prop · GX03210 · 2010-04-15 00:00:00 — En yrkes- utövare ska inte kunna få sin behörighet återkallad utan att anmälan stöds av den bevisning som krävs för att motivera ett sådant ingripande. När det gäller återkallelse av legitimation och återkallelse av annan behörig- het måste dock beaktas att det kan finnas ett starkt allmänt intresse av att yrkesutövaren förhindras att utöva sitt yrke och/eller att missbruka sin förskrivningsrätt. Lagstiftaren har med anledning av detta bestämt att ska ha en möjlighet att fatta beslut om interimistisk återkallelse under vissa förutsättningar. I den prövning som gör i dessa fall, ingår att ta hänsyn till att yrkesutövaren ska vara skyddad mot omotiverade ingripanden i hans eller hennes rätt att utöva sitt yrke och få sin näring samt att å andra sidan skydda allmänhet och patienter från yrkesutövare som är direkt olämpliga att utöva sitt yrke och som genom detta kan utgöra en risk för patientsäkerheten. Kravet på att ett interimistiskt beslut ska vara påkallat från allmän synpunkt om- fattar patienternas intresse av säkerhet i vården men även det allmännas intresse av en riktig tillämpning av systemet med exempelvis läkarvårds- ersättningar och socialförsäkringsförmåner (prop. 1997/98:109 s. 123). För beslut om intermistisk återkallelse krävs naturligt nog en lägre grad av bevisning än för slutligt beslut om återkallelse. Både för interimistisk återkallelse av legitimation (5 kap. 8 § LYHS) och för interimistisk åter- kallelse av förskrivningsrätt (5 kap. 12 § LYHS) gäller beviskravet sannolika skäl. För interimistisk återkallelse av annan behörighet (5 kap. 10 § LYHS) samt i fall när beslut om läkarundersökning har fattats med stöd av 5 kap. 9 § LYHS är det tillräckligt att det finns grundad anled- ning att anta att behörigheten bör återkallas, en lägre grad av bevisning än sannolika skäl. föreslår inte någon förändring av bevis- kraven i fråga om interimistiska beslut. Utredningen föreslår däremot att interimistisk återkallelse av legitimation eller indragning eller begräns- ning av förskrivningsrätt ska ske om det finns sannolika skäl för åter- kallelse/indragning/begränsning och det behövs för att säkerställa patientsäkerheten eller om det annars är påkallat från allmän synpunkt. Vidare föreslår utredningen att annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården än legitimation ska återkallas interimistiskt om det finns grundad anledning att anta att behörigheten bör återkallas, och det behövs för att säkerställa patientsäkerheten eller om det annars är på- kallat från allmän synpunkt. Begreppet och det behövs för att säkerställa patientsäkerheten är nytt och markerar bestämmelsens syfte. tisk återkallelse ska ske oavsett om patientsäkerheten är i fara eller inte om det är påkallat från allmän synpunkt. Det kan exempelvis vara fråga om att yrkesutövaren har begått ett allvarligt brott utanför yrkes- Förslaget omfattar inte, på samma sätt som tidigare, de fall där yrkesutövaren själv har begärt återkallelse eller där återkallelse- grunden är sjukdom eller någon liknande omständighet. Regeringen delar utredningens uppfattning att i ärenden om återkallelse av legitimation eller annan behörighet eller om begräns- ning eller indragning av förskrivningsrätt, som huvudregel ska begära interimistiskt ingripande när myndigheten bedömer att patientsäkerheten är i fara. Regeringen föreslår därför att samtliga bestämmelser om interimistiska beslut ändras så att återkallelse/begränsning/indragning ska ske om det behövs för att trygga patientsäkerheten eller det annars är nödvändigt från allmän synpunkt. Regeringen finner i likhet med utredningen att det inte finns skäl att föreslå någon ändring av nu gällande beviskrav. Dessa är väl anpassade till den avvägning som måste göras mellan å ena sidan allmänhetens skyddsbehov och å andra sidan den enskilde yrkesutövarens rättssäker- Eftersom en ändring av rekvisitet får till ska innebär en