prop · GX03237 · 2010-06-23 00:00:00 — I likhet med promemorian anser regeringen att kungörelsedelgivning även fortsättningsvis ska användas när en obestämd krets personer ska delges. Som framgår ovan får enligt nuvarande ordning kungörelse- delgivning dessutom användas när en bestämd krets av ett stort antal per- soner ska delges. I sådana fall kan kostnaderna för delgivning med var och en av dem bli orimliga i förhållande till ändamålet med delgivningen. Så kan vara fallet när den sak som målet eller ärendet gäller kan antas vara av begränsad betydelse för dem som delgivningen avser. Regeringen ansluter sig till promemorians bedömning att det är rimligt att kungörelsedelgivning även fortsättningsvis ska kunna använ- das i dessa situationer. Hur många personer som det ska vara fråga om för att kungörelsedelgivning ska få ske bör, liksom , bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet och då särskilt med beaktande av ändamålet med delgivningen. Delägare i en samfällighet eller medlemmar i en sammanslutning har möjlighet att utse styrelse eller förvaltare. Om de väljer att inte göra detta, framstår det som orimligt att en myndighet alltid ska vara tvungen att delge var och en av dem. Det gäller särskilt när det är fråga om många delägare respektive medlemmar. Den nuvarande avvägningen att kungörelsedelgivning ska få användas om de är fler än tio framstår enligt promemorian som väl avvägd. I enlighet med promemorians bedömning anser regeringen att en bestämmelse av motsvarande innehåll bör föras in i den nya lagen. Sammantaget ska alltså kungörelsedelgivning få användas när en obestämd krets ska delges, när ett stort antal personer ska delges och det med hänsyn till ändamålet med delgivningen inte är rimligt att delgivning ska ske med var och en av dem och när fler än tio delägare eller medlemmar i en samfällighet respektive sammanslutning ska delges. 13.2.5När juridisk person har underlåtit att fullgöra sin registreringsplikt Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får användas när en juridisk person, med vilken särskild delgivning med juridisk person inte kan användas, i strid mot gällande bestämmelser saknar registre- rad behörig företrädare och någon i bosatt person inte har utsetts att på den juridiska personens vägnar ta emot delgivning samt försök till delgivning med andra tillämpliga delgivningssätt har miss- lyckats eller sådana försök bedöms som utsiktslösa. Kungörelsedelgivning får även användas om en juridisk person, med vilken särskild delgivning med juridisk person får användas, saknar registrerad postadress. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Kungörelsedelgivning med en juridisk person får enligt delgivningslag användas i vissa fall när denne har underlåtit att fullgöra sin registreringsplikt. Enligt 16 § andra stycket 3 får kungörelsedelgivning användas om en juridisk person i strid mot gällande bestämmelser saknar registrerad behörig företrädare och någon i bosatt person inte har utsetts att på den juridiska personens vägnar ta emot delgivning samt delgivningsförsök enligt 9 och 1113 §§ i samma lag har misslyckats eller bedömts som utsiktslösa. Om den juridiska personen har en registrerad postadress, ska ett meddelande om kungörelsedelgivningen sändas med post till den adressen. Bestäm- melsen syftar till att underlätta delgivning med juridiska personer som åsidosätter skyldigheten att anmäla ändringar i företrädarkretsen för registrering. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att andra delgivningsmöjligheter inte står till buds. Om det t.ex. kan konstateras att en viss person är behörig att företräda den juridiska personen, utan att detta har antecknats i registret, ska i första hand försök göras att överlämna handlingen till honom eller henne (prop. 1992/93:68 s. 65 f. och 82 f.). Behovet av den aktuella bestämmelsen kommer att minska påtagligt genom införandet av delgivningssättet särskild delgivning med juridisk person (jfr NJA 2005 s. 175). Den kan dock fylla en viktig funktion när en juridisk person som inte omfattas av tillämpningsområdet för särskild delgivning med juridisk person åsidosätter sin registrerings- skyldighet, t.ex. en stiftelse (se närmare avsnitt 11.2) Regeringen ansluter sig därför till promemorians förslag att en motsvarande bestämmelse bör tas in i den nya delgivningslagen. med bestämmelserna om särskild delgivning med aktiebolag infördes en bestämmelse om att kungörelsedelgivning ska kunna användas om ett aktiebolag saknar en registrerad postadress som kan användas för särskild delgivning med aktiebolag (16 § andra stycket 4 delgivningslag). Bestämmelsen tillkom för att ett aktiebolag inte ska kunna hindra en effektiv delgivning genom att underlåta att registrera en aktuell och användbar postadress (prop. 1996/97:132 s. 25 f.). I avsnitt 11.2 föreslås att det nya delgivningssättet särskild delgivning med juridisk person ska få användas vid delgivning med ytterligare ett antal Prop. 2009/10:237 juridiska personer som är skyldiga att ha en registrerad postadress. görelsedelgivning bör därför kunna användas när en juridisk person saknar en registrerad postadress som kan användas för särskild delgiv- ning med juridisk person. 13.2.6Mål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning Regeringens bedömning: Möjligheten att använda kungörelsedelgivning i mål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning bör inte utökas. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att svaranden i mål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning ska delges före- läggandet enligt samma regler som de som gäller för delgivning av stäm- ning i tvistemål. Det innebär att kungörelsedelgivning föreslås kunna ske i alla slags mål i den summariska processen. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser yttrar sig särskilt i denna del. , som i huvudsak är positiv till förslaget, framför vissa synpunkter på de konsekvenser som förslaget medför och anser att det bör klargöras hur en utvidgad möjlighet till kungörelse- delgivning förhåller sig till bestämmelserna om att sökanden kan erbjudas att utföra partsdelgivning. Svensk inkasso avstyrker förslaget. Skälen för regeringens bedömning Enligt lagen (1946:808) om lagsökning och betalningsföreläggande (lagsökningslagen) fick en ansökan om lagsökning delges i enlighet med vad som enligt gällde för delgivning av stämning i tvistemål. När lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och hand- räckning infördes övervägdes delgivningsförfarandet på nytt. Slutsatsen blev att spikning kunde godtas som delgivningssätt men däremot inte kungörelsedelgivning. Som skäl för denna slutsats anförs i förarbetena att man vid spikning har rimliga garantier för att handlingarna verkligen når den sökte medan chansen att svaranden genom kungörelse verkligen får del av handlingarnas innehåll generellt sett får betraktas som liten. I lagtexten (29 §) angavs att delgivning inte fick ske genom kungörelse enligt 15 § delgivningslag. Undantaget gäller alltså inte kungörelsedelgivning enligt 16 §. Den paragrafen gällde dock, enligt dess dåvarande lydelse, endast för sådana situationer som knappast kunde förväntas bli aktuella i mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning. Däremot ansågs kungörelsedelgivning kunna användas i mål om särskild handräckning eftersom utslaget i ett sådant mål inte får rättskraft över det bakomliggande rättsförhållandet (prop. 1989/90:85 s. 61 f.). En utvärdering av de genom lagen om betalningsföreläggande och handräckning genomförda ändringarna i den summariska processen ledde till att det blev möjligt att tillgripa kungörelsedelgivning i mål om betalningsföreläggande såvitt gäller en begäran om fastställelse till betalning ur viss egendom. Utrymmet för att tillämpa kungörelsedelgiv- ning i mål om betalningsföreläggande och handräckning har därefter utvidgats genom ändringar delgivningslag. Sedan lagen