prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — 12 § Beslut av en kommun eller ett landsting får överklagas hos i fråga om 1.barns mottagande i grundsärskolan enligt 7 kap. 5 §, 2.uppskjuten skolplikt enligt 7 kap. 10 § andra stycket, 3.skolpliktens förlängning enligt 7 kap. 13 § eller skolpliktens upphörande enligt 7 kap. 14 §, 4. mottagande av en elev från en annan kommun enligt 9 kap. 13 §, 10 kap. 25 § eller 11 kap. 25 §, 5.åtgärder enligt 10 kap. 29 § tredje stycket för en elev som inte bor hemma, 6.placering vid en annan skolenhet än den vårdnadshavare önskar enligt 9 kap. 15 § andra stycket, 10 kap. 30 § andra stycket, 11 kap. 29 § andra stycket eller 19 kap. 19 § andra stycket, 7.behörighet eller mottagande i första hand enligt 16 kap. 36 § eller mottagande enligt 17 kap. 14 § när det gäller en utbildning i gymnasieskolan som utformats för en grupp elever, 8.tillhörighet till målgruppen för gymnasiesärskolan enligt 18 kap. 8 § andra stycket, 9.mottagande till vuxenutbildning enligt 20 kap. 13 §, 14 § andra stycket eller 22 §, till särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 7 § tredje stycket eller till utbildning i svenska för invandrare enligt 22 kap. 15 §, 10.upphörande av utbildningen för en elev i vuxenutbildning enligt 20 kap. 9 § andra stycket, i särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 9 § andra stycket eller i utbildning i svenska för invandrare enligt 22 kap. 16 § andra stycket, 11.att på nytt bereda vuxenutbildning enligt 20 kap. 9 § tredje stycket, särskild utbildning för vuxna enligt 21 kap. 9 § tredje stycket eller utbildning i svenska för invandrare enligt 22 kap. 17 §, 12.åtagande om interkommunal ersättning enligt 20 kap. 21 § tredje stycket, 13.rätt till utbildning eller annan verksamhet för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. Beslut som avses i första stycket 1, 4 och 712 får överklagas endast av barnet, eleven eller den sökande. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av en kommun eller ett landsting som kan överklagas till . Första punkten gäller en kommuns beslut om mottagande i grundsär- Bestämmelsen motsvarar delvis 3 kap. 5 § skollag. Av andra punkten följer att en kommuns beslut om uppskjuten skol- plikt får överklagas. Bestämmelsen motsvarar i sak 3 kap. 7 § tredje En kommuns beslut om skolpliktens förlängning enligt 7 kap. 13 § eller dess upphörande enligt 7 kap. 14 § får överklagas enligt tredje Denna möjlighet regleras såvitt gäller skolpliktens upphörande i 3 kap. 10 § tredje stycket skollag. Av fjärde punkten framgår att beslut som avser mottagande av en elev på grund av särskilda skäl i förskoleklass, grundskola eller grundsärskola med offentlig huvudman i en annan kommun får överklagas. Beslutet fattas av den kommun i vars skola eleven önskar gå. Detta är nytt vad gäller förskoleklassen och grundsärskolan. Den motsvaras såvitt avser till viss del av 4 kap. 11 § skollag. I femte punkten anges att beslut om åtgärder för en elev i grundskola med offentlig huvudman som inte bor hemma får överklagas. Före- skriften motsvarar delvis 4 kap. 11 § skollag. I sjätte punkten regleras möjligheten att överklaga beslut som avser placering av en elev vid en annan skolenhet inom förskoleklass, grund- skola, grundsärskola och gymnasiesärskola med offentlig huvudman än den vårdnadshavaren önskar. Kommunen får frångå vårdnadshavarens önskemål, dels om det annars skulle innebära betydande ekonomiska eller organisatoriska svårigheter för kommunen och dels med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. Punkten motsvarar 4 kap. 12 § skollag såvitt gäller möjligheten att överklaga beslut att i grund- skolan frångå vårdnadshavares önskemål med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. För de andra skolformernas del är hela över- klagandebestämmelsen ny. Sjunde punkten avser beslut av huvudmannen för en gymnasieskola