prop · GX03119 · 2010-03-15 00:00:00 — Regeringens proposition 2009/10:119 Förlängning av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning och lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska fortsätta att gälla till och med . Det föreslås också att det i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott införs en bestämmelse om förbud mot avlyssning av telefonsamtal eller andra telemeddelanden mellan en enskild och någon av de yrkeskategorier som anges i 36 kap. 5 § andrasjätte styckena , bl.a. personal inom sjukvården, präst inom trossamfund och journalister. Vidare föreslås att bestämmelserna i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska vara tillämpliga på grovt brott enligt 6 § i den lag om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terrorristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet som regeringen föreslår i propositionen Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism (prop. 2009/10:78). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning.............................. 2.2Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, dels ändring i samma lag Ärendet och dess beredning.............................................................. Bakgrunden till nuvarande reglering ................................................ Allmänt om straffprocessuella tvångsmedel ...................... Särskilt om hemlig rumsavlyssning ................................. 4.3Särskilt om tvångsmedel för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ..................................................... 5 Nuvarande reglering ....................................................................... Lagen om hemlig rumsavlyssning ................................... 5.2Lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt 6 Överväganden och förslag .............................................................. Lagen om hemlig rumsavlyssning ................................... 6.2Lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt Förbud mot hemlig teleavlyssning i vissa Lagens tillämplighet på brott enligt den föreslagna lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Utvärdering av buggning ........och preventiva tvångsmedel (SOU 2009:70) Bilaga 2 Betänkandets ................författningsförslag (SOU 2009:70) Bilaga 3 Förteckning ............över remissinstanserna (SOU 2009:70) Bilaga 4 Promemorians ..................författningsförslag (Ds 2009:17) Bilaga 5 Förteckning ...............över remissinstanserna (Ds 2009:17) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om fortsatt giltighet av lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning, 2.lag om dels fortsatt giltighet av lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, dels ändring i samma lag. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning Härigenom föreskrivs att lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning, som gäller till utgången av 2010, ska fortsätta att gälla till och med . 5. terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om terroristbrott eller grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, eller 2.2 Förslag till lag om dels fortsatt giltighet av lagen Prop. 2009/10:119 (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, dels ändring i samma lag Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, som gäller till utgången av 2010, dels att lagen ska fortsätta att gälla till och med , dels att 1 och 11 §§ ska ha följande lydelse. Tillstånd till hemlig teleavlyssning enligt 27 kap. 18 § första stycket , hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 19 § första stycket eller hemlig kameraövervakning enligt 27 kap. 20 a § första stycket får meddelas, om det med hänsyn till omständigheterna finns särskild anledning att anta att en person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar 1.sabotage eller grovt sabotage enligt 13 kap. 4 eller 5 § , 2.mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 3.uppror, väpnat hot mot laglig ordning eller brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 1, 3 eller 5 § , 4.högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller grov olovlig underrättelseverksamhet enligt 19 kap. 1, 2, 5, 6 eller 8 § eller 10 § tredje stycket , 5. terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:000) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 6. mord, dråp, grov misshandel, människorov eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 1, 2 eller 6 § eller 4 kap. 1 § eller 2 § första stycket i avsikt att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. 