prop · GX03200d2 · 2010-04-09 00:00:00 — Europeiska unionens officiella tidning L 315/1 (Rättsakter som antagits i enlighet med EG- och Euratomfördragen och som ska offentliggöras) OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1370/2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71 och 89, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)Genom artikel 16 i fördraget bekräftas den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar. (3)Artikel 73 i fördraget är lex specialis i förhållande till artikel 86.2. Artikeln innehåller bestämmelser om ersättning för allmän trafikplikt inom sektorn för landtransporter. (4)De viktigaste målen enligt kommissionens vitbok av , Den gemensamma transportpolitikenframtill2010:Vägvalinförframtiden,ärattsörjaför säkra, effektiva och högkvalitativa persontransporter tack vareenregleradkonkurrens,ochsamtidigtgaranterainsyn och effektivitet när det gäller kollektivtrafiken, med beaktande av sociala faktorer, miljöfaktorer och faktorer som rör regional utveckling eller att erbjuda specialtaxor för vissagrupperavpassagerare,somt.ex.pensionärer,ochatt undanröja sådana skillnader mellan olika medlemsstaters transportföretagsomkanmedförabetydandesnedvridning av konkurrensen. (2)Enligt artikel 86.2 i fördraget ska företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse varaunderkastadereglernaifördraget,särskiltkonkurrensreglerna,idenmåntillämpningenavdessareglerinterättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. (1) EUT C 195, , s. 20. (2) EUT C 192, , s. 1. (3) Europaparlamentetsyttrandeavden14november2001(EGTC140E, ,s.262),rådetsgemensammaståndpunktavden11december 2006 (EUT C 70 E, 27.3.2007, s. 1) och ståndpunkt av . Rådets beslut av . (5)Många landbaserade persontransporttjänster av allmänt ekonomisktintressekanidagintetillhandahållaskommersiellt. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör kunna ingripaförattsetillattdessatjänstertillhandahålls.Föratt säkerställa tillhandahållandet av kollektivtrafik kan myndigheterna bland annat bevilja kollektivtrafikföretagen ensamrätt,beviljademekonomiskersättningochfastställa allmänna bestämmelser för bedrivande av kollektivtrafik som är tillämpliga på samtliga företag. Om medlemsstaterna, i enlighet med denna förordning, väljer att utesluta vissa allmänna regler från förordningens tillämpningsområde, bör den allmänna ordningen för statligt stöd tillämpas. L 315/2 Europeiska unionens officiella tidning (6)Mångamedlemsstaterharåtminstoneinomdelaravsinkollektivtrafikmarknad infört lagstiftning som på grundval av öppna och rättvisa konkurrensutsatta anbudsförfaranden möjliggörtilldelningavensamrättochingåendeavavtalom allmän trafik. Därigenom har handeln mellan medlemsstaterna utvecklats avsevärt, och en rad kollektivtrafikföretag erbjudernukollektivtrafikifleränenmedlemsstat.Utvecklingenavdennationellalagstiftningenharemellertidletttill skillnaderideförfarandensomtillämpas,vilketmedförträttsligosäkerhetifrågaomkollektivtrafikföretagensrättigheter och de behöriga myndigheternas skyldigheter. I rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (1) anges varken hur avtal omallmäntrafikskatilldelasinomgemenskapenellerunder vilkaomständigheterdetkrävsettkonkurrensutsattanbudsförfarande. Gemenskapens gällande regelverk bör därför uppdateras. (7)Gjorda undersökningar, och erfarenheterna i de medlemsstaterdärkonkurrensinomkollektivtrafiksektornharföre- kommit i , visar att införandet av reglerad konkurrensmellanföretagenmedförbättreochmerinnovativ service till lägre pris och inte hindrar kollektivtrafikföretagen från att fullgöra de särskilda uppgifter som de ålagts,anslöt sig inom ramen för den så kallade Lissabonprocessen till denna linje och uppmanadekommissionen,rådetochmedlemsstaternaatt inom ramen för sina respektive befogenheter påskynda liberaliseringen på områden som