prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — Utgångspunkten ska vara att Försvarsmaktens förmåga att genomföra insatser, i och utomlands, med förband ur insatsorga- nisationen säkerställs, överväga och föreslå förbättrade möjligheter att tidsbegränsat kunna anställa vissa personalkategorier, och ta ställning till hur bl.a. anställningsskyddet bör se ut för tjänst- görande militär personal, t.ex. kontraktsanställda soldater och sjömän samt reservofficerare, avseende deras rätt till tjänstledighet från civil anställning för tjänstgöring inom Försvarsmakten. Utredningen ska redovisa sitt resultat . Genom ställningstagandena i prop. 2008/09:140 och tillsättandet av den nämnda utredningen har utgångspunkterna för de frågor Veteransol- datutredningen redovisat delvis förändrats. När den separata utlandsstyr- kan avskaffas och förbanden ska kunna verka både nationellt och interna- tionellt förändras t.ex. synen på internationell tjänst som en merit eller förutsättning för befordran. Likväl finns det enligt regeringen anledning att även inom ett reformerat personalförsörjningssystem understryka betydelsen av att deltagande i internationella insatser bör betraktas som en merit. Intill dess att det nya personalförsörjningssystemet är fullt in- fört, liksom även därefter avseende t.ex. vissa specialistkategorier, kom- mer sannolikt rekrytering liknande dagens att behöva göras för enskilda insatser. Förutsättningarna för rekryteringen förbättras när den interna- tjänstgöringen är en merit. Det bör vara åtråvärt att delta i en insats utomlands. Regeringen vill i detta sammanhang erinra om skrivelsen Nationell strategi för svenskt deltagande i internationell freds- och säkerhetsfräm- jande verksamhet (skr. 2007/08:51) . Regeringen ansåg föl- jande, s. 20. Deltagande i internationella insatser medför ett flertal positiva effekter för myndigheter och dess personal då in- ternationellt arbete ger kunskap och erfarenhet som myn- digheten och dess personal kan använda i sitt operativa ar- bete. Det är viktigt att sådana effekter av de internationella insatserna och myndigheternas intresse beaktas när bidrag till civila insatser övervägs och planeras. Mot den bakgrunden bör det vara naturligt att interna- erfarenheter ses som meriterande vid tillsättningen av befattningar nationellt. I förslaget till lag (2010:000) med bestämmelser för Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser, se avsnitt 5.4, definieras begreppet internationell militär insats. Det gäller Försvarsmaktens insat- ser utomlands för att avvärja risk för en väpnad konflikt, hejda en pågå- ende väpnad konflikt, övervaka överenskommelser om fred och vapen- stillestånd eller skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet ge- nom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt. Till sådana uppdrag räknas också enheter som direkt stödjer insatsen t.ex. med logis- tik i ett tredje land i eller i nära anslutning till insatsområdet. Däremot innefattas inte annan tjänstgöring utomlands såsom arbete i mer perma- nenta högkvarter och staber, t.ex. FN, EU, Nato, ambassader och delega- tioner. I avsnitt 5.9 Internationella erfarenheter har regeringen redovisat en del av de internationella erfarenheter på området som Veteransoldatutred- ningen inhämtat. Utredningens slutsats är att utlandstjänst med få undan- tag inte bara utgör en fördel vid urval till högre militära studier och be- fordran utan ofta är en förutsättning för detta. I gäller t.ex. att många befattningar som är attraktiva i sin kravprofil har att innehavaren ska ha fullgjort internationell tjänst. Internationell tjänst uppfattas som en förutsättning för nästa befattning. Lika lite som i är internationell tjänst ett formellt villkor för karriärgången i . Ändå uppfattas det i som en fördel att ha gjort utlandstjänst i sin nuvarande nivå för att bli befordrad till nästa. slutsats är att om en officer inte deltar i internationell tjänst kan detta påverka den