prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — 17 § Varje kommun ska informera om möjligheterna till utbildning på gymnasial nivå och aktivt verka för att vuxna i kommunen deltar i sådan utbildning. Paragrafen motsvarar i huvudsak 11 kap. 18 § skollag (se prop. 1990/91:85 s. 151 f. och 201). Ordet aktivt har lagts till för att betona kommunernas ansvar för att de som tillhör målgruppen för utbildningen också tar del av denna. 18 § Ett landsting får tillhandahålla utbildning på gymnasial nivå inom områdena naturbruk och omvårdnad. Efter överenskommelse med en kommun får tillhandahålla utbildning på gymnasial nivå även inom andra områden. Paragrafen motsvarar 11 kap. 17 § andra och tredje styckena skollag. Rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå 19 § En vuxen som är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt 20 § och som har en examen från ett yrkesprogram i gymnasieskolan enligt 16 kap. 27 § men inte uppnått grundläggande behörighet till högskolestudier har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå i syfte att uppnå en sådan behörighet. Den som har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt första stycket har rätt att delta i sådan utbildning i en annan kommun än sin hemkommun eller ett landsting om utbildningen finns där och inte erbjuds av hemkommunen. I ett sådant fall är hemkommunen skyldig att ersätta den mottagande kommunens kostnader. Bestämmelserna i 15 kap. 32 § ska tillämpas när det gäller ungdomar till och med första kalenderhalvåret det år de fyller . Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Innebörden av första stycket är att den som inte inom ett yrkesprogram i gymnasieskolan har uppnått grundläggande behörighet till högskole- studier ska ges en garanti att kunna göra det inom vuxenutbildningen på gymnasial nivå. Eftersom en elev kan gå ut ett yrkesprogram i gymnasie- skolan med en gymnasieexamen utan att ha uppnått grundläggande be- hörighet till högskolestudier är det av vikt att han eller hon kan ges en rätt att uppnå den efterfrågade behörigheten inom vuxenutbildningen på gymnasial nivå. Av andra stycket framgår att om hemkommunen inte anordnar vuxen- utbildning på gymnasial nivå som kan leda fram till grundläggande hög- skolebehörighet så har den som önskar en sådan utbildning rätt att delta i utbildning som anordnas av en annan kommun eller ett annat landsting. ett sådant fall blir hemkommunen skyldig att betala interkommunal er- Prop. 2009/10:165 sättning för eleven. Utformningen av paragrafen har anpassats till Lagrådets förslag. Behörighet till utbildning på gymnasial nivå 20 § En vuxen är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå det år han eller hon fyller , om han eller hon 1.är bosatt i landet, 2.saknar sådana kunskaper som utbildningen syftar till att ge, 3.har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen, och 4.i övrigt uppfyller föreskrivna villkor. Behörig är också den som är yngre än vad som anges i första stycket, men har slutfört utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolan eller likvärdig utbildning och uppfyller övriga behörighetsvillkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om behörighetsvillkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om att behörighet enligt första stycket ska inträda tidigare än vad som anges där. Första och andra styckena gäller inte intagna i kriminalvårdsanstalt. Av 24 kap. 10 § framgår att Kriminalvården ansvarar för deras utbildning. Paragrafen motsvarar delvis 11 kap. 19 § skollag. Av första stycket framgår att utbildningen kan påbörjas tidigast under andra kalenderhalvåret det år den vuxne fyller . Enligt första punkten måste den vuxne vara bosatt i landet för att vara Vem som ska anses bosatt i landet framgår av 29 kap. 2 §. 29 kap. 5 § följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan föreskriva att också den som inte anses bosatt i landet kan vara behörig. Behörighetsbestämmelserna i andra och tredje punkterna motsvarar delvis villkoren i 3 kap. 2 § förordningen (2002:1012) om I förordningsbestämmelsen föreskrivs bl.a. att den sökande ska sakna eller ha brister i sådana kunskaper som kursen syftar till att ge. Formuleringen eller ha brister i har utelämnats i denna lag för att göra bestämmelsen mer tydlig. En sökande till utbildning på gymnasial nivå är därför normalt inte behörig om han eller hon före ut- bildningens start har avslutat sin utbildning i gymnasieskolan (eller i vuxenutbildning på gymnasial nivå) med minst betyget E eller Godkänt på den sökta kursen. Han eller hon bör i stället hänvisas till att t.ex. studera på egen hand och genomgå prövning. Av 30 § följer att det