prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Finner domstolen med hänsyn till yttrandets innehåll att minskningen inte bör verkställas ska ansökan genast avslås. I annat fall ska domstolen kalla bolagets borgenärer och förelägga dem som vill motsätta sig ansökan att skriftligen anmäla detta hos domstolen. En nyhet i ABL är att löneborgenärer har undantagits från reglerna om kallelse på bolagets borgenärer. Ett motsvarande undantag föreslås gälla för försäkringsaktiebolagen. Kallelsen ska innehålla ett kortfattat sammandrag av yttrande. Anledningen till att domstolens prövning av minskningsbeslutet ska föregås av ett yttrande från är att ett kungörande av ansökningen om tillstånd att verkställa minskningen kan vara ägnat att väcka oro hos försäkringstagarna. Genom yttrandet får försäkrings- tagarna dessutom ett sakkunnigt underlag vid sin bedömning om minskningsansökningen ska bestridas (jfr beträffande banker prop. 1986/87:12 band 2 s. 80 f.). Att en försäkringstagare motsätter sig en ansökan om minskning ska dock inte utgöra något hinder, om Finans- inspektionens yttrande ger grund för att ge tillstånd. I en sådan situation har det ansetts att det går att utgå från att säkerhet inte behövs med hänsyn till bolagets ställning (prop. 1948:50 s. 298 och prop. s. 195). Domstolen ska underrätta om ansökningar och Prop. 2009/10:246 lagakraftvunna beslut. efter registreringen av ett beslut om minskning av aktiekapitalet för förlusttäckning ska vinstutdelning inte få beslutas utan tillstånd från allmän domstol. Tillstånd ska dock inte behövas om aktie- kapitalet efter eller i samband med minskningsbeslutet har ökats med minst minskningsbeloppet. Minskning av reservfonden i ett försäkringsaktiebolag bör få ske för täckning av förlust, om det inte finns fritt eget kapital som motsvarar förlusten, för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller ny- emission av aktier och för återbetalning till aktieägarna eller annat ändamål. I sistnämnda fall är det enligt ABL i första hand som ger tillstånd till minskningen. För försäkringsaktiebolagen bör följaktligen gälla att ansökan om tillstånd i stället ska göras hos allmän domstol. 6.3.9Lån från bolaget till aktieägare m.m Regeringens förslag: Aktiebolagslagens regler om förbud för bolaget att lämna lån till aktieägare ska gälla för försäkringsaktiebolagen. Därutöver införs regler som innebär att ett försäkringsaktiebolag inte får ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som bolaget normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med eller till förmån för styrelseledamot, verkställande direktör, aktuarie eller en anställd som har en ledande ställning i bolaget samt anhöriga till någon av dessa. Promemorians förslag överensstämmer i stort med regeringens I promemorian föreslås dock att i stället för om lån från bolaget till aktieägare m.fl. ska ett försäkringsaktiebolag tillämpa bestämmelserna om tjänster till en jävskrets motsvarande dem som gäller för kreditinstitut. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. uppmärksammar frågor om hantering av kreditjäv och kopplingen mellan de föreslagna reglerna om detta och de regler om värdeöverföringar som föreslås gälla genom hänvisningen till menar att det inte finns skäl för att hantera försäkringsföretag på annat sätt än andra företag. ringsbolagens förening anför för egen del att skyddskretsen i de associationsrättsliga generalklausulerna i FRL är mer omfattande än motsvarande reglering i ABL och att de intressen som den föreslagna regleringen avser att skydda därigenom har tagits omhand. Advokatfirman anger att det kan ifrågasättas vilket soliditetsintresse eller annat rimligt enskilt eller allmänt intresse som är så betydande att försäkringsföretag bör förbjudas att ingå avtal med andra företag i samma försäkringsgrupp, som är tillåtna enligt övriga rörelseregler och enligt reglerna för vinstutdelning. Bakgrund: Bestämmelser om lån från bolaget till aktieägare