militära karriären negativt. När det gäller internationell tjänst som merit vid anställning och be- fordran i vill regeringen erinra om bestämmelserna i 11 kap. 9 § andra stycket regeringsformen och 4 § lagen (1994:260) om offentlig anställning. Här stadgas att vid statlig anställning ska fästas avseende vid endast sakliga grunder som förtjänst och skicklighet. Förtjänst består av utövandet av det allmännas tjänst, i regel anställningstid i staten. Skick- lighet innefattar alla kvalifikationer för fullgörande av offentlig befatt- ning. Syftet med bestämmelserna är att tillgodose samhällets och de enskilda medborgarnas intresse av att statliga tjänster tillsätts och beford- ras efter objektiva grunder. Regeringen avser inte att i detta sammanhang föreslå ändring av dessa grundläggande bestämmelser. Enligt regeringen kan dock en statlig myn- dighet inom ramen för dessa bestämmelser mycket väl finna det vara möjligt att deltagande i internationella insatser ska utgöra en merit. Liksom menar regeringen att man kan säga att det finns två olika slag av meritvärde, det formella meritvärdet och det informella. Det formella meritvärdet är de regler, bestämmelser och poli- cyar som läggs fast av statsmakterna, behörig myndighet eller organisa- tion. Det kan t.ex. gälla att viss tjänstgöring ger poäng eller förtur när man söker till en utbildning eller att arbetsgivaren anger i sin rekrytering att utlandstjänstgöring är meriterande och därmed utgör del av saklig grund (en skicklighetsfaktor) för anställning och befordran. Det informella meritvärdet bygger i allt väsentligt på samhällets syn på den värderade, i detta fall officeren eller soldaten. Om det finns ett starkt stöd för insatserna, om försvaret är väl förankrat i samhället och informa- tionen om försvaret och insatserna är positiva, stärks detta meritvärde. Andra aspekter på det informella meritvärdet är hur kolleger och arbets- givare, inte minst i verksamhet och näringslivet, ser på medarbetaren som tillfälligt lämnar arbetsplatsen för internationell tjänst. Tjänstgöring internationellt utgör inte något egentligt formellt merit- värde . Försvarsmakten har i sitt interna rekryteringsarbete för offi- cerare emellertid angivit att det ska vara meriterande att ha gjort interna- tionell tjänst. Denna inriktning bör enligt regeringen så långt möjligt förstärkas. Motsvarande förhållanden bör också gälla för civilt anställd personal. Regeringen menar att det skulle vara värdefullt om denna prio- ritering får ett synligt genomslag för karriären i Försvarsmakten. vill regeringen erinra om att det är Försvarsmakten, inte eller regeringen, som bestämmer villkoren för befordran eller en viss befattning utöver de generella villkor om förtjänst och skicklig- het som gäller vid statlig anställning. När det gäller det informella meritvärdet är det enligt regeringen ange- Prop. 2009/10:160 läget att statsmakterna, dvs. riksdag och regering, öppet och tydligt stöd- Det är och regeringen som har beslutat om in- satsen. Dessa instanser har då ett uttalat ansvar att stödja insatsen när den genomförs. Likaså har statsmakterna ett ansvar för att insatserna uppfat- tas som legitima och positiva i allmänhetens ögon. Den politiska nivån har således ett ansvar för opinionsbildning och samverkan med t.ex. näringslivet och organisationer för att tydliggöra och stärka det informel- la meritvärdet. Ett steg i denna riktning är den nämnda Nationella strate- gin för svenskt deltagande i internationell freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet (skr. 2007/08:51). Utöver detta har pekat på andra sätt att höja meritvärdet för deltagande i internationella insatser. Det gäller bl.a. möj- lighet till distansstudier med utökad datortillgång samt bättre och fylligare arbetsbeskrivningar och tjänstgöringsintyg av- seende utlandstjänstgöringen. Regeringen bedömer att Försvarsmakten skulle stärka sitt arbete inom det nya personalförsörjningssystemet om myndigheten utvecklade möjligheterna att ge utlandstjänstgöringen ett meritvärde. Det är dock myndigheten själv som ska pröva dessa möjlig- heter, inte eller regeringen. 