prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — avgifter som påförts betaltjänstanvändarna och kan härledas till att betalningstransaktionen inte genomförts eller genomförts på ett I paragrafen anges att en betaltjänstanvändare som fått vetskap om att en betalningstransaktion där betalningsinstrumentet har använts har genomförts på ett felaktigt sätt ska underrätta betaltjänst- leverantören om detta. I annat fall föreligger ingen skyldighet för leverantören att ge rättelse. Vidare anges att betaltjänstanvändaren själv ansvarar för beloppet om betaltjänstleverantören har lämnat information Prop. 2009/10:220 om betalningstransaktionen eller gjort information tillgänglig och användaren inte underrättar betaltjänstleverantören om att transaktionen är felaktig från det att beloppet belastat kontot. En bestämmelse om en betaltjänstanvändares skyldighet att underrätta betaltjänstleverantören när ett betalningsinstrument obehörigen använts finns i lagen (2010:000) om obehöriga transaktioner med betalnings- instrument. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.11.6. Av första stycket framgår att betaltjänstleverantörer kan få ersättning av andra betaltjänstleverantörer, eller andra mellanhänder som varit delaktiga igenomförandet av betalningstransaktionen, om dessa har orsakat att en betalningstransaktion inte genomförts eller genomförts Det bör dock noteras att betaltjänstdirektivets artikel 77.1, som genomförs genom denna bestämmelse, enbart avser de fall då en annan betaltjänstleverantör eller en mellanhand har orsakat det bristfälliga genomförandet av betalningstransaktionen. Artikeln, och bestämmelsen, tar inte upp de eventuella möjligheter för betaltjänstleverantören som kan finnas enligt andra regler att exempelvis kräva ersättning av den andre betaltjänstanvändare som medverkade som betalare eller betalnings- mottagare i betalningstransaktionen. Det som föreskrivs i bestämmelsen är att en regressrätt ska finnas mot en annan betaltjänstleverantör eller mellanhand som har förorsakat att en betalningstransaktion har genomförts bristfälligt och tvingat betaltjänstleverantören att ersätta den drabbade betaltjänstanvändaren för dennes uppkomna kostnader till följd Förslaget har behandlats i avsnitt 9.11.7. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 19 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.1.2. I andra stycket anges att en betaltjänstanvändare som inte är konsument kan komma överens med betaltjänstleverantören om avvikelser från vissa angivna bestämmelser i 5 Lagrådet tar i sitt yttrande upp frågan om möjligheterna för parter i näringsidkarförhållanden att träffa avtal om avvikelse från dessa 6 kap. Utbyte och behandling av personuppgifter Förslaget har behandlats i avsnitt 10.1.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.1.2. De uppgifter som utgör unika beteckningar enligt punkten 2 är sådana som inte framgår av pass eller identitetshandling men är hänförliga till en viss fysisk person, exempelvis när verksamhet bedrivs som enskild näringsverksamhet. Identifikationsbeteckningar som är kopplade till en enskild firma och används för att identifiera denna vid betal- ningstransaktioner, t.ex. ett s.k. Merchant ID, får behandlas enligt denna bestämmelse. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.2.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.2.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.2.2. Av första stycket framgår att uppgifter om alla omständigheter som kan tyda på bedrägeri i samband med tillhandahållande eller användning av betaltjänster får lämnas till en polismyndighet eller , om misstanke efter närmare analys kvarstår. En liknande bestämmelse finns i 3 kap. 1 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Andra stycket föreskriver att utbyte av sådana uppgifter i ett register enligt 3 § som har lämnats till polis eller åklagare med anledning av misstänkt bedrägeri i samband med tillhandahållande eller användning av betaltjänster också får utbytas mellan betaltjänstleverantörer och de som driver betalningssystem. Av tredje stycket framgår att utbyte av uppgifter enligt andra stycket dvs. mellan betaltjänstleverantörer och de som driver betalningssystem får ske utan hinder av vad som föreskrivs i 3 kap. 12 § denna lag, 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller 4 kap. 4 § lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar. För att betaltjänstleverantörer och de som driver betalningssystem ska kunna utbyta uppgifter i enlighet med den förevarande lagen krävs att det i denna uttryckligen anges att sådant utbyte får ske utan hinder av vad som föreskrivs i de bestämmelser som här har angetts. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.2.2. Av paragrafen framgår att uppgifter i ett register, som har lämnats till en polismyndighet eller enligt 5 § första stycket, inte får lämnas ut till den registrerade. Bestämmelsen innebär att den registrerade inte kan begära ut dessa uppgifter i enlighet med 26 § personuppgiftslagen. Liknande bestäm- melser finns avseende uppgifter i register som förs i enlighet med lagstiftningen mot penningtvätt och finansiering av terrorism (se prop. 2008/09:70 s. 200 med hänvisning till prop. 1998/99:19 s. 78). Förslaget har behandlats i avsnitt 10.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om gallring av uppgifter i register Prop. 2009/10:220 som förs i enlighet med 6 kap. En uppgift ska gallras om ansvarig polismyndighet eller Åklagar- myndigheten väljer att inte inleda eller att lägga ner utredningen om bedrägeri i samband med tillhandahållande eller användning av betaltjänster. En uppgift ska också gallras om en förundersökning har avslutats utan att åtal har väckts med anledning av den lämnade uppgiften. Detta innebär inte en skyldighet för betaltjänstleverantören eller den som ansvarar för ett betalningssystem att aktivt ta reda på om en förundersökning har lagts ner eller inte. Däremot ska betaltjänst- leverantören eller den som ansvarar föra ett betalningssystem gallra uppgifterna ur registret så fort denne får kännedom om att förundersökningen har lagts ner. Denna förpliktelse åvilar även andra betaltjänstleverantörer eller ansvariga för betalningssystem som, efter det att uppgifterna lämnades till en polismyndighet eller Åklagarmyndig- heten, har fått tillgång till dem. En uppgift ska också gallras om en domstol har meddelat en lagakraftvunnen dom eller beslut med anledning av de lämnade uppgifterna. Uppgifter ska i övriga fall gallras ur ett register senast efter det att uppgifter lämnats till en polismyndighet eller med stöd av 5 § första stycket. Denna tid ska räknas från den dag då uppgifterna lämnades. Dessutom ska uppgifter som samlats in gallras ur registret om granskningen inte har lett till några rättsliga åtgärder. Uppgifter i register ska alltid gallras senast efter det att de insamlats, om de inte lämnats till en polismyndighet eller . I andra stycket anges att en betaltjänstleverantör eller en ansvarig för ett betalningssystem som får kännedom om en omständighet som innebär att en uppgift ska gallras enligt första stycket 13 är skyldig att underrätta de som leverantören eller den ansvarige för betalningssystemet har lämnat ut uppgiften till enligt 5 § andra stycket. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.3. I paragrafen anges att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd är tillämpliga vid behandling av personuppgifter enligt den förevarande lagen. En liknande bestämmelse finns i bl.a. 4 kap. 8 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.3. 7 kap. Tillträde till betalningssystem Förslagen har behandlats i avsnitt 11.1.2. och 12.1.8. Förslaget har behandlats i avsnitt 11.2.2. och 12.1.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.1.3. Paragrafen har utformats i enlighet med förslag från Lagrådet. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.1.4. Enligt första stycket får när det är nödvändigt genomföra en undersökning hos ett betalningsinstitut, en registrerad betaltjänstleverantör eller ett utländskt företag som tillhandahåller betaltjänster i i enlighet med 3 kap 26 och 27 §§. En liknande bestämmelse om behöriga myndigheters möjlighet att göra plats- undersökningar finns i 23 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. I motiven till den bestämmelsen anges att genom en undersökning på plats kan inspektera alla aspekter av företagets verksamhet som inspektionen har tillsyn över, och att det som regel främst torde vara fråga om att ta del av handlingar och studera rutiner på plats (prop. 2006/07:115 s. 630 och 631). Vidare uttalas att rätten att utföra platsundersökningar endast avser ett företags kontorslokaler och liknande och alltså inte inspektioner i privatbostäder. Motsvarande överväganden som gjordes i dessa förarbeten bör vara vägledande även vid tolkningen av den förevarande bestämmelsen. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.1.5. I paragrafen anges vad som ska ingå i det register över betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer som ska föras av Finansinspek- tionen. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.1.6. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.1.7. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.2. och 12.2.8. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.3. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.3. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.3. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.4. Förslagen har behandlats i avsnitt 12.2.5. 21 och 22 §§ Förslagen har behandlats i avsnitt 12.2.6. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.7. och 12.2.8. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.9. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.10. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.11. Förslaget har behandlats i avsnitt 12.2.12. Paragrafen har, dock med ett tillägg i första punkten, utformats efter förslag från Lagrådet. Frågor om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser har behandlats i Övergångsbestämmelsen i punkten 3 innebär att ska bevilja ett företag tillstånd, men under förutsättning att myndigheten har tillräcklig information om företaget för att kunna bedöma att kraven är Om finner att förutsättningarna är uppfyllda, ska myndigheten informera berörda företag innan tillstånd De företag som omfattas av övergångsbestämmelserna ska ansöka om tillstånd, men kan alltså också få besked från Finansinspek- tionen att de kan beviljas tillstånd på grundval av befintliga uppgifter. åligger dock varje berört företag att se till att nödvändiga tillstånd för verksamheten finns och att, om det är nödvändigt, inkomma med ansökan till i sådan tid att ett eventuellt beslut om att meddela tillstånd kan tas inom den i lagen angivna tidsfristen. Av övergångsbestämmelsen i punkten 5 följer att de betaltjänst- leverantörer som är berättigade till undantag som registrerade betaltjänstleverantörer kan välja att fortsätta sin verksamhet utan att registrera sig fram till och med . Detta innebär också att Prop. 2009/10:220 de inte omfattas av den upplysningsplikt ifråga om bl.a. uppgifter om transaktionsbelopp som gäller för registrerade betaltjänstleverantörer. Det kommer därmed inte att ske någon rapportering av uppgifter om de totala beloppen avseende genomförda betalningstransaktioner hos dessa undantagsberättigade betaltjänstleverantörer förrän de medges undantag och förs in i registret hos . Av punkten 6 framgår att fysiska eller juridiska personer som driver tillståndspliktig verksamhet som påbörjats eller senare får fortsätta driva verksamheten då deras ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt prövas, dock längst till . Liknande bestämmelser finns bl.a. i 10 § lagen (2004:298) om införande av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Av punkten 8 framgår att ändringar i befintliga ramavtal avseende tillhandahållande av betaltjänster kan göras genom att betaltjänst- leverantören meddelar betaltjänstanvändaren om ändringarna minst en månad före den dag då de föreslås börja tillämpas, och betaltjänst- användaren inte motsätter sig de föreslagna ändringarna. Ändringar i ramavtal som syftar till att införa villkor i enlighet med de krav som följer av den nu föreslagna lagstiftningen kan därmed genomföras genom att betaltjänstleverantören meddelar betaltjänstanvändaren om ändringarna minst en månad före den dag då de föreslås börja tillämpas, oavsett vad som stadgas i det befintliga ramavtalet. Ändringar som gynnar betaltjänstanvändaren får genomföras utan att meddelas till denne 15.2Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Paragrafens första stycke ändras så att det framgår att kan utväxla uppgifter om krediter, betalningsförsummelser och kreditmissbruk på samma villkor som kreditinstitut och värdepappersbolag. Bestämmelsens andra stycke ändras på så sätt att även vissa utländska företag som tillhandahåller betaltjänster i ges möjlighet att på motsvarande sätt utväxla uppgifter. Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om I paragrafen har lagts till en ny punkt med anledning av de bestämmelser om utländska företag som tillhandahåller betaltjänster som finns i den nya lagen om betaltjänster. I paragrafens andra stycke görs ett tillägg som innebär att filialer till betalningsinstitut från EES-länder inte omfattas av skyldigheten enligt första stycket att inge vissa angivna handlingar till registrerings- myndigheten. I paragrafens andra stycke görs ett tillägg som innebär att filialer till betalningsinstitut från andra EES-länder inte är skyldiga att upprätta årsredovisning enligt bestämmelsen i första stycket. I fjärde stycket görs en språklig ändring. I paragrafen görs ett tillägg som anger att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, , får utfärda närmare föreskrifter om avfattning och innehåll i den redovisning som enligt 11 14 §§ ska lämnas för verksamhet i filial till ett utländskt betalnings- institut. Detta innebär att regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, får utfärda föreskrifter om redovisning avseende verksamhet i filial till betalningsinstitut, som motsvarar de föreskrifter som enligt paragrafens tidigare lydelse får utfärdas avseende verksamhet i filial till utländskt kreditinstitut eller värdepappersbolag. Därutöver görs en språklig ändring i paragrafen. 