byggnader m.m. har ett särskilt behov av skydd. Utredningens förslag kan förväntas medföra att lagstiftningen blir mer rättvisande och tydlig, men möjliggör även att byggnader som inte faller in under skyddslagstiftningen framöver kommer att göra det. Emellertid vill regeringen framhålla att när det kommer till polishus, det alltjämt i första hand bör vara byggna- der som av särskild anledning bedöms vara i behov av ett kvalificerat skydd som kan komma i fråga som skyddsobjekt. Det kan t.ex. handla om polishus där uppgifter av strategisk eller central betydelse bedrivs eller polishus som rymmer mer omfattande häktesverksamhet. När det kommer till möjligheten att förklara andra anläggningar och områden som innefattar verksamhet till upprätthållande av allmän ordning och säkerhet som skyddsobjekt får beslutsmyndigheten i varje enskilt fall bedöma om skyddsintresset för dessa väger tyngre än de andra intressen som kan göra sig gällande. sker bedömningen av eventuellt skyddsbehov av de aktuella byggnaderna m.m. utifrån de nuvarande skyddsändamålen, dvs. säker- hetshotande verksamheter i form av t.ex. sabotage och terroristbrott. Enligt regeringens bedömning bör även skyddsbehovet bedö- mas utifrån dessa skyddsändamål. Regeringen erinrar i sammanhanget om den grundlagsfästa rätten för enskild att anonymt få ta del av allmän- na handlingar i en myndighets lokaler, 2 kap. 1 §, 12 § och 14 § tredje stycket TF. Dessutom måste det även i övrigt finnas en möjlighet för allmänheten att anonymt kunna uppsöka polisen. I enlighet med vad som anförs ovan kan det ofta bli nödvändigt att undanta en del av en byggnad, t.ex. ett polishus reception, i ett skyddsobjektsbeslut. Utredningen har även föreslagit att byggnader, andra anläggningar och områden som används inom kriminalvårdens verksamhet ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Enligt utredningen har utvecklingen och utbredningen av den grova, organiserade brottsligheten på flera sätt på- verkat kriminalvårdens verksamhet. Utredningen har framhållit att det förekommer allt mer att kriminalvårdsanstalter och häkten blir utsatta för ett tryck från yttre säkerhetshotande verksamheter i form av organiserad hjälp med försök till rymningar, fritagningar eller insmuggling av farliga föremål, vilket gör det angeläget att de inre säkerhetsarrangemangen åtföljs av en möjlighet till skyddsobjektsförklaring för sådana byggnader. Regeringen konstaterar att det inte är möjligt att inom ramen för en skyddslagstiftning direkt tillgodose ett skydd mot alla de former av våld, hot eller annan brottslighet, som kan uppkomma i samband med Krimi- nalvårdens verksamhet. Enligt regeringens mening finns det dock skäl att överväga om byggnader m.m. som innefattar kriminalvårdens verksam- het bör kunna beslutas vara skyddsobjekt. Det torde då främst handla om vissa särskilt utsatta anstalter och häkten som löper stor risk att utsättas för de mer kvalificerade angrepp som beskrivs i lagens skyddsändamål. Regeringen bedömer, i likhet med utredningen, att det därför är angeläget att Kriminalvårdens säkerhetsarrangemang kan kompletteras med det skydd som skyddslagen tillhandahåller. Regeringen föreslår därför att en sådan möjlighet införs. Bedömningen av skyddsbehovet får ske utifrån de skyddsändamål som framgent ska gälla. Regeringen finner, vid sin bedömning, att förslaget inte nämnvärt borde påverka grundlagsfästa motintressen. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att byggnader, andra anlägg- ningar och områden som används eller är avsedda för verksamhet som innefattar upprätthållande av allmän ordning och säkerhet eller verksam- het som bedrivs inom kriminalvården ska kunna beslutas vara skyddsob- Prop. 2009/10:87 jekt. Regeringens förslag: Byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för försörjning med sedlar och mynt ska kunna beslutas vara skyddsobjekt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , , , , Loomis , Group 4 Securior, , BYA (Bevaknings- branschens ) och Sweguard Svenska bevakningsföretag ställer sig positiva till eller tillstyrker förslaget. banken har vidare framfört att det är angeläget att sedel- och värdetrycke- rier kan vara skyddsobjekt oavsett om avtal är ingånget med tryckeriet Även är positivt inställd till förslaget men anser att också anläggningar som är nödvändiga för driften måste omfattas av skyddet. Säkerhetspolisen instämmer i utredningens förslag men menar att området har avgränsats för snävt. I stället bör det