5.16Organisationers roll, m.m. Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör involvera ideella organi- sationer i veteransoldatarbetet och fortsätta att utveckla samarbetet med dem. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredningen föreslog också att Försvarsmakten ska få i upp- drag att utarbeta en samarbetsmodell, att säkerställa ett långsiktigt sam- arbete med Fredsbaskrarna och att fullfölja samarbetet med . Remissinstanserna: Försvarsmakten, Försvarshögskolan, och Fredsbaskrarna i är i allt väsentligt positiva till utredningens förslag. Försvarsmakten anser vidare att samarbetet med frivilliga och ideella organisationer och föreningar är ett viktigt komple- ment till försvarets uppföljningsstöd och att detta stöd kan utvecklas ytterligare. Långsiktiga samarbetsavtal bör upprättas för att ge en bättre kontinuitet i organisationernas verksamhet. Svenska Soldathemsförbun- det delar utredningens uppfattning men anser att Försvarsmakten bör permanenta samarbetet med förbundet. Därmed skulle det påbörjade anhörigprojektet kunna säkerställas långsiktigt. Militära Kam- ratföreningarnas menar att kamratföreningsrörelsen med drygt 30 000 medlemmar och stor geografisk spridning, har potential att utgöra en betydande resurs. Skälen för regeringens bedömning: Försvarsmakten har ansvaret för sin personal före, under och efter en insats. Detta innebär emellertid inte att myndigheten inte kan ta hjälp av utomstående organisationer för att ytterligare förbättra och stärka omhändertagandet i dess olika faser. geringens utgångspunkt är i stället att den myndighet eller organisation . 2009/10:160 som från ett samlat samhällsperspektiv är mest lämpad också bör svara Det finns flera organisationer som bedriver verksamhet med vete- ransoldatanknytning. Försvarsmakten har också ett samarbete med några sådana organisationer. Regeringen konstaterar att Fredsbaskrarna, Svenska Soldathemsför- bundet och andra organisationer kan fylla en viktig funktion som kom- plement till myndighetens arbete. Organisationerna har typiskt sett tre viktiga egenskaper i detta sam- manhang. Den första är att de har god kunskap om villkoren för delta- gande i internationella insatser och därmed förståelse för den enskilde veteransoldaten och dennes problem. Den andra är att en enskild organi- sation kan ha lättare att arbeta mer informellt och bygga upp en förtroen- defull relation till den enskilde veteransoldaten. Det finns ingen registre- ringsplikt och organisationen är heller inte bunden av offentlighetsprin- cipen. Den tredje egenskapen är att Fredsbaskrarna och andra veteranor- ganisationer har goda förutsättningar att i sin verksamhet upptäcka vete- ransoldater som mår dåligt. Regeringen anser vidare att veteransoldatorganisationerna är väl rusta- de för en angelägen verksamhet, nämligen kamratstödet. Fredsbaskrarna organiserar psykosocialt stöd genom s.k. kamratstödjare, främst via tele- fon. Organisationen eftersträvar ett rikstäckande nätverk. Liknande ar- rangemang finns för anhörigstöd genom t.ex. . Kamrat- och anhörigstödsverksamheten bör enligt regeringen få ett ökat erkännande och verksamheten bör kunna ha en hög tillgänglighet. I likhet med utredningen och Försvarsmakten anser regeringen, bl.a. för kontinuitetens skull, att samarbetet med organisationerna bör formali- seras. Syftet ska vara att tillförsäkra att den verksamhet som organisatio- nen bedriver kan fortsätta och utvecklas också i ett litet mer långsiktigt perspektiv. För att detta ska vara möjligt är det nödvändigt för organisa- tionen att också en mer långsiktig finansiering av verksamheten är säk- rad. Det är Försvarsmakten som har ansvaret för att organisera omhänder- tagandeverksamheten. Det är därför inte regeringen utan myndigheten som ska bedöma vilka organisationer m.m. som kan vara aktuella