inte är nödvändigt att vara antagen för att få genomgå prövning. För behörighet krävs vidare enligt fjärde punkten att den vuxne upp- fyller i övrigt föreskrivna villkor. Sådana behörighetsvillkor kan enligt tredje stycket föreskrivas av regeringen eller den myndighet som I andra stycket finns ett undantag från föreskriften i första stycket att den vuxne är behörig först det år han eller hon fyller . Enligt undantagsbestämmelsen kan den som är yngre än vad som anges i första stycket vara behörig om han eller hon har slutfört utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolan eller Uttrycket slutfört innebär att den sökande ska ha avslutat utbildningen med slutbetyg från gymnasieskolan. Exempel på likvärdig utbildning är utbildning på ett specialutformat program, utbild- ning som leder till International Baccalaureate eller utländsk utbildning som motsvarar utbildning på ett nationellt eller specialutformat program. Tredje stycket har viss motsvarighet i 11 kap. 19 § andra och tredje styckena skollag. Vad gäller fjärde stycket hänvisas till kommentaren till 11 § tredje stycket. Utformningen av paragrafen har anpassats till Lagrådets förslag. 21 § En ansökan om att delta i utbildning på gymnasial nivå ska ges in till den sökandes hemkommun. Om ansökan avser en utbildning som anordnas av en annan huvudman ska hemkommunen skyndsamt sända ansökan vidare till den huvudmannen. Till ansökan ska fogas ett yttrande av vilket det framgår om hemkommunen åtar sig att svara för kostnaderna för den sökandes utbildning. Ett yttrande behövs inte om det är onödigt med hänsyn till en tidigare överenskommelse. Åtagande att svara för kostnaderna ska alltid lämnas om den sökande med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få delta i utbildning hos en annan huvudman. Ett åtagande gäller även om den sökande därefter byter hemkommun. Paragrafen motsvarar i huvudsak 11 kap. 21 § skollag. I denna lag anges inte vilket organ i hemkommunen som en ansökan ska ges in till. Den bestämmelse som finns i tredje stycket första meningen tillkom ursprungligen på initiativ av utbildningsutskott (se bet. 1990/91:UbU16 s. 57 f.). Nytt i denna lag är att hemkommunens beslut i fråga om åtagande att svara för kostnaderna för utbildning som tillhanda- hålls av en annan huvudman kan överklagas hos Skolväsendets över- klagandenämnd enligt 28 kap. Vad som kan utgöra särskilda skäl med hänsyn till den sökandes personliga förhållanden måste avgöras från fall till fall, men enbart den omständigheten att hemkommunen inte tillhan- dahåller den aktuella utbildningen utgör inte ett särskilt skäl. Som exempel på vad som kan vara särskilda skäl kan nämnas att den sökande arbetar i en annan kommun än hemkommunen och även vill studera där. En sökande kan också bo långt ifrån den plats där hemkommunen till- handahåller utbildning, men ha nära till en annan huvudmans utbild- ningslokaler. Om hemkommunen har bedömt att den sökande inte har särskilda skäl med hänsyn till sina personliga förhållanden kan det hända att Skol- väsendets överklagandenämnd efter ett överklagande dit finner att den sökande har sådana särskilda skäl. Om den sökande blir mottagen och antagen till utbildningen i den andra kommunen, blir hemkommunen skyldig att åta sig att svara för kostnaderna för den sökandes utbildning. Hemkommunens åtagande att svara för kostnaderna för en viss utbild- ning gäller även om den sökande efter det att hemkommunen lämnat åtagandet byter hemkommun. 22 § Den huvudman som anordnar utbildning på gymnasial nivå beslutar om den sökande ska tas emot till utbildningen. Hemkommunen ska ta emot en sökande om de behörighetsvillkor som anges i 20 § är uppfyllda. En kommun ska ta emot en behörig sökande från en annan kommun och ett landsting ska ta emot en behörig sökande, om hemkommunen har åtagit sig eller, efter överklagande enligt 28 kap. 12 §, ska åta sig att svara för kostnaderna för den sökandes utbildning. Första stycket motsvarar delvis 11 kap. 22 § skollag. lagen anges inte vilket organ hos huvudmannen som beslutar om en sökande ska tas emot till utbildningen. Huvudmannens beslut om mottagande avgör om den sökande tillhör dem som kan få möjlighet att gå utbildningen. och främst ett ställningstagande till om de behörighetsvillkor som anges i eller har föreskrivits med stöd av 20 § är uppfyllda. även behöva ta ställning till om en sökande från en annan kommun ska få möjlighet att gå utbildningen. Att en huvudman beslutar att ta emot en sökande till utbildningen innebär att han eller hon får vara med och konkurrera om tillgängliga utbildningsplatser. Det ska inte samman- blandas med beslut om antagning enligt 23 §. Ett beslut