m.fl. finns i 21 kap. ABL. Enligt dessa bestämmelser gäller ett förbud mot penninglån till närstående och mot s.k. förvärvslån, dvs. lån till förvärv av aktier i bolaget eller överordnat bolag i samma koncern, samt ett förbud mot ställande av säkerhet i de fall då sådana lån inte får lämnas. ska pröva frågor om dispens från de förbuden när det gäller bolag som står under inspektionens tillsyn. Bestämmelser motsvarande dem i 21 kap. ABL finns i 12 kap. 12 och 13 §§ FRL. Till skillnad från ABL omfattar låneförbudet i FRL inte aktieägare eller till aktieägare närstående fysisk eller juridisk person. Skillnaden har motiverats med att det vid försäkringsbolagens utlånings- verksamhet inte behöver befaras sådan skatteflykt eller urholkning av det bundna egna kapitalet som utgör underlag för ABL:s låneförbud i denna del (se prop. 1981/82:180 s. 273). I FRL omfattar den förbjudna kretsen däremot aktuarie eller närstående till denne. Aktuarien anses nämligen som en ledande person i försäkringsbolaget (se prop. 1998/99:87 s. 351 f.). Även när det gäller undantagen från låneförbudsreglerna skiljer sig FRL i viss mån från ABL. Bland annat utgör förbudsreglerna inte något hinder för ett försäkringsbolag att i enlighet med bestämmelser i försäkringsavtalen lämna lån mot säkerhet i försäkringsbrev. Skälen för regeringens förslag: De allmänna reglerna om låneförbud har i skilda sammanhang sagts vara mindre ändamålsenliga för försäkringsrörelse. Det har påpekats att vissa försäkringsbolag kan vara aktiva långivare till bl.a. försäkringstagare vilka i sin tur kan äga aktier i bolaget. Såsom i kreditinstitut kan alltså i försäkringsföretag utlåning ingå som ett naturligt inslag i kapital- förvaltningen. Under åberopande av sådana omständigheter har regeringen uttalat att det kan finnas skäl för att beträffande försäk- ringsbolagen ha bestämmelser om kreditjäv i stället för regler mot- svarande ABL:s låneförbud (se prop. 1998/99:87 s. 216). hade föreslagit kreditjävs- bestämmelser för försäkringsbolag (se SOU 1987:58 s. 245 ff. och 487 ff.). , och har uppmärksammat finns en klar koppling mellan frågor om hantering av kreditjäv och de regler om värdeöverföringar som föreslås gälla genom hänvisningen till bestämmelserna i . En näraliggande och möjlig lösning är att frångå allmänna regler och införa bestämmelser om kreditjäv motsvarande dem som gäller för kreditinstitut. Ett försäkringsaktiebolag skulle i så fall inte få ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som bolaget normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med eller till förmån för närstående. Inte bara förekomsten av utlåning i flera försäkringsföretag talar för den lösningen. Också andra avtal än låneavtal mellan personer i jävskretsen och försäkringsföretaget skulle därmed omfattas av regleringen. Dit hör avtal om försäljning eller köp av fast eller lös egendom. Sådana avtal till för motparten alltför förmånliga villkor skulle därmed kunna förhindras. Med den angivna lösningen vinner man vidare den fördelen att regleringen av försäkringsföretag överensstämmer med den för andra finansiella företag. En ytterligare närliggande och möjlig lösning i frågan är att utgå från allmänna regler om låneförbud och därutöver införa bestämmelser om tjänster till en jävskrets som utgår från dem som gäller för kreditinstitut. Den närmare innebörden av en sådan lösning skulle kunna vara att tillämpa ABL:s låneförbud i förhållande till aktieägare och att därutöver, i förhållande till styrelseledamot, verkställande direktör, aktuarie eller en anställd som har en ledande ställning i bolaget samt anhöriga till någon av dessa, införa bestämmelser om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets, som utgår från dem som gäller för kreditinstitut. Ett försäkringsaktiebolag skulle med en sådan utgångspunkt kunna ha möjlighet att ingå avtal med andra företag i samma försäkringsgrupp, som är tillåtna enligt övriga rörelseregler och enligt reglerna för