prop · GY0331 · 2010-10-25 00:00:00 — En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska, om uppgiften inte gäller skuldsanering, gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upphörde som uppgiften avser. begäran om eller ett utlämnande av en kreditupplysning, ska den dock gallras Prop. 2010/11:31 senast efter den dag då begäran framställdes. En uppgift om skuldsanering ska gallras senast efter den dag då skuld- saneringen beviljades eller, om en betalningsplan enligt skuldsaneringslagen (2006:548) löper , senast den dag då planen löper ut. En uppgift som har inhämtats från i dess verksamhet med indrivning och utsökning ska gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 34 kap. 1 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En uppgift som har inhämtats från ska också gallras när den har blockerats av med stöd av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet. Paragrafen innehåller bestämmelser om när uppgifter om en fysisk person ska gallras i kreditupplysningssammanhang. Genom att den sista meningen i andra stycket flyttas till ett nytt tredje stycke blir den särskilda bestämmelsen om gallring av uppgifter om skuldsanering tillämplig oavsett om den fysiska personen är närings- idkare. I enlighet med Lagrådets förslag förtydligas i andra stycket att det stycket inte gäller uppgifter om skuldsanering. Denna lag träder i kraft . Ändringen träder i kraft . Bestämmelsen i det nya tredje stycket i 8 § är tillämplig även på uppgifter som har registrerats före ikraftträdandet. 7.2Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:548) 4 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i som är fysisk person, om 1.gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid, och 2.det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne. Den som är folkbokförd i ska vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i . Vid tillämpningen av första stycket 2 ska särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handlägg- ningen av ärendet om skuldsanering. Är gäldenären näringsidkare, får skuldsanering beviljas endast om de ekono- miska förhållandena i näringsverksamheten är enkla att utreda. Paragrafen anger de grundläggande förutsättningarna för att skuldsane- ring ska kunna beviljas. En saklig ändring görs i tredje stycket och ett nytt fjärde stycke införs. Tillsammans med att 5 § upphävs innebär detta att förutsättningarna för näringsidkare att fortsätta att bedriva närings- verksamhet förbättras och att det blir lättare att starta om efter ekono- Ändringen i tredje stycket innebär att skuldernas ålder inte särskilt ska beaktas vid den allmänna skälighetsbedömningen. Avsikten är dock inte att man helt ska bortse från betydelsen av hur gamla skulderna är. Genom ändringen klargörs framför allt att nya skulder inte i sig är ett hinder mot att skuldsanering beviljas. Den som drabbats av en betydande skuldbörda där merparten av skulderna är nya ska alltså inte behöva vänta för att få skuldsanering, om det med hänsyn till övriga omständigheter är skäligt att han eller hon beviljas skuldsanering. Exempelvis ska en före- tagares skulder som uppkommit före en konkurs inte hindra en annars motiverad skuldsanering i nära anslutning till konkursen. I praktiken har övriga omständigheter, inte minst hur och varför skul- derna uppkommit, en väsentlig betydelse för hur snart efter en skuld- sättning en gäldenär ska få skuldsanering. Har t.ex. en gäldenär på grund av oförutsedda omständigheter tvingats sälja en fastighet med förlust och fått en stor skuld till banken, är det inte uteslutet att skuldsanering skulle kunna beviljas även om förflutit sedan skulderna uppkom. Däremot kan det tala emot en skuldsanering om gäldenären nära inpå ansökan om skuldsanering utan rimliga skäl fortsatt att skuldsätta sig sedan han eller hon blivit överskuldsatt. Ändringen utesluter inte att gamla skulder räknas