om betalningsföreläggande och handräckning trädde i kraft har 16 §, som inte omfattas av undantaget i 29 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning, ändrats så att kungörelse enligt den paragrafen även får ske i vissa fall då en juridisk person saknar registrerad behörig ställföre- trädare (prop. 1992/93:68 s. 65 f.) samt när ett aktiebolag saknar en registrerad postadress som kan användas för särskild delgivning med aktiebolag (prop. 1996/97:132 s. 25 f.). När inte lyckas delge svaranden med de delgivningssätt som står till buds får myndigheten erbjuda sökanden att själv ombesörja delgivningen. Om sökanden inte antar erbjudandet, ska ansökningen avvisas (30 § lagen om betalningsföreläggande och hand- räckning). Sökanden kan då välja att ansöka om stämning vid tingsrätt och där i sista hand få till stånd delgivning av ett tredskodomsföre- läggande genom kungörelsedelgivning. Mot bakgrund av de förändringar som redogörs för ovan anges i promemorian att de skäl som har anförts mot att generellt tillåta kungörelsedelgivning i mål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning inte längre har samma tyngd. I promemorian konstateras att ett kvarstående argument mot att utvidga tillämpningsområdet för kungörelsedelgivning inom den summariska processen kan vara risken för att en sådan ordning leder till onödiga kostnader om utslagen sällan kan verkställas vilket ofta torde vara fallet när svaranden är en fysisk person som saknar känt hemvist. I promemorian görs bedömningen att fördelarna med att låta använda kungörelse- delgivning fullt ut inom den summariska processen överväger de nämnda nackdelarna. Endast ett fåtal remissinstanser yttrar sig särskilt i frågan. Kronofogde- myndigheten, som i huvudsak är positiv till förslaget anser att det bör klargöras hur förslaget att utvidga möjligheterna till kungörelsedelgiv- ning förhåller sig till bestämmelsen att en ansökan ska avvisas om inte ett erbjudande om partsdelgivning antas (30 § lagen om betalningsföre- läggande och handräckning). anser vidare att de ekonomiska konsekvenserna av förslaget underskattas. Inom den summariska processen erbjöds partsdelgivning i nästan 27 000 mål och hinder mot delgivning av något slag förväntas för uppkomma i sammanlagt ca 90 000 mål. Svensk Inkasso avstyrker förslaget och anser att promemorians förslag kommer att medföra såväl en ökad arbetsbelastning i form av ökade utredningsinsatser som ökade kostnader för annonsering. Svensk Inkasso befarar att dessa konsekvenser kan komma att innebära förlängda handläggningstider i hela den summariska processen. Regeringen anser att promemorians förslag har vissa fördelar. Det ligger dessutom i linje med de åtgärder som har vidtagits på andra områden för att renodla domstolarnas uppgifter genom att flytta Prop. 2009/10:237 ärenden som är rättsligt okomplicerade från domstolarna till andra Som konstateras i promemorian finns det därmed ett intresse för det allmänna att verka för att fler obestridda krav avgörs inom den summariska processen i stället för i domstol. och Svensk Inkasso anför finns det dock andra konsekvenser av promemorians förslag som kan tala mot att genomföra det. Regeringen anser sig därför inte ha tillräckligt underlag för att i detta lagstiftningsärende föreslå en utvidgning av möjligheterna att använda kungörelsedelgivning inom den summariska processen. 