prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Sådana tillgångar ska placeras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till åtagandets karaktär. I verksamhet som avser tjänstepensionsförsäkring ska de tillgångar som avses i första stycket placeras på det sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen och också i övrigt på ett aktsamt sätt samt i enlighet med 21 § 3 och 4 samt 22 §. Placering av tillgångar i återförsäkringsverksamhet 26 § Bestämmelserna i 319 §§, med undantag för 3 § första stycket 14, gäller inte för återförsäkringsbolag. För ett sådant bolag gäller, utöver de begränsningar som följer av 2 § och 3 § första stycket 14, att skuld- Prop. 2009/10:246 täckningstillgångarna ska placeras så att bolaget på ett lämpligt sätt kan anpassa sig till ändrade ekonomiska omständigheter och till katastrofer som får betydande följder för bolaget. Placeringar i tillgångar som inte handlas på en reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES ska hållas på aktsamma nivåer. Värdering av tillgångar som används för skuldtäckning Värdering till verkligt värde 27 § De tillgångar som används för skuldtäckning ska värderas till verkligt värde. Från detta värde ska avdrag göras för skulder som hänför sig till förvärvet av tillgången. Värdering av aktier i vissa dotterbolag 28 § För sådana aktier i dotterbolag, som med stöd av 4 § första stycket 1 används för skuldtäckning, får inte fastställas högre värde än det som skulle ha fastställts för tillgångarna sammanlagt, efter avdrag för bolagets skulder, om de ägts direkt av försäkringsföretaget. Om försäkrings- företaget inte äger samtliga aktier i dotterbolaget, beaktas bara så stor del av tillgångarnas värde som svarar mot aktieinnehavet. Fordringar på någon annan än försäkringstagare 29 § Fordringar på någon annan än försäkringstagare ska beaktas bara till den del de överstiger belopp som gäldenären har att fordra av försäkringsföretaget. Register över tillgångar som används för skuldtäckning 30 § Ett försäkringsföretag ska föra ett register som utvisar de tillgångar som används för skuldtäckning och tillgångarnas värde. Om 4 kap. 8 § är tillämplig på försäkringsföretagets verksamhet, ska företaget föra ett särskilt register för de tillgångar som används för skuldtäckning i verksamheten avseende tjänstepensionsförsäkring. Om en tillgång som har antecknats i ett register har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas för skuldtäckning, ska detta antecknas i registret. 31 § Förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran som 1.grundas på försäkringsavtal, eller 2.avser återbetalning av för att ett försäkringsavtal inte har kommit till stånd eller har upphört att gälla. Förmånsrätten omfattar de tillgångar som finns upptagna i sådana Prop. 2009/10:246 register som anges i 30 § när företaget försätts i konkurs eller utmätning Fordran grundad på avtal om återförsäkring har förmånsrätt efter sådan fordran som anges i första stycket. 32 § Optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument får användas för att sänka den finansiella risken i ett försäkringsföretag eller för att i övrigt effektivisera förvaltningen av före- tagets tillgångar. Placering av för fondförsäkring 33 § för fondförsäkringar ska placeras i andelar i sådana till försäkringen anknutna fonder som försäkringstagaren eller den försäk- rade från tid till annan bestämmer. Försäkringsföretaget får begränsa antalet fonder i vilka får placeras. Utdelning och ersättning vid inlösen av andelarna får bara användas för förvärv av nya andelar i anknutna fonder och för utbetalning eller betalning av kostnader enligt försäkringsavtalet. 34 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vilka utländska stater, utländska centralbanker och internationella organisationer som ska omfattas av 3 § 2 och 4, 2.i vilka stater de rättssubjekt som anges ska vara belägna eller ha sitt säte enligt 3 § 3, 8 och 1013, 3.förutsättningar för användningen av tillgångar utgivna av ett specialföretag enligt 3 § 14, 4.vilket värde som tillgångar som anges i 3 § 15 högst får tas upp till, 5.värdering av fastigheter och tomträtter samt inom vilken andel av värdet panträtten ska ligga enligt 3 § 16, 6.lämplig riskspridning inom de ramar som anges i 14 §, 7.lokalisering av tillgångar enligt 18 § andra stycket, 8.högsta tillåtna valutakursrisk enligt 19 §, 9.värdering till verkligt värde enligt 27 §, och 10.användning av derivatinstrument enligt 32 §. 