gäldenären till godo. I allmänhet får behovet av ekonomisk rehabilitering tvärtom då anses särskilt påtagligt. är gamla skulder förstås inte ensamt tillräck- ligt för att det ska anses skäligt med skuldsanering. I det nya fjärde stycket, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, anges en begränsning när det gäller möjligheten för den som är närings- idkare att beviljas skuldsanering (jfr 5 § som upphävs). En näringsidkare får beviljas skuldsanering endast om de ekonomiska förhållandena i näringsverksamheten är enkla att utreda. Det motsvarar enkel beskaf- fenhet i 5 § (se prop. 2005/06:124 s. 74 och prop. 1995/96:5 s. 167 f.). Ofta är de ekonomiska förhållandena i rörelser som någon bedriver i eget namn inom tjänstesektorn enkla att utreda, t.ex. rörelser som bedrivs av en frisör, en hantverkare eller en konsult. I regel behövs där sällan några särskilda tillgångar för att driva verksamheten och inköpen är begränsa- de. Det finns ingen automatisk koppling mellan näringsverksamhetens omfattning och frågan om de ekonomiska förhållandena är enkla att ut- reda eller inte. Även de ekonomiska förhållandena i en näringsverksam- het med hög omsättning kan vara enkla att utreda. Risken för kompli- cerade mellanhavanden i verksamheten kan dock öka med verksamhetens omfattning. De allmänna kraven för skuldsanering i paragrafen måste förstås vara uppfyllda också för att en näringsidkare ska få skuldsanering. Det krävs alltså att det vid en helhetsbedömning anses vara skäligt att bevilja skuld- sanering (jfr prop. 2005/06:124 s. 40 f.). Även en näringsidkare som driver en verksamhet vars ekonomiska förhållanden är lätta att utreda kan alltså vara utesluten från möjligheten till skuldsanering. 13 § Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgänglig utred- ning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 § eller inte får beviljas skuld- sanering på grund av 6 §, ska avslå ansökan. Om det, sedan beslut har meddelats enligt 14 § andra stycket om att inleda skuldsanering, framkommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, ska avslå ansökan. Ansökan får Prop. 2010/11:31 också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. I paragrafen, som reglerar i vilka fall en ansökan om skuldsanering ska avslås, tas hänvisningen till 5 § bort, eftersom den paragrafen upphävs. Denna lag träder i kraft . Ändringarna träder i kraft . De nya bestämmelserna är tillämpliga inte bara på ansökningar som görs detta datum eller senare utan också på ansökningar som kommit in till före men som ännu inte avgjorts. Sammanfattning av betänkandet Vägen tillbaka för överskuldsatta (SOU 2008:82) Jag fick i uppdrag att överväga hur förfarandet för företags- rekonstruktion kan förbättras och samordnas med konkursförfarandet. I uppdraget ligger att utreda om det är lämpligt att införa ett samlat för- farande för företagsrekonstruktion och konkurs. Jag ska också lämna förslag till lagändringar som innebär att förbudet mot att i konkurs åter- vinna skatter och avgifter avskaffas. Enligt mina direktiv ska jag därutöver lämna förslag om skuldned- sättning för överskuldsatta företagare med personligt ansvar för före- tagets skulder. Vidare ska jag undersöka varför privatpersoner som är så skuldsatta att de inom överskådlig framtid inte kan betala sina skulder (s.k. evighetsgäldenärer) inte söker, eller inte beviljas, skuldsanering. Åt- gärder som underlättar för dessa gäldenärer att ta sig ur överskuldsätt- ningen får enligt direktiven föreslås. De sistnämnda frågorna redovisas i detta delbetänkande. Skuldnedsättning för personer med skulder från näringsverksamhet Mitt uppdrag har alltså gått ut på att jag ska lämna förslag om skuld- nedsättning för överskuldsatta företagare med personligt ansvar för före- tagets skulder. I detta sammanhang har det enligt direktiven ankommit på mig att överväga vilka förutsättningar som bör gälla