i fråga om att ta emot sökande till en sådan utbildning som utformats för en grupp elever. Den har sin motsvarighet i 5 kap. 39 och 44 §§ skollag i den lydelse som trädde i kraft . Över- klagandemöjligheten gäller dock nu oavsett om huvudmannen är offent- lig eller enskild (se beträffande beslut av enskild huvudman 13 § första stycket 1). Kommunens beslut om huruvida en sökande till gymnasiesärskolan tillhör målgruppen för denna skolform får överklagas enligt åttonde punkten. Föreskriften motsvarar i huvudsak 6 kap. 8 § skollag, med den skillnaden att det anges att det är hemkommunen som fattar beslutet och inte som tidigare styrelsen för utbildningen. Nionde punkten avser beslut i fråga om mottagande till vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare. I sak motsvarande bestämmelser finns i 11 kap. 15 § och 23 § första stycket (vuxenutbildning), 12 kap. 14 § första stycket (särskild utbildning för vuxna) och 13 kap. 13 § (utbildning i svenska för invandrare) skollag. Ett beslut att inom vuxenutbildning ta emot en sökande till utbildning på gymnasial nivå innebär inte alltid att den sökande också antas till utbildningen. Ett beslut i fråga om antagning kan dock inte överklagas, varken genom förvalt- ningsbesvär eller för laglighetsprövning enligt kommunallagen (1991:900). På grundläggande nivå är det alltid hemkommunen som avgör frågan om mottagande, dvs. om den sökande har rätt att delta i utbildningen. Den som har rätt att delta i utbildning på grundläggande nivå ska också antas till utbildningen. En mottagen sökande till utbild- ning i svenska för invandrare ska alltid antas till utbildningen. Huvudmannens beslut om att en vuxenutbildning, en sär- skild utbildning för vuxna eller en utbildning i svenska för invandrare ska upphöra om en elev inte gör tillfredsställande framsteg får överklagas enligt tionde punkten. Bestämmelsen motsvarar delvis 11 kap. 15 § och 23 § första stycket ( vuxenutbildning), 12 kap. 14 § första stycket (särskild utbildning för vuxna) och 13 kap. 13 § (utbildning i svenska för invandrare) skollag. Enligt elfte punkten kan huvudmannens beslut om att efter upphörande på nytt bereda en person vuxenutbildning också överklagas till Skol- väsendets överklagandenämnd. Bestämmelsen motsvarar delvis 11 kap. 15 § och 23 § första stycket (vuxenutbildning), 12 kap. 14 § första stycket (särskild utbildning för vuxna) och 13 kap. 13 § (utbildning i svenska för invandrare) skollag. Enligt tolfte punkten kan en hemkommuns beslut om åtagande att svara för kostnaderna för utbildning som tillhandahålls av annan kommun vid särskilda skäl, s.k. interkommunal ersättning, överklagas. Över- klagandemöjligheten gäller endast utbildning på gymnasial nivå inom ramen för vuxenutbildning och finns endast för den sökande eller den studerande. Bestämmelsen är ny och har kommenterats i avsnitt 32.3.1. Av trettonde punkten framgår att beslut i fråga om en person har rätt till t.ex. utbildning enligt skollagen på grund av att personen kan anses bosatt i landet enligt 29 kap. 2 § andra stycket 3 får överklagas hos Skol- väsendets överklagandenämnd. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Enligt andra stycket får beslut i fråga om ett barn ska gå i grundsär- skolan, mottagande av en elev från en annan kommun, mottagande och beslut i fråga om vuxenutbildning överklagas av barnet, eleven eller den sökande. Detsamma gäller för beslut om s.k. interkommunal ersättning. Bestämmelsen innebär en begränsning i förhållande till förvaltnings- lagens allmänna regler om vem som får överklaga ett beslut. I 22 § för- valtningslagen (1986:223) anges att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Denna föreskrift gäller dock endast om inte annat särskilt anges i lag eller förordning. Bestämmelsen i andra stycket medför att de aktuella be- sluten, i enlighet med vad som gäller för motsvarande beslut enligt skollag, inte