prop · GX03100d5 · 2010-04-15 00:00:00 — Inkomstspridningens ökning, mätt med Ginikoefficienten, beror huvudsakligen på en ökad spridning mellan inkomstgrupperna, framför allt genom att den högsta inkomstgruppen ökar sitt avstånd till övriga grupper.10 Gini-koefficienten De lägsta inkomsterna har minskat Efter att ha varit oförändrade minskade därefter de lägsta inkomsterna i förhållande till medianen. Av diagram 1.12 framgår också att det efter 2002 även sker en minskning för de sysselsatta. 8 På grund av eftersläpningen i taxeringsstatistiken avser den senast observerade inkomststatistiken . Resultat avseende senare år baseras på framskrivningar vilka beskrivs närmare i underbilagan. 9 Gini-koefficienten för den disponibla inkomsten exklusive kapitalinkomster har i en dekomponeringsanalys delats upp på bidrag från de respektive ingående inkomstslagen. För en närmare beskrivning av dekomponeringsmetodiken, se underbilagan. 10 Gini-koefficienten kan skrivas som en summa av bidrag från olika grupper inom populationen, t.ex. olika inkomstgrupper. Bidragen kan vidare delas upp i en del avseende spridningen inom gruppen samt en del avseende spridningen mellan grupperna. För en närmare beskrivning av metodiken, se underbilagan. 11 Grupperna omfattar sysselsatta (minst lång deltid), ålderspensionärer, studenter och ej sysselsatta. Den sista gruppen avser vuxna som inte är sysselsatta eller studerar, t.ex. förtidspensionärer, arbetslösa och individer som arbetar kort deltid. Observera att även barn inkluderas i beräkningen för samtliga. 2009/10:100 BILAGA 4 Diagram 1.12 Decilkvoter för olika grupper, låga inkomster Anm.: Kvoterna avspeglar den lägsta decilgränsen (P10) för respektive grupp i förhållande till populationens medianinkomst. Källor: och egna beräkningar. Sammanfattningsvis kan man utifrån detta konstatera att inkomstfördelningen successivt vidgats med ett ökat relativt avstånd mellan de högsta och lägsta inkomsterna som följd. orsakades detta i huvudsak av ökade toppinkomster medan den huvudsakliga förklaringen i stället varit en minskning av de lägsta inkomsterna. 1.3.2Andelen ekonomiskt utsatta ökar Den ökade inkomstspridningen sammanfaller med en ökning av andelen med låg ekonomisk standard. Hur andelen med låg ekonomisk standard utvecklas beror på om inkomstgränsen bestäms i absoluta eller relativa termer och på var gränsen för låg ekonomisk standard dras. Om den relativa gränsen sätts till av medianinkomsten är andelen i stort sett över större delen av perioden, men ökar 2007 och 2008 (se diagram 1.13). Om den däremot sätts till har andelen med svag ekonomi ökat . De relativa måttens koppling till medianinkomsten gör att andelen med låg ekonomisk standard ökar om inte de lägsta inkomsterna ökar lika snabbt som medianinkomsten. Effekterna av detta kan ses inledning samt , då den disponibla inkomsten ökade relativt snabbt för medianinkomsttagaren. Diagram 1.13 Utvecklingen av andel med låg ekonomisk standard Källor: och egna beräkningar. Hur mäts ekonomisk utsatthet? Vad som avses med låg ekonomisk standard är inte självklart och utvecklingen beror därför i stor utsträckning på hur gruppen definieras.12 Det vanligaste sättet är att sätta en inkomstgräns och betrakta alla som hamnar under denna gräns som låginkomsthushåll. Gränsen kan vara relativ och därmed variera i takt med den ekonomiska utvecklingen. Ofta relateras gränsen till populationens medianinkomst. När den generella inkomstnivån förbättras kommer också låginkomstgränsen att justeras upp. Ett alternativ till det relativa synsättet är att låsa låginkomstgränsen realt och bara justera upp den med prisutvecklingen. På så sätt skapas en absolut låginkomstgräns och den ekonomiska utvecklingen leder då i regel till att antalet med låg inkomst minskar sett över . I absoluta termer, dvs. om hushållens inkomstutveckling relateras till inkomstnivån 1991, visar utvecklingen en motsatt bild. Av diagram 1.13 framgår att andelen med svag ekonomi i stället ökade krisår och nådde en toppnivå 1996. Därefter minskar andelen i stort sett oavbrutet , då den ökar något. över hela perioden 19912008 har andelen med svag ekonomi minskat . 