7 kap. Kapitalbas, solvensmarginal och garantibelopp 1 § Ett försäkringsföretag ska , utöver tillgångar som krävs för skuldtäckning enligt 6 kap. 1 §, ha en tillräcklig kapitalbas. När verksamheten utövas ska kapitalbasen uppgå minst till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens omfattning och art (solvens- marginalen) enligt 716 §§. Kapitalbasen ska dock aldrig vara mindre än det garantibelopp som anges i 1720 §§. 2 § Kapitalbasen får omfatta följande poster: 1. inbetalt aktiekapital, garantikapital eller verksamhetskapital, 2. övrigt eget kapital med avdrag för utdelning, och 3. obeskattade reserver. För skadeförsäkringsföretag får utjämningsreserven som ska skuld- täckas enligt 6 kap. 1 § inte ingå i kapitalbasen. För skadeförsäkringsföretag som tillämpar diskontering av försäkrings- tekniska avsättningar för oreglerade skador ska, i fråga om försäkring som avses i 2 kap. 11 § första stycket klasserna 318 och motsvarande återförsäkring, kapitalbasen minskas med skillnaden mellan odiskon- terade och diskonterade försäkringstekniska avsättningar. försäkring som avses i 2 kap. 11 § första stycket klasserna 1 och 2 samt motsvarande återförsäkring ska diskontering av de annuiteter som ingår i Beslut om att andra poster får ingå i kapitalbasen 3 § Om inte något annat följer av 2 § andra stycket, 17 § andra stycket och 18 § andra stycket, får i ett enskilt fall besluta att också andra poster än de som anges i 2 § första stycket får ingå i kapital- 4 § Från kapitalbasen enligt 2 § ska försäkringsföretaget i de fall som avses i andra stycket räkna av det bokförda värdet av aktierna eller av det som har skjutits till i annan form (tillskott) i 1.ett försäkringsföretag, ett kreditinstitut, ett pengar, ett värdepappersbolag eller motsvarande utländska företag, 2.ett utländskt återförsäkringsföretag, 3.ett försäkringsholdingföretag, eller 4.ett finansiellt institut. En sådan avräkning ska göras om 1. försäkringsföretagets ägarandel överstiger av företagets egna kapital, eller 2. försäkringsföretagets ägarandel understiger av företagets egna kapital men a)tillskottet eller summan av tillskotten överstiger av det egna kapitalet eller de egna fonderna i företaget eller det sammanlagda bokförda värdet av sådana tillskott överstiger av försäkrings- företagets kapitalbas, eller b)företaget är ett intresseföretag eller försäkringsföretaget direkt eller indirekt äger av kapitalet eller av samtliga röster i företaget. 5 § Avräkning enligt 4 § ska inte göras för tillskott som avser företag som omfattas av samma beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning som försäkringsföretaget enligt 9 kap. 5 §. Avräkning ska inte heller göras för tillskott som avser företag som gemensamt med försäk- ringsföretaget omfattas av tillsyn enligt lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Kapitalbas när liv- och skadeförsäkringsrörelse drivs i samma företag 6 § Om direkt livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse drivs i samma försäkringsföretag enligt 4 kap. 7 § första eller andra stycket, ska kapitalbasen för livförsäkringsrörelsen respektive skadeförsäkrings- rörelsen beräknas och redovisas separat. Solvensmarginal för skadeförsäkringsrörelse och återförsäkringsrörelse Utgångspunkter för beräkning av solvensmarginal 7 § Solvensmarginalen ska för skadeförsäkringsrörelse och återförsäk- ringsrörelse bestämmas med utgångspunkt i premieindex eller skade- index. Vid beräkningen ska premie-, ersättnings-, avsättnings- och regress- belopp som avser försäkringsklasserna i 2 kap. 11 § första stycket klasserna 1113 eller motsvarande återförsäkring ökas . får i ett enskilt fall besluta att statistiska metoder används för att bestämma andelen , ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende de försäkringsklasser eller motsvarande åter- försäkring som anges i andra stycket. 8 § Premieindex grundas på det högsta av 1.ett belopp som uppgår till under det föregående räkenskapsåret förfallna brutto för direkt försäkring och mottagen återförsäkring med avdrag för dels däri ingående skatter och avgifter, dels för annullerade försäkringsavtal, eller 2.bruttovärdet av de intjänade premierna. Premieindex utgörs av arton procent av det högsta beloppet enligt första stycket, till den del beloppet motsvarar högst eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkänna- ger, och sexton procent av återstoden. 