transporter. (8)De marknader för persontransporter som är avreglerade och på vilka det inte finns någon ensamrätt bör tillåtas att behålla sina särdrag och sitt funktionssätt om dessa överensstämmer med kraven i fördraget. (9)För att kunna organisera kollektivtrafiken på det sätt som bäst motsvarar allmänhetens behov måste de behöriga myndigheterna, på de villkor som anges i denna förordning, fritt få välja vilket kollektivtrafikföretag som ska bedriva trafiken, med beaktande av små och medelstora företagsintressen.Närersättningellerensamrättbeviljasär detviktigtattiettavtalomallmäntrafikmellandenbehöriga myndigheten och det utvalda kollektivtrafikföretaget fastställa arten av allmän trafikplikt och vilken ersättning som ska utgå, för att på så sätt sörja för tillämpning av principen om insyn, principen om lika behandling av (1) EGT L 156, 28.6.1969, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1). konkurrerande företag och proportionalitetsprincipen. Avtalets form och benämning kan variera beroende på medlemsstaternas rättsordningar. (10)I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområdeocksåomfattarkollektivtrafikpåinrevatten- vägar, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av avtal om allmän trafik i denna specifikasektor.Förkollektivtrafikpåinrevattenvägarochpå nationella vatten, om de inte täcks av särskild gemenskapsrätt, gäller därför fördragets allmänna principer,såvidaintemedlemsstaternaväljeratttillämpadenhär förordningen i dessa specifika sektorer. Bestämmelserna i denhärförordningenhindrarinteinförlivandeavtrafikpå inrevattenvägarochpånationellamarinavatteniettstörre nät av kollektivtrafik på stads-, förorts- och regionalnivå. (11)I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar godstransporttjänster, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av avtal om allmän trafik i denna specifika sektor. efter den här förordningens ikraftträdande bör därför fördragets allmänna principer gälla för organisationen av godstransporttjänster. (12)Ur gemenskapsrättslig synvinkel har det ingen betydelse om kollektivtrafik tillhandahålls av offentliga eller privata företag. Denna förordning grundas på neutralitetsprincipenifrågaomegendomsordningenenligtartikel295ifördraget, principen om medlemsstaternas rätt att fritt utformatjänsteravallmäntekonomisktintresseenligtarti- kel16ifördragetochsubsidiaritets-ochproportionalitets- principerna enligt artikel 5 i fördraget. (13)Vissatjänster,somoftaärkoppladetillspecifikinfrastruktur, tillhandahålls i första hand på grund av sitt historiska intresse eller sitt turistvärde. Eftersom syftet med sådan verksamhet uppenbarligen inte är att bedriva kollektivtrafik,behöverdeninteomfattasavdereglerochförfaranden som gäller för krav på allmännyttiga tjänster. (14)Om de behöriga myndigheterna ansvarar för kollektivtrafiknätets organisation kan detta, utöver det faktiska utförandet av transporttjänsten, omfatta en rad verksamheter ochuppgifterdärdebehörigamyndigheternamåstekunna välja mellan att utföra dem själva eller att, helt eller delvis, låta tredje part utföra dem. Europeiska unionens officiella tidning L 315/3 (15)Avtal med lång löptid kan leda till en onödigt lång stängning av marknaden, vilket minskar konkurrenstryckets positivaeffekter.Förattminimerasnedvridningenavkonkurrensen och skydda tjänsternas kvalitet bör avtalomallmäntrafikvaratidsbegränsade.Avtaletsvaraktighet bör vara beroende av användarnas positiva bedömning. Det måste vara möjligt att förlänga avtal om allmän trafik med högst halva deras ursprungliga löptid, om kollektivtrafikföretaget är tvunget att investera i tillgångar med osedvanligt lång avskrivningstid och, på grund av derassärskildasärdragochbegränsningar,närdetgällerde ytterstarandområdenaenligtartikel299ifördraget.Dåett kollektivtrafikföretag dessutom gör investeringar i