13.3Närmare om kungörandet m.m. Regeringens förslag: Huvudregeln är att ett meddelande om kungörelse- delgivning annonseras i tidning. Annonsering ska alltid ske i Post- och . Om det finns skäl till det, ska annonsering även ske i ortstidning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet tillstyrker förslaget eller lämnar det utan Endast ett fåtal remissinstanser yttrar sig särskilt i denna del. Några remissinstanser, bl.a. Kammarrätten i och , ifrågasätter om annonsering i Post- och verkligen har samma spridningseffekt som annonsering i ortstidningar. Arbetsdomstolen anser att det ska vara fakultativt för myndigheten att välja om annonsering även ska ske i ortstidning. Skälen för regeringens förslag Huvudregeln vid kungörelsedelgivning är enligt delgivningslag att meddelandet om att handlingen hålls tillgänglig och om handlingens huvudsakliga innehåll ska införas i Post- och och ortstidning eller endera av dessa. Bestämmelser om kungörande i orts- tidning finns i lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Kungörande i ortstidning innebär att kungörelsen ska in- föras i alla lokala dagstidningar som har en spridning av någon betyden- het bland dem inom orten till vilka kungörelsen riktar sig (3 § första ska anses ha sådan spridning om den kan beräknas vara spridd till av hushållen i orten eller om den kan beräknas vara spridd till av hushållen i viss kommun inom det berörda området. Om myndigheten finner det uppen- bart att syftet med tillkännagivandet kan nås även om kungörelsen införs endast i ett mindre antal lokala dagstidningar, får dock detta ske (3 § andra stycket). Med dagstidning avses allmän nyhetstidning av dags- presskaraktär, som normalt ges ut med minst ett nummer och som har en på vardagar i huvudsak abonnerad upplaga (3 § tredje Legaldefinitionen av begreppet ortstidning har bl.a. motiverats av att det från allmänt demokratiska synpunkter är av särskild betydelse att ingen diskrimineras på grund av sitt tidningsval. När det gäller valet mellan Post- och och ortstidning enligt nuvarande ordning anförs i förarbetena att det ankommer på den kungörande myndigheten att med ledning av omständigheterna bestämma hur tidningskungörandet ska anordnas. Valet ska ske med utgångspunkt i respektive tidningsforms användningsområde (prop. 1976/77:63 s. 194). Dessutom finns i en rad olika författningar särskilda bestämmelser om att kungörelse i ett visst slags mål eller ärende ska tas in endast i ortstidning respektive endast i Post- och (t.ex. 22 kap. 3 och 11 §§ samt 13 kap. 20 § jordabalken) eller kungöras på annat sätt. I vissa författningar gäller särskilda bestämmelser om kungörande som i andra avseenden innebär avvikelser från delgivningslagens bestämmel- ser. Som exempel kan nämnas att rätten i konkursärenden får besluta att kungörelser som rör annat än själva konkursbeslutet endast ska införas i någon eller några av ortstidningarna. publiceras Post- och på webbplats på Internet. Förändringen har inneburit att kungörelserna publiceras snabbare och därmed också kommer snabbare till allmänhetens kännedom. Webbplatsen har utformats på ett sådant sätt att det finns ett flertal olika sökfunktioner. Kungörelserna är sökbara efter bl.a. publiceringsdatum, kungörelsetyp, kungörelseobjekt efter namn eller person-/organisationsnummer, län och uppgiftslämnare (dvs. I promemorian görs bedömningen att kungörelserna genom denna förändring har fått en avsevärt bättre spridning än vad som var fallet tidigare. Utöver den ökade spridningen har publiceringen av Post- och på Internet inneburit lägre kungörande- kostnader för det allmänna. I promemorian anförs vidare att det enligt nuvarande ordning är svårt för en enskild person att bevaka sina intressen genom att ta del av kungörelser i mål och ärenden. För att vara helt säker på att få del av kungörelser måste han eller hon läsa minst en dagstidning samt Post- och . Syftet med annonseringen är naturligtvis att den som delgivningen avser ska få kännedom om detta (se t.ex. prop. 1970:13 s. 146). Vid en jämförelse framstår enligt prome- annonsering i Post- och numera i flertalet fall som ett bättre kungörandeform än ortstidning. För att öka förutsebarheten i tillämpningen föreslås mot den bakgrunden att annonsen, om tidnings- annonsering ska ske, alltid införs i Post- och . I promemorian konstateras att det i vissa fall finns skäl som talar för att annonsering sker även i ortstidning. Det gäller främst kungörelser som rör en enskild person som på goda grunder kan antas uppehålla sig på en viss ort eller som riktar sig uteslutande till personer på en viss ort. I promemorian görs bedömningen att det i sådana fall får anses lämpligt att myndigheten för in meddelandet även i ortstidning. Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller lämnar det utan invändning. Några remissinstanser, bl.a. Kammarrätten i och , ifrågasätter om annonsering i Post- och verkligen har samma spridningseffekt som Prop. 2009/10:237 annonsering i ortstidningar. Arbetsdomstolen anser tvärtom att det bör vara fakultativt för myndigheten att välja om annonsering även ska ske i ortstidning. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att förutsebarheten ökar om annonsering alltid sker i Post- och . När det gäller kungörelsedelgivning av juridiska personer som har underlåtit att fullgöra sin registreringsskyldighet (avsnitt 13.2.5) är sådan annonsering tillräcklig. I de fall som bl.a. Kammarrätten i och torde avse bör dock, liksom föreslås i promemorian, annonsering även ske i ortstidning. Om bestämmelsen görs helt fakultativ, som Arbetsdomstolen föreslår, minskar förutsebarheten och det finns en risk att bestämmelsen tillämpas alltför restriktivt av vissa myndigheter. Bestämmelsen bör därför för övriga fall utformas på så sätt att annonsering alltid ska ske i Post- och och, om det finns skäl till det, i ortstidning. 13.3.2Anslag i myndighetens lokal Regeringens förslag: Myndigheten ska i vissa fall kunna avstå från tidningsannonsering om kungörelsedelgivning redan har använts i målet eller ärendet. I sådana fall ska ett meddelande i stället anslås i myndig- hetens lokal. Däremot ska myndigheten inte längre kunna avstå från tidningsannonsering på den grunden att det finns särskild anledning att anta att annonsering i tidning är meningslöst. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser yttrar sig i denna del. Kriminalvården anser att det bör övervägas om det i vissa andra fall också ska kunna göras undantag från kravet på tidningsannonsering. anser att förslaget om att annonsering i tidning endast ska få underlåtas om kungörelsedelgivning redan har använts i målet eller ärendet utgör en försämring i förhållande till nuvarande ordning och kan förväntas leda till ökade kostnader för Domstolar. Skälen för regeringens förslag En myndighet får enligt nuvarande ordning avstå från tidnings- annonsering om antingen kungörelsedelgivning har ägt rum och därefter ny delgivning ska ske i samma mål eller ärende eller det finns särskild anledning att anta att införande i tidning är meningslöst (17 § första stycket andra och tredje meningarna delgivningslag). I sådana fall ska meddelandet i stället anslås i myndighetens lokaler. Enligt bestämmelsens tidigare lydelse fick myndigheten avstå från att annonsera i tidning och i stället anslå handlingen i myndighetens lokaler, om införande i tidning var uppenbarligen meningslöst. Som exempel på när rekvisitet skulle anses uppfyllt nämns i förarbetena den situationen att det är känt att den sökte har lämnat landet (prop. s. 108). Undantaget utvidgades då bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse. I förarbetena till denna ändring anförs att det egentligen är svårt att se när ett så strängt rekvisit som uppenbarligen meningslöst med fog kan anses uppfyllt. Lagens utformning ansågs därför inte särskilt lämplig för att urskilja de fall där det är berättigat att frångå tidningsannonsering och inskränka sig till att anslå meddelandet i fråga i myndighetens lokal. Syftet med förändringen var alltså att utvidga möjligheterna för myndigheterna att avstå från tidningsannonsering. Det uttalas dock att bestämmelsens nya lydelse inte innebär att myndigheten slentrianmässigt kan underlåta att kungöra genom annonsering i tidning (prop. 1993/94:19 s. 15 f. och 25). I föregående avsnitt görs bedömningen att förutsättningarna för att en person som är delgivningsmottagare faktiskt får kännedom om kun- görelsedelgivningen har ökat genom publiceringen av Post- och på Internet. Detta gäller