att anta en sökande innebär att den som är mottagen som sökande också tilldelas en plats på utbildningen. För det fall det finns fler mottagna sökande än det finns platser måste ett urval göras vid antagningen. Annars ska alla mot- tagna sökande också antas. Inom utbildning på grundläggande nivå utgör beslutet om mottagande och beslutet om antagning i praktiken ett och På gymnasial nivå kan det emellertid bli fråga om två olika beslut, eftersom alla behöriga sökande kanske inte kan antas till en viss utbildning på grund av begränsade resurser i kommunen. om mottagande kan överklagas hos enligt 28 kap. 12 §. Ett beslut om antagning kan inte överklagas. Tredje stycket motsvarar 11 kap. 20 § 1 skollag med ett tillägg med anledning av att hemkommunen kan komma att bli skyldig att åta sig att svara för kostnaderna efter ett överklagande enligt 28 kap. 23 § Den huvudman som anordnar utbildning på gymnasial nivå beslutar om en sökande ska antas till utbildningen. Detta gäller inte en sökande som avses i 19 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om urval bland mottagna sökande. Begreppet antagning är nytt. Det motsvarar begreppet intagning i 1985 I den nya lagen anges inte vilket organ hos huvudmannen som beslutar om antagning. Det har inte heller ansetts nödvändigt att i kapitlet om vuxenutbildning föreskriva att antagningsorgani- sationen får vara gemensam för flera huvudmän samt för vuxenutbildning på gymnasial nivå och gymnasieskolan. organisationen får när det gäller vuxenutbildning vara gemen- sam för flera huvudmän på gymnasial nivå även om det inte finns någon Prop. 2009/10:165 särskild föreskrift om detta i lagen. En bestämmelse om att antagnings- organisationen får vara gemensam för gymnasieskolan och vuxenutbildning på gymnasial nivå finns i 15 kap. 14 §. Första stycket motsvarar delvis 11 kap. 22 § första stycket skollag. Av andra stycket, som delvis motsvarar 11 kap. 19 § tredje stycket skollag, framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om urval bland mottagna sökande. 24 § Allmänna bestämmelser om betyg och betygssättning finns i 3 kap. 13 21 §§. Som anges i bl.a. författningskommentaren till 10 kap. om har godkänt regeringens förslag om en ny betygsskala för de skolformer inom det offentliga skolväsendet där betyg sätts (prop. 2008/09:66, bet. 2008/09:UbU5, rskr. 2008/09:169). Bestämmelserna om betyg i denna lag har utformats i överensstämmelse med de riktlinjer som har beslutat. För en närmare beskrivning av betygsskalan, se avsnitt 7.4.2. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, innehåller regler om vilka bestämmelser som ska tillämpas vid betygssättning vid vuxenutbildning utöver de som anges i detta kapitel. 25 § Betyg ska sättas på varje avslutad kurs och efter genomfört gymnasie- arbete. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om betygssättning och om gymnasiearbetet i övrigt. Sådana föreskrifter får innebära att betyg inte ska sättas på vissa kurser. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket motsvarar i huvudsak 4 kap. 1 § första meningen för- ordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om betygssättning och om gymnasiearbetet i övrigt samt om att vissa kurser inte ska betygssättas. Kompletterande föreskrifter om betygssättning kan t.ex. möjliggöra att dagens system att sätta betyg på en del av en kurs kan finnas kvar. Att vissa kurser inte ska betygssättas kan exempelvis bli aktuellt när en elev sätter upp egna mål för utbildningen och det skapas en kurs som är unik för eleven. 26 § Som betyg ska någon av beteckningarna A, B, C, D, E eller F användas. Betyg för godkända resultat betecknas med A, B, C, D och E. betecknas med A och lägsta betyg med E. Betyg för icke godkänt resultat Prop. 2009/10:165 betecknas med F. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Av paragrafen fram- går vilka betygsbeteckningar som ska användas vid betygssättning på grundläggande och gymnasial nivå. 27 § Betyg på kurser i utbildning på grundläggande nivå ska grundas på en bedömning av elevens kunskaper i förhållande till såväl uppställda kunskapsmål i kursplaner som betygskriterier. Betyg på kurser i utbildning på gymnasial nivå ska grundas på en bedömning av elevens kunskaper i förhållande till såväl uppställda kunskapsmål i ämnesplaner som kunskapskrav. Betygskriterier ska finnas för varje kurs i utbildning på grundläggande nivå där betyg ska sättas. Kunskapskrav ska finnas för varje kurs i utbildning på gymnasial nivå där betyg ska sättas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om betygskriterier och kunskapskrav. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Enligt första stycket ska utgångspunkten vid betygssättning vara att elevens kunskaper ska bedömas i relation till dels de kunskapsmål som ställs upp i respektive kursplan eller ämnesplan, dels de betygskriterier respektive kunskapskrav som är fastställda för varje betygssteg. I andra stycket anges att det ska finnas betygskriterier respektive kunskapskrav som ska tillämpas vid betygssättning. 28 § Om det finns särskilda skäl, får det vid betygssättningen bortses från enstaka betygskriterier eller kunskapskrav eller från enstaka delar av sådana kriterier eller krav. Med särskilda skäl avses funktionsnedsättning eller andra liknande personliga förhållanden som inte är av tillfällig natur och som utgör ett direkt hinder för att eleven ska kunna uppfylla kraven för ett visst kriterium eller nå ett visst kunskapskrav. De kriterier eller krav som rör säkerhet och de som hänvisar till lagar, förordningar eller myndigheters föreskrifter ska dock alltid uppfyllas. Paragrafen motsvarar med vissa justeringar 4 kap. 6 § tredje stycket förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. För ytter- ligare motiv till paragrafen och för bemötande av Lagrådets synpunkter, se kommentaren till 10 kap. 21 §. 29 § Om det saknas underlag för bedömning av en elevs kunskaper i en kurs på grund av elevens bristande deltagande, ska betyg inte sättas på kursen. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Den motsvarar till viss del vad som föreslås gälla för i 10 kap. 18 §. Till skill- nad från är inte begreppet närvaro relevant i vuxenutbild- ningen, t.ex. vid distansutbildning. I bestämmelsen anges att något betyg inte ska sättas när det saknas underlag för bedömning av en elevs kun- skaper på grund av elevens bristande deltagande. Avsikten är att detta ska markeras med ett horisontellt streck i betygskatalogen. 30 § Den som är bosatt i landet och vill ha betyg från vuxenutbildning ska ha möjlighet att genomgå prövning i alla kurser som det sätts betyg på och i gymnasiearbete. Detta gäller även den som har fått betyg på kursen eller gymnasiearbetet. Den som är elev i gymnasieskolan får dock inte genomgå prövning i en kurs eller ett gymnasiearbete, om eleven har fått minst betyget E på kursen eller gymnasiearbetet. Prövning får göras bara hos en huvudman som anordnar den aktuella kursen eller, när det gäller gymnasiearbete, utbildning inom det kunskapsområde som gymnasiearbetet avser. Med prövning i en kurs avses en bedömning av kunskaper i förhållande till såväl uppställda kunskapsmål i kursplaner eller ämnesplaner som betygskriterier respektive kunskapskrav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om prövning. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket motsvarar i huvudsak 4 kap. 16 § första stycket förord- ningen (2002:1012) om vuxenutbildning. Den som är bosatt i landet och vill ha betyg ska ha möjlighet till pröv- ning inom utbildningsformen vuxenutbildning. Den som genomgår prövning behöver inte vara antagen till utbildningen och måste inte heller vara behörig att delta. Detta innebär t.ex. att en person som inte är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå på grund av att han eller hon inom en nära tidsperiod före utbildningens start har avslutat sin gymnasieutbildning med betyget E ändå har möjlighet att genomgå en prövning. Den som vill genomgå en prövning ska vara bosatt i landet. Vem som ska anses bosatt i landet framgår av 29 kap. 2 §. Av 29 kap. 5 § följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan före- skriva att också den som inte anses bosatt i landet ska kunna genomgå prövning. Andra stycket motsvarar i sak 4 kap. 16 § andra stycket förordningen om vuxenutbildning. I tredje stycket finns en definition av begreppet prövning i en kurs. I fjärde stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om prövning. 31 § Prövningen ska göras av en eller flera lärare. Om prövningen genomförs av två eller flera lärare och dessa inte kan enas om ett betyg ska betyget sättas av rektorn. Paragrafen, som i sak motsvarar 4 kap. 18 § förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning, innebär att lagens bestämmelser om vem som ska sätta betyg även gäller vid prövning. 