infra- struktur eller rullande materiel och fordon som är ovanligaisåmåttoattdetibådafallenrörsigomstorabelopp, bör avtalet kunna förlängas ytterligare, förutsatt att det tilldelas efter ett rättvist och konkurrensutsatt anbudsförfarande. (16)Om ingåendet av avtal om allmän trafik kan leda till byte av kollektivtrafikföretag, bör de behöriga myndigheterna kunna kräva att det utvalda kollektivtrafikföretaget tillämpar bestämmelserna i rådets direktiv /23/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftningomskyddförarbetstagaresrättighetervidöverlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter (1). Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att skydda andra överlåtelsevillkor beträffande arbetstagarnas rättigheter än dem som omfattas av direktiv /23/EG, och därigenom, i tillämpliga fall, ta hänsyn till de sociala normer som föreskrivs i nationella lagar och andra författningar, eller i de kollektivavtal eller överenskommelser som ingåtts mellan arbetsmarknadens parter. (17)Iöverensstämmelsemedsubsidiaritetsprincipenstårdetde behöriga myndigheterna fritt att fastställa sociala och kvalitetsmässiga kriterier i syfte att upprätthålla och höja kvalitetsstandarderna för den allmänna trafikplikten, exempelvisifrågaomminimikravförarbetsvillkor,passageraresrättigheter,behovhospersonermednedsattrörlighet, miljöskydd, passagerarnas samt arbetstagarnas säkerhet såväl som skyldigheter enligt kollektivavtal samt andra bestämmelser och överenskommelser avseende arbetsplatser och social trygghet på den plats där tjänsten tillhandahålls. I syfte att säkra öppna och jämförbara konkurrensvillkormellanföretagochundvikariskenförsocial dumpning bör de behöriga myndigheterna ha rätt att införa särskilda sociala kvalitetsstandarder och standarder för tjänsternas kvalitet. (1) EGT L 82, 22.3.2001, s. 16. (18)Förutsatt att tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning följs får lokala myndigheter eller, i avsaknad av sådana, en nationell myndighet välja att själva tillhandahålla kollektivtrafiktjänster inom sitt territorium eller att, utan konkurrensutsatt anbudsförfarande, uppdra åt ett internt företag att tillhandahålla sådana tjänster. För att garantera rättvisa konkurrensvillkor bör emellertid denna möjlighet för myndigheterna att själva bedriva trafiken regleras i detalj. Den behöriga myndighet eller grupp av myndigheter som tillhandahåller integrerade kollektivtrafiktjänster, kollektivt eller genom gruppens medlemmar, bör utöva den erforderliga kontrollen. Dessutom bör det vara förbjudet för en behörig myndighet som sköter sin egen kollektivtrafik eller ett internt företag att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden utanför den myndighetens territorium. Den myndighet som kontrollerar det interna företaget bör också kunna förbjuda företaget att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som anordnats inom dess territorium. Begränsningar av ett internt företagsverksamhetfårintepåverkamöjlighetenattdirekttilldela avtal om allmän trafik när det gäller järnvägstrafik, med undantag för andra spårbundna transportmedel som tunnelbana eller spårvagn. Dessutom påverkar inte direkttilldelning av avtal om allmän trafik för järnvägstrafik de behöriga myndigheternas möjlighet att tilldela ett internt företag avtal om allmän trafik för kollektivtrafik på andra spårbundnatransportmedelsomtunnelbanaochspårvagn. (19)som tilldelades avtalet om allmän trafik kan delta. De behöriga myndigheterna bör dock, för att offentliga medel ska användas på bästa sätt, kunna fastställa villkorenförattläggautderaskollektivtrafiktjänsterpåentrepre- nad,särskiltnärdetgällertjänstersomutförsavettinternt företag. Vidare bör en underentreprenör inte hindras från att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden på en behörigmyndighetsterritorium.Detärnödvändigtattden behöriga