vara området finansiella system bestående av banker, andra företag, mark- nadsplatser, viktiga finansiella IT-system och infrastrukturer som är samhällsviktiga och som har behov av det kvalificerade skydd som skyddslagstiftningen kan ge. föreslår att byggnader m.m. som används för tillverkning och försörjning av passböcker, sedlar och mynt ska inbegripas av skyddslagstiftningen. avstyrker förslaget och har bl.a. framfört att utvidgningen kommer att innebära en begränsad preventiv effekt mot organiserad brottslig verksamhet. Med all säkerhet kommer förslaget medföra att våldsspiralen ökar, med den uppenbara risken att de som arbetar i verksamheten kommer att skadas. att anläggningar m.m. inom området inte ska tillföras som nya skyddsob- jekt eftersom kommunen anser att grov, organiserad brottslighet inte ska utgöra ett skyddsändamål. Skälen för regeringens förslag: Enligt 5 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank ska svara för landets försörjning med sedlar och mynt. Som framgår av utredningen har olika strukturföränd- ringar skett för kontanthanteringen , vilka inneburit att operativa ansvar i hanteringen successivt har begränsats. Utredningen har beskrivit utvecklingen och hur dagens struktur ser ut. Härvid har särskilt framhållits att en väsentlig del och en förutsättning för numera begränsade roll för kontantförsörjning- en/kontanthanteringen har varit etableringen av depåbolag, där kontanter som bankerna har hämtat från rent fysiskt förvaras. viktigt inslag är att bankerna har lämnat över en stor del av hanteringen av kontanter till kontantdetaljister, bl.a. värdetransportörer, som inrättat och driver s.k. uppräkningscentraler på många håll i landet. ningscentralerna utgör utgångspunkt för värdetransporter av kontanter t.ex. till och från uttagsautomater, bankkontor och detaljhandel. övervägande delen av kontanthanteringen har på så sätt utlokaliserats och hanteras av aktörer inom den privata sektorn. Regeringen konstaterar inledningsvis att har värdede- påerna och uppräkningscentralerna utsatts för flera angrepp i form av grova rån. Enligt utredningen har dock utbytet av de brottsliga angreppen mot kontanthanteringen minskat väsentligt sannolikt främst till följd av de säkerhetsarrangemang som värdebolagen efter hand har genomfört, i förening med polisens riktade arbete mot denna brotts- lighet. Emellertid vill regeringen, i likhet med utredningen, framhålla att alldeles oavsett den bild över tiden som brottsstatistiken visar är det all- varligt nog att kontanthanteringen återkommande är utsatt för allvarliga brottsliga angrepp. innehåller värdedepåerna stora penningsummor, t.ex. för löneutbetalningar, något som innebär att ett genomfört rån kan komma att påverka enskildas möjlighe- ter att få tillgång till kontanter. byggnader är och har varit skyddsobjekt i egenskap av statliga förvaltningsbyggnader (4 § 1 nuvarande skyddsla- gen). De verksamheter som tidigare bedrevs vid , men som utförs av annan, omfattades följaktligen av skyddslagens bestämmel- ser. Regeringen konstaterar att behovet av skydd för byggnader m.m. där kontanthanteringsverksamhet bedrivs kvarstår. Störningar i försörjnings- systemet rörande sedlar och mynt kan få allvarliga återverk- ningar för medborgarna och för försörjningen med varor och tjänster i samhället. Att ansvaret för kontanthanteringen över tiden har kommit att övertas av andra aktörer än förändrar inte behovet av det förstärkta skydd som en skyddslagstiftning kan erbjuda. Genom att låta dessa verksamheter omfattas av skyddslagstiftningen kommer det fram- över vara möjligt att anlita skyddsvakter som kan vidta de olika åtgärder som lagstiftningen möjliggör, bl.a. kan en skyddsvakt på begäran kräva att en person som befinner sig i närheten av skyddsobjektet uppger sin identitet. Regeringen vill dock poängtera betydelsen av att de verktyg som skyddslagstiftningen erbjuder bara utgör en del av det värn som behövs. Det åligger den aktör som bedriver kontanthanteringsverksamhet att upprätthålla ett fullgott skydd och förebygga angrepp genom att till- godose att en tillräcklig bemanning finns, att säkerhetsrutiner utarbetas och följs och att andra nödvändiga åtgärder vidtas. har avstyrkt förslaget och anfört att bevakning av skyddsvakter leder till en ökning av våldsspiralen. Reger- ingen konstaterar att en skyddsvakt har , och kommer även enligt den här föreslagna lagstiftningen att ha, en rad befogenheter för att på ett effektivt sätt kunna bevaka olika