32 § En elev i vuxenutbildning kan få sina kunskaper och sin kompetens validerade. Med validering avses en process som innebär en strukturerad bedömning, värdering och dokumentation samt ett erkännande av kunskaper och kompetens som en person besitter oberoende av hur de förvärvats. Rektorn ska verka för att valideringen sker i enlighet med lag och andra Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket innebär att huvudmännen för vuxenutbild- ning kan erbjuda vuxna en möjlighet att få sina kunskaper och sin Det finns också en definition av begreppet valide- Valideringen ska genomföras inom ramen för vuxenut- I detta ligger att den som vill genomgå validering ska vara antagen till utbildning. Validering kan ske inom ramen för en kurs som är inrättad särskilt i syfte att ge tillfälle till validering, dvs. som enligt förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning är möjlig att inrätta som en orienteringskurs. Kravet på antagning innebär att personen måste vara bosatt i landet. Vem som ska anses bosatt i landet framgår av 29 kap. 2 §. Av 29 kap. 5 § följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan föreskriva att också den som inte anses bosatt i landet ska kunna genomgå validering. I andra stycket finns en erinran om att rektorn liksom i fråga om be- tygssättning har ett särskilt ansvar för att validering sker i enlighet med lag och andra författningar. Syftet är att särskilt markera rektorns ansvar för att valideringen genomförs på ett professionellt sätt. 33 § Den som får sina kunskaper och sin kompetens bedömda vid en validering ska ha möjlighet att få dessa dokumenterade skriftligt. Vad som sägs i 3 kap. 19 och 20 §§ om rättelse och ändring av betyg gäller även en slutförd validering. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om validering. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket innebär att resultatet av en validering alltid ska doku- menteras skriftligt om den som har genomgått validering vill det. skriftliga dokumentationen av bedömningen vid en validering ska kunna rättas eller ändras i överensstämmelse med vad som gäller för betyg. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om 34 § Den som genomgått en kurs i vuxenutbildning och vill få sina kunskaper dokumenterade på annat sätt än genom betyg ska få ett intyg. Huvudmannen ansvarar för att eleverna informeras om möjligheten att få ett Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att intyg alltid ska utfärdas efter vissa kurser. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket motsvaras delvis av 4 kap. 19 § första stycket förord- ningen (2002:1012) om vuxenutbildning. den som har genomgått en kurs där betyg sätts ska kunna få ett omdöme dokumenterat genom intyg i stället för betyg. Lagrådet har ifrågasatt det Prop. 2009/10:165 föreslagna uttryckssättet och föreslagit att ordet även läggs till efter Den aktuella bestämmelsen innebär emellertid inte att läraren kan avstå från att sätta betyg i sådana kurser där betyg ska sättas. Eleven ska dock kunna välja att få dokumentation i form av bara ett intyg eller i form av ett intyg och betyg. Av andra stycket framgår att eleven ska informeras om möjligheten att få ett intyg. Information om intyg måste bara lämnas till elever, dvs. de som deltar i utbildning. I de fall betyg kan sättas på kursen ska informa- tionen om möjligheten att få ett intyg naturligtvis lämnas innan eleven får det slutliga betyget. Tredje stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att intyg alltid ska utfärdas efter vissa kurser. Avsikten är att elever som har fått utbildning i kurser som inte ska betygssättas ändå ska kunna få de mål som har nåtts dokumenterade. De kurser som avses är främst sådana kurser som i för- ordningen om vuxenutbildning benämns orienteringskurser eller individuella kurser. Vidare ska genomförda valideringar kunna dokumenteras genom intyg. 35 § Rektorn utfärdar intyg. Vad som sägs i 3 kap. 19 och 20 §§ om rättelse och ändring av betyg gäller även för intyg. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om intyg. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Första stycket motsvarar 4 kap. 19 § andra stycket förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. Andra stycket innebär att intyg kan bli föremål för rättelse eller ändring i likhet med vad som gäller för betyg och validering. I tredje stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om intyg. Särskild utbildning för vuxna Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (29 §§), bestämmelser om särskild utbildning för vuxna på grundläggande nivå (10 12 §§), bestämmelser om särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå (13 16 §§), bestämmelser om betyg (1720 §§), bestämmelser om validering (21 och 22 §§), och bestämmelser om intyg (23 och 24 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § Målet för den särskilda utbildningen för vuxna är att vuxna med utvecklingsstörning ska stödjas och stimuleras i sitt lärande. De ska ges möjlighet att utveckla sina kunskaper och sin kompetens i syfte att stärka sin ställning i arbets- och samhällslivet samt att främja sin personliga utveckling.