vinstutdelning, på sätt som motsvarar den ordning som gäller för aktiebolag i allmänhet. Med den nu angivna lösningen vinner man således fördelen att regleringen av försäkringsföretag i fråga om lån till aktieägare överrensstämmer med vad som gäller för aktiebolag i allmänhet, som bestämmelserna om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets i övrigt kan utformas på sätt så att de ligger nära den ordning som gäller för andra finansiella företag. Övervägande skäl talar för att nu välja denna lösning. Enligt regeringens bedömning saknas således, på sätt som Advokatfirman har anfört, såväl soliditetsintresse eller annat rimligt enskilt eller allmänt intresse som är så betydande att försäkringsföretag bör förbjudas att ingå låneavtal under, som utgångspunkt, bestämmelser som motsvarar de som gäller för aktiebolag i allmänhet. Även om vissa försäkringsbolag kan vara aktiva långivare avses verksamheten i ett försäkringsbolag utgå från drivande av försäkringsrörelse, medan kreditinstitutens huvudsakliga verksamhet utgörs av utlåning. I detta avseende bör denna grundläggande skillnad således komma till uttryck, som det på sätt som även och har menat inte finns skäl för att i detta avseende hantera försäkringsföretag på annat sätt än andra aktiebolag. Bestämmelserna om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets och omfattningen av denna bör kunna utformas i nära överensstämmelse med lagstiftningen för kreditinstitut. Det utökade skydd för försäkringstagare som kan följa av de associationsrättsliga generalklausulerna i FRL utgör enligt regeringens bedömning, och i motsats till vad menat, inte ett tillräckligt skydd i denna fråga. Således bör bestämmelser om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets införas även för försäkringsaktiebolag, med utgångspunkt i bestämmelserna som gäller för kreditinstitut. Som närstående ska därmed räknas bl.a. styrelseledamot och anställd som innehar en ledande ställning i bolaget samt vissa närstående till en sådan person. I fråga om kretsen av närstående saknas emellertid enligt regeringens bedömning skäl att frångå den mer utvecklade krets som omfattas av bestämmelserna om låneförbud enligt ABL och i huvudsak av motsvarande bestämmelser i . Fråga är emellertid om även aktuarier i försäkringsbolag bör omfattas. föreslog i sitt slutbetänkande att det gällande förbudet mot att lämna lån till aktuarien eller till denne närstående personer skulle upphävas. Till grund för förslaget låg synsättet att ansvaret för ett försäkringsbolags verksamhet i sin helhet Prop. 2009/10:246 ligger på bolagsledningen, till vilken aktuarien inte räknas (se SOU 1995:87 s. 225 f. och 290). Frågan om det förslaget borde genomföras sköts vid försäkringsrörelsereform (se prop. 1998/99:87 s. 216). De försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna anses så betydelsefulla att lagstiftaren fordrat att detta arbete ska utföras under överinseende av en eller flera aktuarier samt är styrelsen och revisorerna ofta helt beroende av aktuariens specialistkompetens på området för försäkringsmatematik och statistik. Dessa förhållanden talar för att en aktuarie ska ha en självständig ställning mot bolagets beslutande organ men motiverar knappast att aktuariebefattningen i sig ska medföra en särskild ansvarsställning i lagstiftningen om försäkringsrörelse. Också på andra områden i ett försäkringsbolag, såsom tillgångsförvaltning, men även i bolag utanför försäkringssektorn verkar betydelsefulla befattnings- havare utan att dessa har särbehandlats i lag. I Solvens II-direktivet särskilt i avsnittet om system för företagsstyrning finns emellertid bestämmelser som har bäring på aktuariens roll i försäkringsföretaget. Dessa regler torde innebära att aktuarien får en något förändrad funktion när direktivet genomförs i svensk rätt. Utredningen om nya solvensregler för försäkringsföretag har därför fått i uppdrag att närmare granska aktuariens roll i och med genomförandet av