för att en närings- idkare ska få skuldnedsättning och vad som i övrigt bör gälla för för- farandet. När det gäller den lagtekniska lösningen har uppgiften varit att pröva om skuldsaneringslagen (2006:548, här benämnd SksanL) kan göras tillämplig på näringsidkare eller om ett särskilt regelverk bör skapas. Detta har av mig tolkats på så sätt att ett särskilt regelverk för närings- idkares skuldnedsättning ska övervägas först om skuldsaneringslagen inte framstår som ett lämpligt alternativ. Eftersom jag enligt direktiven särskilt har haft i uppdrag att pröva om förslagen kan gälla generellt för fysiska personer, framstår skuldsane- ringslagen dessutom som det naturliga instrumentet om man ska sträva efter en enhetlig lagstiftning, dvs. en lagstiftning som inte gör åtskillnad mellan olika kategorier av överskuldsatta gäldenärer. Eventuella ändringar i skuldsaneringslagen måste utgå från att skuld- nedsättning enligt denna lag ska kunna erbjudas näringsidkare (företa- gare) som är fysiska personer. Jag vill i detta sammanhang peka på att det för juridiska personer finns möjligheter att erhålla företagsrekonstruktion av själva verksamheten enligt lagstiftning som inte har privatekonomiska förtecken (se lagen [1996:764] om företagsrekonstruktion, som i likhet med en eventuell lagstiftning om s.k. fristående ackord kommer att bli föremål för särskilda överväganden i mitt slutbetänkande). Jag drar slutsatsen att möjligheterna att bevilja skuldsanering för aktiva näringsidkare inte bör ändras, bl.a. för att handläggningen av ärenden som rör aktiva näringsidkare kan bli synnerligen problematisk och för att väldigt få fall torde mynna ut i att gäldenären faktiskt erhåller skuld- sanering. I enlighet med gällande rätt bör det följaktligen alltjämt krävas särskilda skäl med hänsyn till näringsverksamhetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet för att (aktiva) näringsidkare ska få till stånd skuldsanering (se 5 § SksanL). Skuldsaneringslagen innehåller inte någon regel som utgör hinder mot att skuldsanering beviljas för före detta näringsidkare, dvs. sådana fysiska personer som har drivit egen rörelse men misslyckats och dragit på sig så stora personliga skulder att reell möjlighet saknas att genom eget arbete betala dessa. Ofta men inte alltid har rörelsen avvecklats i samband med en konkurs. Långvarig överskuldsättning bidrar till att passivisera gäldenärer i stor utsträckning. För att öka möjligheterna för en seriös företagare att snabbt komma tillbaka efter konkurs, något som lyfts fram som ett viktigt moment i direktiven, anser jag att skuldernas ålder inte längre bör beak- tas särskilt vid den allmänna skälighetsbedömning som ska göras i skuld- saneringsärenden. I praktiken ska alltså denna omständighet strykas från uppräkningen i skuldsaneringslagen av omständigheter som särskilt ska beaktas vid skälighetsprövningen (se 4 § tredje stycket). Därmed kom- mer även överskuldsättningens varaktighet en omständighet som in- direkt är knuten till skuldernas ålder att förlora i betydelse vid pröv- ningen. Vad som sagts betyder inte att skuldernas ålder respektive överskuldsättningens varaktighet helt kommer att sakna betydelse vid skälighetsprövningen. Att en gäldenär har varit svårt skuldtyngd på grund av äldre skuldsättning är naturligtvis en omständighet som bör kunna beaktas i positiv riktning när skuldsanering övervägs. (Behovet av ekonomisk rehabilitering får normalt sett anses särskilt påtagligt då.) För att öka skuldsaneringslagens tillgänglighet har jag övervägt att sänka det grundläggande kravet på att gäldenären är kvalificerat insol- vent till ett krav på enbart insolvens (dvs. samma obeståndskrav som gäller enligt konkurslagen [1987:672]). Jag har emellertid valt att inte ta ett sådant steg. Däremot föreslår jag att lagens krav på kvalificerad insolvens formuleras om jämfört med vad som gäller . Skuldsanering ska