skärpning av bestämmelsen om intermistisk återkallelse, vill regeringen framhålla den möjlighet att underlåta återkallelse som anges i förslagen till 8 kap. 3 § andra stycket och 4 § andra stycket patientsäkerhetslagen. Interimistisk återkallelse av utländsk auktorisation förslag innebär att interimistisk återkallelse av legitimation ska kunna ske även i ärenden som avses i 8 kap. 5 § i för- slaget till patientsäkerhetslag. Bestämmelsen föreskriver att om någon som blivit auktoriserad i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i och fått legitimation inom hälso- och sjukvården, och som sedan får den utländska auktorisationen återkallad, så ska även den svenska legitimationen återkallas. bestämmelsen är det tillräckligt att den utländska auktorisationen har Det krävs således inte att några andra förutsättningar är för handen för att återkalla legitimationen. därför inte dra ut . har i sitt remissvar framfört att utredningens förslag väcker Prop. 2009/10:210 frågor om hur beslut i dessa fall ska kunna handläggas på ett rättssäkert sätt, hur det svenska beslutet ska utformas i förhållande till det utländska tidsbegränsade beslutet och vem som ska hålla kontakten med den ut- ländska myndigheten. Bestämmelser om erkännande av utbildningar från ett annat EES-land än finns i 3 kap. 2 och 12 §§ LYHS, 7 kap. förordningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, för- kortad FYHS, och i föreskrifter. har med stöd av bemyndiganden i FYHS utfärdat före- skrifterna (SOSFS 2007:23) Erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården. Bestämmelserna i och FYHS utgår i sin tur från Europaparla- mentets och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer (EUT L 255, 30.9.2005, s. 22, Celex 32005L0036), som trädde i kraft och som skulle ha införlivats i medlemsstaterna . De behöriga myndigheterna har enligt direktivet en skyldighet att utbyta information om disciplinära åtgärder eller straffrättsliga påföljder som vidtagits eller andra allvarliga, specifika omständigheter som kan ha följder för utövandet av verksamheten enligt direktivet. Av uppgifter från om hur de behöriga myndigheterna informerar varandra när en legitimation eller annan behörighet har åter- kallats interimistiskt, framgår att det inte finns rutiner för en omedelbar informationsspridning till övriga medlemsstaters behöriga myndigheter. Det finns inte heller ännu några rutiner för informations- spridning mellan de behöriga myndigheterna, ifall legitimationen eller annan behörighetshandling som återkallats intermistiskt ges tillbaka till yrkesutövaren. Mot bakgrund av att den behöriga myndigheten, dvs. i Social- styrelsen, inte med säkerhet får information om vare sig beslut om interimistisk återkallelse av legitimation eller återgivande av en sådan, anser regeringen att den föreslagna bestämmelsen inte är tillräckligt rätts- säker för yrkesutövaren. I de fall yrkesutövaren i ett annat land är före- mål för en process om hans eller hennes behörighet att utöva sjukvårds- yrke, får personen, så länge det inte finns något att anmärka på hans eller hennes yrkesutövning i , behålla sin behörighet och fortsätta utöva sitt yrke här, i avvaktan på att ärendet avgörs slutligt i det andra medlemslandet. Om det skulle vara så att det finns skäl att ifrågasätta personens yrkesutövning även i , får en anmälan om det göras här i landet. Regeringen lämnar således inte något förslag om att interimis- tisk återkallelse av legitimation ska kunna ske i ärenden där en yrkes- utövares auktorisation i en annan stat inom EES eller i har återkallats interimistiskt. Begränsning av förskrivningsrätt samt förbud mot utlämnande av vissa läkemedel Regeringens förslag: En läkares eller tandläkares förskrivningsrätt ska dras in eller begränsas om missbruk av behörigheten föreligger. Vidare ska missbruk av behörighet att förskriva samtliga slags s.k. sär- skilda läkemedel omfattas av bestämmelserna om begränsning av för- skrivningsrätt. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om vad som avses med särskilda läkemedel. Förbudet i 22 c § läkemedelslagen (1992:859) att lämna ut vissa läkemedel som ordinerats av läkare eller tandläkare som har fått sin förskrivningsrätt begränsad eller indragen ska omfatta även teknisk sprit och andra särskilda läkemedel än narkotiska läkemedel. Straffbe- stämmelsen i 26 a § läkemedelslagen ändras till att även avse otillåtet utlämnande av teknisk sprit och andra särskilda läkemedel än narko- tiska läkemedel. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslog inte någon ändring i ovannämnda straffbe- stämmelse i läkemedelslagen (1992:859). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte haft något att erinra mot förslagen. Skälen för regeringens förslag Det är angeläget att motverka överförskrivning av narkotiska läkemedel och andra beroendeframkallande läkemedel. har därför bl.a. föreslagit att det ska införas en skyldighet för apoteksper- sonal att anmäla misstankar om överförskrivning av bl.a. narkotiska läke- medel och andra läkemedel som av klassats som sär- skilda läkemedel (se avsnitt 12) och att en sådan bestämmelse bör korre- spondera med bestämmelserna om begränsning av förskrivningsrätt (SOU 2008:117 s. 375 ff). Enligt 6 kap. 11 och 12 §§ lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, förkortad LYHS, kan en läkares eller tandläkares behörighet att förskriva narkotiska eller alkoholhaltiga läke- medel eller teknisk sprit dras in eller begränsas om behörigheten miss- brukas. Förskrivningsrätten får även dras in eller begränsas interimistiskt. Utredningen har föreslagit att avgränsningen av vilka läkemedel som bör omfattas av bestämmelserna ska dras vid s.k. särskilda läkemedel, vilket enligt klassificering innefattar narkotika, anabola steroider, tillväxthormon och läkemedel innehållande dextropropoxifen eller kodein (LVFS 1997:10). Regeringen delar utredningens bedömning att bestämmelserna om begränsning av förskrivningsrätt bör utökas till att förutom narkotiska läkemedel även omfatta andra slags särskilda läke- medel. Den nya lagen ska innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den Prop. 2009/10:210 myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad som ska avses med särskilda läkemedel. Regeringens förslag innebär att om en läkare eller tandläkare miss- brukar sin behörighet att förskriva narkotiska läkemedel, andra särskilda läkemedel, alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit, ska behörigheten dras in eller begränsas. Av nu gällande bestämmelse (5 kap. 11 § LYHS) framgår att om behörigheten missbrukas så får den dras in eller be- gränsas. Bestämmelsen innebär att det ska vara visat och konstaterat att ett missbruk av behörigheten föreligger. Under de förhållandena anser regeringen att förskrivningsrätten ska dras in eller begränsas. Detsamma ska även gälla i de fall då läkaren eller tandläkaren själv begär det. I 22 c § läkemedelslagen (1992:859) anges att om Hälso- och sjuk- vårdens ansvarsnämnd () har dragit in eller begränsat en läkares eller tandläkares behörighet att förskriva alkoholhaltiga läkemedel får sådant läkemedel på ordination av läkaren eller tandläkaren inte lämnas ut. Som en konsekvens av de ändrade bestämmelserna om begränsad för- skrivningsrätt föreslår regeringen att 22 c § i läkemedelslagen ändras så att den även omfattar andra s.k. särskilda läkemedel än narkotiska läke- medel. Bestämmelser om förbud mot utlämnande av narkotiska läke- medel finns i 6 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika. En motsvarande bestämmelse om förbud mot utlämnande av teknisk sprit på apotek finns i 5 c § lagen (1961:181) om försäljning av tek- nisk sprit m.m. I prop. 2009/10:125 En ny alkohollag, som regeringen beslutade , föreslås att lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. ska upphävas och att flertalet av bestäm- melserna i stället