myndighetens eller det interna företagets val av underentreprenör görs i enlighet med gemenskapsrätten. (20)Omenmyndighetbeslutarattanförtroenuppgiftsomgäller en tjänst av allmänt intresse åt tredje part, måste kollektivtrafikföretaget väljas ut i överensstämmelse med gemenskapsrätten om offentlig upphandling och koncessioner, som har sin grund i artiklarna 4349 i fördraget, och med principen om insyn och principen om lika behandling. Särskilt påverkar bestämmelserna i denna förordningintemyndigheternasskyldigheterenligtdirektiven om offentlig upphandling när avtal om allmän trafik omfattas av dessa direktivs tillämpningsområde. L 315/4 Europeiska unionens officiella tidning (21)Ett effektivt rättsskydd bör garanteras, inte enbart för de avtal som tilldelas i enlighet med och rådetsdirektiv2004/17/EGavden31mars2004omsamordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten,energi,transporterochposttjänster (1)ochEuropa- parlamentets och rådets direktiv /18/EG av om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (2) utan också för andra avtal som tilldelats enligt denna förordning. Ett effektivt översynsförfarande måste vara jämförbart med relevanta förfaranden i rådets direktiv /665/EEG av om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentligupphandlingavvarorochbygg-ochanläggnings- arbeten (3) och rådets direktiv /13/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna (4). (25)Kollektivtrafiken på järnväg medför särskilda problem när detgällerinvesteringarnasstorlekochinfrastrukturkostnaderna.Förattgaranteraattallajärnvägsföretagigemenskapen har tillgång till infrastrukturen i alla medlemsstater och på så sätt får möjlighet att bedriva internationell persontrafik lade kommissionen fram ett förslag till ändring av rådets direktiv /440/EEG av den 29 juli 1991omutvecklingenavgemenskapensjärnvägar (5).Syftetmeddennaförordningärattupprättaenrättsligramför ersättning och/eller ensamrätt för avtal om allmän trafik ochinteattytterligareöppnamarknadenförjärnvägstrafik. (26)I fråga om allmännyttiga tjänster har varje behörig myndighet enligt denna förordning rätt att välja sitt kollektivtrafikföretagisambandmedtilldelningavavtalomallmän trafik. De behöriga myndigheterna bör, med tanke på att kollektivtrafiken är organiserad på olika sätt i olika medlemsstater, ha möjlighet att direkttilldela avtal om allmän trafik för järnvägstrafik. (22)I vissa fall måste de behöriga myndigheterna inom ramen föranbudsinfordringarfastställaochbeskrivasammansatta system. När dessa myndigheter tilldelar avtal i sådana fall bördedärförharättattefteranbudsinlämningenförhandla om detaljerna med några eller samtliga potentiella kollektivtrafikföretag. (23)Anbudsinfordringar för tilldelning av avtal om allmän trafik bör inte heller vara obligatoriska om avtalets värde är lågt eller om det gäller korta sträckor. I detta avseende bör högre belopp eller längre sträckor göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att beakta små och medelstora företags särskilda intressen. De behöriga myndigheterna bör inte tillåtas att dela upp avtal eller nät för att undvika anbudsförfarande. (24)Vid risk för trafikavbrott bör de behöriga myndigheterna kunna vidta kortfristiga nödåtgärder i avvaktan på att ett avtal om allmän trafik tilldelas som uppfyller samtliga tilldelningsvillkor i denna förordning. (1) EUT L 134, 30.4.2004, s. 1. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv /97/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 107). (2) EUT L 134, 30.4.2004, s. 114. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv /97/EG. (3) EGT L 395, 30.12.1989, s. 33. Direktivet ändrat genom direktiv /50/EEG (EGT L 209, 24.7.1992, s. 1). (4) EGT L 76, 23.3.1992, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv /97/EG. (27)Denersättningsomdebehörigamyndigheternabeviljarför att täcka kostnaderna för uppfyllandet av den allmänna trafikpliktenbörberäknaspåettsådantsättattalltförhöga ersättningar undviks. En behörig myndighet som avser att tilldela ett avtal om allmän trafik utan konkurrensutsatt anbudsförfarandebördessutomvaraskyldigattföljadetaljerade bestämmelser som säkerställer att ersättningsbeloppetärskäligtochivilkatjänsternaseffektivitetochkvalitet betonas. (28)Genom att i det beräkningsunderlag som återges i bilagan pålämpligtsättbeaktaeffekternaavettfullgörandeavden allmänna trafikplikten på kollektivtrafiksefterfrågan kan denbehörigamyndighetenochkollektivtrafikföretagetvisa att alltför höga ersättningar har undvikits. (29)De behöriga myndigheterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att i förväg offentliggöra sin avsikt att tilldela avtal om allmän trafik, med undantag av nödåtgärder och avtal som gäller korta sträckor, så att potentiella kollektivtrafikföretag kan ta ställning. (30)Direkttilldelade avtal om allmän trafik bör omfattas av principen om ökad insyn. (5) EGT L 237, 24.8.1991, s. 25. Direktivet senast ändrat genom direktiv /103/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 344). Europeiska unionens officiella tidning L 315/5 (31)Eftersom de behöriga myndigheterna och kollektivtrafikföretagen behöver för att anpassa sig till förordningen, bör övergångsbestämmelser fastställas. Med tanke på det stegvisa tilldelandet av avtal om allmän trafik enligt denna förordning,börmedlemsstaternaförsekommissionenmed en lägesrapport efter den första hälften avövergångsperioden.Kommissionenkanföreslålämpliga åtgärder på grundval av dessa rapporter. (32)Debehörigamyndigheternakanunderövergångsperioden börjatillämpabestämmelsernaiförordningenvidolikatidpunkter. är det därför möjligt attkollektivtrafikföretagmedverksamhetpåsådanamarknader där bestämmelserna i förordningen ännu inte är tillämpliga lämnar in anbud för avtal om allmän trafik på sådana marknader som redan har öppnats för kontrollerad konkurrens. För att genom proportionerliga åtgärder förhindra all obalans i samband med öppnandet av marknaden för kollektivtrafik bör de behöriga myndigheterna under andra hälften av övergångsperioden kunna avvisa anbud från företag där mer än halva värdet av den kollektivtrafikdeutförintebeviljatsienlighetmeddennaförord- ning, på villkor att ingen diskrimineras och att beslut om detta fattas innan anbudsinfordran offentliggörs. (33)I punkterna 8795 i dom av i mål C-280/00, (1), har fastställtattersättningförallmännyttigatjänsterinteutgör någon förmån i den mening som avses i artikel 87 i fördraget, förutsatt att fyra kumulativa kriterier är uppfyllda. Om de nämnda kriterierna inte är uppfyllda men däremot de allmänna tillämpningskriterierna för artikel 87.1 i fördraget är uppfyllda, utgör ersättning för allmännyttiga tjänsterstatligtstödochomfattasdärmedavartiklarna73, 86, 87 och 88 i fördraget. (34)Ersättning för allmännyttiga tjänster inom sektorn för landbaserad kollektivtrafik kan vara nödvändig för att de berörda företagen ska kunna bedriva trafiken på grundval av principer och villkor som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter. Sådan ersättning kan enligt artikel73ifördragetpåvissavillkorvaraförenligmedfördraget.Fördetförstamåsteersättningensyftatillattsäkerställa tillhandahållandet av tjänster som verkligen är tjänster av allmäntintresseidenmeningsomavsesifördraget.Fördet andra, för att undvika en oskälig snedvridning av konkurrensen, får ersättningen inte överstiga det belopp som krävs för att täcka nettokostnaderna för fullgörandet av den allmänna trafikplikten, med hänsyn till företagets inkomster i samband med detta och en rimlig vinst. (1) 2003, s. I-7747. (35)Den ersättning som de behöriga myndigheterna beviljar i enlighet med bestämmelserna i förordningen kan därför undantas från kravet på förhandsanmälan enligt artikel 