prop · GX03175 · 2010-03-23 00:00:00 — regeringens mening har dock inte framkommit skäl som talar för att i nu aktuellt avseende avvika från de principer som gäller i allmänhet för överklagande av förvaltningsbeslut. Beslut enligt lagen ska alltså kunna överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot och beslutet kan överklagas (22 § FL). framhållas att det i lagen anges att den syftar till att förhindra att myndigheter beslutar om sådana villkor för hur handlingar får användas som begränsar konkurrensen. Det ska ses som en upplysning till myndigheterna att konkurrensreglerna gäller och ska beaktas. avses inte att lagen ska reglera vad som är konkurrensbegränsande eller att myndigheterna med stöd av denna lag ska avgöra sådana frågor. Konkurrensbegränsningar på marknaden har tillsyn över och ska hanteras enligt konkurrensreglerna i konkurrenslagen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Statskontoret föreslår även att det bör övervägas om konkurrens- rättsliga sanktioner bör kunna vidtas mot myndigheter som inte uppfyller Regeringen konstaterar att PSI-direktivet inte föreskriver några sanktioner av det slag som Statskontoret föreslår och att några sådana överväganden inte heller gjorts i promemorian. mening är det därför inte aktuellt att i det här lagstiftningsärendet göra några sådana överväganden. När det gäller kommunala beslut kan dessa ibland vara normbeslut, t.ex. när det gäller eventuella avgiftstaxor för vidareutnyttjande. beslut gäller alla, inte bara kommunmedlemmar. kommunmedlemmar kan överklaga kommunala normbeslut, kommer en enskild som inte är kommunmedlem inte att kunna överklaga ett sådant Detta gäller även om den enskilde är ett företag som kommer att påverkas av taxan. Många kommunala normbeslut kan påverka enskildas Det finns ingen generell rätt för dem som inte är kommun- medlemmar men anser sig förfördelade av kommunala normbeslut, t.ex. planbeslut, att överklaga dessa. Den ordning som här föreslås är således Regeringen delar den uppfattning som framförts av bl.a. , om att det är angeläget att vidareutnyttjare har möjlig- het få beslut som berör dem överprövade. Regeringen bedömer dock inte att behovet av att av detta skäl kunna överklaga normbeslut är överhäng- De beslut som fattas om avgifter och villkor i det enskilda fallet kan prövas i domstol på den grunden att de strider mot den föreslagna Några remissinstanser, bl.a. SCB och , har ansett att det kan bli svårt för myndigheterna att lämna en korrekt överklagande- Det åligger alltid myndigheten att avgöra vilket regelverk som är tillämpligt. I detta avseende skiljer sig inte den föreslagna lagen från annan reglering. Eftersom frågor om rätten att få tillgång till hand- lingar enligt eller PUL, frågor om sekretess enligt OSL m.m. inte omfattas av den föreslagna lagen kommer, som Hovrätten över och är inne på, de situationer då det kan finnas svårighet att avgöra vilka regler som gäller för överklagande att vara Regeringen bedömer därför att det i praktiken inte bör innebära några större svårigheter för myndigheterna att avgöra vilken lagstiftning som är tillämplig och följaktligen inte heller vilken ordning som gäller Ytterst ankommer det på domstolarna att avgöra bl.a. frågorna om rätt instans för överklagande m.m. Regeringens förslag: Den nya lagen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inte behov av några över- Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med reger- ingens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: PSI-direktivet skulle ha varit införlivat . Den nya lagen bör därför träda i kraft , vilket bedöms vara . Det bedöms inte finnas behov av några särskilda övergångsbestämmel- ser. Regeringens förslag: I lagen (1984:989) om socialför- säkringsväsendet under krig och krigsfara, lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, lagen (2003:763) om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration och socialförsäkringsbalken ska namnet bytas ut mot . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslagen utan erinran. Skälen för regeringens förslag: bildades . I propositionen och dess verksamhet (prop. 2008/09:202 s. 107) anges att den nya myndigheten kommer att ansvara för i princip alla statliga pensionsfrågor som avser den allmänna pensionen. De statliga tjänstepensionsförmånerna ska emellertid fortfarande ansvara för. I propositionen anges vidare att en namnändring för kan bli aktuell i syfte att underlätta för medborgaren att förstå vart de ska vända sig i pensionsfrågor. har gett in en hemställan om ett namnbyte till (dnr Fi2009/4834). Regeringen avser mot denna bakgrund att byta namn på till . Detta bör föranleda en ändring av de lagar i vilka omnämns. Regeringen har övervägt huruvida det finns behov av att ändra 9 kap. 20 a § i den upphävda lagen om arvode m.m. till ledamöter av (1996:304), som anger att ska lämna vissa uppgifter till . Lagen ska även efter upphävandet tillämpas på inkomstgaranti och efterlevandeskydd som hänför sig till tid som fullgjorts i och före lagens upphörande. Enligt regeringens bedömning är någon lagändring inte nödvändig för att ska kunna lämna behövliga uppgifter till . 16.1Vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen Regeringens bedömning: Den föreslagna lagens bestämmelser får endast försumbara ekonomiska konsekvenser för statliga myndigheter, kommuner och de övriga organ som ska tillämpa lagen. Kostnaderna ryms inom ramen för befintliga anslag. Lagen underlättar för företag som vidareutnyttjar eller avser vidare- utnyttja handlingar från myndigheter. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Promemorians bedömning av konsekvenserna av den föreslagna avgiftsbestämmelsen har lämnats utan erinran av remiss- instanserna. anser att det finns omständigheter som talar för att både omfattningen och inriktningen av myndigheternas verk- samhet påverkas, t.ex. genom en ökad efterfrågan på dokumentation och användarstöd. anser att de krav som ställs på myndig- heterna innebär merarbete i form av bedömningar av vilka handlingar som vidareutnyttjas, upprättande av förteckningar över dessa handlingar, beräkningar av avgiftsvillkor och utarbetande av andra villkor. Läns- rätten i påpekar att information från svenska myndigheter vidareutnyttjas i betydande omfattning och att potentialen för fortsatt utveckling av vidareutnyttjande av sådan information är stor, varför det kan komma att ske en ökning av domstolarnas arbetsbörda. Skälen för regeringens bedömning Den föreslagna lagen riktar sig till och ska tillämpas av kommuner och statliga myndigheter och de organ som omfattas av 1 § andra stycket i den föreslagna lagen. Lagen medför vissa åligganden för myndigheterna och för enskilda organ som omfattas av den föreslagna lagen. Den riktar sig inte till, innebär inga åligganden för och ska inte tillämpas av företag eller andra enskilda i övrigt. Lagen ger rättigheter för enskilda gentemot stat och kommun samt gentemot de organ som omfattas av lagens 1 § andra stycket. Finansiella konsekvenser av avgiftsbestämmelserna De budgetära konsekvenserna av PSI-direktivets avgiftsbestämmelser har redovisats av PSI-arbetsgruppen i en delrapport (dnr Fi2009/3196). I rapporten görs bedömningen att avgiftsbestämmelserna endast kan antas medföra försumbara konsekvenser för statsbudgeten och för kommunernas ekonomi. Den slutliga utformningen av förslaget till avgiftsbestämmelse är utformad så att denna bedömning inte behöver ändras eller omvärderas. Inte heller i övrigt har det under arbetets gång framkommit något som ger anledning att göra någon annan bedömning. Finansiella konsekvenser i övrigt Lagen innebär endast begränsade åligganden för myndigheterna. Den medför därför inte behov av nya sätt för att tillhandahålla handlingar. Lagen kräver därför inte några nya arrangemang för att tillhandahålla handlingar och förorsakar därmed