ska införas i den nya alkohollagen. Enligt propositionen gäller detta dock inte bl.a. 5 c § eftersom bestämmelser om receptföreskrifter m.m. och sanktioner vid överträdelser naturligen hör hemma i den lagstiftning som reglerar sådana frågor i övrigt. Ovan- nämnda paragraf i läkemedelslagen bör därför ändras på så sätt att den även omfattar utlämnande av teknisk sprit. Enligt 26 a § läkemedelslagen döms den som lämnar ut alkoholhaltigt läkemedel i strid med vad som sägs i 22 c § till böter. En motsvarande straffbestämmelse rörande utlämnande av teknisk sprit finns i 9 a § lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. Såsom nämnts ovan kommer lagen att upphävas. Enligt nyssnämnda prop. 2009/10:125 bör, av samma skäl som redovisas ovan, inte heller 9 a § föras över till den nya alkohollagen. Regeringen föreslår i stället att straffbestämmelsen i 26 a § läkemedelslagen ändras på så sätt att den även omfattar otillåtet ut- lämnande av teknisk sprit. Ändringen innebär inte någon saklig ändring i förhållande till vad som gäller enligt 9 a § lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. Regeringen ser ingen anledning att i straffrättsligt hänseende behandla otillåtet utlämnande av särskilda läkemedel annorlunda än otillåtet ut- lämnande av alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit. Straffbestäm- melsen i 26 a § läkemedelslagen bör därför omfatta även särskilda läke- medel, dock med undantag av narkotiska läkemedel. I 13 § lagen Prop. 2009/10:210 (1992:860) om kontroll av narkotika finns en bestämmelse om straff för brott mot förbudet att lämna ut narkotiska läkemedel. Även i lagen (1996:1156) om receptregister föreslås vissa justeringar med anknytning till ändringarna i bestämmelsen om begränsning av förskrivningsrätt (se avsnitt 17). Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område om Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds arbetsformer, beslutsfattande m.m. förs i allt väsentligt över till den nya patientsäkerhetslagen. Bestämmelserna ska anpassas till att myndigheten inte längre, annat än efter återför- visning från domstol, ska pröva frågor om disciplinpåföljd. Regeringens bedömning: Det bör även fortsättningsvis finnas en särskild myndighet som prövar frågor om prövotid, återkallelse av legitimation, återkallelse av annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården, begränsning av förskrivningsrätt samt ansök- ningar om ny legitimation. Regeringen avser att återkomma om formerna för Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds framtida orga- nisation. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker. Kammarrätten i anser att det kan ifrågasättas om det är ända- målsenligt att behålla samtliga instanser vid prövning av denna typ av in- gripanden. En tänkbar lösning kan enligt kammarrättens mening vara att prövningen i () tas bort och i stället fattar beslut om ingripanden, som sedan kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. För denna lösning talar bl.a. att den enskilde yrkesutövaren alltjämt har möjlighet att få sin sak prövad i tre domstolsinstanser. Det är vidare viktigt att medicinsk sakkunskap i ett tidigt skede tillförs ärendet. Då också har sådan kom- petens ser inte kammarrätten skäl att enbart på denna grund behålla en prövning i . Kammarrätten pekar på att utredningen föreslagit att den möjlighet som enligt nu gällande bestämmelser har att under- låta kommunicering av en anmälan med den enskilde yrkesutövaren ska tas bort. Kammarrätten menar dock att det finns flera situationer när det kan finnas skäl att undanta anmälan från krav på kommunicering, exempelvis när yrkesutövaren har avlidit. Kammarrätten anser således att alltjämt bör ha en sådan möjlighet. Statskontoret konstaterar att efter genomförande av utredningens förslag kommer att utgöra en mycket liten myndighet med behov av uppskattningsvis 26 anställda på kansliet. Statskontoret förordar därför att