15.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:000) om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. I paragrafen görs ett tillägg som innebär att det krav på revisors- granskning som uppställs även gäller för verksamhet som omfattas av lagen om betaltjänster. 15.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag 1 kap. 1 § Paragrafen ändras för att det ska framgå att lagen är tillämplig även på betalningsinstitut, förutom om institutet i fråga huvudsakligen ägnar sig åt annan verksamhet än tillhandahållande av betaltjänster. institut som inte huvudsakligen ägnar sig åt annan verksamhet än att Prop. 2009/10:220 tillhandahålla betaltjänster omfattas därmed av lagen, som även är tillämplig på bl.a. pengar. 15.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:000) om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag 7 kap. 1 § Paragrafen ändras så att det framgår att även betalningsinstitut som är moderföretag ska upprätta koncernredovisning enligt lagen, om inte annat följer av 5 eller 6 a §. 15.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet Paragrafen ändras genom att definitionen i punkten 2 av den finansiella tjänsten penningöverföring, som utgör en sådan betaltjänst som omfattas av lagen om betaltjänster, utgår. Dessutom tas hänvisningen till penningöverföring bort ur definitionen av vad som utgör ett finansiellt institut i punkten 4. Paragrafen ändras så att det, genom en hänvisning till 1 kap. 2 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, framgår att betalningsinstitut inte är skyldiga att anmäla att de sysslar med valutaväxling eller annan finansiell verksamhet till Finansinspek- tionen. Paragrafen ändras genom att hänvisningen till penningöverföring utgår (jfr ändringen i 1 §). Paragrafens andra stycke, som hänvisar till lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, utgår eftersom den lagen upphävs när lagen om betaltjänster träder i kraft. 15.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Paragrafen har ändrats redaktionellt och ett tillägg har gjorts, av vilket det framgår att det inte heller krävs något tillstånd att driva bankrörelse för att tillhandahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen, där det anges att det inte krävs tillstånd att driva finansieringsrörelse för att tillhandahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster. 7 kap. 1 § Punkten 4 i andra stycket ändras så att det framgår att ett kreditinstitut får tillhandahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster. 15.9Förslaget till lag om ändring i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) Ett nytt femte stycke införs i paragrafen, där det anges att vissa bestämmelser i första stycket inte gäller när ett distansavtal avser en betaltjänst. Bestämmelser om förhandsinformation vid tillhandahållande av en betaltjänst finns i 4 kap. 4 och 10 §§ lagen (2010:000) om betaltjänster. 15.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:595) om europakooperativ En språklig ändring görs i paragrafens första stycke. I andra stycket införs en hänvisning till lagen om betaltjänster, av vilken det framgår att de europakooperativ som tillhandahåller betaltjänster omfattas av den lagens bestämmelser om redovisning. 15.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar I paragrafen införs ett nytt tredje stycke där det med hänvisning till 3 kap. 2 § lagen om betaltjänster anges att vissa av bestämmelserna i lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar är tillämpliga även på Prop. 2009/10:220 betalningsinstitut. 15.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Två nya punkter, punkt 17 och punkt 18, införs i paragrafen, av vilka det framgår att lagen är tillämplig på betaltjänstverksamhet. Punkt 17 avser sådan betaltjänstverksamhet som drivs av betalningsinstitut enligt lagen om betaltjänster, medan punkt 18 avser betaltjänstverksamhet som drivs av annan enligt samma lag. Paragrafen ändras så att det framgår att även utländska juridiska personers filialer i som tillhandahåller betaltjänster omfattas av lagen. Paragrafen ändras så att det framgår att verksamhetsutövare får förlita sig på åtgärder för att uppnå grundläggande kundkännedom som har utförts av betalningsinstitut. Däremot görs inte någon hänvisning till punkt 18 i 1 kap. 2 §. Registrerade betaltjänstleverantörer omfattas således inte av bestämmelsen. Detta motsvarar vad som, i enlighet med