kan överklagas av t.ex. hemkommunen. Av 29 kap. 12 § framgår emellertid att t.ex. en elev som har fyllt har rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt skollagen. Denna rätt gäller också ansökan till gymnasieskolan, gymnasiesärskolan eller till skolformerna för vuxna och överklagande av beslut i fråga om sådan utbildning även om den sökande eller den klagande inte har uppnått . Beslut av en enskild huvudman 13 § Beslut av en enskild huvudman får överklagas hos i fråga om 1. behörighet och mottagande enligt 16 kap. 36 § eller mottagande enligt 17 kap. 14 § när det gäller en utbildning i gymnasieskolan som utformats för en grupp elever, eller 2. rätt till utbildning eller annan verksamhet för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. Beslut som avses i första stycket 1 får överklagas endast av den sökande. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av en enskild huvudman . 2009/10:165 som får överklagas till . Första punkten avser beslut av en enskild huvudman för en gymnasie- skola i fråga om att ta emot sökande till en sådan utbildning som ut- formats för en grupp elever. Bestämmelsen har i sak sin motsvarighet i 5 kap. 39 och 44 §§ skollag i den lydelse som trädde i kraft . De nämnda paragraferna har dock endast gällt den offentliga gymnasieskolan. Överklagandemöjligheten enligt kapitlet gäller nu oavsett om huvudmannen är offentlig eller enskild (se närmare ovan kommentaren till 12 § första stycket 8). Av andra punkten framgår att beslut i fråga om en person har rätt till t.ex. utbildning enligt skollagen på grund av att personen kan anses bo- satt i landet enligt 29 kap. 2 § andra stycket 3 får överklagas hos Skol- väsendets överklagandenämnd. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Enligt andra stycket får beslut i fråga om mottagande enligt första punkten överklagas endast av den sökande (jfr kommentaren till 12 § andra stycket). Beslut av Specialpedagogiska skolmyndigheten 14 § Beslut av Specialpedagogiska skolmyndigheten får överklagas hos i fråga om 1.barns mottagande i specialskolan enligt 7 kap. 6 §, 2.skolpliktens förlängning enligt 7 kap. 13 § eller skolpliktens upphörande enligt 7 kap. 14 §, 3.åtgärder enligt 12 kap. 25 § andra stycket för en elev som inte bor hemma, 4.rätt till utbildning för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. Beslut som avses i första stycket 1 får överklagas endast av barnet. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av Specialpedagogiska skolmyndigheten som får överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd. Första punkten avser beslut om mottagande i specialskolan. Be- stämmelsen motsvarar delvis 3 kap. 5 § skollag. Av andra punkten framgår att Specialpedagogiska skolmyndighetens beslut i fråga om skolpliktens förlängning eller upphörande får över- klagas. Möjligheten att överklaga beslut om skolpliktens upphörande regleras i 3 kap. 10 § tredje stycket skollag. Möjligheten att överklaga beslut om skolpliktens förlängning är ny. I tredje punkten anges att beslut som avser åtgärder enligt 12 kap. 25 § andra stycket för en elev i specialskolan som måste bo utanför det egna hemmet får överklagas. Föreskriften motsvarar delvis 7 kap. 8 § skollag. Av fjärde punkten framgår att beslut i fråga om en person får gå i specialskolan på grund av att personen kan anses bosatt i landet enligt 29 kap. 2 § andra stycket 3 får överklagas hos Skolväsendets över- klagandenämnd. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Enligt andra stycket får beslut i fråga om en elev ska fullgöra sin skol- plikt i specialskola endast överklagas av eleven. av överklaganderätten fanns tidigare i 3 kap. 5 § andra stycket Prop. 2009/10:165 skollag (jfr i övrigt kommentaren till 12 § andra stycket). 15 § Beslut av Sameskolstyrelsen får överklagas hos i fråga om 1.barns mottagande i sameskolan enligt 7 kap. 7 §, 2.