direktivet (se dir. 2010:14). Det nu anförda talar enligt regeringens bedömning mot att nu undanta aktuarien från jävskretsen, som således även bör omfatta aktuarier. Den för kreditinstitut gällande regleringen i fråga om möjligheter att ge förskott, lämna lån eller ställa säkerhet för lån i syfte att gäldenären ska förvärva aktier i bolaget eller överordnat bolag i samma koncern bör emellertid inte bli tillämplig för försäkringsaktiebolagen. Den regleringen är motiverad av att kreditinstitutens huvudsakliga verksamhet utgörs av utlåning. Det motivet gör sig inte gällande på försäkrings- området. Några särskilda skäl att för försäkringsaktiebolag välja en annan lösning än för allmänna aktiebolag föreligger därmed inte. Denna slutsats överensstämmer med den bedömning som gjordes när bestämmelserna om förvärvslån sågs över vid anpassningen av den bolagsrättsliga lagstiftningen för försäkringsområdet med anledning av (se prop. 1994/95:70 s. 155). Regeringens förslag: Aktiebolagslagens bestämmelser om inlösen av minoritetsaktier ska gälla för försäkringsaktiebolag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Bestämmelser om inlösen av minoritetsaktier 22 kap. ABL. Bestämmelserna innebär att den som uppnår majoritetsställning i ett bolag ska ha rätt att lösa in resterande aktier (tvångsinlösen) och att den vars aktier kan tvångsinlösas ska ha rätt att få sina aktier inlösta. Lösningsrätt och lösningsskyldighet tillkommer den som innehar mer än nio tiondelar av samtliga aktier i ett Inlösenrätt tillkommer inte bara svenska aktiebolag utan också andra Prop. 2009/10:246 svenska och utländska juridiska personer samt enskilda. inlösen och om lösenbeloppet ska prövas i ett särskilt skiljeförfarande. Lösenbeloppet ska normalt utgöras av aktiernas marknadsvärde, men det ska vara möjligt att göra avsteg därifrån om det finns särskilda skäl. finns regler om inlösen av minoritets- aktier i dotterbolag i 14 a kap. FRL. De överensstämmer med bestäm- melserna i 22 kap. ABL. Genom ändringarna i FRL tillgodosågs såvitt gäller försäkringsaktiebolagen vissa EU-rättsliga bestämmelser om uppköpserbjudanden (se prop. 2005/06:196 och 2005/06:FiU28). Skälen för regeringens förslag: om inlösen av minoritetsaktier är fullt ut anpassade till bestämmelserna därom i ABL. Det saknas skäl att i detta lagstiftnings- ärende föreslå några sakliga ändringar av dessa bestämmelser för försäkringsaktiebolag. Regeringens förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om fusion ska tillämpas av försäkringsaktiebolagen. Särskilda bestämmelser införs dock beträffande tillståndsgivning och borgenärsskydd. Även aktiebolagslagens bestämmelser om delning ska gälla för försäkringsaktiebolag, dock med avvikande förfaranderegler i enlighet med det som föreskrivs för bankaktiebolag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Bestämmelser om fusion mellan aktiebolag aktiebolagslag har förts över i huvudsak oförändrade till 23 kap. ABL. Bestämmelserna hade reformerats genom lagstiftning som trädde i kraft . De ändringar som då företogs utgjorde en anpassning till EU:s tredje bolagsrättsliga direktiv, det s.k. fusionsdirektivet (se prop. 1993/94:196). Vidare har bestämmelser om gränsöverskridande fusion trätt i kraft i anledning av EU:s tionde bolags- rättsliga direktiv11 (se prop. 2007/08:15). En fusion enligt allmän aktiebolagsrätt innebär att ett eller flera aktie- bolags samtliga tillgångar eller skulder genom universalsuccession över- förs på ett annat bolag som de förstnämnda bolagen upplöses utan likvidation. Lagen skiljer mellan två former av fusion. Den ena formen, absorption, innebär att ett eller flera aktiebolag (överlåtande bolag) går upp i ett annat aktiebolag (övertagande bolag). Ett överlåtande bolag upplöses och dess tillgångar och skulder övertas av det övertagande bolaget. Den andra formen av fusion, kombination, innebär att två eller flera överlåtande bolag förenas genom att de bildar ett nytt aktiebolag (det