prop · GX03242 · 2010-07-01 00:00:00 — Genom en särskild bestämmelse i 18 § görs dock vissa regler om kreditköp tillämpliga också på tjänster enligt konsumenttjänstlagen. I den nya lagen bör en definition tas in som motsvarar direktivets definition av kombinerat kreditavtal. Det bör redan av definitionen framgå att också tjänster som tillhandahålls på kredit om- fattas. Eftersom direktivet talar om tjänster i allmänhet, kan den nuva- rande begränsningen till tjänster enligt konsumenttjänstlagen inte behållas. anmärker bör inte, som sägs i pro- memorian, hyresavtal anses vara ett avtal om tillhandahållande av en tjänst enligt direktivets mening och alltså inte heller enligt den nya Prop. 2009/10:242 definitionen av kreditköp. Vidare innehåller direktivet definitioner av vissa slag av kreditavtal eller krediter (kontokredit, överskridande) samt flera tekniska begrepp (konsumentens sammanlagda kreditkostnad, sammanlagt belopp som ska betalas av konsumenten, effektiv ränta, kreditränta, fast kreditränta, sam- manlagt kreditbelopp och varaktigt medium). Några av dessa begrepp, eller motsvarande begrepp, definieras lag (2 §). Huruvida direktivets definitioner av vissa begrepp bör ges en motsvarande defini- tion i den svenska lagtexten får lämpligen avgöras från fall till fall. Systematik, tydlighet och överskådlighet bör vara vägledande. I artikel 22.2 i direktivet anges att medlemsstaterna ska se till att konsu- menterna inte kan avsäga sig de rättigheter som de ges enligt den nationella lagstiftning som genomför direktivet. I 4 § lag sägs att avtalsvillkor som i jämförelse med bestäm- melserna i lagen är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot denne, om inte annat anges i lagen. Direktivet bör förstås på det sättet att lagens tvingande natur får bety- delse för avtalsvillkor som innebär att konsumenten på förhand godtar inskränkningar av sina rättigheter enligt lagen. Däremot bör konsumen- ten i ett konkret fall kunna avstå från en befogenhet eller en förmån sedan den väl har aktualiserats. Bestämmelsen i 4 § bör överföras oför- ändrad till den nya lagen. Regeringens förslag: Näringsidkaren ska vid all marknadsföring av krediter lämna information om den effektiva räntan. någon annan räntesats eller sifferuppgift i marknadsföringen, ska näringsidkaren lämna ytterligare information. Det ska inte längre finnas något särskilt undantag från informations- kravet för små krediter eller krediter med kort löptid. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan någon invändning. anser att uppgifter om den effektiva räntan, som den beräknas, är missvisande i fråga om krediter med kort löptid. Skälen för regeringens förslag Direktivet och nuvarande svenska regler I artikel 4 i direktivet finns bestämmelser om näringsidkarens skyldighet att lämna information i marknadsföringen. Enligt artikel 4.1 första stycket ska all reklam för kreditavtal, där det anges en räntesats eller andra sifferuppgifter som rör kreditkostnaden, innehålla viss i artikel 4.2 Av artikel 4.1 andra stycket, jämförd med beaktan- desats 18, framgår att sådan nationell lagstiftning som innehåller krav på att information om effektiv ränta ska anges även i marknadsföring som inte innehåller någon ränte- eller sifferuppgift kan behållas. lag finns bestämmelser om marknadsföring i 6 §. melserna utgör ett komplement till och en precisering av andra mark- nadsrättsliga bestämmelser, framför allt om information och vilseledande marknadsföring i marknadsföringslagen (2008:486). Enligt 6 § i 1992 års lag ska all marknadsföring innehålla information om den effektiva Därutöver ska kreditkostnader och kontantpriset anges när det är fråga om förvärv av en särskild vara, tjänst eller annan nyttighet. föreskrivs slutligen att information inte behöver lämnas om krediten avser ett belopp som uppgår till högst eller om krediten ska Effektiv ränta ska anges i all marknadsföring Direktivet innebär att det för svensk del är möjligt att även i fortsätt- ningen kräva att kreditgivaren alltid lämnar information om den effektiva räntan i enlighet med vad som följer av lag. effektiva räntan i marknadsföringen fyller en viktig funktion, eftersom den effektiva räntan i princip är ett neutralt och fullständigt mått på kreditkostnaden och möjliggör jämförelser (se prop. 1991/92:83 s. 38). Vid korta krediter som är förbundna med avgifter blir den effektiva räntan högre än vid längre krediter med samma avgifter, eftersom avgif- terna slås ut . En uppgift om den effektiva räntan kan därför göra att en kredit med kort löptid framstår som oproportionerligt dyr jämfört med en längre kredit. Detta förhållande är tämligen uppen- bart, och normalt torde jämförelser ske mellan