enligt mitt förslag kunna komma i fråga om gälde- nären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon kan antas sakna förmåga att betala sina skulder . Därmed åstad- kommer man en förkortning av den prognos som ska göras rörande gäldenärens insolvens, som det tydliggörs att det råder en viss bevislättnad till gäldenärens förmån. Det finns inte något hinder mot att en f.d. näringsidkare som har beviljats skuldsanering startar egen rörelse efter skuldsaneringsbeslutet och på nytt blir näringsidkare. I syfte att åstadkomma bättre förutsätt- ningar för en f.d. näringsidkare att starta på nytt förhållandevis snart före- slår jag att den betalningsplan som ska bestämmas vid en skuldsanering som huvudregel ska löpa , vilket är en förkortning jämfört med dagens regler (då är den normala löptiden). En ansökan om omprövning av skuldsanering i anledning av väsentligt förbättrade för- hållanden ska, i stället för vad som gäller , enligt mitt för- slag ges in medan betalningsplanens löptid ska kunna förlängas till som längst . Det bör inte heller vara av avgörande betydelse för ett beslut om skuldsanering att gäldenären har varit försatt i konkurs innan han eller hon ansöker om skuldsanering. Detta är emellertid ett naturligt och i många fall oundvikligt steg för en näringsidkare som måste komma till rätta med sin skuldbörda. Till skillnad från skuldsanerings- institutet har nämligen konkursinstitutet de instrument som behövs för att hantera kvalificerade insolvensproblem. För att en f.d. näringsidkare ska lotsas in i ett skuldsaneringsförfarande från ett konkursförfarande föreslår jag att konkursförvaltaren till sin slutredovisning ska bifoga en redo- görelse för huruvida han har anledning att anta att gäldenären är kvalifi- cerat insolvent i de fall gäldenären är en fysisk person. Konkursförvalta- ren ska också redogöra för sådana omständigheter som kommit fram under konkursförvaltningen och som kan antas vara av betydelse för den allmänna skälighetsprövningen för det fall gäldenären ansöker om skuld- sanering. Genom ett föreslaget tillägg i skuldsaneringslagen blir det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av konkursärendet en omständighet som ska beaktas särskilt vid den allmänna skälighetspröv- ningen (se 4 § tredje stycket). Vad som sagts betyder inte att man gör avkall på principen om att gäldenären efter sin förmåga ska medverka i själva skuldsaneringsären- det, bl.a. genom att denne själv ansöker om skuldsanering. De ovan berörda ändringarna i skuldsaneringslagen får mest konkret betydelse för gäldenärer som i egenskap av näringsidkare i formell mening har ett direkt personligt ansvar för sin rörelses skulder, såsom när en person med enskild firma går i konkurs. Ändringarna i skuldsane- ringslagen bör dock gälla även för andra överskuldsatta personer med näringsverksamhetsrelaterade skulder, t.ex. sådana som drivit verksamhet i aktiebolagsform. Frågan om de förslag som lämnas rörande skuldned- sättning för näringsidkare (och därmed jämställda) kan gälla generellt för fysiska personer behandlas nedan. Av direktiven har, som tidigare nämnts, framgått att de s.k. evighets- gäldenärernas situation behöver utredas. I mitt uppdrag har ingått att undersöka hur många evighetsgäldenärer det kan antas finnas. Svaret på den frågan skulle nämligen kunna ge besked om hur många som i formell mening uppfyller skuldsanerings- lagens (nuvarande) kvalificerade insolvensrekvisit, oavsett om skuld- bördan är hänförlig till näringsverksamhet eller inte. Jag har noterat att () i en rapport uppskattat att det finns 400 000600 000 individer i som kan klassificeras som överskuldsatta (se Alla vill göra rätt för sig, KFM Rapport 2008:1). Evighetsgäldenärer är emellertid en tekniskt avgränsad krets av dem som i KFM:s rapport räknas till de överskuldsatta. Jag har funnit att det saknas förutsättningar att ge något preciserat svar på