typer av skyddsobjekt. Det rör sig bl.a. om möjligheten att besluta om kroppsvisitation och undersökning av fordon eller fartyg, ta föremål i beslag samt i vissa fall avvisa, avlägsna, omhänderta eller gripa personer. Det ligger således i sakens natur att en skyddsvakt vid sin tjänstgöring i vissa situationer behöver använda våld och tvång. Detta gäller emellertid oavsett vilket skyddsobjekt det är fråga om. Riskerna för skyddsvakterna att hamna i våldsamma situationer kan vidare begränsas genom anordnande av ett bra skalskydd genom bl.a. byggnadstekniska åtgärder. Säkerhetspolisen har anfört att verksamhet inom området finansiella system bör kunna beslutas som skyddsobjekt. Det finns emellertid inget underlag som visar att hela denna sektor skulle vara betjänt av den typ av Prop. 2009/10:87 skydd som skyddslagstiftningen förmår att ge eller att detta praktiskt skulle kunna vara möjligt. Enligt regeringen bör fokus vid bedömningen av vad som ska kunna beslutas vara skyddsobjekt ligga på en avgränsad verksamhet som främst syftar till kontanthantering. Som utredningen funnit bör därför byggnader, andra anläggningar och områden som an- vänds för försörjning med sedlar och mynt kunna beslutas vara skyddsobjekt. Konkret gäller det inrättningar, samt depåer för kontantförvaring och uppräkningscentraler och motsvarande. I lagrådsremissens förslag placerades möjliga skyddsobjekt inom om- rådet försörjning med sedlar och mynt i 4 § 5 skyddslagen. Lagrådet har ansett att denna del av punkten lämpligen kan flyttas till 4 § 4 och där läggas sist. På grund av paragrafens förhållande till undantagen i 4 § lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning (se avsnitt 17.1 och 20.2) skulle en sådan omflyttning emellertid medföra lagtekniska komplikatio- ner i den lagen. Den av Lagrådet föreslagna förflyttningen bör därför inte göras. Regeringens bedömning: Delar av det nationella radiokommunikations- systemet för effektiv ledning bör kunna beslutas vara skyddsobjekt. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: anser att en styrka med den föreslagna bestämmelsen är att den inte förutsätter att staten måste äga eller ha nyttjanderätt till byggnaden eller området för att kunna utgö- ra ett skyddsobjekt. och kommun ställer sig positiva till förslaget. anser att även behovet av vir- tuella skyddsobjekt som samhällsviktig Internet-trafik, teletrafik i m.m. borde övervägas. Skälen för regeringens bedömning: Utredaren har bl.a. haft i uppdrag att i sitt arbete beakta utformningen av det nya nationella kommunika- tionssystemet (Radiokommunikation för effektiv ledning) samt behovet av att kunna förklara delar av detta som skyddsobjekt. namnet på ett gemensamt digitalt radiokommunikationssystem för orga- nisationer och myndigheter som verkar inom områdena allmän ordning, säkerhet eller hälsa i samhället. I nu gällande skyddslag finns det en möjlighet att besluta anläggningar eller områden som används för rundradioförsörjning och radio- och tele- kommunikationer som skyddsobjekt. I förarbetena till skyddslagen nämns rundradiostationer och övriga radio- och telestationer m.m. som exempel på vad som skulle kunna beslutas vara skyddsobjekt (prop. 1989/90:54 s. 62). Regeringen har i det föregående föreslagit att denna möjlighet bör finnas kvar men att de nuvarande begreppen rundradio- försörjning och radio- och telekommunikationer, med anledning av att de har blivit föråldrade p.g.a. den tekniska utvecklingen, ersätts av be- greppet elektroniska kommunikationer (avsnitt 7.1). Elektroniska kommunikationer regleras i vissa avseenden i lagen Prop. 2009/10:87 (2003:389) om elektronisk kommunikation. beskrevs på följande sätt i förarbetena i samband med förslag till änd- ringar i lagen (prop. 2006/07:63 s. 81): Elektronisk kommunikation innebär överföring av signaler i elektronisk form. Signalerna bygger på data i analog eller digital form som kan överföras via elektromagnetiska svängningar. Innehållet i data är t.ex. text, ljud eller bild, eller kombina- tioner av dessa. Elektronisk kommunikation omfattar telefoni, datakom- munikation samt radio och TV (medier). Utredningen har konstaterat att begreppet elektroniska kommunikationer inte bara omfattar rundradio samt radio- och telekommunikationer, utan också området datakommu- nikation inklusive IT. Som exempel på vad som skulle kunna omfattas av begreppet inom detta område i den föreslagna lagen har utredningen bl.a. angett radiokommunikationssystemet , som är under