krediter av samma slag. Även fortsättningsvis bör alltså näringsidkare vara skyldiga att vid all marknadsföring av krediter lämna information om den effektiva räntan. I artikel 19 i direktivet finns bestämmelser om beräkning av den effek- Bestämmelser om detta bör tas in i förordning. Information i marknadsföring som innehåller uppgifter om en räntesats Enligt artikel 4.1 i direktivet ska marknadsföring som innehåller en ränte- sats eller andra sifferuppgifter innehålla den information som anges i Den information som ska lämnas enligt artikel 4.2 motsvarar till viss del informationskraven i 6 § första och andra styckena i 1992 års lag och allmänna råd om konsumentkrediter (KOVFS Men direktivets informationskrav omfattar fler och delvis andra uppgifter än nuvarande regler. För att genomföra direktivet behövs bestämmelser om information i marknadsföringen i den nya konsumentkreditlagen. av vilken information som ska lämnas är omfattande och tämligen detal- Det finns inte utrymme för att vid genomförandet avvika från direktivets formuleringar och avgränsningar på något sätt som påverkar De nya bestämmelserna bör därför formu- Prop. 2009/10:242 leras i nära överensstämmelse med direktivets regler. För kontokrediter som ska betalas tillbaka på uppmaning eller gäller enligt direktivet ett något begränsat informationskrav. Samma begränsning måste vid genomförandet göras i konsumentkredit- lagen (se avsnitt 6.1). I artikel 4.2 c ges medlemsstaterna dock ett val. Det ges en möjlighet att göra undantag från kravet att ange effektiv ränta vid marknadsföring av sådana kontokrediter. lag innehåller inte något sådant undantag, och det finns inte skäl för att nu införa det. Informationsskyldigheten ska gälla vid snabblån För krediter och för krediter som ska betalas tillbaka behöver enligt lag varken information om den effektiva räntan eller någon annan information lämnas. I direktivet finns inte något motsvarande undantag. Krediter och sådana krediter som ska betalas tillbaka och för vilka endast obetydliga avgifter utgår är dock undantagna från direktivet i sin helhet. I föregående avsnitt om lagens tillämpningsområde föreslås inte något generellt undantag för små krediter. Med anledning av den utveckling som har skett på kreditområdet finns det enligt regeringens mening skäl att ifrågasätta om det bör gälla något särskilt undantag från reglerna om marknadsföring enbart med hänsyn till kreditbeloppet eller kredittiden. Små lån med kort kredittid beviljas i stor utsträckning snabbt. Det finns risker för impulsivt handlande från konsumenten. Det är därför av vikt att konsumenten får tydlig information om kostnaden för krediten och andra villkor redan i marknadsföringen. För att motverka de skuldsättnings- problem som snabblånen visat sig ge bör alltså kraven på information i marknadsföringen i princip vara desamma för små krediter och korttids- krediter som för andra konsumentkrediter. I promemorian föreslås ett generellt undantag från den nya lagens tillämpningsområde för bl.a. fakturakrediter och vissa räntefria kontokre- diter. Som framgått anser regeringen inte att dessa krediter helt bör undantas från lagens tillämpningsområde (se avsnitt 6.1). Bestämmel- serna om information vid marknadsföring bör dock inte tillämpas på dessa krediter. Regeringens förslag: I rimlig tid innan ett kreditavtal ingås ska näringsidkaren ge konsumenten förhandsinformation. Informationen ska i de flesta fall lämnas i ett särskilt formulär. Formuläret ska till- handahållas konsumenten i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Konsumenten ska också ha rätt att få ett utkast till ett kreditavtal. Informationskraven ska inte gälla för fakturakrediter, vissa räntefria kontokrediter eller värdepapperskrediter. För bostadskrediter ska sär- skilda regler om förhandsinformation gälla. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian görs dock inte något undantag för värdepappers- krediter. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan någon invändning. Flera remissinstanser efter- frågar ett förtydligande av vad som avses med att informationen ska ges i rimlig tid eller i varaktig form. anser att reglerna om förhandsinformation ska gälla fullt ut också för bostadskre- diter. Svenska Fondhandlareförningen anser, med stöd av , att regleringen inte bör gälla för värdepapperskrediter. anser vidare att regleringen inte heller ska gälla för bostads- krediter, eftersom det finns en annan reglering på europeisk nivå om för- handsinformation som är bättre anpassad till dessa krediter. Skälen för regeringens förslag Direktivet och nuvarande svenska regler Artikel 5 innehåller direktivets huvudregel om s.k. förhandsinformation som kreditgivare