9 § Skadeindex grundas på ett belopp bestående av 1.genomsnittet av utbetalda ersättningar brutto eller kostnader för utförd assistans i direkt försäkring och mottagen återförsäkring för vart och ett av de tre föregående räkenskapsåren med avdrag för mottagna regressbelopp , samt 2.en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid det föregående räken- skapsårets utgång minskad med en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid början av den treårsperiod som slutade med det föregående räkenskapsårets utgång. Skadeindex utgörs av av detta belopp till den del beloppet motsvarar högst trettiofem miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager, och av återstoden. Om försäkringsrörelsen huvudsakligen omfattar kreditförsäkring eller försäkring som omfattar risker till följd av storm, hagel eller frost, ska beräkningen enligt första stycket göras på grundval av de sju föregående räkenskapsåren. 10 § Solvensmarginalen utgörs av det högsta av premieindex eller skadeindex, multiplicerat med en kvot som för de tre närmast föregående räkenskapsåren motsvarar förhållandet mellan, å ena sidan, summan av utbetalda ersättningar och förändringen i avsättningen för oreglerade skador efter avdrag för återförsäkrares andel samt, å andra sidan, summan av utbetalda ersättningar och förändringen i avsättningen för oreglerade skador utan avdrag för återförsäkrares andel. Kvoten får dock inte understiga 0,5. Om försäkringsföretagets verksamhet inte har pågått så länge som förutsätts enligt bestämmelserna om skadeindex, ska solvensmarginalen beräknas med utgångspunkt i premieindex. 11 § Om den beräknade solvensmarginalen för ett försäkringsföretag är lägre än föregående års solvensmarginal, ska solvensmarginalen i stället bestämmas till solvensmarginalen multiplicerad med förhållandet mellan de tekniska avsättningarna för oreglerade skador vid utgången av det närmast föregående räkenskapsåret och de tekniska avsättningarna för oreglerade skador i början av det närmast föregående räkenskapsåret. Vid beräkningarna ska återförsäkring inte ingå i de tekniska avsättningarna. Kvoten får inte överstiga 1,0. 12 § Solvensmarginalen för livförsäkring som avses i 2 kap. 12 § klasserna I a, II och III utgör summan av följande belopp: av den del av försäkringstekniska avsättningar enligt 5 kap. 1 §, som svarar mot åtaganden med en finansiell eller försäkrings- teknisk risk för försäkringsföretaget, utan avdrag för avgiven åter- försäkring (bruttoavsättning) multiplicerat med en faktor som motsvarar förhållandet för det föregående räkenskapsåret mellan sådana försäk- ringstekniska avsättningar efter avdrag för avgiven återförsäkring och bruttoavsättningen; faktorn får dock inte understiga 0,85, 2.en procent av försäkringstekniska avsättningar i övrigt beräknade på det sätt som anges i 1, om a) försäkringstiden överstiger och det belopp som ska täcka driftkostnaderna är bestämt än , eller b) avsättningarna är förenade med en rörelserisk för företaget som inte är oväsentlig, 3.tre tiondels procent av samtliga positiva risksummor multiplicerat med en faktor som motsvarar förhållandet för det föregående räken- skapsåret mellan de positiva risksummorna efter avdrag för avgiven återförsäkring och de positiva risksummorna utan sådant avdrag; faktorn får dock inte understiga 0,5, samt av de nettodriftskostnader som är hänförliga till sådana avtal under föregående räkenskapsår som inte är förenade med någon placeringsrisk för försäkringsföretaget och där det belopp som ska täcka driftkostnaderna inte är bestämt än . För försäkringar enbart för dödsfall ska vid tillämpning av första stycket 3 i stället för tre tiondels procent gälla en tiondels procent om försäkringstiden är högst och femton hundradels procent om försäkringstiden är längre än men högst . Solvensmarginalen för sjuk- och olycksfallsförsäkringar 13 § Solvensmarginalen för sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 12 § klass IV ska bestämmas till summan av ett belopp beräknat enligt 12 § första stycket 1 och solvensmarginalen enligt 711 §§. 14 § Solvensmarginalen för försäkringar enligt 2 kap. 12 § klass I b (tilläggsförsäkring) ska beräknas enligt 711 §§. Beslut angående avgiven återförsäkring 15 § Om återförsäkringsavtalen har försämrats i betydande utsträckning sedan det föregående räkenskapsåret eller om avtalen leder till en endast obetydlig risköverföring, får i ett enskilt fall besluta att det avdrag som har gjorts på grund av avgiven återförsäkring ska Om den som har tagit emot återförsäkringen är auktoriserad i ett annat land inom EES, får ett sådant beslut inte ha sin grund i bristande Prop. 2009/10:246 sundhet i återförsäkringsföretagets eller försäkringsföretagets finanser. Beslut angående belopp som kan återfås från specialföretag 16 § får i ett enskilt fall besluta att belopp som kan återfås från ett specialföretag enligt avtal om riskövertagande får användas för att minska solvensmarginalen. Garantibeloppets storlek och absoluta krav på sammansättningen av kapitalbasen 17 § För direkt skadeförsäkringsrörelse ska garantibeloppet enligt 1 § andra stycket uppgå