12 Låg ekonomisk standard är inte samma sak som fattigdom. I bilaga 3 till ekonomiska vårproposition (prop. 2002/03:100) diskuteras fattigdomsbegreppet och dess relation till låg inkomst. De olika sätten att definiera gruppen med låg ekonomisk standard visar således två olika bilder. Det kan till stor del förklaras av att den reala inkomstökningen har varit lägre för grupper med låga inkomster än för grupper med höga. Det är en långsiktig utveckling som pågått sedan 1990- talskrisen. Därmed har andelen med inkomster under den relativa sextioprocentsgränsen gradvis ökat, trots att individerna i denna grupp i absoluta termer har fått det bättre. 1.3.3I vilka grupper har den ekonomiska utsattheten ökat? Den ökning av andelen med låg ekonomisk standard, enligt det relativa 60-måttet, som kan observeras förklaras av ökningar i olika befolkningsgrupper under olika delperioder (se diagram 1.14). står en ökad andel ekonomiskt utsatta bland pensionärer för huvuddelen av den totala ökningen.13 är förklaringen i stället ökande andelar ekonomiskt utsatta bland barn och ej sysselsatta. ökar andelen även bland de sysselsatta som andelen ekonomiskt utsatta bland barn och ej sysselsatta fortsätter att öka. Att andelen med låg ekonomisk standard ökar kan till stor del förklaras av en större andel ekonomiskt utsatta bland pensionärer. Andelen med låg ekonomisk standard varierar kraftigare för pensionärer än för andra grupper på grund av pensionärernas sammanpressade inkomststruktur, med relativt många individer i närheten av den relativa 60-procentsgränsen. Detta gör också att små förändringar i medianinkomsten kan få stora konsekvenser för andelen ekonomiskt utsatta pensionärer. 13 Gruppernas bidrag utgörs av produkten av andelen utsatta inom gruppen och gruppens befolkningsandel. Gruppernas befolkningsandelar förändras relativt lite varför förändringarna huvudsakligen kan tolkas som förändringar av andelen ekonomiskt utsatta inom grupperna. 2009/10:100 BILAGA 4 Diagram 1.14 Olika gruppers bidrag till andelen med låg ekonomisk standard (relativ 60) Ej Sysselsatt (vuxna) Källor: och egna beräkningar. 1.4Inkomstfördelning i ett internationellt perspektiv Trots att inkomstskillnaderna i har ökat har en internationellt sett mycket jämn inkomstfördelning. hade , tillsammans med , den jämnaste inkomstfördelningen inom (se diagram 1.15).14 Ginikoefficienten exklusive kapitalvinster var då 0,23, vilket kan jämföras med 0,31 för som helhet.15 är inte ensamt om att ha upplevt en ökad inkomstspridning. Även i många andra har inkomstspridningen ökat. Det finns dock länder där utvecklingen varit den motsatta. Det gäller exempelvis länder som , och . 14OECD (2008), Growing Unequal? Income Distribution and Poverty in Countries. 15OECD:s och regeringens beräkningar av Gini-koefficienten skiljer sig något åt på grund av olika ekvivalensskalor. Detta gör att siffrorna inte är helt jämförbara, vilket dock inte förändrar den övergripande bilden. 2009/10:100 BILAGA 4 Diagram 1.15 Inkomstspridning inom Källa: (2008). En stor del av den ökade inkomstspridningen i kan förklaras av en ökning av inkomsterna i toppen av fördelningen. Inkomstsumman för tusendelen med högst inkomster ökade från 2006 (se diagram 1.16).16 I ett internationellt perspektiv har den svenska ökningen varit förhållandevis liten. I exempelvis , och har toppinkomsterna ökat med mellan 3,2 och 5,1 procentenheter.17 har haft en betydligt kraftigare utveckling av inkomstkoncentrationen än En förklaring till detta kan vara att man i större utsträckning och tidigare än i avlönat betydelsefulla direktörer med teckningsrätter av aktier. Vidare har höga ersättningar varit mindre socialt accepterade i än i , vilket kan vara en orsak till en ökande spridning mellan regionerna.18 Ytterligare en förklaring till att de allra högst betalda drar ifrån