för ett närmare samarbete, hur en eventuell avtalsmodell bör utformas och vil- ken ekonomisk ersättning som ska lämnas. Regeringen avser dock att följa Försvarsmaktens arbete i denna fråga. Regeringens bedömning: För att stärka och utveckla veteransoldatfrå- gorna bör Försvarsmakten inrätta en enhet för veteranadministrativa frågor. Enheten bör bl.a. vara kontaktpunkt för veteransoldater som be- höver stöd, ha ett övergripande och sammanhållande ansvar för veteran- soldatfrågor, arbeta strategiskt med styrning av omhändertagandeverk- samheten, ansvara för veteransoldatstatistik samt vara en rådgivande funktion åt myndighetschefen. Inom ramen för enhetens ansvar bör också ligga att svara för att Försvarsmakten kan lämna hjälp eller vägledning Prop. 2009/10:160 till enskilda veteransoldater som skadats särskilt svårt. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens be- dömning. Utredningen föreslog att en särskild enhet för veteranfrågor inrättas i Försvarsmaktens högkvarter för att: ha ett övergripande och sammanhållande ansvar för veteransoldatfrå- arbeta strategiskt med styrning av omhändertagandeverksamheten, t.ex. planeringsfrågor, kvalitetssäkring och uppföljning av veteransoldat- verksamheten internt och externt med samarbetande organisationer, svara för den familjepolicy som föreslås inrättas för internationella militära insatser, och att ansvara för att statistik avseende veteran- och utlandsverksamheten förs löpande. Remissinstanserna: Försvarsmakten, , Försvarshög- skolan, Styrelsen för psykologiskt försvar, och är alla positiva till utredningens förslag. Några har dock synpunkter i vissa detaljer. Försvarsmakten menar att huvudskälet för att inrätta en särskild enhet för veteranadmi- nistration är att få en samlad kontaktyta för alla intressenter berörda av veteranfrågor främst veteransoldater och för att få en rådgivande funktion till myndighetens ledning. Försvarsmakten anser vidare att det är myndighetens ansvar att organisera sin verksamhet utifrån verksamhe- tens behov. anser det angeläget att man inom Försvars- makten bygger upp en organisation som har ett helhetsansvar för regel- bunden uppföljning av de soldater som deltagit i insatser. Försvarshög- skolan framhåller att en veteranadministrativ enhet vore bra för att hålla samman och utveckla en enhetlig veteranpolitik. Dock ifrågasätter För- svarshögskolan om allt ansvar för veteransoldaterna ska ligga på ett ställe och pekar på att Försvarsmakten får tre olika aktörer i detta sammanhang, nämligen den veteranadministrativa enheten, Prehab och HR-centrum. Detta kan leda till oklarheter i ansvarsfrågan. Totalförsvarets forsknings- institut anser inte att frågan om att inrätta en veteranadministrativ enhet inom Försvarsmakten är av så stor betydelse att man bör göra undantag från grundprincipen att myndigheten ska bestämma om sin egen organi- sation. Skälen för regeringens bedömning: berör- de frågan om en särskild veteranadministrativ enhet redan i sitt delbetän- kande (SOU 2007:77). Utredningen konstaterade då att Försvarsmaktens organisation och funktioner för omhändertagande är spridd, såväl organisatoriskt som geografiskt. ansåg utredning- en att organisationen i alla delar måste kunna utöva en effektiv styrning och fullgöra ett ändamålsenligt ansvarstagande. Organisationen måste också kunna tillgodose de berördas perspektiv; den enskilde soldaten, de anhöriga, de som inom myndigheten arbetar med omhändertagandet och de samverkande organisationerna. I sitt slutbetänkande redovisar norska erfa- renheter på området. I finns en särskild enhet för vete- ranadministration. Erfarenheterna av denna administration är enligt både det norska försvaret och den nationella veteranorganisationen mycket goda. Det är, enligt de norska erfarenheterna, viktigt att det finns bara en kontaktpunkt för veteranerna i försvaret och att veteranadministrationen utgör denna kontaktpunkt. Veteranadministrationen ingår i motsvarighe- ten