och kreditförmedlare är skyldiga att lämna till konsu- menten. Det anges att informationen ska göra det möjligt för konsumenten att jämföra olika erbjudanden och fatta ett välgrundat beslut. Informations- kraven som följer av bestämmelsen är omfattande och detaljerade. Informationen ska normalt tillhandahållas genom att en särskild blankett, Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation, över- lämnas på papper eller på något annat varaktigt medium till konsumen- ten, innan denne blir bunden av ett kreditavtal. Blanketten finns som en bilaga till direktivet. Om kommunikationen sker via telefon, gäller informationskraven i artikel 3.3 i direktivet 2002/65/EG om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter (direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster). Det innebär att, om konsumenten samtycket till det, endast mer begränsad information behöver lämnas. Informationen ska då bl.a. avse kreditens viktigaste egenskaper. När det gäller informationskrav vid avtal som på konsumentens be- gäran har ingåtts genom distanskommunikation på så sätt att information inte har kunnat lämnas på papper eller på något annat varaktigt medium innan avtalet ingicks, ska kreditgivaren tillhandahålla informationen på det sättet så snart avtalet har ingåtts. Utöver blanketten har konsumenten rätt att utan avgift få ett utkast till ett kreditavtal. Detta gäller dock inte om kreditgivaren för begäran är ovillig att ingå kreditavtalet med konsumenten. För kontokrediter som ska återbetalas på uppmaning eller är kraven på förhandsinformation mindre omfattande (artikel 6). För dessa krediter kan en särskild blankett benämnd Europeisk konsu- mentkreditinformation användas. I artikel 7 anges att kraven på att lämna förhandsinformation inte ska gälla varuförsäljare eller tjänsteleverantörer som medverkar subsidiärt som kreditförmedlare. lag anges i 7 § att näringsidkaren ska lämna information till Prop. 2009/10:242 konsumenten innan denne blir bunden av ett kreditavtal. som avses är densamma som näringsidkaren är skyldig att ange i sin marknadsföring. Utgångspunkter för en ny svensk reglering Direktivets bestämmelser om förhandsinformation är omfattande och komplexa. De reglerar vilken information som ska ges, i vilken form informationen ska ges och när konsumenten ska få del av den. Särskilda regler gäller beträffande vissa kontokrediter. Dessutom skiljer sig regle- ringen åt beroende på om avtal ingås med användning av telefon, med annan distanskommunikation eller utan distanskommunikation. För att genomföra bestämmelserna behövs en ny reglering. Som framgår av avsnitt 6.1 undantas flera typer av kreditavtal från Det innebär att det är möjligt att undanta dessa slag av krediter från kravet på att lämna förhandsinformation eller sättet att lämna den på. En utgångspunkt är att samma krav på förhandsinformation bör gälla för alla typer av kreditavtal. Särregleringar bör endast införas om det finns särskilda skäl för det. På så sätt undviks såväl gränsdragnings- problem som snedvridning av konkurrensen. Information innan ett kreditavtal ingås Direktivets reglering innebär att när ett kreditavtal ingås utan distans- kommunikation ska näringsidkaren fylla i och lämna över formuläret Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation till konsumenten. För att genomföra direktivet är det nödvändigt att införa en bestämmelse i den nya lagen om att informationen ska ges i formuläret och att den ska Som föreslås i promemorian bör det i den nya lagen anges vilken för- handsinformation som ska lämnas med användande av formuläret. Formuläret bör tas in i förordning. När det gäller tidpunkten för överlämnande av formuläret är det lämp- ligt att använda samma uttryckssätt som i distans- och hemförsäljnings- Informationen bör alltså överlämnas i rimlig tid innan ett kredit- Även när det gäller formen för överlämnandet bör samma Formuläret ska lämnas över i form av en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsu- Vad som avses med uttrycken i rimlig tid och i läsbar och varaktig form kommenteras i författningskommentaren. Direktivet innehåller också en bestämmelse om att ett utkast till ett kreditavtal ska överlämnas till konsumenten, om denne begär det. behövs en särskild bestämmelse i den svenska lagen om det. från skyldigheten att lämna över ett utkast till ett avtal gäller enligt direk- tivet, om kreditgivaren är ovillig att ingå avtal med konsumenten. behöver inte uttryckligen framgå av den svenska lagen. vara en självklarhet och följa redan av att det inte i den situationen kan anses vara fråga om förhandsinformation. Förhandsinformation när ett kreditavtal ingås genom distanskommu- nikation När det gäller