är att marknaderna numera, genom framför allt media och modern kommunikationsteknik, skapar fokus på de absolut bästa i olika verksamheter. Det möjliggör extrema ersättningsnivåer för dessa individer.19 Detta gäller t.ex. artister, idrottsmän, specialister och personer i ledande befattningar som fått ökade möjligheter att marknadsföra sig på en allt större marknad. Då fler efterfrågar tjänsterna från dem som förefaller vara bäst, driver detta upp ersättningsnivåerna för dessa. Diagram 1.16 Den översta tusendelens inkomstandel Anm.: Redovisningen avser individuella bruttoinkomster. För att möjliggöra jämförelser mellan länder exkluderas kapitalvinster ur inkomstbegreppet. Källor: (2007) samt (2007). 16Denna uppmätta ökning på kan till viss del förklaras av att inkomstbegreppet förändrades vid skattereformen 1990/1991. Den egentliga ökningen var således lägre. Se t.ex. , B., Hussénius, J. & , R. (1995), Fördelningseffekter av skattereformen 17Data för är hämtade från: , J. & D. (2008), The Evolution of Top Incomes in an Egalitarian : , 1903 2004, 92(12), 366387. Data för övriga länder kommer från: , A. & T. Piketty (eds.). (2007). Top Incomes over the Twentieth Century A Contrast between European and English Speaking Countries. 18 För en genomgång av de vanligaste förklaringarna till inkomstfördelningens utveckling se t.ex. , A.B. (2003), Income Inequality in Countries: Data and Explanations, CESifo working paper No. Se även , I. J. (2008), Controversies About the of American Inequality: A Survey, NBER Working Paper 13982. 19 Rosen S., (1981), The Economics of Superstars, . 71, 845858. 2Effekter av regeringens politik 20062011 I detta avsnitt redovisas effekterna av regeringens politik på drivkrafterna till att arbeta, arbetsutbudet och inkomstfördelningen. Redovisningen avser effekterna av den samlade politiken och inkluderar såväl redan fattade beslut som föreslagna och aviserade förändringar. Hänsyn har enbart tagits till de förslag som berör individers och hushålls disponibla inkomst och som är möjliga att beräkna med den använda metodiken.20 Effekterna har beräknats med hjälp av mikrosimuleringsmodellen FASIT och datamaterial avseende 2008.21 Beräkningarna avseende 2009 2011 bygger på en prognostiserad befolknings- och inkomststruktur men på faktiska förändringar i regelsystemen. 2.1Ekonomiska drivkrafters betydelse för arbetskraftsutbudet Människors vilja att arbeta har en tydlig koppling till det ekonomiska utbytet av arbete. Små skillnader mellan arbetsinkomsten och inkomsten vid sjukdom eller arbetslöshet minskar de ekonomiska drivkrafterna till arbete och påverkar arbetsutbudet negativt. I förlängningen kan svaga drivkrafter till arbete även medföra att färre väljer att byta jobb eller yrke, utbilda sig eller att flytta till orter där arbete finns. Hur höga ersättningsnivåerna bör vara är dock en svår avvägning. Allt för höga ersättningsnivåer i välfärdssystemen medför att arbete lönar sig i för liten utsträckning. är det viktigt att ersättningarna är tillräckligt höga för att utgöra ett väl fungerande skydd mot inkomstbortfall vid oönskade händelser. För låg ersättning vid sjukdom eller arbetslöshet kan ge upphov till försörjningsproblem och dessutom minska tilltron till generella offentliga försäkringar. För att upprätthålla systemens legitimitet och minimera fusk och otillbörligt 2009/10:100 BILAGA 4 nyttjande krävs väl avvägda ersättningsnivåer som främjar arbete. Det behövs dessutom en fungerande kontroll av försäkringssystemen. Avvägningen mellan inkomsttrygghet och drivkrafter för arbete är således av central betydelse.22 2.1.1Regeringens politik har gjort arbete mer lönsamt Den genomsnittliga marginaleffekten har minskat sedan alliansregeringen tillträdde 2006. Den huvudsakliga förklaringen är de förändringar som skett i skattesystemet. Införandet av jobbskatteavdraget 2007 och förstärkningen av denna reform under 20082010, är tillsammans med justerade skiktgränser de viktigaste förändringar som gjorts. Av