regeringen överväger att orga- nisera med en värdmyndighet. Kommuner och Landsting betonar att det är angeläget, av patientsäkerhetsskäl, att handläggnings- tiden vid en eventuell återkallelse av legitimation blir kort. 2009/10:210 sen anser att vid anmälan till (9 kap. 7 och 8 §§) bör anmäld personals personnummer anges. påpekar att det enligt utredningens förslag endast är (och JO och JK) som kan göra anmälan om prövotid till . Enligt nu gällande lag- stiftning har även berörd yrkesutövare möjlighet att ansöka om prövotid och denna möjlighet för yrkesutövaren anser läkarförbundet ska finnas kvar även . Skälen för regeringens förslag och bedömning Regeringens bedömning är att även fortsättningsvis ska ha i upp- drag att pröva frågor om prövotid, återkallelse av legitimation, åter- kallelse av annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården, begränsning av förskrivningsrätt samt ansökningar om ny legitimation. bör precis som vara en självständig myndighet samt vara organiserad på samma sätt med en särskild nämnd (). Myndigheten bör även fortsättningsvis ledas av en myndighetschef som har varit ordinarie domare och som tillika ska vara ordförande i . Däremot föranleder förslaget om disciplinansvar en rad konse- kvensändringar i förfarandereglerna. Utgångspunkten är emellertid att förfarandereglerna ska anpassas till att myndigheten, utom när ärenden återförvisas från domstol, inte längre kommer att pröva frågor om disciplinansvar. Nuvarande regler om möjlighet för nämnden att över- lämna vissa ärenden till arbetsgivare, landsting eller kommun bör där- emot avskaffas eftersom nämnden inte kommer att handlägga den typen av anmälningar. Finns det skäl att behålla som självständig myndighet? Kammarrätten i anser att ändamålsenligheten att behålla samtliga instanser vid prövning av denna typ av ingripanden kan ifråga- sättas. En tänkbar lösning kan enligt kammarrättens mening vara att prövningen i tas bort och i stället fattar beslut om ingripanden, som sedan kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. För denna lösning talar bl.a. att den enskilde yrkesutövaren alltjämt har möjlighet att få sin sak prövad i tre domstolsinstanser. Det är vidare viktigt att medicinsk sakkunskap i ett tidigt skede tillförs ärendet. Då också har sådan kompetens ser inte kammarrätten skäl att enbart på denna grund behålla en prövning i . Vidare konstaterar att efter genomförande av utredningens förslag kommer att utgöra en mycket liten myndighet med behov av uppskatt- ningsvis 26 anställda på kansliet. Statskontoret förordar därför att rege- ringen överväger att organisera med en värdmyndighet. I betänkandet har övervägt flera alterna- tiva förslag rörande hur ett framtida hälso- och sjukvårdsrättsligt ansvars- system utan disciplinpåföljd bör administreras. Det har bl.a. övervägts huruvida det finns skäl att behålla som självständig myndighet. Den lösning som härvid diskuterats var i fall det skulle gagna patient- säkerheten och rättssäkerheten om införlivades i , en återgång till det som gällde . Den lösningen har Prop. 2009/10:210 utredningen förkastat med i huvudsak samma argument som låg bakom inrättandet av , dvs. bl.a. att det ur rättssäkerhetssynpunkt inte är invändningsfritt att den myndighet som utfärdar föreskrifter för hälso- och sjukvårdspersonalen och som utövar tillsyn över föreskrifternas efterlevnad också ska pröva ansvarsfrågan samt fatta beslut om påföljd. Utredningen har också övervägt huruvida det vore lämpligt att ha en ord- ning innebärande att det är allmän förvaltningsdomstol som på talan av prövar frågor om prövotid, återkallelse av legitimation, återkallelse av annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjuk- vården, begränsning av förskrivningsrätt samt ansökningar om ny legi- timation. Inte heller denna lösning framstår som optimal. är sammansatt av personer med sakkunskap inom hälso- och sjuk- vården. Utredningen anser att det är