kreditavtal som ingås genom medel för distanskommu- nikation samspelar reglerna i detta direktiv med de regler som finns i direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster. Enligt artikel 5.1 ska kreditgivaren genom att ha tillhandahållet formu- läret Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation anses ha uppfyllt informationskraven i artiklarna 3.1 och 3.2 i direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster. Informationen i formuläret täcker den information som efterfrågas vid distansavtal av konsument- krediter och någon särskild bestämmelse om detta behövs inte. Det finns en viss oklarhet kring i vilken utsträckning näringsidkaren kan låta bli att tillhandahålla den information som formuläret Standardi- serad europeisk konsumentinformation ska innehålla innan avtal ingås genom distanskommunikation. Enligt artikel 5.3 i direktivet finns det en möjlighet att avtal kan ingås genom distanskommunikation, utan att information kunnat lämnas i enlighet med punkt 1. Punkten 1 behand- lar både omfattningen av informationskravet och i vilken form informa- tionen ska lämnas. Det kan diskuteras om bestämmelsen innebär att näringsidkaren ska ha möjlighet att ingå avtalet utan att ha lämnat den information som anges i huvudregeln, eller om det endast är från kravet på att informationen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som det finns möjlighet till undantag. Samma formu- leringar som i nu aktuellt direktiv används i direktivet om distansför- säljning av finansiella tjänster. Vid genomförandet där har det ansetts att motsvarande undantag endast avser kravet på viss form, inte kravet på att informationen som sådan ska lämnas (se 3 kap. 3 § fjärde stycket andra meningen distans- och hemförsäljningslagen). Motsvarande bedömning görs . Det innebär att det vid distanskommunikation inte bör finnas något undantag från kravet på att lämna fullständig förhandsinformation. Den information som innefattas i informationsformuläret ska alltså tillhanda- hållas även när avtalet ingås genom användning av t.ex. kommunikation via Internet eller sms-meddelanden. Om distanskommunikationen sker genom ett medel som inte tillåter att informationen lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varak- tig form innan avtalet ingås, får informationen lämnas på något annat sätt. När den möjligheten utnyttjas ska informationen lämnas i en hand- ling eller i någon annan läsbar och varaktig form efter det att avtalet har ingåtts. Detta framgår av artikel 5.3 i direktivet. En motsva- rande bestämmelse bör tas in i den svenska lagen. När det gäller kreditavtal som ingås vid telefonsamtal är direktivets utgångspunkt att det i första hand är regleringen i direktivet om distans- försäljning av finansiella tjänster som styr vilken förhandsinformation som ska lämnas. Det innebär att informationen, av naturliga skäl, kan lämnas muntligen. Av nu aktuellt direktiv (artikel 5.2) följer att viss in- formation om kreditens huvudsakliga egenskaper är obligatorisk. För att genomföra direktivet krävs särskilda bestämmelser om kreditavtal som ingås vid telefonsamtal. Förhandsinformation vid avtal om vissa kontokrediter Direktivet innehåller i artikel 6 särskilda regler om vilken förhandsinfor- mation som ska lämnas i fråga om kontokrediter som ska återbetalas på Också dessa bestämmelser om för- handsinformation innebär en fullständig harmonisering. med särskilda bestämmelser för att genomföra direktivet i den delen. Enligt direktivet kan informationen tillhandahållas genom att formu- läret Europeisk konsumentkreditinformation fylls i och överlämnas. Medlemsstaterna får inte göra användandet av blanketten obligatorisk. Det saknas anledning att vid genomförandet av bestämmelsen särskilt hänvisa till denna blankett. Det får lämnas till kreditgivarna att själva avgöra om de önskar använda blanketten. När det gäller kontokreditavtal som ingås på distans är utgångspunkten att förhandsinformationen ska lämnas till konsumenten i en handling eller i någon annan varaktig form. På motsvarande sätt som när det gäller övriga kreditavtal finns ett undantag för avtal som har ingåtts på ett sätt som medför att förhandsinformation inte har kunnat ges på detta sätt. Vad som gäller om informationen inte har kunnat lämnas i en handling eller i någon annan varaktig form före avtalet är inte alldeles klart. ligger dock närmast till hands att föreskriva att näringsidkaren då ska vara skyldig att lämna informationen i sådan form efter det att avtalet har ingåtts (jfr 3 kap. 3 § distans- och hemförsäljningslagen). Liksom beträffande övriga kreditavtal som ingås vid telefonsamtal är det i första hand regleringen i direktivet om