tabell 2.1 framgår att regelförändringarna minskat marginaleffekten . Övriga faktorer23 har minskat marginaleffekten med . Tabell 2.1 Genomsnittlig marginaleffekt i olika ersättningssystem -6,6 -5,3 -1,3 -0,1 -0,1 -6,7 -5,3 -1,3 Källor: och egna beräkningar. Den genomsnittliga marginaleffekten har sänkts i de flesta inkomstintervall. Jobbskatteavdragets fokusering på låg- och medelinkomsttagare gör att incitamenten till arbete och egenförsörjning stärkts mest för dem med svagast förankring på arbetsmarknaden. En illustration av detta finns i diagram 2.1. För en ensamstående förälder med två barn och relativt låg inkomst har marginaleffekterna minskat med . 20De förslag som beaktas framgår av underbilagetabell U.2. 21Se underbilagan för en detaljerad redogörelse för hur beräkningarna gjorts och av de begrepp och definitioner som används. 22Det bör poängteras att resonemangen avser kortsiktiga ekonomiska drivkrafter. Även om man inte tjänar kortsiktigt på att ta ett visst jobb kan det på leda till bättre förhållanden, t.ex. i form av bättre löneutveckling och högre pension. 23Det kan exempelvis vara förändrad populations- och inkomststruktur. 2009/10:100 BILAGA 4 Den extra uppjusteringen av den nedre skiktgränsen har minskat marginaleffekten med för inkomster runt . Som en följd av den årliga uppräkningen av den övre skiktgränsen har även marginaleffekten sänkts för de med högre inkomster. Diagram 2.1 Marginaleffekt för ensamstående med två barn Källor: och egna beräkningar. En ytterligare belysning av jobbskatteavdragets effekter på gruppen med lägst inkomster framgår av diagram 2.2. Där visas marginalskattens och genomsnittskattens förändring under 20062010 för ett vårdbiträde. Vid en månadslön på har marginalskatten minskat . har genomsnittsskatten sänkts och uppgick . Diagram 2.2 Marginalskatt och genomsnittlig skatt för ett vårdbiträde Källor: och egna beräkningar. Hur mäts ekonomiska drivkrafter? För dem som har ett arbete mäts oftast drivkrafterna till ett ökat arbetsutbud av marginaleffekten. Den definieras som den andel av en marginell inkomstökning som faller bort i ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag. En marginalskattesänkning, som bidrar till att sänka marginaleffekten, kan i teorin ha två motverkande effekter på arbetsutbudet. Å ena sidan innebär den att individen, vid en given arbetsinsats, har råd med mer fritid. Om fritid är en s.k. normal vara, dvs. något som människor konsumerar mer av om deras inkomst ökar, kommer reformerna att ge impulser till ökad konsumtion av fritid. Denna påverkan kallas inkomsteffekt. Å andra sidan innebär den lägre marginalskatten att alternativkostnaden för fritid ökar (priset på fritid är inkomsten från den mängd arbete som går förlorad när man inte arbetar), vilket tenderar att minska fritiden och öka arbetstiden. Denna effekt kallas för substitutionseffekt eftersom den innebär att fritid substitueras mot arbetstid. Från en teoretisk utgångspunkt kan man inte dra någon slutsats om vilken av dessa effekter, inkomst- eller substitutionseffekten, som dominerar. I empiriska arbetsutbudsstudier på svenska data tenderar dock substitutionseffekten att dominera eftersom de skattade inkomstelasticiteterna i regel är mycket små. En skattereform som sänker marginalskatten endast i låg- och medelinkomstskikten får ingen effekt på marginalskatten för individer i de högsta inkomstskikten. Genomsnittsskatten sjunker däremot för dessa individer, och reformen ger endast upphov till en inkomsteffekt som kan förväntas reducera arbetsutbudet. Detsamma gäller för reformer som bidrar till att öka nettobehållningen av icke inkomstrelaterade arbetsfria inkomster. För de som står utanför arbetsmarknaden brukar drivkrafterna till arbete i stället mätas med ersättningsgraden. Ersättningsgraden definieras som den andel av den disponibla inkomsten som hushållet får behålla när individen går från arbete till bidragsförsörjning. En reform som sänker ersättningsgraden (t.ex. jobbskatteavdraget) gör det otvetydigt mer lönsamt att arbeta jämfört med att inte arbeta. 