till ett belopp som motsvarar eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsument- prisindexet som Europeiska kommissionen tillkännager. Om rörelsen omfattar försäkring eller risk som hänför sig till någon av klasserna 1015 som anges i 2 kap. 11 § första stycket, ska dock garantibeloppet uppgå till ett belopp motsvarande eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager. Kapitalbasen ska intill en tredjedel av solvensmarginalen motsvaras av poster som anges i 2 § första stycket 13, med den begränsning som följer av andra stycket, och, efter godkännande från , dolda nettoreserver som har uppkommit genom värdering av tillgångar i den utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur. Detsamma gäller garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen. 18 § För direkt livförsäkringsrörelse och återförsäkringsrörelse ska garantibeloppet enligt 1 § andra stycket uppgå till ett belopp som mot- svarar eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager. Kapitalbasen ska intill en tredjedel av solvensmarginalen motsvaras av poster som anges i 2 § första stycket 13 och, efter tillstånd av Finans- inspektionen, dolda nettoreserver som har uppkommit genom värdering av tillgångar i den utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur. Detsamma gäller garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen. Garantibelopp när direkt skadeförsäkringsrörelse och återförsäkrings- rörelse drivs i samma försäkringsföretag 19 § Om ett försäkringsföretag driver både direkt skadeförsäkrings- rörelse och återförsäkringsrörelse, gäller kravet på ett garantibelopp på eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Europeiska kommissionen tillkännager, om verksamheten avseende återförsäkring är av sådan storlek att 1.mottagna för återförsäkring uppgår till av samtliga eller överstiger , eller 2.försäkringstekniska avsättningar för återförsäkring uppgår till av samtliga försäkringstekniska avsättningar. Beslut om nedsättning av garantibelopp 20 § Om det finns särskilda skäl, får i ett enskilt fall besluta att garantibeloppet för ett ömsesidigt försäkringsbolag eller en försäkringsförening med högst en fjärdedel. 21 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.villkor för att ta in, räkna av och bestämma omfattningen av poster i kapitalbasen samt hur den i övrigt ska beräknas enligt 2, 4 och 5 §§ samt 9 kap. 4 §, 2.motsvarande höjning av beräkningskriterierna för solvensmarginalen ifråga om återförsäkring för andra försäkringsklasser än de motsvarande klasserna i 2 kap. 11 § första stycket klasserna 1113 enligt 7 § andra stycket, 3.beräkning av kostnader för utförd assistans och annan beräkning av solvensmarginalen för sjukränta enligt 711 §§, 4.beräkning av solvensmarginal för återförsäkring av livförsäkring enligt bestämmelserna för livförsäkring i 12 §, 5.beräkning av solvensmarginalen för sjuk- och olycksfallsförsäkring enligt 13 §, och 6.höjning av garantibeloppet för återförsäkring enligt 18 § första stycket. Riktlinjer och beräkningsunderlag Försäkringstekniska riktlinjer 1 § Ett försäkringsföretag ska upprätta och följa försäkringstekniska riktlinjer. Riktlinjerna ska innehålla principerna för hur 2.försäkringstekniska avsättningar beräknas, 3.försäkringar återköps och belånas, 4. återbäring till försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade Prop. 2009/10:246 fördelas, 5.återförsäkring avges och tas emot, och 6.soliditeten ska tillgodoses. 2 § Försäkringstekniska riktlinjer för livförsäkring ska ges in till Finans- inspektionen senast den dag de börjar användas. Tillsammans med riktlinjerna ska det lämnas en redogörelse för de konsekvenser som riktlinjerna får för försäkringsföretaget samt för försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar. Första och andra styckena gäller också vid ändring av försäkrings- tekniska riktlinjer. 3 § De försäkringstekniska riktlinjerna ska kompletteras med ett försäk- ringstekniskt beräkningsunderlag. Underlaget ska innehålla de anta- ganden som behövs för att beräkna 1.premier, försäkringstekniska avsättningar, tekniska återköpsvärden och belåningsvärden, 2.gränserna för skyldigheten att teckna återförsäkring och begräns- ningarna för mottagen återförsäkring, 3.fördelningen av återbäring, och Om det med hänsyn till försäkringarnas beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl saknas anledning att upprätta ett sådant beräk- ningsunderlag, får försäkringsföretaget helt eller delvis avstå från att göra det. 4 § Ett försäkringsföretag ska upprätta och följa placeringsriktlinjer. Riktlinjerna ska innehålla principerna för placering av samtliga tillgångar och särskilt redovisa principerna för placering av de tillgångar som används för skuldtäckning. 