åtgärder enligt 13 kap. 16 § andra stycket för en elev som inte bor hemma, 3.rätt till utbildning för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. Beslut som avses i första stycket 1 får överklagas endast av barnet. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av Sameskolstyrelsen som får överklagas hos . Första punkten avser beslut i fråga om ett barn får gå i sameskolan. Föreskriften motsvarar i huvudsak 8 kap. 6 § andra stycket skollag. I andra punkten anges att beslut avseende åtgärder enligt 13 kap. 16 § andra stycket för en elev i sameskolan som måste bo utanför det egna hemmet får överklagas. Bestämmelsen är ny. Av tredje punkten framgår att beslut i fråga om ett barn får gå i same- skolan på grund av att barnet kan anses som bosatt i landet enligt 29 kap. 2 § andra stycket 3 får överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Enligt andra stycket får beslut i fråga om en elev får fullgöra sin skol- plikt i sameskola endast överklagas av barnet. En liknande begränsning av överklaganderätten fanns tidigare i 8 kap. 6 § andra stycket skollag (jfr i övrigt kommentaren till 12 § andra stycket). Beslut av en rektor 16 § Beslut av en rektor får överklagas hos i fråga om 1.åtgärdsprogram enligt 3 kap. 9 §, 2.särskilt stöd i en särskild undervisningsgrupp eller enskilt enligt 3 kap. 11 §, 3.anpassad studiegång enligt 3 kap. 12 §. Vid prövning av ett överklagande enligt första stycket 1 ska nämnden antingen fastställa eller upphäva det överklagade beslutet. Om det överklagade beslutet upphävs ska ärendet, om det behövs, visas åter till rektorn för ny prövning. I paragrafen anges vilka beslut av en rektor som får överklagas hos Skol- Av paragrafen framgår att beslut av en rektor får överklagas hos Skol- väsendets överklagandenämnd om beslutet rör antingen åtgärdsprogram enligt 3 kap. 9 § (punkt 1), särskilt stöd i en annan elevgrupp eller enskilt enligt 3 kap. 11 § (punkt 2) eller anpassad studiegång enligt 3 kap. 12 § (punkt 3). Överklagandemöjligheten i första punkten är ny. program kan antingen vara fattade av rektor eller av den som rektor gett i uppdrag att utföra denna uppgift, se 3 kap. 9 § andra stycket. första stycket nämnda paragraf ska åtgärdsprogram utarbetas för en elev . 2009/10:165 som ska ges särskilt stöd. Av programmet ska det framgå vilka behoven är, hur de ska tillgodoses samt hur åtgärderna ska följas upp och utvärde- ras. Bestämmelsen innebär att en rätt till förvaltningsbesvär införs be- träffande beslut om åtgärdsprogram. Nämnden har dock inte möjlighet att sätta ett annat beslut i det överklagade beslutets ställe. Om nämnden anser att beslutet är felaktigt om utredningen visar att eleven ska ges särskilt stöd i annan omfattning eller form än vad som skett har nämn- den att upphäva beslutet och återförvisa ärendet till rektorn vid skolen- heten för ny handläggning. Rektorn måste då fatta ett nytt beslut i fråga om åtgärdsprogram. Regleringen i andra punkten motsvaras delvis av 8 kap. 1 § grund- skoleförordningen (1994:1194). Överklagandemöjligheten enligt tredje punkten av beslut om anpassad studiegång är ny. Sådana beslut har kunnat överklagas endast genom laglighetsprövning enligt kommunallagen (1991:900). Överklagandebestämmelserna i paragrafen gäller oavsett om huvud- mannen för utbildningen är offentlig eller enskild. Beslut av den nämnd som avses i 15 kap. 38 § 17 § Beslut av den nämnd som avses i 15 kap. 38 § i fråga som avses i samma paragraf får överklagas hos . överklagas endast av den som har begärt utbildningen. Ett beslut om placering vid en viss skolenhet får dock inte överklagas. Av paragrafen framgår att beslut av den nämnd som avses i 15 kap. 38 § i fråga om mottagning och antagning till Rh-anpassad utbildning och andra beslut i fråga om rätt till sådan utbildning får överklagas hos Skol- Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 60 § i skollag i den lydelse som trädde i kraft . 