2.1.2Mer lönsamt att gå från utanförskap till arbete Reformeringen av arbetslöshets- och sjukförsäkringen har tillsammans med införandet av jobbskatteavdraget gjort det mer lönsamt att gå från bidragsförsörjning till arbete. Sedan regeringen tillträdde 2006 har ersättningsgraderna minskat med i sjukrespektive arbetslöshetsförsäkringen och med i sjuk- och aktivitetsersättningen (se diagram 2.3). Den genomsnittliga ersättningsgraden vid sjukpenning, arbetslöshet samt sjuk- och aktivitetsersättning beräknas 2010 uppgå till , respektive . För en person som är heltidsarbetande innebär det att inkomsten vid sjukdom i genomsnitt är av den inkomst som individen erhåller vid lönearbete.24 Diagram 2.3 Ersättningsgrader vid arbetslöshet, sjukpenning samt sjuk- och aktivitetsersättning Anm.: 2009-2010 avser prognostiserade ersättningsgrader. Källor: och egna beräkningar. Den viktigaste orsaken till de minskande ersättningsgraderna är införandet av jobbskatteavdraget. av de lägre ersättningsgraderna vid sjukdom och av minskningen vid arbetslöshet förklaras av jobbskatteavdraget, resterande delar beror på reformer inom respektive system. I sjuk- och aktivitetsersättningen förklaras i princip hela minskningen av jobbskatteavdraget (se tabell 2.2). 2009/10:100 BILAGA 4 Tabell 2.2 Förändring av ersättningsgrad 20062010 -3,3 -6,2 -6,5 -3,2 -3,6 -3,0 -0,1 -2,6 -3,5 Anm.: Ersättningsgrad uttryckt i procent och förändring uttryckt i procentenheter. Källor: och egna beräkningar. I samtliga ersättningssystem är den genomsnittliga ersättningsgraden högst för dem med låga inkomster och ersättningsgraden avtar med stigande inkomst (se diagram 2.4). I sjuk- och aktivitetsersättningen och arbetslöshetsförsäkringen finns en liten grupp individer med låg inkomst vars ersättningsgrad överstiger . Att ersättningsgraden i dessa system kan överstiga förklaras av systemens utformning med en lägsta ersättning som utbetalas oavsett den bidragsgrundande inkomstens storlek. Diagram 2.4 Ersättningsgrader fördelade efter arbetsinkomstens storlek 2010 Arbetsinkomst (tkr) Källor: och egna beräkningar. Mäns och kvinnors olika genomsnittliga inkomster resulterar också i skillnader i ersättningsgrader. Av tabell 2.3 framgår att ersättningsgraden generellt sett är lägre hos män än hos kvinnor. Det beror på att män i genomsnitt har högre inkomst. 24Beräkningarna avser endast ersättningar från de offentliga ersättningssystemen. Utöver detta tillkommer i många fall även avtalad ersättning. Det innebär att ersättningsgraden i praktiken oftast är högre än vad som anges i denna framställning. Bristande dataunderlag gör dock att det inte finns någon möjlighet att beakta detta i beräkningarna. 2009/10:100 BILAGA 4 Tabell 2.3 Ersättningsgrader för kvinnor och män 2010 Källor: och egna beräkningar. Tabell 2.4 Arbetsutbudseffekter av regeringens politik Totalt antal arbetade timmar Arbetade timmar, givet arbete både före och efter reformerna Källor: och egna beräkningar. 2.1.3Förbättrade drivkrafter ger ökad sysselsättning på lång sikt Regeringens politik har varit inriktad på att stärka arbetslinjen och göra det mer lönsamt att arbeta. Jobbskatteavdraget beräknas på lång sikt, tillsammans med reformerna inom arbetslöshets- och sjukförsäkringen, innebära en ökning av antalet arbetade timmar (se tabell 2.4). Ökningen kan dels förklaras av en ökning av antalet personer som arbetar, dels av en ökad arbetstid för dem som redan arbetar. av den totala ökningen i arbetade timmar beror på att fler personer arbetar efter reformerna. Resterande av ökningen i arbetade timmar kan således förklaras av ett ökat arbetsutbud bland dem som redan arbetade före reformerna. Antalet sysselsatta personer ökar (eller ca 90 000 personer).25 För dem som redan arbetar ökar antalet arbetade timmar , vilket motsvarar en ökning av arbetstiden med i genomsnitt ca . I tabell 2.4 visas även hur arbetsutbudseffekterna varierar mellan kvinnor och män. Ökningen i antal arbetade timmar är större för kvinnor än för män. Även den procentuella ökningen av antalet personer som arbetar är större för kvinnor än för män. När det gäller förändringen av arbetstiden för dem som redan arbetar visar resultaten ett liknande mönster, nämligen att ökningen är påtagligt större för kvinnor (0,) än för män (0,). 