inte några nya kostnader i detta avse- ende. Genom lagen åläggs myndigheterna att offentliggöra villkor och av- gifter i förväg. Genom att avgifter och villkor är kända i förväg kan varje enskild begäran om vidareutnyttjande behandlas snabbare. , vilket i sig innebär en effektivisering av myndigheternas verksamhet. som ett sådant offentliggörande kan medföra bedöms vara försumbara och ryms inom ramen för befintliga anslag. och har anfört att lagen skulle medföra större konsekvenser än vad som antagits på den grunden att den skulle leda till att myndigheterna behöver bygga upp organisationer för användarstöd m.m. Lagen medför dock ingen skyldighet för någon myn- dighet att införa några tjänster vare sig till vidareförädlare, vidare- förmedlare eller slutanvändare. Att myndigheten lämnar ut information innebär inte att den behöver skapa användarstöd vare sig till slutanvän- dare, vidareförmedlare eller vidareförädlare. Att bygga upp kundtjänster och på så sätt förbättra informationens användbarhet är enligt regeringens bedömning just en sådan åtgärd som vidareutnyttjare kan vidta, och som PSI-direktivet är avsett att främja. I vilken mån myndigheten ska införa sådana tjänster är beroende av i första hand i vilken utsträckning myndigheten har till uppgift enligt in- struktion eller på annat sätt att tillhandahålla handlingar för vidare- utnyttjande. I sådana fall kan det tänkas att myndigheten eventuellt behö- ver skapa olika stödtjänster för att fullgöra sina uppgifter. Detta är emel- lertid inte något som följer av PSI-direktivet eller den föreslagna lagen. De myndigheter som har informationsförsörjningsuppgifter och tillämpar villkor , behöver kontrollera att dessa överensstämmer med den föreslagna lagens krav. Det kan inte uteslutas att befintliga avtal och villkor behöver förändras. Det har dock inte framkommit att de villkor som tillämpas skulle strida mot de föreslagna kraven, t.ex. genom att vara diskriminerande eller i onödan begränsa möjligheterna till vidareutnyttjande. För de myndigheter som inte har sådana särskilda informationsförsörj- ningsuppgifter innebär inte lagen några nya åligganden. De flesta typer av information är sådan som antingen inte omfattas av några immateriella rättigheter eller som får återges fritt, vilket innebär att det inte blir aktu- ellt med några licensvillkor. I den mån en myndighet, som inte har till uppgift att tillhandahålla information, väljer att ingå avtal om konti- nuerlig tillgång till handlingar, kan det medföra kostnader. Dessa kost- nader torde emellertid i de flesta fall vara sådana som kan täckas av avgiftsintäkterna (kostnader för att tillhandahålla informationen). Några remissinstanser, bl.a. , har framfört synpunkter avseende konsekvenserna av de i promemorian föreslagna kraven på information om handlingar. Som framgått ovan avviker regeringens för- slag från promemorians genom att inte innehålla något sådant krav. Lagen får därför inte heller några konsekvenser i detta avseende. De bedömningar som görs ovan avser statliga myndigheter och i till- lämpliga delar kommuner. Den samlade bedömningen är att den före- slagna lagens bestämmelser inte medför några budgetära konsekvenser som är annat än försumbara. De kostnader som uppstår bedöms för de statliga myndigheternas del kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Den föreslagna bestämmelsen om rätt att överklaga beslut enligt lagen innebär att de allmänna förvaltningsdomstolarna tillförs en ny typ av mål. Det är dock få typer av beslut som kommer att kunna överklagas. Antalet tvister mellan vidareutnyttjare och myndigheter gällande villkor för vida- reutnyttjande, som inte löses av de inblandade, är såvitt känt Det har inte heller i övrigt framkommit något som ger anled- ning att anta annat än att antalet överklaganden kan förväntas bli mycket litet. Sammanfattningsvis är bedömningen att de nya måltyperna kommer att medföra en så liten ökning av