övertagande bolaget). De överlåtande bolagen upplöses 11 och rådets direktiv /56/EG av om gränsöverskridande fusioner av bolag med begränsat ansvar (EUT L 310, 25.11.2005, s. 1, Celex 32005L0056). som deras tillgångar och skulder övergår på det övertagande bolaget. I 24 kap. ABL har införts bestämmelser om ett nytt rättsligt instrument, delning av aktiebolag. Delning kan ske genom att ett bolags samtliga tillgångar och skulder övertas av två eller flera andra bolag, varvid det överlåtande bolaget upplöses utan likvidation eller genom att en del av ett bolags tillgångar och skulder övertas av ett eller flera andra bolag utan att det överlåtande bolaget upplöses. Inom ramen för delningsförfarandet ska nya bolag kunna bildas. Eftersom samma slag av skyddsintressen gör sig gällande som vid fusion har förfarandet vid delning utformats på i allt väsentligt samma sätt som fusionsförfarandet. Bestämmelser om fusion för försäkringsaktiebolag finns i 15 a kap. FRL. Bestämmelserna infördes genom lagstiftning som trädde i kraft och som var föranledd av EU:s ovan nämnda fusions- direktiv (se prop. 1994/95:27). Vidare har bestämmelser om gränsöver- skridande fusion trätt i kraft (se prop. 2008/09:180). För det fall att ett försäkringsaktiebolag vill överlåta hela eller delar av sitt försäkringsbestånd utan att fusionera är bestämmelserna om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd i 15 kap. FRL tillämpliga. FRL:s föreskrifter om fusion överensstämmer i stora delar med allmänna regler om fusion. De genomförda skärpta fusions- reglerna i ABL (se prop. 2007/08:155), som har sin bakgrund i den kritik som riktats mot möjligheten att överta minoritetsaktier med användning av institutet fusion, har emellertid inte fått genomslag i FRL. De avvikelser som i övrigt förekommer följer av att det förfarande som tillämpas enligt allmänna regler vid fusion, inte passar tillståndspliktig verksamhet. Regler om tillståndsprövning och borgenärsskydd skiljer sig således från det som gäller i ABL. Skälen för regeringens förslag: Fusion bör även fortsättningsvis utgöra en till beståndsöverlåtelse alternativ metod för samgående mellan två eller flera försäkringsaktiebolag. Regler om fusion ska följaktligen gälla vid sidan av reglerna om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd som i sak oförändrade överförs till den nya lagen. De särregler som gäller vid fusion på försäkringsområdet är motiverade främst av det förhållandet att försäkringsrörelse är till- ståndspliktig. Med hänsyn till att motiven för särreglerna är väsentligen desamma som för banksektorn bör de utformas i nära överensstämmelse med dessa. Följaktligen bör inledningsvis framgå att bara försäkringsaktiebolag får genom fusion överta ett försäkringsaktiebolags samtliga tillgångar och skulder. Som framgått läggs inte fram något förslag om tvångsvis övergång från icke-vinstutdelande försäkringsaktiebolag till vinstutdelande verksamhet eller ömsesidigt försäkringsbolag. Det tillståndsförfarande som tillämpas enligt ABL har inte ansetts praktiskt genomförbart vid fusion där ett försäkringsbolag deltar. De särbestämmelser som finns i FRL, vilka tillämpas i stället för bestämmelser om tillståndsprövning och borgenärsskydd i ABL, bör således överföras till den nya lagen. Vid fusion med ett försäkrings- aktiebolag ska därvid den av bolagen godkända fusionsplanen ges in till , i stället för till , för prövning av frågan om tillstånd att verkställa planen och ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild vikt ska fortsatt prövas av regeringen. 