till personalstaben i svenska Försvarsmaktens högkvarter. Den består av en handfull tjänstemän, som vid behov kan utökas. Huvuduppgifterna är att vara stöd till veteransoldater och att vara Försvarschefens rådgi- vande organ i alla veteranärenden. I detta ligger också att arbeta strate- giskt mot andra funktioner inom det norska försvaret som har beröring med veteranfrågor. menar också att det kan vara svårt för den enskilde veteransoldaten att orientera sig mellan de olika enheterna och aktörerna. enkät till anhöriga till veteransoldater un- der bekräftar enligt utredningen bilden av att det upplevs som otydligt vilken enhet inom myndigheten som svarar för en viss fråga med anknytning till soldatens tjänstgöring i en interna- tionell militär insats. Att det saknas tydliga företrädare för verksamhets- området beror enligt utredningen på att ansvaret är uppdelat på flera enheter inom myndigheten. Regeringen konstaterar i likhet med att det i andra länder, t.ex. , finns särskilda enheter inom försvarsmakten som administrerar och bevakar frågor om veteransoldater. Regeringen delar utredningens uppfattning att behovet i av administration och bevakning av veteransoldatfrågor inte skiljer sig från detta behov i andra stater. Det bör enligt regeringen inrättas en sådan administration även i Försvarsmakten. Den viktigaste uppgiften för en veteranadministrativ enhet bör vara att utgöra en samlande kontaktpunkt för enskilda veteransoldater som behö- ver stöd. Även om själva stödet kanaliseras till en med myndigheten samarbetande organisation skulle det underlätta för samtliga med en gemensam ingång till myndigheten. Regeringen delar vidare uppfattning att det finns brister vad gäller styrning och uppföljning av veteranfrågor i vid bemärkelse inom Försvarsmakten. I takt med att statens ambitioner stärks vad avser deltagande i militär krishantering ökar också kraven på om- händertagandet. En första förutsättning för förbättringar är att brister och problem löpande kan identifieras. Vunna erfarenheter måste dokumente- ras och ställas samman. Den veteranadministrativa enheten bör ansvara för att ett sådant statistikarbete. Likaså bör enheten ansvara för att poli- cyar inom verksamhetsområdet utarbetas, t.ex. den sammanhållna anhö- rig- och familjepolicy som behandlas i avsnitt 5.7. Andra uppgifter som naturligen skulle kunna falla inom enhetens verk- samhetsområde är att övergripande följa utvecklingen avseende omhän- dertagande inom och utom landet och att utreda och följa upp den samla- de omhändertagandeverksamheten. Enheten bör vidare kunna föreslå förändringar och, liksom i , fungera som en rådgivande funktion till myndighetens ledning. Därmed kommer den också indirekt att ha en viktig roll när det gäller övergripande styrning av verksamhetsområdet. Liksom för andra enheter involverade i omhändertagandet bör den vete- ranadministrativa enheten stödja annan verksamhet inom området. Så- lunda bör enheten bl.a. kunna stödja Prehab-enheten i dess praktiska arbete med att följa upp och stödja veteransoldater. Inom ramen för enhe- Prop. 2009/10:160 tens ansvar bör också ligga att svara för att Försvarsmakten kan lämna hjälp eller vägledning till enskilda veteransoldater i särskilt svåra fall som kräver omfattande åtgärder och resurser. lämnar också förslag om var inom För- svarsmakten en veteranadministrativ enhet borde inrättas. I denna del vill regeringen erinra om att inriktningen i statsförvaltningen är att det är myndigheten själv som ska bestämma sin organisation. Detta uttrycks i 4 § myndighetsförordningen (2007:515). För Försvarsmakten gäller dock en något annorlunda reglering. Av 14 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten framgår att myndighetens grundorganisa- tion består av de organisationsenheter som anges i bilaga 1 till förord- ningen. I 15 § stadgas att det i Högkvarteret ska ingå vissa angivna enhe- ter. I de delar grundorganisationen inte är reglerad i instruktionen be- stämmer