arbetsbördan vid de allmänna förvalt- ningsdomstolarna att kostnaden för ökningen ryms inom Dom- stolars befintliga anslag. Regleringen ska tillämpas av myndigheter och innehåller inte några ålig- ganden för enskilda, t.ex. företag, utöver de organ som omfattas av 2 § andra stycket i den föreslagna lagen. Enskilda berörs av regleringen när de vidareutnyttjar eller begär att få vidareutnyttja handlingar från myn- digheter. Bestämmelserna i lagen syftar till att åstadkomma likabe- handling av vidareutnyttjare, vilket främjar konkurrensen. Bestämmel- serna om praktiska åtgärder och informationsskyldigheter syftar till att öka insynen och att förenkla och effektivisera företagens kontakter med myndigheterna. De rättigheter som bestämmelserna ger har alltså in- direkta positiva effekter för företagen. Det bör framhållas att det fortsatta praktiska genomförandet av vissa av den föreslagna lagens bestämmelser kan ha samhällsekonomiska konse- kvenser. Den föreslagna avgiftsbestämmelsen har inte samhällsekono- miska konsekvenser i sig, men de avgiftssystem som utformas med stöd av den föreslagna lagens bestämmelse kan eventuellt medföra sådana konsekvenser. De samhällsekonomiska konsekvenserna av olika avgifts- principer har uppmärksammats i förslaget till direktiv och i kommis- sionens utvärdering av direktivet.1 Där framhålls de positiva effekterna av avgifter som motsvarar marginalkostnaden för uttag. Denna fråga uppmärksammas också i PSI-riktlinjer.2 I ett större perspektiv bedöms genomförandet av PSI-direktivet medföra positiva samhällseko- nomiska effekter. Detta är en följd av direktivets syfte att lägga grunden för en utveckling av marknaden för vidareutnyttjande av offentlig infor- mation. Regeringens bedömning: Merparten av de förvaltningspolitiska åtgärder som beskrivs i denna proposition kan antas medföra en effektivare statsförvaltning och i vissa fall generera kostnadsminskningar för staten och för samhället som helhet. De eventuella merkostnader som uppstår är av begränsad omfattning och ryms inom befintliga anslagsramar. Kostnaderna för Statens pensionsverks namnbyte kan 1KOM(2002) 207 slutlig, s. 6 f., KOM (2009) 212 slutlig, s. 8 f. 2OECD Recommendation of Sector Information [C(2008)36] s. 6. hanteras inom den ram som verket disponerar för administrations- Prop. 2009/10:175 kostnader. Skälen för regeringens bedömning I propositionen beskrivs ett antal åtgärder som syftar till att bidra till det övergripande förvaltningspolitiska målet som regeringen föreslår. Merparten av de åtgärder som beskrivs förväntas medföra en effektivare statsförvaltning och i vissa fall generera kostnadsminskningar för staten och för samhället som helhet. Vissa åtgärder kan kräva initiala merkostnader. De eventuella merkostnader som uppstår för statliga myndigheter och domstolar är av begränsad omfattning och ska finansieras inom befintliga anslagsramar. Nedan kommenteras de avsnitt i propositionen där ekonomiska konsekvenser bedöms kunna uppstå. Ett namnbyte för kommer att medföra vissa merkostnader för verket. Dessa kostnader bedöms kunna hanteras inom den ram som verket disponerar för administrationskostnader. Myndigheternas namn och symboler (avsnitt 5.4) Regeringen bedömer att namn på myndigheter och symboler för myndigheter bör avspegla att de är statliga myndigheter. Ett förtydligande av namn och symboler är ett långsiktigt arbete som berör nya myndigheter, större omstruktureringar av befintliga myndigheter samt myndigheter med direkt missvisande namn. De eventuella merkostnader som uppstår i samband med förändringar av namn och symboler ska rymmas inom ramen för myndighetens befintliga anslag. Uppföljning av förvaltningens utveckling (avsnitt 5.6) I avsnitt 5.6 gör regeringen bedömningen att det behövs en mer samlad och systematisk uppföljning av förvaltningens utveckling. En sådan uppföljning möjliggör bl.a. internationella jämförelser och kan ge ytterligare information om den svenska förvaltningens effektivitet och kvalitet. Ett utvecklat uppföljningsarbete föranleder inte några nämnvärda merkostnader för myndigheterna och ryms inom befintliga anslag. Utveckling av det allmänna myndighetsregistret (avsnitt 5.7) Arbetet med att utveckla det allmänna myndighetsregistret genomförs av , i samverkan med ESV, inom ramen för myndigheternas befintliga anslag. Utveckla kompetensen i EU-arbetet (avsnitt 6.5) Regeringens bedömning att kompetensen bör höjas avseende EU-frågor och att kunskapen bör ökas avseende EU-rätt inom statsförvaltningen är framför allt en fråga om att utveckla formerna för ömsesidigt lärande och mer systematiskt användning av den kunskap som finns i förvaltningen. för utveckling i staten är en aktör som kan bidra till att tillhandahålla utbildningar i ämnen där statsförvaltningen behöver öka sina kunskaper. De eventuella merkostnader som kan uppstå ska finansieras inom berörda myndigheters befintliga anslag. Lokal service i samverkan (avsnitt 7.2) I avsnitt 7.2 bedömer regeringen att den samverkan som inletts mellan myndigheter med behov av lokal närvaro bör utvidgas och fördjupas. De åtgärder som myndigheterna vidtar bör leda till effektiviseringar och kostnadsbesparingar och utvecklingen ska ske i sådan takt att de eventuella merkostnader som uppstår kan finansieras inom berörda myndigheters befintliga anslag. Myndigheternas elektroniska beställningar (avsnitt 7.4) Regeringen bedömer att statliga myndigheter senast vid utgången av 2013 bör kunna hantera sina beställningar av varor och tjänster elektroniskt. Införandet av elektroniska beställningar i staten är en effektiviseringsåtgärd och bedöms kunna spara i storleksordningen . Regeringens bedömning är att införandet är en del av myndigheternas verksamhetsutveckling och initiala merkostnader ska finansieras inom befintliga anslagsramar. För att säkerställa att beräknade vinster kan realiseras bör införandet följas upp. Myndigheternas försäljning (avsnitt 7.5) I avsnitt 7.5 bedömer regeringen att statliga myndigheter som regel inte bör sälja varor och tjänster. För de myndigheter som bedriver konkurrensutsatt säljverksamhet innebär det att den totala verksamhet som myndigheterna bedriver i olika hög grad minskar i omfattning och inriktning. Det betyder att statsförvaltningens totala kostnader och intäkter minskar. Förslagen innebär dock inte att staten förlorar några intäkter som skulle kunna användas till andra verksamheter, eftersom avgiftsintäkterna från de konkurrensutsatta säljverksamheterna ska motsvara kostnaderna för samma verksamheter. Dock kan det finnas kvar vissa indirekta kostnader som fördelas på avgifterna för den konkurrensutsatta säljverksamheten. Sådana kostnader ska finansieras inom berörda myndigheters befintliga anslag. Elektronisk förvaltning (avsnitt 8) Regeringen bedömer att den nya strategi som beskrivs i avsnitt 8 kommer att leda till ett bättre resursutnyttjande i staten. Genom ökad samordning av myndigheternas utvecklingsarbete och försörjning av e-legitimationer bör kostnaderna minska. Myndigheternas e-förvaltningsarbete är en del av den ordinarie verksamhetsutvecklingen och ska finansieras inom Som underlag för ett införande av ett elektroniskt Prop. 2009/10:175 remissförfarande kommer en förstudie att genomföras. som ett utvecklingsprojekt inom och kommer att finansieras inom befintliga ramar. Förbättrad statlig samordning och samverkan på regional nivå (avsnitt 9.2) I avsnitt 9.2 bedömer regeringen att det finns behov av en förbättrad statlig samordning på regional nivå. Ett samlat statlig agerande bör medföra ökad effektivitet och förväntas inte medföra några ökade kostnader som inte kan finansieras med befintliga anslag. Samordning av tillsyn ( avsnitt 9.3) Regeringens bedömning att bör ha ett samordningsansvar för viss statlig tillsyn på regional nivå förväntas inte medföra några ökade kostnader. Att viss statlig tillsyn på