prop · GX03120 · 2010-04-01 00:00:00 — Socialförsäkrings- rättsligt finns det därför i vissa avseenden stora skillnader mellan dessa grupper, t.ex. kan egenföretagare välja mellan olika karenstider och endast arbetstagare omfattas av reglerna om sjuklön i en sjukperiod. Gemensamt för både arbetstagare och egenföretagare är att en sjukpenninggrundande inkomst (SGI) måste fastställas i samband med att dagersättningar ska betalas ut, t.ex. i form av sjukpenning eller tillfällig föräldrapenning. Reglerna om hur SGI fastställs och hur dagersättningar därefter beräknas skiljer sig dock åt i olika avseenden. För arbetsgivare finns dessutom särskilda regler i form av en försäkring mot kostnader för sjuklön. Nedan redovisas kortfattat de olika regelsystem som gäller för arbets- tagare och egenföretagare. 8 (2009) 2009 Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, är den sjukpenning- grundande inkomsten (SGI) den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst eller på annan grund. För rätt till sjukpenning krävs att SGI uppgår till av prisbasbeloppet. Vid beräkning av SGI bortses från sådan inkomst av anställning och annat förvärvsarbete som överstiger det för året gällande prisbasbeloppet. Inom föräldrapenningen bortses från inkomster som överstiger tio prisbasbelopp. SGI ligger främst till grund för beräkningen av dagersättningar, dvs. förmåner som enligt den arbetsbaserade försäkringen betalas ut per dag i form av t.ex. sjukpenning, föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. SGI har dessutom betydelse för bestämmande av livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Vid beräkning av dagersättningar ska SGI multipliceras med faktorn 0,97. Som egenföretagare räknas i sjuk- och föräldraförsäkringen den som driver egen verksamhet i form av t.ex. enskild firma eller handelsbolag. En egenföretagare har möjlighet att anmäla en karenstid om 3 eller , vilket påverkar sjukförsäkringsavgiften i egenavgifterna. I annat fall gäller vid sjukdom den vanliga regeln om en karensdag. De som startar verksamhet i aktiebolagsform (fåmansbolag) är formellt sett anställda i aktiebolaget och omfattas därmed av samma regler som gäller för anställda. För en egenföretagare bestäms SGI utifrån näringsverksamhetens beräknade skatterättsliga nettointäkt. Med nettointäkt avses företagets resultat efter avdrag för kostnader, eventuella avsättningar och avgifter, men före skatteavdrag. Det finns dock en begränsning eftersom inkomsterna inte får beräknas högre än skälig lön för liknande arbete för annans räkning, den s.k. jämförelseinkomsten. När det gäller SGI för egenföretagare finns möjlighet att omfattas av regler om s.k. uppbyggnadsskede. Det innebär att när en person startar egen verksamhet har möjlighet att under verksam- hetens uppbyggnadsskede fastställa en fiktiv SGI baserad på den s.k. jämförelseinkomsten. Stark skuldbelastning, ändrade förvärvsför- hållanden, tillfälliga förluster eller t.ex. sjukdom är ytterligare omständigheter som kan medge att den skatterättsliga nettointäkten frångås . I de fall en försäkrad har inkomster från olika arbetsgivare och också inkomster av egen verksamhet läggs inkomsterna samman. I samband med att ersättning ska utges ska i första hand inkomst av annat förvärvs- arbete undantas om den sammanlagda inkomstnivån överstiger inkomst- taket. Om den försäkrade inte längre har någon inkomst av arbete ska han eller hon som regel inte längre omfattas av sjukpenningförsäkringen. Reglerna om SGI-skyddad tid utgör avsteg från denna huvudregel och innebär att en försäkrad i vissa skyddsvärda situationer, t.ex. vid arbets- löshet och föräldraledighet, får behålla sin SGI även om han eller hon inte längre förvärvsarbetar. utges vid korta sjukfall sjuklön, enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, i stället för sjukpenning till de flesta arbetstagare. Från och med den andra till och med den fjortonde dagen av varje sjukperiod (sjuklöneperioden) får arbetstagaren behålla av den lön och andra anställningsförmåner som skulle ha utbetalats om han eller hon fullgjort sina arbetsuppgifter. För i sjuklöneperioden (karensdagen) betalas ingen ersättning. Om en ny sjukperiod börjar från det att en tidigare sjukperiod avslutats ska den betraktas som en fortsättning på den tidigare sjuklöneperioden när det gäller karensdag och avgränsningen av sjuklöneperioden. Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller från och med av anställningstiden. Den som är anställd än en månad har dock rätt till sjuklön bara om vissa kvalifikationsvillkor är uppfyllda. Uppdragstagare och egenföretagare omfattas inte av sjuklönesystemet. Lagen om sjuklön är tvingande till arbetstagarens förmån. Från vissa av lagens regler får dock avvikelser göras genom kollektivavtal som på arbetstagarsidan slutits eller godkänts av en sådan central arbetstagar- organisation som avses i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Bland annat får den närmare beräkningen av lön och andra anställningsformer ske utifrån bransch- och arbetsanpassade avtals- bestämmelser. Någon principiell avvikelse från lagens sjuklönenivåer är dock inte avsedd. Företag med få anställda har möjlighet att försäkra sig hos mot sjuklönekostnader avseende tid från och med den tredje ersättningsdagen. Rätt att teckna en sådan försäkring har arbets- givare vars sammanlagda lönekostnader under ett kalenderår efter avdrag för sociala avgifter inte beräknas överstiga summan av 130 gånger det gällande prisbasbeloppet. Sjukpenningförsäkringen regleras i lagen (1962:381) om allmän försäkring. gäller en rehabiliteringskedja med fasta tidpunkter för prövning av arbetsförmågan. i en sjukperiod ska bedöma om den försäkrade har förmåga att klara sitt vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder. Från och med dag 91 i en sjukperiod innebär prövningen av rätten till sjukpenning att Försäkrings- kassan även ska beakta om den försäkrade kan utföra något annat arbete hos arbetsgivaren. Om begär det ska den försäkrade då lämna ett utlåtande från sin arbetsgivare. Från och med den 181:a dagen i en sjukperiod ska dessutom bedömas om den försäkrade kan försörja sig själv genom förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden i övrigt eller genom annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. En sådan förmåga ska dock inte beaktas om det finns särskilda skäl mot det eller om det i annat fall kan anses oskäligt. De nya reglerna innebär vidare att sjukpenning med ersättningsnivån Prop. 2009/10:120 i regel endast ska utbetalas inom en ramtid Personer som fått sjukpenning med ersättningsnivån under maximalt antal dagar kan efter skriftlig ansökan beviljas förlängd sjukpenning. Förlängd sjukpenning betalas ut med ersättningsnivån , under som regel . Den slutliga ersättningens storlek i varje enskilt ersättningsfall påverkas dock även av reglerna om hur sjukpenning beräknas. Tim- /dagberäknad sjukpenning ges ut i sjukperioder där sjuklön inte är aktuell. Ersättningen beräknas på den del av SGI:n som helt eller delvis grundas på inkomst av anställning och bygger på att en årlig arbetstid beräknas för den försäkrade. Denna årliga arbetstid är den ordinarie tid som den försäkrade beräknas utföra förvärvsarbete mätt i timmar . Den årliga arbetstiden kan också schablonberäknas och anges . Timberäknad sjukpenning utges till dem som förlorar lön och utgörs av SGI:n delad med årsarbetstiden i timmar. Dagberäknad sjukpenning utgörs av SGI:n delad med . Ersättningen utges enbart för de dagar då den försäkrade avstår från förvärvsarbete. Tim-/dagberäknad ersättning beräknas, förutom för sjukpenning i sjukfallen, även för tillfällig föräldrapenning, närståendepenning samt när sjukpenning utges beräknad på s.k. studietids-SGI. Kalenderdagberäknad sjukpenning betalas för samtliga ersättningsfall som varar och utgörs av SGI delad med 365. Till den som har en SGI av annat förvärvsarbete än anställning, främst egenföre- tagare, och som inte valt karenstid samt till arbetslösa utges kalender- dagsberäknad sjukpenning från ersättningsperiodens början, med undan- tag för karensdagen. 5.1.4Särskilt om sjukpenninggrundande inkomst för egenföretagare i samband med uppbyggnadsskede m.m. Nedan hänvisas i vissa fall till föreskrifter och allmänna råd. inrättades den nya myndigheten , som ersatte () och de allmänna försäkringskassorna. Föreskrifter m.m. som beslutats av gäller dock även efter inrättande och i rubriker till sådana föreskrifter m.m., som beslutats av , kvarstår det tidigare myndighetsnamnet. Beräkning av sjukpenninggrundande inkomst under ett uppbyggnadsskede En person som driver en egen näringsverksamhet som är i ett uppbyggnadsskede kan, enligt 5 § i föreskrifter (RFFS 1998:12) om sjukpenninggrundande inkomst, få sin SGI beslutad till ett högre belopp än den skatterättsliga nettointäkten. kassan har således möjlighet att under verksamhetens uppbyggnadsskede beräkna en fiktiv SGI baserad på det som högst motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning, s.k. jämförelseinkomst. Enligt allmänna råd (2002:2) om sjukpenning- Prop. 2009/10:120 grundande inkomst och årsarbetstid (RAR 2002:2) bör SGI fastställas till den jämförelseinkomst som avses i 3 kap. 2 § tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. Jämförelseinkomsten ska motsvara den försäkrades faktiska arbetsinsats i den egna verksamheten. Under ett uppbyggnadsskede motsvarar SGI därför den SGI som kan komma att beräknas när företaget är uppbyggt. Om det inte finns underlag som visar att nettointäkten efter uppbyggnadsskedet kommer att motsvara vad en liknande anställd som arbetar i samma omfattning har i lön, följer att SGI beräknas till jämförelseinkomsten för en heltidsanställd. Förutsättningen är dock att det är sannolikt att nettointäkten, efter uppbyggnadsskedet, kommer att uppgå till en sådan jämförelseinkomst (RAR 2002:2). har således möjlighet att låta egen- företagare ha en fiktiv inkomst som grund för sin SGI. Bestämmelsen om SGI under t.ex. uppbyggnadsskede innebär att en person inte ska ha en sämre försäkringssituation än om verksamheten vore uppbyggd och därmed skulle uppvisa normala nettointäkter. Utgångspunkten är därför att SGI under uppbyggnadsskede, så långt det är möjligt, ska motsvara den SGI som kommer att kunna fastställas när företaget är uppbyggt. Varken i bestämmelserna i lagen om allmän försäkring eller i föreskrifter (RFFS 1998:12) finns dock närmare reglerat hur SGI ska beräknas under ett uppbyggnadsskede. Hur en egenföretagare som längst kan anses befinna sig i ett uppbyggnadsskede är inte närmare reglerat. Det finns domar i högsta instans, men inget principavgörande. Tanken bakom bestämmelsen om uppbyggnadsskede har inte varit att tillämpa regeln på varje nystartat företag. har i sitt betänkande Egenföretagares sjukpenning, m.m. (SOU 1983:48) uttalat bland annat att bedömningen av hur länge en rörelse kan anses vara under uppbyggnad inte bör låsas till ett bestämt antal år. Bedömningen av om ett företag kan anses vara under uppbyggnad ska därför göras med hänsyn till de faktiska omständigheterna i det enskilda fallet. har skilda förutsätt- ningar och deras eventuella uppbyggnadsskede blir därför olika långt. Rörelsens art och omsättningens storlek, längden av innehavet, samt omfattningen och inriktningen på gjorda investeringar är exempel på omständigheter av betydelse för bedömningen. Eftersom Försäkrings- kassan ska ta ställning till en persons SGI varje gång personen begär ersättning är det inte, enligt nuvarande lagstiftning, möjligt att i förväg fastställa den tidsperiod under vilken ett uppbyggnadsskede ska pågå. Uppbyggnadsskedet bör dock enligt RAR 2002:2 bedömas från och med tidpunkten då en verksamhet övertogs eller startades, oberoende av om aktivitetsstöd vid stöd till start av näringsverksamhet utbetalats eller inte. Särskilda regler om beräkning av SGI för egenföretagare kan också tillämpas om andra särskilda skäl föreligger, såsom stark skuldbelast- ning, ändrade förvärvsförhållanden eller tillfälliga förluster. Stark skuldbelastning kan öka räntekostnaderna och leda till att den skatterättsliga nettointäkten blir lägre. Stark skuldbelastning kan före- komma både under ett företags uppbyggnadsskede och vid andra Stark skuldbelastning är, liksom uppbyggnadsskedet, en omständighet som kan medge att den skatterättsliga nettointäkten som utgångspunkt för SGI frångås . Förarbeten och praxis ger ingen ledning för hur kan ta hänsyn till en Begreppet ändrade förvärvsförhållanden har inte närmare förtydligats i förarbeten eller praxis. ändrad produktionsinriktning som synonym. För att kunna åberopa ändrade förvärvsförhållanden som anledning till att SGI ska beräknas högre än den skatterättsliga nettointäkten, bör en tydlig förändring av produktionsinriktningen således ha ägt rum. Begreppet tillfälliga förluster kan avse hela rörelsen eller del därav. bedömning av om nettointäkten under en följd av år understigit jäm- förelseinkomsten, och vid beräkningen av SGI, bör bortses från inkomstår som inneburit en tillfällig förlust. När egenföretagarens verksamhet inte längre befinner sig i ett upp- byggnadsskede, är utgångspunkten den att en ny SGI ska beräknas som motsvarar inkomstsituationen efter uppbyggnadsskedet. Det har i praxis slagits fast att sedan uppbyggnadsskedet upphört får SGI om det i övrigt finns förutsättningar för att beräkna SGI med ledning av de tre senaste årens taxeringar bestämmas med ledning av taxerade inkomster Särskilt om reglerna för karenstid En försäkrad med inkomst av annat förvärvsarbete, dvs. företagare, har möjlighet att anmäla karenstid om tre eller till Den som inte valt karenstid omfattas av den grund- läggande karenstiden om . Anmälan om längre respektive kortare karenstid kan göras löpande för den som har inkomst av annat förvärvsarbete. karenstiden påverkar sjukförsäkringsavgiften i egenavgifterna. försäkrade en lång karenstid blir avgiften lägre och omvänt. Enligt 3 kap. 11 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, kan den valt karenstid på tre eller byta till försäkring med kortare karenstid eller utan karenstid, dock endast så länge man inte har Prop. 2009/10:120 fyllt . Ändringen blir gällande efter den dag begäran om ändring gjordes hos . Ändringen får dock inte tillämpas på sjukdom som inträffat innan ändringen blivit gällande. En sjukdom bör anses som ny om den för- säkrade trots viss tidigare inträffad sjukdom därefter varit arbetsför . Om den försäkrade insjuknar bör den nya sjukdomen anses ha ett samband med tidigare inträffad sjukdom endast om sambandet är uppenbart (prop. 1984/85:78, s. 103). Om en sjukperiod börjar efter föregående sjukperiods slut ska de båda perioderna anses som en sjukperiod vid beräkning av den valda karenstiden. En egenföretagare med karenstid på tre eller får alltså räkna av karenstid från föregående sjukperiod om han eller hon blir sjuk på nytt . Den tillfälliga föräldrapenningen ger möjlighet för föräldrar att få er- sättning när de behöver avstå från förvärvsarbete för att vårda barn, i huvudsak vid barns sjukdom. Rätt till tillfällig föräldrapenning föreligger inte för lediga dagar eller dagar med semester. Tillfällig föräldrapenning kan betalas ut under per barn och år vid bland annat barns sjukdom eller smitta eller vid ordinarie vårdares sjukdom eller smitta. När de är uttagna kan tillfällig föräldrapenning betalas ut per barn och år, men då endast vid barns sjuk- dom. De grundläggande villkoren för rätt till tillfällig föräldrapenning är att föräldern har behövt avstå från arbete för vård av barnet. Rätten till tillfällig föräldrapenning bedöms lika för anställda och försäkrade med inkomst av annat förvärvsarbete, främst egenföretagare. Däremot skiljer sig beräkningen av ersättning per dag mellan anställda och egenföre- tagare. En anställds årsinkomst delas med de timmar eller dagar som han eller hon arbetar medan en egenföretagares årsinkomst alltid delas med 365, s.k. kalenderdagsberäknad ersättning. Ett undantag från ovan- stående beräkning av tillfällig föräldrapenning är när en förälder önskar byta ut sin föräldrapenning, havandeskapspenning eller rehabiliterings- penning mot tillfällig föräldrapenning. I ett sådant fall delas förälderns årsinkomst alltid med 365, oavsett om han eller hon är anställd eller egenföretagare. 5.2Nuvarande regler i arbetslöshetsförsäkringen Arbetslöshetsförsäkringen omfattar såväl företagare som arbetstagare enligt 1 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. I samma bestämmelse anges att det i 3437 §§ samma lag finns särskilda bestämmelser som endast gäller för företagare. För att avgöra enligt vilka regler en sökandes ersättningsrätt ska prövas måste man således fastställa om den sökande är att betrakta som arbetstagare eller företagare. Definition av företagare i arbetslöshetsförsäkringen Med företagare avses enligt 34 § lagen om arbetslöshetsförsäkring personer som äger eller är delägare, direkt eller indirekt, i närings- verksamhet som de personligen är verksamma i och som de har ett väsentligt inflytande över. Begreppet näringsverksamhet är ett skatterättsligt begrepp som definieras i 13 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229). Följande tre kriterier ska vara uppfyllda för att en verksamhet ska anses vara näringsverksamhet: verksamheten ska ha varaktighet, självständig- het och ska drivas i vinstsyfte. Verksamhet som upphört annat än tillfälligt Huvudregeln i arbetslöshetsförsäkringen är att en företagare ska anses som arbetslös när den personliga verksamheten i rörelsen vid en samlad bedömning kan anses ha upphört annat än tillfälligt, 35 § första stycket lagen om arbetslöshetsförsäkring. Vid bedömning av om den som driver en näringsverksamhet ska anses ha lagt ner sin verksamhet annat än tillfälligt ska en samlad bedömning göras av relevanta förhållanden (se prop. 1996/1997:107 s. 105 f). Normalt krävs att ett inregistrerat företag ska ha avregistrerats och att den som bedrivit näringsverksamheten ska ha avyttrat fast egendom och rörelsetillgångar för att han eller hon ska anses vara arbetslös. I praxis har dock angetts att enstaka omständigheter inte ska vara styrande. Det väsentliga är att det kan konstateras att den sökande står till arbetsmarknadens förfogande utan begränsningar. Att företagaren inte har upphört att vara registrerad för mervärdesskatt eller att han övergångsvis har kvar sin F-skattsedel har i förarbetena angetts som exempel på sådana enstaka omständigheter som inte ska vara avgörande vid bedömningen. Vidare får en sådan omständighet som att en företagare, som har sin privata bostad på samma fastighet som rörelsen eller i anslutning till denna, bor kvar på näringsfastigheten efter den definitiva nedläggelsen av rörelsen, inte ensamt innebära att arbets- löshetsersättning inte kan lämnas. I förarbeten anges även att det bör vara möjligt för en företagare, t.ex. en lantbrukare som blivit arbetslös, att hyra ut lokaler eller arrendera ut mark. En förutsättning för att tillåta denna verksamhet bör dock vara att företagaren inte tidigare haft sin mark utarrenderad eller sina lokaler uthyrda, utan att han eller hon själv brukat marken i rörelsen. Tillfälligt upphörande av verksamhet Även en företagare som endast tillfälligt upphört med sin personliga verksamhet i rörelsen kan anses som arbetslös. Detta gäller under förut- sättning att uppehållet i rörelsen inte till någon del är av säsongkaraktär och att någon verksamhet inte bedrivs i rörelsen enligt 35 § andra stycket lagen om arbetslöshetsförsäkring. Under tid som den sökande tillfälligt upphör med verksamheten får ingen verksamhet bedrivas förutom att vissa skyddsinsatser får vidtas då det t.ex. föreligger en lagstadgad redo- Prop. 2009/10:120 visningsskyldighet eller för att förhindra förstörelse av egendom. heten att kunna få arbetslöshetsersättning under ett tillfälligt avbrott är dock begränsad till en gång per verksamhet. Arbetslöshetsförsäkringen är till sin karaktär en omställningsförsäkring, vilket innebär att den ska ge trygghet i händelse av arbetslöshet (se prop. 1996/97:107 s. 83). Oavsett om sökanden är att anse som arbetstagare eller företagare måste sökanden, för att ha rätt till ersättning vid arbetslöshet, uppfylla det s.k. arbetsvillkoret enligt 12 § lagen om arbetslöshetsförsäkring samt de grundvillkor som anges i 9 § samma lag. Arbetsvillkoret innebär att den sökande under en ramtid av före arbetslöshetens inträde ska ha förvärvsarbetat och då ha utfört arbete per kalendermånad. Arbetsvillkoret kan också uppfyllas genom att den sökande under en ramtid av före arbetslös- hetens inträde förvärvsarbetat under en samman- hängande tid av sex kalendermånader och då ha utfört arbete under var och en av dessa månader. I den mån det behövs för att uppfylla arbetsvillkoret får i totalförsvarsplikt eller med föräldrapenning jämställas med förvärvsarbete. Grundvillkoren syftar främst till att säkerställa att den sökande står till arbetsmarknadens förfogande. Grundvillkoren innebär att den sökande ska vara arbetsför och oförhindrad att åta sig arbete för en arbetsgivares räkning minst per arbetsdag och i genomsnitt minst . Den sökande ska vara beredd att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken han eller hon inte anmält hinder som kan godtas av arbetslöshetskassan. Den sökande ska vara anmäld som arbetssökande på Arbetsförmedlingen samt medverka till att en individuell handlingsplan upprättas i samråd med Arbetsförmedlingen. Den sökande ska också aktivt söka och vara beredd att anta lämpligt arbete. 5.2.4Beräkning av dagsförtjänst för företagare För företagare finns olika alternativ för att beräkna dagsförtjänsten. Huvudregeln i 37 § lagen om arbetslöshetsförsäkring är att företagares arbetslöshetsersättning beräknas på den genomsnittliga inkomsten före avvecklingsåret. När verksamheten bedrivits än ska arbetslöshetskassan, om självdeklaration eller kontrolluppgift för året före avvecklingsåret ännu inte föreligger vid arbetslöshetens inträde, besluta om en preliminärt beräknad dagpenning för företagaren. För företagare som bedrivit verksamhet än och som före tiden som företagare haft en varaktig anknytning till arbets- marknaden som anställd, får normalarbetstiden och normalinkomsten fastställas baserat på anställningen enligt 37 § första stycket lagen om En förutsättning för detta är att företagaren var Prop. 2009/10:120 ersättningsberättigad då han påbörjade verksamheten i Anställningen ska ligga inom en ramtid av före sistnämnda tidpunkt. 5.2.5Särskilt om rätten till arbetslöshetsersättning vid bisyssla och deltidsföretagande Som redogjorts för i avsnitt 5.2.2 bedöms en företagare som arbetslös endast då verksamheten lagts vilande eller avvecklats. Det finns dock möjlighet för en sökande som bedriver näringsverksamhet att erhålla arbetslöshetsersättning vid arbetslöshet trots att verksamheten inte lagts vilande eller avvecklats. Detta enligt reglerna om bisyssla i lagen om arbetslöshetsförsäkring och den av arbetslöshetskassorna tillämpade s.k. 17/10-regeln. En bisyssla är ett arbete eller ett företagande som har bedrivits jämsides med en heltidsanställning/heltidsföretagande före arbetslösheten och som den sökande har kvar när heltidssysselsättningen upphör utan att det påverkar den sökandes ersättningsrätt. För att få ett arbete eller ett företag godkänt som bisyssla krävs att den sökande före arbetslöshetens inträde utfört bisysslan vid sidan av sitt heltidsarbete. Vidare får bisysslan inte heller, , ha överstigit ett belopp som motsvarar sex grundbelopp (f.n. ) . Därutöver så får bisysslan enligt 39 § andra stycket lagen om arbetslöshetsförsäkring inte utvidgas i omfattning (tidsmässigt) under arbetslösheten och inte heller hindra den sökande från att anta ett lämpligt heltidsarbete.