1 Senaste lydelse 2009:77 Hemlig teleavlyssning får inte ske av telefonsamtal eller andra telemeddelanden mellan den som är misstänkt för något brott och hans eller hennes försvarare. Om det framkommer under avlyssningen att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, ska avlyssningen avbrytas. Upptagningar och uppteckningar från en hemlig teleavlyssning ska, i den mån de omfattas av förbudet, förstöras. Hemlig teleavlyssning får inte ske av telefonsamtal eller andra telemeddelanden där den som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne, enligt 36 kap. 5 § andrasjätte styckena , om det som har sagts eller på annat sätt framkommit. Om det av avlyssningen framgår att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, ska avlyssningen avbrytas. Upptagningar och uppteckning- ar från en hemlig teleavlyssning ska, i den utsträckning de omfattas av förbudet, förstöras. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning och lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott trädde i kraft och gäller till och med . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att utvärdera hur de angivna lagarna har tillämpats. Syftet med utvärderingen var bl.a. att analysera om lagarna har fått avsedd effekt, om de uppfyller de brottsbekämpande myndigheternas behov och om kontrollmekanismer och övriga rättssäkerhetsgarantier är tillräckliga. I uppdraget ingick även att belysa vilken inverkan tvångsmedelsanvändningen enligt de aktuella lagarna har på den personliga integriteten. Utredningen, som antog namnet Utredningen om utvärdering av vissa hemliga tvångsmedel, överlämnade betänkandet Utvärdering av buggning och preventiva tvångsmedel (SOU 2009:70). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. De författningsförslag som presenteras i betänkandet framgår av bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanserna framgår av bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2009/6312/Å). Regeringen beslutade propositionen Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism (prop. 2009/10:78). I propositionen föreslår regeringen att godkänner konvention om förebyggande av terrorism. Vidare föreslår regeringen den lagstiftning som krävs för att ska uppfylla åtagandena i konventionen och för att genomföra EU:s rambeslut om ändring av rambeslutet om bekämpande av terrorism. I propositionen föreslås dels en ny lag om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, dels att bestämmelserna i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott ska vara tillämpliga på brott enligt lagen. Lagarna föreslås träda i kraft . I den departementspromemoria som låg till grund för förslagen i propositionen (Ds 2009:17) finns dessutom ett förslag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Promemorians författningsförslag i den delen finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju 2009/3074/L5). I denna proposition behandlar regeringen förslagen i betänkandet och förslaget i departementspromemorian om ändring i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. förslag stämmer överens med lagrådsremissens utom såvitt avser vissa Prop. 2009/10:119 redaktionella ändringar. 4 Bakgrunden till nuvarande reglering 4.1Allmänt om straffprocessuella tvångsmedel innehåller inte någon definition av vad som utgör ett straffprocessuellt tvångsmedel. En definition av tvångsmedel som ofta används är att tvångsmedel är sådana direkta ingripanden mot person eller egendom som företas i myndighetsutövning och som utgör intrång i någons rättssfär (SOU 1995:47, s. 137 f.). Ett straffprocessuellt tvångsmedel används i brottsförebyggande eller brottsutredande syfte eller för att säkra verkställigheten av en dom i brottmål. Den enskilde är i förhållande till staten tillförsäkrad ett skydd av sin privata sfär genom bestämmelser i regeringsformen (RF), offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), och internationella konventioner som om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Bestämmelserna i 2 kap. RF garanterar den enskilde ett antal grundläggande fri- och rättigheter