angeläget att denna ordning bibe- hålls framgent. Det är både en förtroendefråga för dem som berörs av nämndens verksamhet och en kompetens- och kvalitetsfråga eftersom frågor som rör exempelvis prövotid och begränsning av behörighet ofta ställer krav på sakkunskap inom området. Regeringen delar utredningens uppfattning i frågan och konstaterar att var och en av nu befintliga aktörer har viktiga funktioner att fylla och att det gagnar både patientsäkerheten och rättssäkerheten att behålla . Efter genomförande av regeringens förslag kommer att utgöra en förhållandevis liten myndighet med ett fåtal anställda. Regeringen finner därmed anledning att överväga formerna för myndighetens framtida organisation. Det är även angeläget att myndigheten är organiserad på ett sätt som främjar korta handläggningstider. Ur patientsäkerhetssynpunkt är det, som Kommuner och Landsting påpekar, viktigt att ären- den om exempelvis återkallelse av legitimation kan handläggas skynd- samt. Bestämmelserna i 7 kap. lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, förkortad LYHS, om handläggning av ärenden föreslås överföras i huvudsak oförändrade till den nya patient- säkerhetslagen. Som en konsekvens av att regeringen i propositionen föreslår att disciplinansvaret ska ersättas av en utökad klagomålshan- tering hos samt en utvidgad möjlighet att besluta prövotid har bestämmelserna om handläggning i viss mån ändrats i förhållande till LYHS. Kammarrätten i menar att även fortsättningsvis bör kunna underlåta kommunicering av en anmälan till den enskilde yrkes- utövaren, exempelvis när yrkesutövaren har avlidit eller när denne själv ansöker om återkallelse av sin legitimation. Regeringen instämmer med kammarrätten. I enlighet med nu gällande regler kan fråga om prövotid tas upp på anmälan av , , JK och den som saken gäller, dvs. den legitimerade själv. har föreslagit att det endast ska vara de tre förstnämnda som fortsättningsvis ska kunna göra en anmälan om prövotid. har i sitt remissyttrande anfört att möjligheten för den enskilde yrkesutövaren att själv göra Prop. 2009/10:210 anmälan om prövotid bör finnas kvar. uppfattning och föreslår i aktuellt avseende inga förändringar i den nya lagen i förhållande till LYHS. Regeringen anser vidare att en bestämmelse om att i vissa situa- tioner ska anmäla hälso- och sjukvårdspersonal till åtal även ska finnas i den nya lagen. Regeringens förslag: Bestämmelserna om tillsyn i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område förs i huvud- sak oförändrade över till den nya patientsäkerhetslagen. En ny bestäm- melse ska tydliggöra tillsynens inriktning på hälso- och sjukvårdsom- rådet. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Länsstyrelserna i och pekar på vikten av att även tillföra tillsynen ett brukarperspektiv och att därför kontinuerligt ta del av olika intresseorganisationers uppfattning. instämmer med utredningens förslag om Social- styrelsens uppdrag, men ställer sig tveksam till förslaget om att Social- styrelsen ska kunna biträda vårdgivaren eller genomföra egen utredning när myndigheten anser det befogat. menar att objektiviteten hos myndigheten kan ifrågasättas och föreslår att bisatsen stryks. Ingen- ting i lagen hindrar att i sin tillsyn gör en egen utredning om så är befogat. i pekar på vikten av att uppföljning sker av det som kommit fram till och haft synpunkter på. , påpekar att det är viktigt att en erfarenhetsåterföring regelmässigt sker, dels under ärendets gång, dels när det avslutas. Ett riskhan- teringssystem bör göras tillgängligt och användbart både för personal, patient och patientföreträdare. Skälen för regeringens förslag har i princip tillsyn över all hälso- och sjukvård och dess personal. Den enda hälso- och sjukvårdsverksamhet som faller utanför myndighetens uppdrag är den som bedrivs inom Försvarsmakten (6 kap. 1 § lagen [1998:531] om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, förkortad LYHS).