införande. Utredningen har i betänkandet redogjort för Rakelsystemets tekniska uppbyggnad och som exempel på anslutna användare nämnt polisen, , , , Statens rädd- ningsverk och (numera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap) och de kommunala räddningstjänsterna. Enligt utredningen är Rakels anläggningar och andra installationer som bär upp systemet (växlar, basstationer och förbindelser) av ett sådant skyddsintresse att systemet bör kunna komma i fråga som skyddsobjekt. Regeringen instämmer i att den föreslagna användningen av begreppet elektroniska kommunikationer i den nya skyddslagen kommer att innebä- ra en viss utvidgning av skyddslagstiftningens tillämpningsområde. Emellertid vill regeringen framhålla att utrymmet att besluta andra bygg- nader m.m. som skyddsobjekt än som är fallet torde vara mycket inskränkt. Det hänger samman dels med att behovet av ett kvalificerat skydd måste kunna knytas till ett visst objekt, dels med att något av la- gens skyddsändamål måste vara för handen. Genom den föreslagna skyddslagens konstruktion avgränsas begreppet elektroniska kommuni- kationer på ett sådant sätt att den föreslagna förändringen kommer att bli mycket begränsad. Förslaget är främst av språklig karaktär. När det gäller ett sådant system som radiokommunikationssystemet bedömer regeringen, liksom utredningen, att detta omfattas av begreppet elektroniska kommunikationer och att skyddsintresset torde vara sådant att delar av systemet bör kunna beslutas vara skyddsobjekt. Vid beaktande av Rakel-systemets uppbyggnad är det emellertid utifrån ett skyddslagsperspektiv knappast lämpligt eller möjligt att förklara hela Rakelsystemet eller stora delar av detta som skyddsobjekt. Vid bedöm- ningen av om en anläggning m.m. som hyser ett dylikt system ska kunna beslutas vara skyddsobjekt bör stor vikt fästas vid vilken påverkan ett enskilt fysiskt angrepp skulle få för systemet i dess helhet. Enligt reger- ingen torde det främst handla om anläggningar m.m. som rymmer för systemet centrala punkter (s.k. centralnoder) som kan komma i fråga som skyddsobjekt. Regeringen konstaterar att det endast finns ett fåtal sådana punkter. Skyddsobjekt för militära ändamål Regeringens förslag: Nuvarande regler om skyddsobjekt för militära ändamål behålls i huvudsak oförändrade. När det gäller möjligheten att besluta om att övningsområden m.m. ska vara skyddsobjekt görs mindre utvidgningar. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Försvarsmakten samtycker i huvudsak Skälen för regeringens förslag I nu gällande skyddslag finns en uppräkning av anläggningar och områ- den som med hänsyn till den verksamhet som bedrivs av militära myn- digheter m.m. kan beslutas vara skyddsobjekt. Vidare finns det en möj- lighet att besluta att militära fartyg och luftfartyg ska vara skyddsobjekt. I likhet med vad som gäller för skyddsobjekt för civila ändamål, förutsät- ter ett beslut om skyddsobjekt för militära ändamål att allmänhetens tillträde eller rätt att utnyttja dessa behöver begränsas med hänsyn till Såvitt avser skyddsobjekt för militära ändamål ska vidare nämnas den särskilda regel i 1 § andra stycket nu gällande skydds- lag, genom vilken det har tillskapats en möjlighet till särskilt skydd för allmänheten, så att den inte ska komma till skada till följd av militär Regeringen bedömer att de anläggningar m.m. som den nuvarande lag- stiftningen möjliggör som skyddsobjekt i huvudsak svarar mot de skyddsintressen som bedöms ha fortsatt aktualitet. Regeringen finner, i likhet med utredningen, att utgångspunkten för en ny reglering bör vara att de nuvarande skyddsobjekten behålls oförändrade. Nämnas ska att i stort sett samtliga remissinstanser som har yttrat sig över betänkandet inte har berört de befintliga skyddsobjekten för militära ändamål. Regeringen kommer att behandla frågan om möjligheten att besluta fordon som skyddsobjekt under avsnitt 8. När det gäller militära skydds- områden, se avsnitt 9. Anläggningar och områden som disponeras av Försvarsmakten m.fl. samt militära fartyg/luftfartyg I nuvarande 4 § 2 skyddslagen finns en möjlighet att besluta anlägg- ningar och områden till vilka staten har äganderätten eller nyttjanderät- ten och som disponeras av Försvarsmakten, eller samt militära fartyg och luftfartyg som Hit hör som exempel det militära försvarets kasernanlägg- ningar, förråd, fasta övningsområden, mininstallationer, sambandsan- läggningar m.m. (prop. 1989/90:54 s. 62). När det kommer till militära