gentemot det allmänna. Bestämmelserna omfattar bland annat skydd mot påtvingat kroppsligt ingrepp, kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång, undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse samt hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande (2 kap. 6 § RF). Vissa av de grundlagsfästa fri- och rättigheterna kan begränsas genom lag om begränsningen sker för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (2 kap. 12 § RF). Bland annat anses förebyggande och utredning av brott vara sådana godtagbara ändamål. Av 2 kap. RF framgår vidare att lag eller annan författning inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av (2 kap. 23 § RF). fastslår i artikel 8:1 den enskildes rätt till respekt för privat- och familjeliv, hem och korrespondens. Ett intrång i den privata sfär som artikeln avser skydda får bara inskränkas med stöd av lag om det behövs för att i ett demokratiskt samhälle skydda vissa särskilt angivna intressen. Bland annat får inskränkning genom lag ske med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott (artikel 8:2). De straffprocessuella tvångsmedlen används i brottsförebyggande eller brottsutredande syfte eller för att säkra verkställighet av dom i brottmål och är sådana inskränkningar i privatlivet som är tillåtna enligt regeringsformen och . Vid utarbetandet av den befintliga tvångsmedelsregleringen har en avvägning gjorts mellan å ena sidan den enskildes rättmätiga krav på integritet och rättssäkerhet i förhållande till staten och å andra sidan samhällets behov av en effektiv brottsbekämpning till skydd för medborgarna. Den reglerade befogenheten att använda tvångsmedel som finns är som ett resultat av denna avvägning försedd med bestämmelser till skydd för den personliga Prop. 2009/10:119 integriteten. Användningen av straffprocessuella tvångsmedel styrs, som en följd av bestämmelserna i 2 kap. RF, av allmänna principer om legalitet, ändamål, behov och proportionalitet. Legalitetsprincipen innebär att en myndighet inte utan stöd i lag eller annan författning får ingripa i en enskilds rättssfär. Ändamålsprincipen innebär att tvångsmedel endast får användas för sådana syften som lagstiftningen anger för tvångsmedlet. Behovsprincipen innebär att ett tvångsmedel endast får användas om det finns ett påtagligt behov av det och det inte är möjligt att uppnå resultat med en mindre ingripande åtgärd. Proportionalitetsprincipen, som även framgår uttryckligen bl.a. av bestämmelser i 2428 kap. , innebär att en tvångsåtgärd mot en enskild endast får tillgripas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som den innebär för den enskilde eller för något annat motstående intresse. Gripande, anhållande, häktning, husrannsakan, kroppsbesiktning, kroppsvisitation och beslag är exempel på straffprocessuella tvångsmedel. Samtliga dessa tvångsmedel kan genomföras med faktiskt tvång mot den enskilde. Även postkontroll, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning utgör straffprocessuella tvångsmedel. De hemliga tvångsmedlen kännetecknas av att uppgifter, till skillnad från vid andra tvångsmedel, hämtas in i hemlighet dvs. verkställighet sker utan den enskildes vetskap. Något faktiskt tvång vid verkställigheten är därför inte aktuellt. Även prövningen av frågan om ett hemligt tvångsmedel ska tillåtas sker med nödvändighet utan den enskildes vetskap. En eventuell underrättelse om tvångsmedlet lämnas under vissa förutsättningar till den enskilde först i efterhand. Det hemlighållande i förhållande till den enskilde som reglerna om hemliga tvångsmedel alltså innebär är själva förutsättningen för att tvångsmedlet ska kunna komma till nytta för utredning eller förebyggande av brott. Den inhämtning av information som tvångsmedlet syftar till förutsätter att den avlyssnade personen kommunicerar eller agerar utan vetskap om att han eller hon är avlyssnad eller övervakad. De hemliga tvångsmedlens särställning i detta avseende innebär å andra sidan att det måste ställas särskilt höga krav för att få använda tvångsmedlen och på de rättssäkerhetsgarantier som ska upprätthållas till skydd för den enskilde. Särskilt om hemlig rumsavlyssning Regleringen av hemlig rumsavlyssning har föregåtts av ett grundligt Innan hemlig rumsavlyssning infördes som ett tvångsmedel i svensk rätt hade lagförslag i saken lämnats av (Ds Ju 