5 § Livförsäkringstagare och de som erbjuds att teckna en livförsäkring i försäkringsföretaget ska informeras om det huvudsakliga innehållet i placeringsriktlinjerna, om det inte med hänsyn till försäkringens särskilda beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl saknas anledning till sådan information. Avser verksamheten tjänstepensionsförsäkring, ska informa- tionen ges även till andra ersättningsberättigade på grund av försäk- ringen. 6 § Bestämmelserna i 2 § om försäkringstekniska riktlinjer ska gälla för placeringsriktlinjer i försäkringsföretag som meddelar tjänstepensions- försäkring. Riktlinjer för hantering av intressekonflikter 7 § Ett försäkringsföretag som driver direkt försäkringsrörelse upprätta och följa riktlinjer för hantering av intressekonflikter mellan företagets intressenter. Styrelsens ansvar för riktlinjer 8 § Styrelsen ska fastställa försäkringstekniska riktlinjer, placerings- riktlinjer och riktlinjer för hantering av intressekonflikter. Styrelsen ansvarar för att riktlinjerna följs och ska fortlöpande pröva om de be- höver ändras. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vad en redogörelse enligt 2 § ska innehålla, 2.omfattningen av skyldigheten enligt 5 § att lämna information om placeringsriktlinjer och vilka försäkringar som inte ska omfattas av den skyldigheten, och 3.vilka uppgifter som placeringsriktlinjer enligt 6 § ska innehålla. Vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp 1 § En försäkringsgrupp enligt denna lag består av 1. ett försäkringsföretag och a)dess dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsgivare, b)en annan försäkringsgivare med vilken försäkringsföretaget har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning, 2. ett försäkringsföretag och dess moderföretag som är a)ett försäkringsholdingföretag, eller b)en annan utländsk försäkringsgivare med hemvist utanför EES, eller 3. ett försäkringsföretag och dess moderföretag som är ett annat företag än som avses i 1 och 2 men som inte är ett blandat finansiellt holding- företag enligt 1 kap. 3 § 3 lagen (2006:531) om särskild tillsyn över Bestämmelserna i detta kapitel som gäller intresseföretag ska även gälla företag som inte är ett dotterföretag eller intresseföretag, om ägandet i företaget direkt eller indirekt uppgår till av kapitalet eller av samtliga röster. 2 § En försäkringsgrupp enligt 1 § första stycket omfattar även 1. försäkringsföretagets andra dotterföretag och intresseföretag, 2. andra företag än försäkringsgivare med vilka försäkringsföretaget har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning, 3. företag som försäkringsföretaget är dotterföretag eller intresse- 4. övriga dotterföretag och intresseföretag till företag som avses i 2 och Prop. 2009/10:246 3, och 5. företag som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med företag som avses i 2 och 3. Kontroll av affärshändelser och avtal inom försäkringsgruppen 3 § Ett försäkringsföretag som avses i 1 § första stycket ska ha god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom försäk- ringsgruppen samt över deras påverkan på försäkringsföretagets eko- nomiska ställning, så att kraven enligt 4 kap. 1 § kan tillgodoses. Kravet på god kontroll gäller även affärshändelser och avtal mellan försäkringsföretaget och en fysisk person som har ett kvalificerat innehav av aktier i ett försäkringsaktiebolag eller en nära förbindelse med ett försäkringsföretag eller ett annat företag inom försäkringsgruppen. 4 § Ett försäkringsföretag som avses i 1 § första stycket 1 ska, utöver det som följer av 7 kap. 1 §, ha en kapitalbas som är tillfredsställande med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad kapitalbas). När denna kapitalbas bestäms ska 7 kap. 24 §§, 5 § första meningen, 17 § andra stycket första meningen och 18 § andra stycket första meningen tillämpas. Den gruppbaserade kapitalbasen ska uppgå till en nivå som är tillräcklig med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (grupp- baserad solvensmarginal). När den gruppbaserade solvensmarginalen bestäms ska 7 kap. 716 §§ tillämpas. Beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning 5 § Ett försäkringsföretag som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska göra en beräkning av gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal för att bestämma den ekonomiska ställningen med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen. Beräkningen ska göras enligt en sammanläggnings- och avräkningsmetod. Om det finns skäl för det får beräkningen i stället göras enligt en konsolideringsmetod.