2009/10:246 fusion genom kombination ska bolagen dessutom ansöka om verksam- hetstillstånd och godkännande av bolagsordningen för det övertagande bolaget. Vidare ska vid behandlingen av en ansökan om tillstånd att verkställa en fusionsplan prövas att de fusionerade bolagens ekonomiska förhållanden är sådana att fusionen kan anses förenlig med försäkrings- tagarnas intressen eller andra borgenärers intressen. Vid prövningen ska tillses att försäkringstagare och andra borgenärer tillförsäkras en betryggande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till de fusionerande bolagens ekonomiska förhållanden och om borgenärerna inte redan har en sådan säkerhet. Denna prövning ersätter således förfarandet med kallelse på bolagens borgenärer enligt ABL, enligt vilket var och en av borgenärerna kan motsätta sig verkställandet av fusionsplanen. I EU-direktivet om gränsöverskridande fusioner och i EU:s för- ordningar om europabolag respektive europakooperativ12 finns bestämmelser om rätten för nationella myndigheter att motsätta sig fusioner. tog ställning för en möjlighet för Finans- inspektionen att motsätta sig fusion med försäkringsaktiebolag med hänsyn till allmänintresset. En motsvarande regel bör införas för försäkringsaktiebolag genom särbestämmelser i den nya lagen. I linje med kompetensfördelningen mellan och Finans- inspektionen föreslås ges den rätt som för allmänna aktiebolag tillkommer att på begäran av de i fusionen deltagande bolagen utse en eller flera oberoende sakkunniga för gransk- ning av fusionsplanen (23 kap. 40 § ABL). Genom den nya aktiebolagslagen infördes ett nytt rättsligt instrument, delning av aktiebolag (se 24 kap. aktiebolagslagen). Eftersom delnings- förfarandet som sådant inte bedöms komma i konflikt med övrig reglering av försäkringsaktiebolagen, bör även försäkringsaktiebolagen kunna ingå i en delning. En delning kan enligt 24 kap. 1 § ABL ske genom att det överlåtande bolagets samtliga tillgångar och skulder övertas av två eller flera andra bolag, varvid det överlåtande bolaget upplöses utan likvidation. En delning kan också ske genom att en del av det överlåtande bolagets tillgångar och skulder övertas av ett eller flera andra bolag, utan att det överlåtande bolaget upplöses. I sistnämnda fall skulle även reglerna om beståndsöverlåtelse kunna användas. En skillnad är emellertid att reglerna om beståndsöverlåtelse begränsar möjligheterna att dela upp bolaget, eftersom de endast kan tillämpas på den renodlade försäkringsverksamheten. 12 Rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av om stadga för europabolag (EGT L 294, 10.11.2001, s. 1, Celex 32001R2157) samt rådets förordning (EG) nr 1435/2003 av om stadga för europeiska kooperativa föreningar (EUT L 207, , s. 1, Celex 32003R1435). Bestämmelserna för försäkringsaktiebolag bör lämpligen utformas i Prop. 2009/10:246 nära överensstämmelse med de som gäller för bankaktiebolag, se 10 kap. 2630 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse (prop. 2005/06:25). Såsom vid fusion ska vid delning av försäkringsaktiebolag inspektionen ta till vara försäkringstagarnas och övriga borgenärers intressen. Det bedöms emellertid mindre lämpligt att tillämpa samma beslutsordning som vid fusion. Om en sådan beslutsordning används när även andra aktiebolag än försäkringsaktiebolag är inblandade i delningen skulle det i vissa fall innebära att måste ta till vara de intressen som borgenärer till aktiebolag som inte är försäkringsaktiebolag har. Beslutsordningen vid delning bör stället likna den vid minskning av aktiekapitalet (jfr prop. 2005/06:25 s. 91 f.). Ordningen innebär bl.a. att när ett försäkringsaktiebolag deltar i en delning ska ansökan prövas av allmän domstol. Att någon av försäkringsaktiebolagets borgenärer mot- sätter sig ansökan innebär inte att ansökan ska avslås, om Finans- inspektionens yttrande ger grund för att ge tillstånd. Regeringens förslag: Aktiebolagslagens bestämmelser om likvidation ska gälla för försäkringsaktiebolag. Utöver det som gäller enligt de bestämmelserna ska besluta om likvidation om ett tillstånd att driva försäkringsrörelse för bestämd tid har gått ut utan att nytt tillstånd har meddelats eller om tillståndet att driva försäkringsrörelse har återkallats utan att bolaget i stället fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. Ansökan om likvidation ska i vissa fall få göras av .