18 § Andra beslut enligt denna lag än som anges i detta kapitel får överklagas bara om överklagande får ske enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). beslut i fråga om antagning till utbildning får dock inte överklagas. Beslut av med anledning av ett överklagande dit får inte överklagas. Bestämmelsen i paragrafens första stycke är ny och tydliggör att andra beslut än de som räknas upp i kapitlet inte får överklagas annat än enligt föreskrifterna om laglighetsprövning i 10 kap. kommunallagen (1991:900). Att beslut av bolag och andra enskilda organ endast med stöd av särskilda bestämmelser får överklagas till en förvaltningsdomstol eller till en förvaltningsmyndighet följer dock redan av lagen (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentliga Vidare framgår att beslut i fråga om antagning inte får överklagas, varken genom förvaltningsbesvär eller enligt bestämmel- serna om laglighetsprövning. Förbudet mot att överklaga beslut i fråga om antagning motsvarar förbuden mot att överklaga beslut om antagning respektive intagning i 5 kap. 45 § tredje stycket (gymnasieskolan), Prop. 2009/10:165 11 kap. 23 § andra stycket (vuxenutbildning) och 12 kap. 14 § andra stycket (särskild utbildning för vuxna) skollag, vad gäller gymnasieskolan i den lydelse som trädde i kraft . Andra stycket motsvarar 1 kap. 14 § tredje stycket skollag. Av bestämmelsen följer att inte heller Skolväsendets överklagande- nämnds beslut enligt 27 kap., eller eventuella andra beslut som har med handläggningen av ett ärende enligt förevarande lag att göra, får över- klagas. Överklagandebeslutet gäller alltså även beslut om avvisning av ett överklagande. Även ett sådant beslut har ju tillkommit med anledning av ett överklagande. 29 kap. Övriga bestämmelser Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om bosättning (25 §§), hemkommun och hemlandsting (6 §), utlandssvenska elever (7 §), personer med begåvningsmässig funktionsnedsättning (8 §), information om icke skolpliktiga ungdomar (9 §), handläggning (10 och 11 §§), talerätt (12 §), samverkan och anmälan till socialnämnden (13 §), tystnadsplikt (14 §), riksinternatskolor (15 och 16 §§), International Baccalaureate (17 §), överlämnande av betygshandlingar (18 §), informationsskyldighet (19 §), och övriga bemyndiganden (2029 §§). Paragrafen saknar motsvarighet skollag. 2 § Med bosatt i landet avses i denna lag den som ska vara folkbokförd här enligt folkbokföringslagen (1991:481). Som bosatt i landet ska vid tillämpningen av denna lag anses även den som inte är folkbokförd här men som 1. omfattas av 1 § första eller tredje stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl., 2. vistas här med stöd av tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen (2005:716), 3. har rätt till utbildning eller annan verksamhet enligt denna lag till följd av , avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer, eller 4. är familjemedlem till en person som tillhör en främmande makts be- skickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall och som inte omfattas av 3. Begränsningar i rätten till utbildning för dem som avses i andra stycket följer av 3 §. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Enligt äldre förarbetsuttalanden anses den vara bosatt i landet som rätteligen ska vara folkbokförd här (prop. 1985/86:10 s. 81). Genom bestämmelsen i första stycket lagfästs denna princip. I andra stycket uppräknas vissa kategorier som vid tillämpning av denna lag ska likställas med bosatta och som således har samma möjlig- het till utbildning m.m. som bosatta. Vissa begränsningar av denna möj- lighet framgår av 3 §. Av 7 kap. 2 § tredje stycket framgår vidare att skolplikt inte gäller för de barn som likställs med bosatta enligt denna paragrafs andra stycke. Personkretsen enligt första och andra punkterna är densamma som kan få utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg inom det offent- liga skolväsendet för barn och ungdomar enligt 1 § förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. Begränsningar i dessa personers rätt till utbildning i gymnasieskola, gymnasiesärskola och utbildning för vuxna framgår nu av 3 § första stycket. I första punkten avses personer som har ansökt om uppehållstillstånd i enligt 4 kap. 1, 2 eller 2 a § utlänningslagen (2005:716), dvs. asylsökande, personer som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av be- stämmelserna i 21 kap. 24 eller 6 § utlänningslagen samt personer som har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Punkten omfattar också vissa asylsökande barn som inte omfattas av bestämmelserna om bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Det gäller asyl- sökande barn som inte vistas på någon förläggning och som bor med en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd. Dessa barn omnämns i 1 § tredje stycket lagen om mottagande av asylsökande m.fl. I andra punkten inbegrips de som utan att vara folkbokförda i vistas i landet enligt ett beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 15 § utlänningslagen. Det är fråga om personer som vistas här enligt ett beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd för att förunder- sökning eller huvudförhandling i brottmål ska kunna genomföras. När tillståndstiden har löpt ut anses de inte längre som bosatta i landet. Tredje punkten avser sådana personer som inte är folkbokförda i landet, men kan härleda sin rätt till utbildning eller annan verksamhet enligt skollagen från , avtalet om Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer. Ett beslut i ett ärende om ett barn ska få gå i t.ex. grund- skola, specialskola eller sameskola på grund av att barnet kan anses som bosatt i landet enligt denna bestämmelse får överklagas hos Skol- väsendets överklagandenämnd enligt 28 kap. I fjärde punkten är det fråga om familjemedlemmar till personer som avses i 5 § folkbokföringslagen (1991:481) och som inte är folkbokförda i . I paragrafens tredje stycke anges att begränsningar i rätten till utbild- ning för de personer som avses i andra stycket följer av 3 §. Lagrådet har anfört att begreppet bosatt i bör förklaras i anslutning till de definitioner som finns i 1 kap. 3 §. Eftersom de begrepp som definieras i 1 kap. 3 § är av delvis annan karaktär och med hänsyn till lagens struktur i övrigt anser regeringen emellertid att definitionen bör finnas i detta kapitel. 3 § De personer som avses i 2 § andra stycket 1 och 2 har rätt till utbildning i gymnasieskola och gymnasiesärskola endast om de har påbörjat utbildningen innan de fyllt . De har inte rätt till utbildning i vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna eller utbildning i svenska för invandrare. De personer som avses i 2 § andra stycket 4 har endast rätt till utbildning i grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, anges vissa begränsningar av den möjlighet till utbildning m.m. som följer av 2 §. Första meningen i paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 6 § förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skol- barnsomsorg för asylsökande barn m.fl. Möjligheten till utbildning i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan gäller endast om ungdomarna faktiskt har kunnat påbörja utbildningen . Första styckets andra mening motsvarar i sak den begränsning som gäller enligt den nämnda förordningen, dvs. de berörda personernas rätt till utbildning omfattar inte skolformerna för vuxna. Enligt andra stycket har de som är familjemedlemmar till en person som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall endast rätt till utbildning i grundskola, grundsär- skola, specialskola eller sameskola. Någon sådan begränsning gäller dock inte för de som är familjemedlemmar till en person som är med- borgare i en EU/EES-stat.