distansförsäljning av finan- siella tjänster som styr vilken förhandsinformation som ska lämnas. information om kreditens huvudsakliga egenskaper är obligatorisk. att genomföra direktivet krävs en särskild bestämmelse för vissa konto- kreditavtal som ingås vid telefonsamtal. Undantag för vissa slag av krediter Bostadskrediter och värdepapperskrediter är helt undantagna från direk- För bostadskrediter finns, som påpekar, en frivillig s.k. europeisk bolånekod enligt vilken förhandsinformation ska ges till en konsument. Flertalet kreditgivare i har åtagit sig att Denna reglering får anses vara bättre anpassad för bostads- krediter än den som följer av direktivet. Det skulle inte heller innebära något mervärde för en konsument att få i stort sett samma information i två olika blanketter. Regleringen i bolånekoden är som sagt frivillig och även om de flesta svenska kreditgivare på området har åtagit sig att följa koden kan t.ex. utländska kreditgivare i större utsträckning ha avstått från att göra det. Det är därför inte lämpligt att i lagen helt undanta bostadskrediter från kravet på förhandsinformation. Enligt regeringens mening är det i stället bäst att ansluta till vad som gäller för bostadskrediter enligt lag. Det innebär att vid bostadskrediter bör information ges till konsumenten i den omfattning som gäller vid marknadsföring av en specifik kredit, med undantag för vissa uppgifter som inte är relevanta. nas om krediträntan, avgifter, den effektiv räntan, kreditbeloppet samt Bland annat dessa uppgifter ska lämnas också enligt bo- Prop. 2009/10:242 lånekoden. Informationen, som är mer omfattande än den information som ska ges enligt lag, bör ges i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Som framgår av avsnitt 6.1 anser och att värdepapperskrediter ska undantas från bl.a. kravet på förhandsinformation. Sådan kreditgivning är särskilt regle- rad i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden som en s.k. sidotjänst (2 kap. 2 § 2 och 8 kap. 37 §). Det finns särskilda bestämmelser om in- formation till kunder (8 kap. 22 §). Dessa informationskrav är anpassade till ifrågavarande krediter och tar till vara konsumentens intressen på ett gott sätt. Likartade informationskrav i olika lagar kan också leda till pro- blem vid tillämpningen och tillsynen. Därför bör värdepapperskrediter undantas från den nya konsumentkreditlagens krav på förhandsinforma- tion. I promemorian föreslås ett generellt undantag från den nya lagens tillämpningsområde för bl.a. fakturakrediter och vissa räntefria konto- krediter. Enligt regeringens mening bör dessa krediter inte undantas helt från lagens tillämpningsområde (se avsnitt 6.1). Bestämmelserna om för- handsinformation bör dock inte tillämpas på dessa krediter. Enligt artikel 7 i direktivet gäller ett undantag från kravet på att lämna förhandsinformation för säljare av varor och tjänsteleverantörer som vid sidan av sin huvudsakliga verksamhet också förmedlar krediter. För- handsinformationen ska enligt direktivets bestämmelser ges av kredit- givaren eller kreditförmedlaren. Enligt lag gäller att näringsidkaren ska lämna förhandsinfor- mation. Också en näringsidkare som förmedlar en kredit som ombud för en privatperson är alltså skyldig att lämna förhandsinformation. Ansvaret för att ge förhandsinformation bör utformas på samma sätt i den nya lagen. I det fallet att en säljare eller tjänsteleverantör vid sidan av den huvudsakliga verksamheten också för en annan näringsidkares räkning förmedlar krediter, är det alltså kreditgivaren som ansvarar för att för- handsinformation ges till konsumenten. Någon särskild bestämmelse som undantar subsidiärt medverkande kreditförmedlare behöver då, till skill- nad mot vad som föreslås i promemorian, inte införas i den nya lagen. 6.4Vissa skyldigheter för kreditförmedlare Regeringens förslag: Det ska införas särskilda bestämmelser om kreditförmedlares skyldigheter. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: I artikel 21 i direktivet anges att med- att kreditförmedlaren i reklam och i dokument som riktar sig till kon- Prop. 2009/10:242 sumenter anger vilka befogenheter han eller hon har, särskilt om han eller hon arbetar för en eller vissa kreditgivare eller som oberoende mäk- lare, att konsumenten informeras om eventuella avgifter som ska betalas till kreditförmedlaren och att avtal om avgifterna ingås i en handling eller på något annat varaktigt medium innan kreditavtalet ingås, och att kreditförmedlaren ger kreditgivaren information om de eventuella avgifter som konsumenten ska betala till kreditförmedlaren för dennes tjänster så att kreditgivaren kan beräkna den effektiva räntan. lag innehåller inte några motsvarande bestämmelser.