1981:22), (SOU 1990:51) och (SOU 1998:46). förslag behandlades i en lagrådsremiss som beslutades av regeringen . anledning av de synpunkter som Lagrådet lämnade i sitt yttrande över lagrådsremissen, bl.a. när det gällde behovet av reglering av behovet av hemlig rumsavlyssning, utarbetades inom Justitiedeparte- mentet en promemoria (dnr Ju2005/5765/Å) med ett förslag till reglering av hemlig rumsavlyssning som delvis skilde sig från det som lämnats i lagrådsremiss som beslutades av regeringen . I yttrande över denna lagrådsremiss avstyrkte Lagrådet att lagstiftning med den föreslagna utformningen infördes bl.a. eftersom förslaget enligt Lagrådet uppvisade brister när det gällde såväl det sätt på vilket integritetsaspekterna blivit belysta som analysen av behovet av tvångsmedlet och dess effektivitet. Efter viss omarbetning med anledning av Lagrådets synpunkter överlämnade regeringen en proposition till med ett förslag om att hemlig rumsavlyssning skulle införas som ett nytt hemligt tvångsmedel (prop. 2005/06:178). beslutade att lagförslagen skulle vila (jfr 2 kap. 12 § tredje stycket regeringsformen). Sedan lagförslagen vilat den föreskrivna tiden lade justitieutskottet fram ett nytt betänkande (bet. 2007/08:JuU3). I detta betänkande behandlades också regeringens proposition Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. (prop. 2006/07:133) som hade överlämnats till . I propositionen fanns förslag om dels en underrättelseskyldighet till personer som har utsatts för hemliga tvångsmedel, dels inrättande av en fristående myndighet under regeringen, , med uppdrag att utöva tillsyn över bl.a. tillämpningen av hemliga tvångsmedel. tillstyrkte det vilande lagförslaget med de ändringar för att ytterligare öka rättssäkerheten som föreslagits i den senare propositionen och med tillägget att ett förslag om förbud att avlyssna medieredaktioner skulle göras absolut. antog lagförslaget om hemlig rumsavlyssning i enlighet med utskottets betänkande. Giltighetstiden av den nya lagen begränsades till utgången av 2010. Skälet till att lagen tidsbegränsades var, enligt regeringen, att även om det på goda grunder kunde förväntas att hemlig rumsavlyssning skulle komma att vara ett effektivt tvångsmedel i den brottsutredande verksamheten så rörde det sig om en ny utredningsmetod i som dessutom innebär vissa risker för otillbörliga integritetsintrång. En utvärdering av lagens tillämpning bedömdes kunna utgöra ett ytterligare underlag inför ett ställningstagande till om det finns skäl att permanenta lagen (prop. 2005/06:178, s. 47). Särskilt om tvångsmedel för att förhindra vissa På motsvarande sätt som när det gäller hemlig rumsavlyssning har beredningen av frågan om tvångsmedelsanvändning i preventivt syfte I departementspromemorian Tvångsmedel för att förebygga eller förhindra allvarlig brottslighet (Ds 2005:21) lämnades ett förslag till lag om användning av tvångsmedel för att förebygga eller förhindra särskilt allvarlig brottslighet. Behovet av tvångsmedel för att förebygga eller förhindra brott hade behandlats i flera olika Prop. 2009/10:119 sammanhang. Exempelvis hade frågan diskuterats av (SOU 1990:51) och (SOU 1998:46). Även (SOU 2002:87) och 11 september- utredningen (SOU 2003:32) hade berört frågan om tvångsmedels- användning i förebyggande syfte. Departementspromemorian kompletterades av en inom utarbetad promemoria med förslag till reglering av användningen av överskottsinformation. Förslagen behandlades i en lagrådsremiss som beslutades . I yttrande över lagförslagen godtog Lagrådet att det finns ett behov av att använda tvångsmedel i preventivt syfte men efterfrågade en utförligare redogörelse i frågan om åtgärderna är förenliga med . Med anledning av bl.a. dessa synpunkter inleddes det lagstiftningsarbete om ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid tillämpning av hemliga tvångsmedel som nämns i föregående avsnitt. Regeringen överlämnade en proposition till med lagförslag som innebär en möjlighet att använda hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och postkontroll för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott (prop. 2005/06:177). beslutade att dessa förslag, liksom förslaget om hemlig rumsavlyssning (se närmare föregående avsnitt), skulle vila . Som framgått överlämnades propositionen om ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel till (prop. 2006/07:133). Sedan lagförslagen om preventiv tvångsmedelsanvändning vilat den föreskrivna tiden lade justitieutskottet fram ett nytt betänkande som innehöll bedömningen att det vilande förslaget var ändamålsenligt och lämpligt om det förenades med regeringens förslag till förstärkta rättssäkerhetsgarantier och dessutom ett skärpt krav för tillämpningen som innebar att tvångsmedlet skulle få användas endast då det finns särskild anledning att anta att en person kommer att begå allvarlig brottslighet (bet. 2007/08:JuU3). antog lagförslaget i enlighet med utskottets betänkande. Efter förslag av gavs den nya lagen, på motsvarande sätt som lagen om hemlig rumsavlyssning, en giltighetstid begränsad till utgången av 2010. Skälet till att lagen tidsbegränsades var detsamma som angavs beträffande lagen om hemlig rumsavlyssning (bet. 2007/08:JuU3, s. 13, se närmare föregående avsnitt). 5.1Lagen om hemlig rumsavlyssning Lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning reglerar sådan avlyssning eller upptagning i hemlighet genom ett tekniskt hjälpmedel som återger ljud av tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträde eller annan sammankomst som allmänheten inte har tillträde till. Hemlig rumsavlyssning får endast användas om någon är skäligen misstänkt för de brott lagen omfattar. Det krävs vidare att avlyssningsåtgärden är av synnerlig vikt för utredningen, vilket innebär att det ställs ett kvalitetskrav på de upplysningar avlyssningen kan ge och ett krav på att utredningsläget gör avlyssningen nödvändig (prop. 2005/06:178 s. 57 f.). Skälen för åtgärden måste dessutom uppväga det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Hemlig rumsavlyssning får användas vid förundersökning om brott som har ett minimistraff om fängelse . Exempel på sådana brott är mord, dråp, människorov om brottet inte är mindre grovt, grov våldtäkt, grovt rån och terroristbrott om brottet inte är mindre grovt. Hemlig rumsavlyssning får även användas vid förundersökning om andra brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse (s.k. straffvärdeventil) och det är fråga om något av de brott som uttryckligen anges i lagen. Som exempel på sådana brott kan nämnas människohandel, våldtäkt, grovt sexuellt tvång, våldtäkt mot barn, grovt koppleri, grov utpressning, grovt övergrepp i rättssak och grovt narkotikabrott. Även vid försök, förberedelse eller stämpling till angivna brott får hemlig rumsavlyssning användas, om sådan gärning är belagd med straff och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att gärningens straffvärde överstiger fängelse. Avlyssningen får endast avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Avser åtgärden någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes, får hemlig rumsavlyssning användas endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Det är förbjudet att avlyssna vissa platser, exempelvis massmedieredaktioner, advokatkontor, vårdmottagningar och sådana platser som stadigvarande används av präst eller person med motsvarande ställning inom trossamfund för bikt eller enskild själavård. Vidare finns ett förbud mot att avlyssna samtal eller annat tal där någon som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som har sagts eller på annat sätt framkommit på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andrasjätte styckena . Om det vid hemlig rumsavlyssning har kommit fram uppgifter om ett annat brott än det som legat till grund för beslutet om avlyssning, en form av s.k. överskottsinformation, får uppgifterna användas för att utreda brottet endast om det är fråga om sådant brott för vilket rumsavlyssning kunnat beviljas enligt ovan. Uppgifter under avlyssning om ett förestående brott får alltid användas för att förhindra brottet. Frågor om hemlig rumsavlyssning prövas av domstol efter ansökan av åklagare. Rätten ska vid prövningen kalla till ett sammanträde och utse ett offentligt ombud som ska närvara vid sammanträdet. Det offentliga ombudet har till uppgift att bevaka enskildas integritetsintressen och för att fullgöra denna uppgift har ombudet rätt att ta del av vad som förekommer i ärendet, att yttra sig och att överklaga rättens beslut. Tiden för ett tillstånd till avlyssning får inte överstiga en månad. En begäran om förlängning hanteras på samma sätt som den ursprungliga ansökan.