25 Regeringens politik (t.ex. jobbskatteavdraget och reformerna på sjukförsäkringsområdet) beräknas även reducera antalet personer som är sysselsatta men inte arbetar på grund av sjukskrivning. Ökningen av antalet personer som faktiskt arbetar blir därför större än ökningen av antalet sysselsatta. Antalet personer som arbetar beräknas öka (eller ca 115 000 personer). Det bör även understrykas att eventuella effekter av sysselsättningsskapande åtgärder som syftar till att sänka jämviktsarbetslösheten snarare än att öka arbetsutbudet (t.ex. reformer på arbetsmarknadspolitikens område) inte fångas av modellen. Effekterna på arbetsutbudet beräknas bli störst i den nedre delen av inkomstfördelningen. I den lägsta kvartilen ökar antalet arbetade timmar med (se tabell 2.5). Den höga siffran förklaras dels av betydande beteendeeffekter, dels av att relativt få individer i denna grupp arbetar före införandet av dessa reformer och att antalet arbetade timmar därför ligger på en initialt låg nivå. Av den totala ökningen i arbetade timmar kan härledas till beteendeeffekter i den lägsta inkomstkvartilen. Låginkomstgruppen uppvisar också en relativt stor ökning av arbetstiden, , för dem som redan arbetar före reformerna. För medel- och höginkomstgruppen är motsvarande siffra 0,35 procent.26 Tabell 2.5 Arbetsutbudseffekter för olika inkomstgrupper Totalt antal arbetade timmar Arbetade timmar, givet arbete både före Andel av förändring i totalt antal arbetade timmar (procent) Källor: och egna beräkningar. 2.2Fördelningseffekter av regeringens politik I detta avsnitt redovisas hur regeringens aviserade förslag samt hela mandatperiodens reformer beräknas påverka inkomstfördel- 26 Av den totala ökningen i arbetade timmar för dem som redan arbetar kommer från en ökning av arbetstiden i den lägsta inkomstkvartilen. Medel- och höginkomstgruppen är en heterogen grupp med avseende på beteendeeffekter. Individer med medelinkomster tenderar att öka sin arbetstid, medan individer med de högsta inkomsterna tenderar att minska sin arbetstid. ningen.27 Fördelningseffekterna redovisas både i ett kortsiktigt statiskt och i ett långsiktigt dynamiskt perspektiv. De kortsiktiga effekterna är de direkta effekter som uppkommer när skatte- och bidragsregler ändras. De långsiktiga effekterna avser inkomstförändringar som beräknas följa av att individerna ändrar sitt arbetsutbud till följd av de ändrade reglerna. 2.2.1Regeringens politik gynnar dem med låga inkomster De i denna proposition och i propositionen Vårtilläggsbudget (prop. 2009/10:99) förslagna och aviserade åtgärderna riktar sig i första hand till grupper med svag ekonomi eller med stor försörjningsbörda. Höjt grundavdrag för pensionärer och höjt flerbarnstillägg i barnbidraget beräknas ge ökad justerad disponibel inkomst med i genomsnitt , främst i den nedre delen av inkomstfördelningen (se diagram 2.5). Sammantaget medför de direkta effekterna en utjämning av inkomstskillnaderna som minskar Ginikoefficienten. Diagram 2.5 Effekt av VÅP10 på justerad disponibel inkomst för olika inkomstgrupper Källor: och egna beräkningar. De nu föreslagna och aviserade förändringarna minskar också inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män (se diagram 2.6). Den direkta effekten på disponibel inkomst av höjt grundavdrag för pensionärer och höjt flerbarnstillägg beräknas bli för kvinnor och 2009/10:100 BILAGA 4 för män.28 Grundavdragshöjningen är mer gynnsam för kvinnor än för män genom att fler kvinnor är pensionärer. Att höjningen av flerbarnstillägget är mer gynnsam för kvinnor beror till viss del på att fler kvinnor än män är ensamstående med barn.