frågan om evighets- gäldenärernas antal. Någon närmare uppskattning är inte heller möjlig utifrån tillgängliga data. Man måste dock utgå från att antalet evighets- gäldenärer vid varje given tidpunkt vida överstiger det antal som ansöker om respektive beviljas skuldsanering. Jag har också haft i uppgift att undersöka anledningen till att evighets- gäldenärerna inte söker eller beviljas skuldsanering. Svaret på den sistnämnda frågan framgår i viss mån av statistik från . Av denna kan utläsas att det oftast är bristande uppfyllelse av skälighetskravet som leder till avslag på skuldsaneringsansökningarna. Det saknas dock statistik som ger besked om vilken omständighet som brukar vara den tyngst vägande faktorn när en skuldsaneringsansökan inte svarar mot skälighetskravet. Sådan statistik torde emellertid inte fylla någon större funktion, eftersom det är en totalbedömning av samt- liga omständigheter som ska göras vid den allmänna skälighetsbedöm- ningen. Några systematiska undersökningar som ger besked om varför många evighetsgäldenärer uppenbarligen inte ens söker skuldsanering har inte gjorts, eftersom det av olika skäl finns anledning att ifrågasätta värdet av sådana undersökningar. Jag har dock funnit en mängd olika faktorer som kan tänkas vara av betydelse när en gäldenär överväger att ansöka om skuldsanering. Min slutsats blir att det inte går att finna något entydigt svar på frågan om varför evighetsgäldenärer inte ansöker om skuld- sanering. Jag har under alla förhållanden haft mandat att föreslå åtgärder för att underlätta för evighetsgäldenärer att ta sig ur överskuldsättningen. Av direktiven har framgått att utgångspunkten i förekommande fall ska vara att evighetsgäldenärernas överskuldsättning helst ska hanteras med tillämpning av insolvensrättsliga regler och principen om likabehandling av borgenärerna samt att en särskild lösning som ska prövas är om de förslag som lämnas i fråga om skuldnedsättning för näringsidkare kan gälla generellt för fysiska personer. Jag har då funnit att någon särbehandling av evighetsgäldenärer med skulder som hänför sig till näringsverksamhet inte bör komma i fråga. De lagändringar som jag lanserat ovan, som alltså syftar till att underlätta för kvalificerat insolventa företagare att snabbt komma tillbaka efter ett misslyckande, bör gälla alla fysiska personer som uppfyller skuldsane- ringslagens obeståndskrav, dvs. även sådana vars skulder saknar anknyt- ning till näringsverksamhet. Andra åtgärder mot överskuldsättning Enligt direktiven har jag haft möjligheter att föreslå de andra åtgärder än lagstiftning som kan vara motiverade för att komma till rätta med (över- skuldsättnings)problemet. De olika förslag som och har lämnat ska då beaktas (se 2003:4 och redovisning ). Mot bakgrund av den korta tid som har stått till mitt förfogande har inte alla åtgärdsförslagen kunnat bli föremål för närmare granskning från min sida. Några av de initiativ på området som oftast dryftas i den allmänna debatten behandlas dock ingående i delbetänkandet, närmare bestämt frågor som rör absolut preskription av civilrättsliga fordringar, avräkningsreglerna vid utmätning, tidsgränser för indrivning, KFM:s möjlighet att ex officio ta upp preskriptionsfrågor, räntebegränsningar av olika slag, sociala lån, garantier för saneringslån samt beloppsgränsen för förenklad kreditprövning. Mina direktiv tar sikte på evighetsgäldenärerna, som alltså är en tek- niskt avgränsad kategori bland de överskuldsatta. när det gäller flera av de nämnda myndighetsförslagen är dock att de inte begränsar sig till evighetsgäldenärernas situation. Jag konstaterar att jag inte är övertygad om att något av de nämnda lagstiftningsinitiativen kan ligga till grund för lagstiftning som ger ett otvetydigt gynnsamt totalresultat från ett individinriktat respektive sam- hälleligt perspektiv parallellt med de nu föreslagna ändringarna av skuld- Under