88.3 i fördraget. (36)Denna förordning ersätter förordning (EEG) nr 1191/69, som därför bör upphävas. När det gäller allmänna gods- underlättautfasningenaversättningsomintehargodkänts av kommissionen i enlighet med artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget. Ersättning som beviljas i samband medtillhandahållandeavannankollektivtrafikändensom omfattas av den här förordningen och som riskerar att utgöra statligt stöd enligt artikel 87.1 i fördraget bör vara förenlig med bestämmelserna i artiklarna 73, 86, 87och88ifördraget,inklusivetillämpligatolkningarsom gjorts av Europeiska gemenskapernas domstol, särskilt avgörandet i mål C-280/00, . När kommissionengranskarsådanafallbördendärförtillämpa principer som liknar dem som anges i den här förordningen eller, om så är lämpligt, i annan lagstiftning som gäller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. (37)Tillämpningsområdet för rådets förordning (EEG) nr1107/70avden4juni1970omstödtilltransporterpå järnväg, väg och inre vattenvägar (2) omfattas av den här förordningen. Den förordningen anses föråldrad eftersom deninskränkertillämpningenavartikel73ifördragetutan att utgöra en lämplig rättslig grund för att godkänna aktuella investeringsplaner, särskilt vad avser investeringar i transportinfrastruktur i ett offentlig-privat partnerskap. Den bör därför upphävas för att göra det möjligt att tillämpaartikel73ifördragetpåettsättsomtarhänsyntill den ständiga utvecklingen inom sektorn utan att tillämpningen av den här förordningen eller av rådets förordning (EEG) nr 1192/69 av om införande av enhetliga regler för järnvägsföretagens redovisning (3) påverkas.Förattytterligareunderlättatillämpningenavde berördagemenskapsbestämmelsernakommerkommissionen att föreslå riktlinjer för statligt stöd till järnvägsinvesteringar, inklusive infrastrukturinvesteringar 2007. (38)I syfte att utvärdera genomförandet av denna förordning ochutvecklingenifrågaomtillhandahållandeavkollektivtrafik i gemenskapen, särskilt kvaliteten på kollektivtrafiken och konsekvenserna av att avtal om allmän trafik beviljas genom direkttilldelning, bör kommissionen lägga fram en rapport. Denna rapport kan vid behov åtföljas av lämpliga förslag om ändring av denna förordning. (2) EGT L 130, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 543/97 (EGT L 84, 26.3.1997, s. 6). (3) EGT L 156, 28.6.1969, s. 8. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1791/2006 (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1). L 315/6 Europeiska unionens officiella tidning HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med denna förordning är att fastställa hur de behöriga myndigheterna, i enlighet med gemenskapslagstiftningen,kaningripapåområdetförkollektivtrafikförattsetillatt det tillhandahålls tjänster av allmänt intresse som bland annat är tätare, säkrare, av bättre kvalitet eller billigare än vad den fria marknaden skulle kunna erbjuda. I denna förordning fastställs därför på vilka villkor de behöriga myndigheterna, när de ålägger eller ingår avtal om allmän trafikplikt, ger kollektivtrafikföretagen ersättning för ådragna kostnaderoch/ellerbeviljarensamrättsommotprestationförfullgörande av allmän trafikplikt. 2.Denna förordning är tillämplig på nationell och internationell kollektivtrafik på järnväg och andra spårburna transportsätt, och på väg, utom trafik som i första hand bedrivs på grund av sitt historiska intresse eller sitt turistvärde. Medlemsstaterna får tillämpa denna förordning på kollektivtrafik på inre vattenvägar ochnationellamarinavatten,utanattdetpåverkartillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage) (1). 3.Denna förordning ska inte gälla offentliga byggkoncessioner i den mening som avses i artikel 1.3 a i direktiv /17/EG eller enligt artikel 1.3 i direktiv /18/EG. I denna förordning gäller följande definitioner: