prop · GX03209 · 2010-04-23 00:00:00 — Kammarrätten i anser att det kan ifrågasättas om en 18-åring har den erfarenhet och mognad som krävs för förvärvsmässiga person- transporter och anser att förslaget bör övervägas ytterligare. i tillstyrker förslaget till sänkning av ålderskravet för förvärv av taxiförarlegitimation under förutsättning att krav på genomförd gymnasieutbildning för taxiförare införs. Rikspolis- styrelsen motsätter sig inte förslaget, men anser att det kan ifrågasättas om arbetsmarknadsskäl kan ställas mot trafiksäkerhetskrav. tar inte ställning i frågan om det är lämpligt att sänka ålderskravet för taxiförare, men ser inga hinder att undervisningsmässigt etablera en utbildning för taxiförare i gymnasieskolan. Statens väg- och transport- forskningsinstitut (VTI) anser inte att en 18-åring är mogen att köra taxi och delar inte utredningens uppfattning att utbildningsåtgärder fullt ut kan kompensera den åldersmässiga utveckling och erfarenhet som yrkes- förare behöver. Det finns risk att förslaget får negativa konsekvenser med avseende på trafiksäkerhet och arbetsmiljö och om förslaget trots detta ska genomföras bör det inledningsvis ske i form av ett pilotprojekt. () ifrågasätter om en gymnasieutbildning kan kompensera för risken att trafiksäkerheten påverkas negativt vid en sänkning av åldersgränsen och anser att en lägre åldersgräns än kan skapa otrygghet hos resenärerna. kommuner och landsting (SKL) avstyrker förslaget eftersom förbundet dels inte anser att det finns ett tydligt samhälleligt behov att säkerställa möjlighet till nyrekrytering av taxiförare redan , dels anser att det kan föreligga ökade risker förknippade med unga taxiförare. Transportstyrelsen anser att frågan inrymmer mycket svåra avvägningar mellan flera transportpolitiska mål och att det inte finns ett tillräckligt och säkert underlag för att ta ställning. är kritiskt till förslaget med hänsyn till det negativa samband som forskningen visat på mellan låg förarålder och förhöjd olycksrisk, oavsett fordonsslag. Om förslaget genomförs måste den utbildning som utvecklas kunna motverka förarnas unga ålder och brist på erfarenhet. för Trafiksäker- hetens Främjande (NTF) finner förslaget helt olämpligt ur trafiksäker- hetssynpunkt och menar att en eventuell ny utbildning måste provas och utvärderas innan ålderskravet kan sänkas. (), Bussarbetsgivarna och ser positivt på förslaget och föreslår att de nya bestämmelserna ska kunna tillämpas av elever som påbörjar en gymnasieutbildning efter . är positivt till förslaget. anser inte att förslaget är motiverat med hänsyn till personlig mognad och körerfarenhet. , Trafikmedicinskt Centrum och Trafikutbildarnas har ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 kap. 3 § 1 och 2 yrkestrafik- lagen (1998:490) får taxiförarlegitimation ges till den som har fyllt och sedan minst två har körkort med behörigheten B eller har körkort med behörigheten D. Det krävs vidare att sökanden uppfyller nödvändiga medicinska krav, att han eller hon bedöms vara lämplig i fråga om yrkes- kunnande och laglydnad att tjänstgöra som förare i taxitrafik samt har avlagt godkänt prov för taxiförarlegitimation vilket anordnas av . I samband med att taxiförarlegitimation infördes höjdes taxi- föraråldern från till . Höjningen motiverades av det ansvar det innebär att handha persontransporter. Vidare pekade man på att det för att få behörighet att framföra fordon kategori D enligt körkortslagstiftningen krävdes en ålder och att det enligt om kör- och vilotider gällde en lägsta ålder för förare som anlitas för person- transporter med buss (prop. 1997/98:63 s. 88). Ett antal remissinstanser har ifrågasatt om en 18-åring har den erfaren- het och mognad som krävs för förvärvsmässiga persontransporter och har därför ifrågasatt förslaget ur ett trafiksäkerhetsperspektiv. Mot att sänka ålderskravet för erhållande av taxiförarlegitimation till talar det ansvar det innebär att handha persontransporter som fram- hölls i prop. 1997/98:63. Statistiken visar också att yngre personbils- förare löper högre risk att råka ut för olyckor än äldre, men även att risken minskar med ökad ålder och erfarenhet. Regeringen föreslår nu att ålderskravet för att få framföra person- transporter med buss sänks för den som genomgått en kommande gymnasieutbildning för persontransporter med buss. Detta bör också påverka möjligheterna att sänka åldersgränsen för taxiförare, förutsatt att dessa kan få en god utbildning för detta yrke. Taxibranschen har ett behov av nyrekrytering av förare och den nuvarande rekryteringsbasen är inte tillräcklig för att klara framtidens rekryteringsbehov. Liksom vad gäller busstrafiken talar utvecklingen mot en ökande andel kollektivtrafik för att även taxinäringens förarbehov kan komma att växa. Regeringen har förståelse för remissinstansernas farhågor såvitt gäller trafiksäkerheten vid en sänkning av ålderskravet. För att erhålla taxi- förarlegitimation ställs inte några obligatoriska krav på utbildning på det sätt som görs för att vid yrkesmässig trafik få köra lastbil, kategori C, och buss, kategori D. Med hänsyn till det stora ansvar det innebär att köra taxi och till den betydelse utbildning och erfarenhet har för att minska olycksrisken anser regeringen att en sänkning av ålderskravet för att kunna erhålla taxiförarlegitimation kräver att föraren har genomgått en adekvat utbildning av betydande längd. Eftersom det således inte ställs några obligatoriska krav på utbildning för att erhålla taxiförarlegitimation bör någon särskild utbildning för taxiförare rimligen inte erbjudas inom gymnasieskolans ram. Däremot bör den i avsnitt 4.2 beskrivna utbild- ningen för persontransporter med buss även kunna utgöra en god utbild- ning för blivande taxiförare och således utgöra en utbildningsväg för den som avser att skaffa sig taxiförarlegitimation. Trafiksäkerhetsfrågor kan ges en framskjuten plats inom ramen för en sådan utbildning och därmed ge föraren tillräcklig kunskap och erfarenhet för att svara mot kravet på trafiksäkerhet. En genomförd gymnasieutbildning för persontransporter med buss medger därför, enligt regeringens uppfattning, att ålderskravet för taxiförarlegitimation kan sänkas till med bibehållen garanti för trafiksäkerhet. En sänkning av ålderskravet till medför även att persontransporter med buss och taxi hanteras på ett likartat sätt. För den som inte genomgått utbildning för persontransporter med buss i gymnasieskolan bör det nuvarande ålderskravet samt kravet på att ha haft körkortsbehörighet kategori B eller ha kör- kortsbehörighet kategori D fortfarande gälla. 3 kap. 3 § yrkestrafiklagen föreslås ändras i enlighet med vad som anförts. () anser att förslaget, om det beslutas, bör genomföras i form av ett pilotprojekt och för Trafiksäkerhetens Främjande (NTF) anser att en ny utbildning måste provas och utvärderas innan en sänkning av ålders- kraven kan ske. Utbildningen ska emellertid enligt förslaget äga rum inom gymnasieskolan, där det finns en yrkesförarutbildning Den förarutbildning mot persontransporter med som nu föreslås kommer till stora delar att likna den utbildning redan finns för godstransporter och där Regeringen finner det därför inte nödvändigt att utvärdera utbildningen innan ålderskraven sänks eller att införa den i form av ett pilotprojekt. 5Vissa överväganden avseende taxiförarlegitimation En personbil eller lätt lastbil får, enligt 3 kap. 1 § YTL, föras i linjetrafik eller taxitrafik endast av den som har taxiförarlegitimation. Legitima- tionen ska medföras i taxitrafik och vara väl synlig för passagerarna. Taxiförarlegitimation får ges till den som har fyllt , har körkort med behörigheten B eller har körkort med behörigheten D, uppfyller de medicinska krav som är nödvändiga med hänsyn till säker- heten för passagerare och andra trafikanter, i fråga om yrkeskunnande och laglydnad bedöms vara lämplig att tjänstgöra som förare i taxitrafik samt har avlagt godkänt körprov för taxiförarlegitimation, se 3 kap. 3 § YTL. En taxiförarlegitimation ska, enligt 5 kap. 6 § YTL, återkallas bl.a. om innehavaren visat sig olämplig att tjänstgöra som förare i linjetrafik eller taxitrafik eller om han eller hon inte längre uppfyller de medicinska krav som ställs. Frågor om taxiförarlegitimation prövas av Transport- styrelsen. 5.2.1Särskilt om de medicinska kraven (numera Transportstyrelsen) har med stöd av bemyndiganden i 8 kap. 1 och 6 §§ körkortsförordningen (1998:980) och 11 kap. 1 § YTF meddelat föreskrifter om medicinska krav för innehav av körkort m.m., VVFS 2008:158, senast ändrade genom VVFS 2008:327. I föreskrifterna finns bestämmelser om bl.a. krav på läkarintyg för prövningen av den medicinska lämpligheten för innehav av taxiförarlegitimation, krav på den undersökning som skall ligga till grund för utfärdande av läkarintyg och läkares anmälningsskyldighet. Den som söker eller innehar taxiförarlegitimation är skyldig att genomgå läkarundersökning, blodprovstagning eller annan liknande undersökning för prövning av de medicinska krav som avses i YTL eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen, se 3 kap. 4 § YTL. I 3 kap. 5 § YTL regleras läkares skyldighet att anmäla om en taxi- chaufför har trafikfarliga sjukdomar. Om en läkare vid undersökning av en innehavare av taxiförarlegitimation finner att denne av medicinska skäl är uppenbart olämplig att inneha sådan legitimation, ska läkaren anmäla det till Transportstyrelsen. Anmälan behöver dock inte göras om det finns anledning anta att innehavaren kommer att följa läkarens till- Prop. 2009/10:209 sägelse att avstå från att föra ett fordon i yrkesmässig trafik. I ett mål eller ärende om taxiförarlegitimation får Transportstyrelsen förelägga den enskilde att ge in läkarintyg, se 3 kap. 6 § YTL. Legitima- tionen kan återkallas enligt 5 kap. 6 § YTL om inte föreläggandet följs. 5.2.2Krav på läkarundersökningar enligt körkortslagen (1998:488) Av 3 kap. 12 § körkortslagen framgår att körkortsbehörigheterna för tunga fordon (C, CE, D och DE) gäller till dess att körkortshavaren fyller och därefter för perioder om högst , under förutsättning att körkortshavaren har visat att de medicinska kraven för att ha sådan behörighet alltjämt är uppfyllda. Bestämmelsen innebär således att kör- kortshavaren måste genomgå en läkarundersökning om han eller hon vill behålla behörigheterna för tunga fordon. Genom den aktuella bestämmelsen har punkt 4 i bilaga 3 till rådets direktiv /439/EEG av om körkort genomförts. Transportstyrelsen prövar ärenden om förlängd giltighet, se 7 kap. 2 § körkortslagen. Det krävs dock ingen åtgärd från Transportstyrelsens sida för att de aktuella behörigheterna skall upphöra att gälla, utan detta sker automatiskt då körkortshavaren fyller , om han eller hon inte ansöker om att giltighetstiden för behörigheterna ska förlängas. Samma sak gäller efter förlängning vid utgången av en tioårsperiod. Om de medicinska kraven inte är uppfyllda ska ansökan avslås. Ett sådant beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, se 8 kap. 1 § körkorts- lagen. Regeringens bedömning: Det bör inte införas krav på återkommande obligatoriska läkarundersökningar för innehav av taxiförarlegitima- tion. bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i län, i Västra , , , Svenska Bussbranschens och anser att innehavare av taxiförarlegitimation bör kontrolleras på samma vis som innehavare av körkort med högre körkortsbehörighet. Kommuner och Landsting delar utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: I förarbetena till nuvarande yrkestrafiklagstiftning (prop. 1997/98:63 s. 89) anförde regeringen att den trafiksäkerhetshöjande effekten av återkommande obligatoriska läkarundersökningar inte är verifierad och att undersökningarna, om de ska ha någon effekt vad gäller taxiverksamheten, bör utföras betydligt oftare än vad som följer av reglerna för högre körkortsbehörigheter. Regeringen ansåg därför att det framstod som mer lämpligt att frågan om krav på förarna i detta avseende uppmärksammas i samband med upp- Prop. 2009/10:209 handling av t.ex. färdtjänst och skolskjutsning. Vid behandlingen av regeringens förslag till ny yrkestrafiklag m.m. tog trafikutskottet upp frågan om det borde införas en skyldighet att genomgå återkommande läkarundersökningar som krav för att behålla en taxiförarlegitimation (bet. 1997/98:TU9). Utskottet anförde i betänkandet att regeringen borde överväga lämpligheten av att låta innehavare av taxiförarlegitimation omfattas av en bestämmelse att fr.o.m. en viss ålder kunna visa att de medicinska kraven för legitimationen är uppfyllda. Utskottet föreslog att skulle ge detta regeringen till känna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1997/98:192). har som ett led i fullgörandet av uppdraget inhämtat uppgifter från och kompletterande information från vissa länsstyrelser, för att få en uppfattning om bl.a. vilka trafiksäkerhets- vinster krav på återkommande obligatoriska läkarundersökningar skulle förväntas medföra. Dessa uppgifter tyder på att införandet av sådana undersökningar sannolikt skulle ha en förhållandevis liten effekt på antalet ogiltiga taxiförarlegitimationer. Enligt utredningens uppfattning är det högst osäkert om särskilda krav på läkarundersökningar skulle medföra mer än marginella vinster från trafiksäkerhetssynpunkt. Rege- ringen finner inte skäl att göra någon annan bedömning. Mot bakgrund av ovanstående anser regeringen inte att det vore för- svarbart att använda hälso- och sjukvårdens, i första hand primärvårdens, begränsade resurser till återkommande undersökningar av friska taxi- förare. Istället bör Transportstyrelsen och arbeta med att ytterligare informera läkarkåren om deras skyldigheter att anmäla om en taxichaufför har trafikfarliga sjukdomar. Regeringens bedömning: En taxiförarlegitimation bör inte kunna återkallas än . bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Hovrätten för , Kammarrätten i och Länsrätten i anser att det uppstår svåra gränsdragningsproblem när den kortaste olämplighetstiden är så lång som och att frågan om en förkortning av olämplighetstiden bör övervägas ytterligare. i anser att det finns behov av att utreda frågan om en förkortning av olämplighetstiden ytter- ligare. , och Åklagarmyndig- heten delar bedömning. Datainspektionen, och har inget att erinra mot bedöm- ningen. anser att en taxiförarlegitimation ska kunna återkallas än och anser att det ska krävas ett godkänt prov för att en taxiförarlegitimation som varit ogiltig eller åter- kallad under ska bli giltig igen. Skälen för regeringens bedömning: Av nuvarande 3 kap. 3 § tredje stycket YTL framgår att en taxiförarlegitimation endast gäller till- sammans med ett giltigt körkort. Regeringen uttalade i prop. 1997/98:63 s. 91 f att detta medför att särskild återkallelse av en taxiförarlegitimation inte krävs när körkortet omhändertas eller återkallas annat än om det påkallas av de särskilda vandelskraven i YTL. Formlig återkallelse av legitimationen kan således förbehållas de situationer när det rör sig om sådana brott som rubbar förtroendet för föraren att ansvara för befordran av passagerare. En sådan återkallelse kan komma i fråga vid vissa former av brottslighet, som i och för sig inte alltid diskvalificerar en körkorts- havare som förare av körkortspliktigt fordon, men som innebär att den dömde får betraktas som direkt olämplig som taxiförare. I förarbetena till bestämmelsen (prop. 1992/93:189) nämndes som exempel våldtäkt och narkotikabrott. Paralleller kunde enligt regeringens mening dras med möjligheten att enligt då gällande 17 § andra stycket körkortslagen (1998:488) (KKL) nuvarande 5 kap. 4 § KKL återkalla delbehörig- het. har som ett led i fullgörandet av uppdraget att se över olämplighetstidens längd inhämtat uppgifter från länsstyrelserna, som till var prövningsmyndigheter i frågor rörande taxiförar- legitimation (är Transportstyrelsen prövningsmyndighet). Sju av tjugoen länsstyrelser ansåg att nuvarande bestämmelser fungerar bra och åtta länsstyrelser avstod från att svara. Av de sex länsstyrelser som ansåg att den kortaste olämplighetstiden vid återkallelse av taxiförarlegitimation är för lång, har inte någon anfört att underlåtit att återkalla en legitimation med hänvisning till olämplighetstidens längd. Hovrätten för , Kammarrätten i och Länsrätten i har anfört att det uppstår svåra gränsdragningsproblem när den kortaste olämplighetstiden är så lång som och att frågan om en förkortning av olämplighetstiden bör övervägas ytterligare. Även i anser att frågan kräver ytterligare utredning. Regeringen anser att de skäl som anförts i prop. 1997/98:63 för sär- skild återkallelse av en taxiförarlegitimation är bärkraftiga. Återkallelse av en taxiförarlegitimation ska alltså fortsatt förbehållas de situationer då förtroendet för en taxiförare att ansvara för befordran av passagerare är rubbat på grund av brottslig gärning eller andra missför- hållanden. Att en person på grund av exempelvis trafikförseelser anses olämplig att framföra fordon ska däremot påverka körkortsinnehavet. Görs bedömningen att taxiförarlegitimationen ska återkallas ska under vilken föraren ska anses olämplig att inneha taxiförarlegitimation bestämmas. Eftersom det rör sig om situationer där förtroendet för en taxiförare att ansvara för befordran av passagerare är rubbat anser rege- ringen att den tid under vilken föraren ska anses olämplig att inneha taxiförarlegitimation inte bör sättas för kort. Det är viktigt såväl för samhället i stort som för taxinäringen och dess kunder att olämpliga taxiförare under en bestämd, inte alltför kort, tid förhindras att verka som taxiförare. Av de svar som inkommit till från länsstyrelserna kan inte dras slutsatsen att den kortaste olämplighetstiden vid återkallelse av en taxiförarlegitimation är för lång. Olämplighetstiden vid återkallelse av en taxiförarlegitimation anknyter också till spärrtiden vid återkallelse av ett körkort på så sätt att kortaste olämplighetstid motsvarar längsta Prop. 2009/10:209 spärrtid. Därigenom motverkas dubbelarbete bestående i återkallelse av en taxiförarlegitimation som ändå inte är giltig på grund av att giltigt körkort saknas. Mot bakgrund härav anser regeringen inte att det finns skäl att införa en möjlighet att återkalla en taxiförarlegitimation än . De gränsdragningsproblem som kan uppstå föran- leder inte någon annan bedömning. 6.1Konsekvenser för enskilda och företag För enskilda innebär de föreslagna ändringarna ökade möjligheter till utbildning och anställning som yrkesförare för persontransporter. Den treåriga gymnasieutbildning som är en förutsättning för de sänkta ålders- kraven kan antas bidra till buss- och taxiförare som är säkrare och bättre förberedda för sitt yrke än . Framför allt inom bussbranschen råder problem med nyrekrytering av förare, som framtidens pensionsavgångar visar att efterfrågan på nya bussförare kommer öka kraftigt. En liknande situation råder inom taxinäringen. För att erhålla körkortsbehörighet kategori D eller taxi- förarlegitimation krävs att personen i fråga har fyllt . Vid den åldern har många unga redan avslutat sin gymnasieutbildning och valt yrkesbana, vilket försvårar för branschen att rekrytera nya förare. Den planerade sänkningen av åldersgränserna för att få framföra buss förvärvsmässigt och för erhållande av taxiförarlegitimation förväntas medföra en ökning av antalet personer med körkort behörighet D eller taxiförarlegitimation och därmed skapa ett större rekryteringsunderlag för branschen. De personer som anställs kommer vidare att ha en gedigen utbildning, vilket gynnar företagen. Om dagens åldersgränser behålls skulle förutsättningar finnas för stora bussbolag att fortsätta intensiv- utbilda förare, medan det finns en risk att mindre bussbolag av ekonomiska skäl skulle tvingas bort från marknaden. kan förväntas få vissa smärre merkostnader, i form av utredningskostnader, med anledning av den nya gymnasieutbildning som föreslås införas. Finansiering av kostnaderna ska ske inom befintligt ramanslag. Förslaget rörande buss medför inga större kostnader för Transport- styrelsen. Det finns ett system för rapportering av godkända förarprov inom ramen för nationella program i skolan. Inte heller för- slaget rörande taxi förväntas medföra några större kostnader för Transportstyrelsen. Inom gymnasieskolans fordons- och transportprogram arbetar förordnade förarprövare med rätt att förrätta förarprov under utbild- Det torde därför inte bli någon ökad efterfrågan att avlägga Prop. 2009/10:209 förarprov hos . Kommunerna har skyldighet att erbjuda samtliga sina ungdomar en gymnasieutbildning, men det finns ingen skyldighet att anordna ett visst program, inriktning eller yrkesutgång. Antalet gymnasieelever påverkas inte av att en ny inriktning eller yrkesutgång införs på något program. Däremot kan olika studievägar skilja sig åt i popularitet och pris. Detta varierar dock och med konjunkturerna. har redovisat sitt förslag till vilka inriktningar som ska finnas på de nationella program som beslutat ska finnas i gymnasieskolan efter . Regeringen har fattat beslut om nationella inriktningar och examensmål för programmen. Fordonsprogrammet ska benämnas Fordons- och transportprogrammet. Yrkesutgångarna blir tydligare. Som nämnts i avsnitt 4.2 avser regeringen att uppdra åt att utreda hur en eventuell bussförarutbildning bäst kan organiseras inom gymnasieskolan. Den utbildning för bussförare som föreslås kan komma att ingå i Fordons- och transportprogrammet som en yrkesutgång. En yrkesutgång är frivillig för huvudmännen att erbjuda och innebär således inte någon ökad skyldighet för kommunerna. Vidare är bestämmelserna om elevers rätt att söka gymnasieutbildningar knutna till nationella program och nationellt fastställda inriktningar och alltså inte till yrkesutgångar. Därför bedömer regeringen att förslagen i denna del inte leder till ökade kostnader för kommunerna som bör finansieras av ett ökat statsbidrag. En utbildning för bussförare, motsvarande den som föreslås införas i gymnasieskolan, finns inom vuxenutbildningen. Förslaget att införa en utbildning för bussförare i gymnasieskolan bedöms påverka vuxenutbildningen marginellt . Företagens administrativa kostnader för t.ex. intensivutbildning av nya förare förväntas minska kraftigt. Genom att de blivande förarna utbildas inom gymnasieskolan får företagen tillgång till färdigutbildad arbets- kraft. För företag i buss- och taxibranschen torde inte konkurrensförhållandena påverkas jämfört med dagens förhållanden eftersom samtliga företag ges samma möjligheter att rekrytera nya förare. Konkurrensen inom utbildningssektorn kan komma att påverkas. Utbildning hos privata utbildningsanordnare, frånsett fristående gymnasieskolor, kommer inte att leda till att buss- och taxiförare får köra Till skillnad från utbildning som Prop. 2009/10:209 genomförs hos privata utbildningsanordnare kommer utbildningen inom gymnasieskolan att vara skattefinansierad och avgiftsfri för eleven. 6.4Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Jämställdheten mellan kvinnor och män i yrkestrafiken bedöms öka. Ett större inslag av undervisning i utbildningen borde öka unga kvinnors intresse för föraryrket. När det gäller taxi kan det finnas en risk att vissa elever väljer att gå förarutbildningen mot persontransporter med buss enbart i syfte att få körkort med behörighet B. Det är dock svårt att uppskatta denna even- tuella risk. Det krävs en legitimeringsprövning för att få taxiförar- legitimation. Denna prövning kommer att finnas kvar, vilket kan leda till att vissa elever går hela utbildningen för att sedan få avslag på ansökan om taxiförarlegitimation om han eller hon inte uppfyller alla krav t.ex. godkänt körprov eller krav på laglydnad. Ett nytt körprov kan dock avläggas och det torde endast vara ett ytterst begränsat antal elever som inte uppfyller kravet på laglydnad.