regional nivå utförs även av ryms inom länsstyrelsernas befintliga anslagsramar. Koncentration av vissa länsstyrelseverksamheter (avsnitt 9.4) Regeringen bedömer att vissa verksamheter vid länsstyrelserna bör koncentreras till ett bestämt antal färre länsstyrelser. Koncentrationen kan kräva omfördelning av resurser mellan länsstyrelserna och ska resultera i kvalitets- och effektivitetsvinster inte bara för länsstyrelserna som helhet utan också för medborgare och företag. Några ökade kostnader för länsstyrelserna som helhet förutses inte. De länsstyrelser som ska ta emot vissa verksamheter kommer att få i uppdrag att närmare samordna och belysa de ekonomiska och organisatoriska konsekvenserna. För att säkerställa att potentiella vinster realiseras ska genomförandet av koncentrationen följas upp. Administrativ samordning (avsnitt 11.2) Ett syfte med en ökad administrativ samordning är att bättre utnyttja de samlade resurserna för att på så sätt minska kostnaderna. ESV har uppskattat att det i statsförvaltningen exklusive de stora myndigheterna som redan har inrättat interna servicecenter finns en besparingspotential innebärande en årlig besparing på om den kan utnyttjas fullt ut. Om möjligheten till besparingar skulle motsvara den som har uppnåtts inom de stora myndigheter som redan har inrättat interna servicecenter, dvs. i storleksordningen , skulle den årliga besparingen för löneadministrationen kunna uppgå till . Detta förutsätter att möjligheterna att förenkla och standardisera arbetsrutiner m.m. tas tillvara fullt ut och att förändringar som genomförs följs upp för att säkerställa att beräknade vinster realiseras. Bedömningen måste också ställas i förhållande till de långsiktiga kostnadsbesparingar som en ökad upphandlingsfrekvens skulle ge upphov till. När det gäller regeringens förslag att uppdra till några av de statliga myndigheter som har inrättat interna servicecenter att utveckla dessa är regeringens bedömning att kostnaderna blir förhållandevis små eftersom befintligt systemstöd vid dessa myndigheter ska utnyttjas. genomföras inom ramen för myndigheternas befintliga anslag. Ökad samordning av länsstyrelsernas interna verksamhet (avsnitt 11.3) Regeringen bedömer att samordningen av länsstyrelsernas interna administrativa verksamhet kan förbättras inom ramen för en mer En sådan utveckling förväntas medföra kvalitets- och effektivitetsvinster genom administrativa stordriftsfördelar. Några ökade kostnader förutses inte. Inköpssamordningen (avsnitt 11.4) Regeringen bedömer att det finns ett fortsatt behov av en centraliserad inköpssamordning och att den statliga inköpssamordningen kan Verksamheterna inom den statliga inköpssamordningen är fullt ut Hur den statliga inköpssamordningen ska organiseras inklusive vilka ekonomiska konsekvenser som uppstår är föremål för överväganden inom . Förslaget till lag om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen Paragrafen behandlas i avsnitt 14.4.2. Den har utformats i enlighet med I första stycket anges lagens syfte, vilket är att främja utvecklingen av en informationsmarknad genom att underlätta enskildas användning av handlingar som tillhandahålls av myndigheter. informationsmarknad är ett syfte med direktivet som framgår av skäl 15 i I andra stycket anges att lagen också syftar till att förhindra att myndigheter beslutar om sådana villkor för hur handlingar får användas som begränsar konkurrensen. Bestämmelsen återspeglar artikel 8 i direktivet enligt vilken myndigheterna bör följa konkurrensreglerna när de fastställer principerna för vidareutnyttjande och inte använda villkor för att begränsa konkurrensen. Tredje stycket innehåller en upplysning om att frågor som rör tillhan- dahållande av handlingar inte regleras i denna lag. att lagen inte kan åberopas som grund för att få tillgång till handlingar. För att lagen ska vara tillämplig förutsätts att handlingar i ett konkret fall tillhandahålls en enskild.