betaltjänst- direktivets artikel 91.2, föreskrivs i artikel 15.1 och 15.2 i penning- tvättsdirektivet (2005/60/EG). Paragrafen ändras så att det anges att de som tillhandahåller betaltjänster enligt lagen om betaltjänster inte omfattas av bestämmelserna om grundläggande kundkännedom och om fortlöpande uppföljning av affärsförbindelser i 3, 4 och 10 §§ denna lag. Paragrafens första stycke ändras så att det framgår att de som tillhandahåller betaltjänster enligt lagen om betaltjänster ska tillämpa bestämmelserna om kundkännedom och bevarande av handlingar enligt 2 kap. denna lag även för sina filialer och majoritetsägda dotterföretag med hemvist utanför EES. Paragrafen ändras så att det framgår att även de som tillhandahåller betaltjänster enligt lagen om betaltjänster omfattas av förbudet mot att föra anonyma konton eller utfärda anonyma motböcker. 3 kap. 7 § Paragrafen ändras så att det framgår att även de som tillhandahåller betaltjänster enligt lagen om betaltjänster omfattas av förpliktelsen att ha ett system för att snabbt och fullständigt kunna lämna upplysningar om huruvida de har haft en affärsförbindelse med en viss person och om en sådan förbindelses art. och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG. I utredningen föreslås två nya lagar, lagen om betalningsinstitut respektive lagen om betaltjänster. Genom de båda lagarna genomförs och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG. Syftet med direktivet är att uppnå en fungerande inre marknad inom EU för betaltjänster genom en harmonisering av regler för de aktörer som tillhandahåller betaltjänster. Utgångspunkten för förslagen är att regel- verket ska säkerställa ett gott konsumentskydd som det ska möjliggöra ett större utbud av betaltjänster. Betaltjänster definieras i de båda föreslagna lagarna som tjänster som möjliggör kontantinsättningar och uttag, genomförande av betalnings- transaktioner (genom girering, autogiro och kontokort), kortutfärdande, kortinlösen och penningöverföring samt genomförande av betalnings- transaktioner via digital teknik där operatören (leverantören) endast agerar som en mellanhand mellan två parter. Bland undantagen från tillämpningsområdet kan noteras tjänster som är kontant- eller pappers- baserade. De aktörer som tillhandahåller betaltjänster utan tillstånd eller med undantag från tillstånd påverkas av den reglering av rörelsen som lagen om betalningsinstitut innebär. Beroende på omsättningens storlek kommer de att antingen få ansöka om tillstånd och därefter gå under benämningen betalningsinstitut och stå under tillsyn eller ansöka om undantag från tillståndsplikt och upptas som registrerade betaltjänstleverantörer hos FI. De kommer i så fall endast att behöva uppfylla en del av de krav som ställs på betalningsinstitut. Dessa krav gäller ägare och ledning, kapital, skydd av kundmedel, redovisning, åtgärder mot penningtvätt med mera. Ett betalningsinstitut kan utnyttja den inre marknaden enligt principerna om en enda auktorisation, hemlandstillsyn och ömsesidigt erkännande. Samtliga aktörer som tillhandahåller betaltjänster ska följa de regler om tydliga villkor och informationskrav för betaltjänster respektive rättigheter och skyldigheter vid tillhandahållande och användning av betaltjänster som framgår i den föreslagna lagen om betaltjänster. Bestämmelserna handlar om vilken informationen som ska presenteras för användaren i samband med en enstaka betalningstransaktion eller betalningstransaktioner enligt ett ramavtal samt ansvarfördelningen mellan betaltjänstleverantören och den enskilde användaren vid använd- ning av betaltjänster. Lagen om betaltjänster kommer att bli tillämplig för hela bankindustrin samt för övriga aktörer som tillhandahåller betal- tjänster däribland den nya kategorin av institut, de så kallade betalnings- instituten. Merparten av bestämmelserna i lagen om betaltjänster föreslås även vara tillämpliga på transaktioner där endast en av betaltjänst- leverantörerna är etablerade inom EES. Förslag till lag (2009:xxx) om betalningsinstitut 1 kap. 1 § I denna lag finns bestämmelser om betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer som tillhandahåller betaltjänster. Särskilda bestämmelser om betaltjänster finns i lagen (2009:xxx) om betaltjänster. 2 § Lagen gäller inte för företag som enbart driver verksamhet som anges i 1 kap. 3 och 4 §§ lagen (2009:xxx) om betaltjänster. 3 § Med betaltjänst avses i denna lag 1.tjänster som gör det möjligt att sätta in och ta ut kontanter på ett betalkonto samt de transaktioner som krävs för förvaltning av kontot, 2.genomförande av betalningstransaktioner, vilka omfattar överföring av medel, som även kan täckas av ett kreditutrymme, genom a) autogiro,