särskilt när personen i fråga befinner sig utomlands. Om meddelandet publice- ras i Post- och får personer som befinner sig utomlands i princip lika goda förutsättningar att få vetskap om kungörelser som om de hade befunnit sig i . I promemorian görs med hänvisning till det anförda bedömningen att det därför är svårt att se någon situation där det numera är befogat att helt underlåta annonsering i Post- och när kungörelsedelgivning inte har använts i målet eller ärendet. I promemorian föreslås därför att det inte längre bör finnas någon möjlighet att helt avstå från tidningsannonsering på den grunden att det finns särskild anledning att anta att införande i tidning är meningslöst. Om kungörelsedelgivning har ägt rum i målet eller ärendet och ingen delgivningsmottagare har avhörts bör dock enligt promemorians förslag kungörelsedelgivning fortfarande kunna ske endast genom anslag i myndighetens lokaler. Bestämmelsen föreslås dock, liksom enligt delgivningslag, endast kunna tillämpas i de fall då antingen en delgivningsmottagare saknar känt hemvist och det inte kan klarläggas var han eller hon uppehåller sig eller det är fråga om en sådan situation då även spikning får användas (se närmare avsnitten 13.2.113.2.3). En remissinstans, , invänder mot förslaget och anser att det innebär en försämring mot nuvarande ordning. Regeringen konstaterar att promemorians förslag innebär visst merarbete och ökade kostnader i de fall där det enligt nuvarande ordning är tillåtet att helt underlåta att annonsera i tidning på den grunden att det finns särskild anledning att anta att sådan annonsering i tidning är meningslöst. En av utgångspunkterna för den nya delgivningslagen är dock att ett större ansvar läggs på parterna att bevaka pågående mål och ärenden. I linje med detta synsätt är det en fördel om enskilda ges ökade möjligheter att få kännedom om kungörelsedelgivningar. Det bör därför inte finnas något utrymme för att avstå från att annonsera i tidning första gången kungörelsedelgivning används i ett mål eller ärende. Har kungörelse- delgivning redan används i målet eller ärendet och meddelandet införts i tidning anser regeringen däremot att det är rimligt att låta det ankomma Prop. 2009/10:237 på den som delgivningen avser att bevaka sina intressen i målet eller Regeringen ansluter sig därför till promemorians förslag att myndigheten i samma utsträckning som enligt nuvarande ordning ska kunna avstå från tidningsannonsering om kungörelsedelgivning redan har använts i målet eller ärendet och att meddelandet i dessa fall i stället ska anslås i myndighetens lokal. 13.3.3Ytterligare delgivningsåtgärder i samband med kungörelsedelgivning Regeringens förslag: Vid kungörelsedelgivning ska i vissa fall ytter- ligare delgivningsåtgärder, utöver annonsering eller anslag i myndig- hetens lokaler, vidtas från beslutet om kungörelsedelgiv- ning. När kungörelsedelgivning sker med en obestämd krets, ett stort antal personer eller med delägare i samfällighet eller medlemmar i en samman- slutning ska meddelandet skickas till några av de personer som delgiv- ningen avser för att vara tillgängligt för alla dem som delgivningen avser. Om statlig myndighet eller kommun ingår bland dem som avses med delgivningen ska meddelandet alltid skickas till myndigheten eller kommunen. När kungörelsedelgivning sker med ett stort antal personer som hyr eller annars innehar lägenheter i samma fastighet ska ett meddelande anslås i den fastighet där de som delgivningen avser bor. När en juridisk person som i strid mot gällande bestämmelser saknar en registrerad företrädare delges genom kungörelsedelgivning, ska ett meddelande om delgivningen skickas till den registrerade postadressen om en sådan finns. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att bestämmelsen i 17 § andra stycket i 1970 års delgivningslag om att handlingen i vissa fall ska sändas med post till var och en av de personer som ska delges ska föras över till den nya lagen.