dock myndigheten om organisationen. har vid olika tillfällen behandlat regeringens propositioner om myndigheternas led- ningsformer, se prop. 1986/87:99, bet.1986/87:KU29, rskr. 1986/87:226, prop. 1993/94:185 s. 20 ff., bet. 1993/94:KU42, rskr.1993/94:381 och prop.1994/95:150 bil. 7, bet. 1995/96:KU1, rskr. 1995/96:32. I likhet med utredningen och Försvarsmakten anser regeringen att en veteranadministrativ enhet inom Försvarsmakten skulle få stor betydelse för utvecklingen av de veteransoldatfrågorna. Regeringen delar däremot inte utredningens uppfattning att det ska vara regeringen som beslutar om en sådan enhet. Med de uppgifter för enheten som regeringen beskrivit i denna proposition är det naturligt att enheten lokaliseras till Högkvarte- ret. Men som några remissinstanser påpekat bör det vara Försvarsmakten som bestämmer i denna sak. Det finns enligt regeringen inte skäl att frångå den ordning som gäller enligt de redovisade författningsbestäm- melserna. Det bör således vara Försvarsmakten som avgör om en särskild veteranadministrativ enhet ska inrättas, var den ska lokaliseras, vilka uppgifter den ska ha samt enhetens bemanning. Regeringen kommer noga följa Försvarsmaktens arbete med denna fråga. Regeringens förslag: Med anledning av att lagen (1999:568) om ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten upphävs och ersätts med lagen om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser och att därmed begreppet utlandsstyrkan inom Försvarsmakten avskaffas, ska vissa följdändringar göras i annan lagstiftning. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Några invändningar mot utredningens förslag i dessa delar har inte lämnats. Skälen för regeringens förslag: Förslaget att upphäva LUF och att avskaffa begreppet utlandsstyrkan har behandlats i avsnitt 5.4. Hänvis- ningar till LUF samt avgränsningar kopplade till anställning i eller tjänst- i utlandsstyrkan förekommer i ett antal lagar, närmare bestämt lagen (2003:169) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands, brotts- balken, lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m., Prop. 2009/10:160 lagen (1994:2076) om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m., inkomstskattelagen (1999:1229) och arbetsmiljöla- gen (1977:1160). Den verksamhet som avses med begreppet internatio- nell militär insats motsvarar den verksamhet som Försvarsmaktens ut- landsstyrka har haft att bedriva. Motsvarande skrivning används också i den föreslagna nya lagen om Försvarsmaktens personal vid internationel- la militära insatser. De följdändringar som görs för att ersätta skrivningar om anställda i utlandsstyrkan eller om tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten med skrivningar om anställda i Försvarsmakten som tjänstgör i en internationell militär insats är således inte avsedda att inne- bära någon ändring i sak. Avgränsningen av vilken verksamhet som träffas av de olika bestämmelserna förändras inte i och med det nya ut- tryckssättet. I den mån Försvarsmakten skickat personer anställda i För- svarsmakten, för tillfällig tjänstgöring i insatsområdet, utan att de tjänst- gjort i utlandsstyrkan, uppkommer dock en viss skillnad. Såsom konsta- terats i avsnitt 5.4 ska den nya lagen omfatta även denna personal. Vissa anställda som inte tidigare föll inom tillämpningsområdet för tjänstgöring i utlandsstyrkan kan därmed tillkomma. Denna personal befinner sig dock på plats i den verksamhet som utgör den internationella militära insatsen och får anses falla inom ramen för det syfte som föranlett de olika bestämmelserna som så. Regeringens förslag: Lagen om Försvarsmaktens personal vid interna- militära insatser ska träda i kraft med vissa övergångsbestämmelser, bl.a. i fråga om Polisens utlandsstyrka. Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag. Remissinstanserna: Försvarsmakten har förordat ikraftträdande per Myndigheten har även påpekat att den nya lagen inte omfattar Polisens utlandsstyrka.