alla omständigheter anser jag att det finns skäl att först avvakta effekterna av dessa ändringar. Min förhoppning är likväl att probleminventeringen och analysen som gjorts i delbetänkandet av de åtgärdsförslag som och har lämnat ska kunna vara av värde i den mån en hand- lingsplan för insatser mot överskuldsättningsproblemen upprättas eller frågorna blir föremål för utredningsarbete i särskild ordning . Min bedömning är nämligen att en eventuell ändring av avräknings- reglerna, liksom en regel om att preskription ska beaktas ex officio av KFM under verkställighetsstadiet, bör bli föremål för överväganden i samband med den kommande översynen av utsökningsbalken. bör en eventuell ändring av kreditprövningsreglerna kunna bli föremål för överväganden i samband med en översyn av konsumentkreditlagen. Jag kommer därutöver till slutsatsen att regler om absolut preskription av civilrättsliga fordringar inte bör komma i fråga. om tidsgränser för indrivning, om räntetak av olika slag, om sociala lån och om garantier för saneringslån bör enligt min mening inte införas. Vid konsekvensanalysen av förslagen, främst rörande effekterna på an- talet ansökningar och beträffande de resursförstärkningar som kan krävas, har jag erhållit hjälp av KFM. Lagförslagen syftar till att ge fler personer möjligheten att erhålla skuldnedsättning genom skuldsanering, något som givetvis förutsätter att fler gäldenärer ansöker om skuldsanering. Enligt de uppskattningar och antaganden som KFM gjort kommer 13 30026 600 personer att ansöka om skuldsanering efter ikraftträdandet för det fall förslagen genomförs. (Som en jämförelse kan nämnas att knappt 7 000 ansökningar gjordes .) på ekonomiska satsningar på den kommunala budget- och skuldrådgiv- ningen, men också på att främst stärks kraftigt. samhällsekonomiska besparingar som görs lär enligt min upp- fattning dock inte understiga de ekonomiska satsningar som kan krävas för att möta den förväntade ökningen av antalet ansökningar. Möjligen kan man utgå från att ändringarna i skuldsaneringslagen leder till en viss skärpning av kreditgivningen. Jag gör likväl bedömningen att kreditlivet torde påverkas i relativt liten utsträckning av mina förslag, bl.a. för att skuldsaneringsinstitutet i vart fall inte har gett någon märkbart negativ effekt på möjligheterna att få krediter. 1Förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Härigenom föreskrivs att 8 § kreditupplysningslagen (1973:1173)1 ska ha följande lydelse. En uppgift om en fysisk person ska gallras när det är nöd- vändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behand- En uppgift om en fysisk person En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska gall- som inte är näringsidkare ska gall- ras senast efter den dag då ras senast efter den dag då det förhållande upphörde som upp- det förhållande upphörde som upp- En uppgift om skuld- En uppgift om skuld- sanering ska dock alltid gallras sanering ska dock alltid gallras senast efter den dag då senast efter den dag då om en betalningsplan enligt skuld- om en betalningsplan enligt skuld- , senast den dag då , senast den dag då planen löper ut. planen löper ut. En uppgift som inhämtats från i dess verk- samhet med indrivning och utsökning ska gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 9 kap. 19 § första stycket andra meningen sekretesslagen (1980:100). En uppgift som inhämtats från Kronofogde- myndigheten ska också gallras när den har blockerats av Kronofogde- myndigheten med stöd av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För uppgifter om skuldsanering som avser beslut meddelade enligt skuldsaneringslagen (1994:334) eller enligt skuldsaneringslagen (2006:548) i dess lydelse före gäller äldre bestämmelser. 1Lagen omtryckt 1981:737. 2Senaste lydelse 2008:215. Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 17 § konkurslagen (1987:672) ska ha följande lydelse.