prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — Utredningens förslag: Säkerhetspolisen ska få behandla personupp- gifter för att underlätta spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, spaning i syfte att bekämpa terrorism samt registerkon- troll enligt säkerhetsskyddslagen. Vidare föreslår utredningen en bestäm- melse enligt vilken det alltid ska vara tillåtet att diarieföra personupp- gifter och behandla dem i löpande text, om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av det. Remissinstanserna har inte haft någon invändning mot utredningens förslag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot promemorians förslag. Justitiekanslern samt betonar vikten av att den föreslagna ända- målsregleringen inte kommer i konflikt med bestämmelserna om förbud mot censur i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Skälen för regeringens förslag Förebygga, förhindra eller upptäcka brott mot rikets säkerhet och terro- ristbrott En av Säkerhetspolisens viktigaste uppgifter är att förebygga, förhindra och upptäcka brott mot rikets säkerhet. Vidare ansvarar Säkerhetspolisen för att förebygga, förhindra och upptäcka dels terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, dels brott mot lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (terrorismfinansieringslagen) samt eventuella andra former av terroristbrott. Säkerhetspolisen måste kunna behandla personuppgifter för att fullgöra denna verksamhet. har meddelat föreskrifter bl.a. om i vilka fall en ut- redning alltid ska handhas av eller drivas under medverkan av Säkerhets- polisen (föreskrifter och allmänna råd om skyldighet för polismyndigheterna att underrätta Säkerhetspolisen om vissa brotts- misstankar m.m.; RPSFS 1999:10, FAP 4033). Eftersom Säkerhetspoli- sen enligt dessa föreskrifter i vissa fall handhar eller medverkar i utred- ningar avseende bl.a. yttrandefrihets- eller tryckfrihetsbrott med rasis- tiska eller främlingsfientliga motiv har myndigheten även behov av att kunna behandla personuppgifter när det behövs för att förebygga, för- hindra eller upptäcka sådana brott. Som Justitiekanslern och betonar får detta givetvis inte inkräkta på bestämmelserna om censurförbud i tryckfrihetsförordningen eller yttran- defrihetsgrundlagen. Säkerhetspolisen behöver kunna samla in, sammanställa och analysera uppgifter inom kontraspionageverksamheten, kontraterrorismverksam- heten och författningsskyddsverksamheten även om uppgifterna inte kan hänföras vare sig till något visst konkret brott eller till någon mer konkret definierad brottslig verksamhet. Som exempel kan nämnas behovet av att inom kontraspionaget fortlöpande kunna följa utvecklingen när det gäller andra nationers närvaro i form av underrättelseagenter här i landet, att kunna övervaka sådana personer och att därvid även behandla person- uppgifter. Säkerhetspolisen behöver också, med utgångspunkt i svenska intressen, följa den politiska utvecklingen i andra länder och verksamhe- ten inom vissa grupper, som kan utgöra ett hot mot det svenska samhället eller som kan komma att göra sig skyldiga till terroristbrott. Inom för- fattningsskyddet kan Säkerhetspolisen exempelvis behöva kartlägga hot som riktar sig mot vissa grupper i samhället och fortlöpande följa hotbil- den mot vissa myndigheter eller organ. Inom ramen för detta arbete måste Säkerhetspolisen kunna dokumentera och analysera både infor- mation av underrättelsekaraktär och annan information av olika slag, så- väl från offentliga källor som från polisens eget arbete. Säkerhetspolisens behov av att kunna genomföra och dokumentera olika typer av under- sökningar och analyser av företeelser, personer, platser etc. är således stort och skiljer sig i flera avseenden från de behov som finns inom den övriga polisen. Skillnaden är att det inom brottsfö- rebyggande arbete normalt inte går att urskilja lika tydliga kopplingar till konkreta brott eller till brottslig verksamhet som inom den övriga poli- sen. Man kan uttrycka det så att den underrättelseverksamhet som be- drivs inom till sin natur ofta är sådan att den ligger på ett tidigare stadium än den som bedrivs av polisen i övrigt. Å andra sidan är den, genom Säkerhetspolisens instruktion, inriktad mot ett fåtal, väl avgränsade företeelser av särskilt samhällsfarlig karaktär. Sammantaget finner regeringen, i likhet med promemorian, att det nu sagda inte hindrar att ändamålsbestämmelsen i denna del utformas på samma sätt som motsvarande bestämmelse för den övriga polisen. Den bör dock begränsas så att den enbart omfattar de typer av brott som Säkerhetspolisen enligt författning ansvarar för. Regeringen har i propositionen Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism (prop. 2009/10:78) föreslagit en ny lag för att uppfylla åtagandena enligt dels konvention om förebyg- gande av terrorism, dels EU:s rambeslut om änd- ring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism. Den före- slagna lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbild- ning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet inne- håller straffbestämmelser som syftar till att öka möjligheterna att ingripa Prop. 2009/10:85 mot terroristgärningar på ett tidigt stadium. Det har inte varit möjligt att i detta lagstiftningsärende ta hänsyn till det framlagda förslaget. Eftersom bekämpning av terrorism är en huvuduppgift för Säkerhetspolisen bör det övervägas om det finns behov av att komplettera ändamålsregleringen för Säkerhetspolisen i den nya polisdatalagen. Regeringen avser att åter- komma i denna fråga. Utreda och beivra brott mot rikets säkerhet och terroristbrott m.m. Säkerhetspolisen handlägger ett mindre antal förundersökningar (drygt ett hundratal). Endast ett fåtal av dessa leder till lagföring. Detta hör bl.a. samman med att verksamheten till allra största delen består av underrättelsearbete. Underrättelsearbetet leder ibland inte fram till misstanke om ett så konkret brott att förundersökning inleds. I andra fall avslutas en inledd förundersökning t.ex. därför att den person som misstankarna riktar sig mot har lämnat . När det har begåtts brott av det slag som Säkerhetspolisen bär ett pri- märt ansvar för att bekämpa, biträder Säkerhetspolisen åklagaren med genomförandet av förundersökningen. Inom ramen för den verksamheten har Säkerhetspolisen i princip samma behov av att kunna behandla per- sonuppgifter som den övriga polisen. mas så att den knyter an till de typer av brott som Säkerhetspolisen an- Säkerhetspolisen kan i ett enskilt fall fatta beslut om att förundersök- ningen beträffande någon annan typ av brott än de nämnda antingen ska handhas av Säkerhetspolisen eller under medverkan av Säkerhets- Vid vissa typer av brott ska Säkerhetspolisen dessutom alltid underrättas (se RPSFS 1999:10, FAP 4033). Syftet är att Säkerhetspoli- sen ska kunna överväga att ta över utredningen eller att medverka i ut- redningen med sin expertis. Säkerhetspolisen måste naturligtvis kunna behandla personuppgifter i sådana förundersökningar i samma utsträck- ning som polisen i övrigt. I likhet med vad som föreslås i promemorian bör detta framgå direkt av lagen. Säkerhetspolisens personskyddsverksamhet berör framför allt den cen- trala statsledningen och statschefen och dennes familj. Syftet är bl.a. att värna rikets inre säkerhet. Arbetet är förebyggande och syftar ytterst till att förhindra att den som skyddas utsätts för brott riktade mot dennes Den får därför anses utgöra en del av Säkerhetspolisens brottsbe- Inom ramen för detta förebyggande arbete har Säkerhetspolisen behov av att kunna behandla personuppgifter inte bara rörande den person som skyddas utan också om andra personer, exem- pelvis sådana som kan utgöra ett potentiellt hot, även om det inte finns någon konkret misstanke om brott eller brottslig verksamhet. Mot denna bakgrund bör det i den nya lagen anges att Säkerhetspolisen får behandla personuppgifter för att fullgöra uppgifter avseende den del av personskyddet som Säkerhetspolisen ansvarar för enligt sin instruk- tion eller som har överlämnat till Säkerhetspolisen. 2009/10:85 Anledningen till att detta ändamål bör nämnas särskilt i lagen, när det gäller Säkerhetspolisen, är att man inte kan förutsätta att de brott som kan komma att riktas mot en person som har personskydd ryms under det fåtal brottstyper som det ingår i Säkerhetspolisens uppdrag att bekämpa. Säkerhetspolisen ska enligt 3 § 1 i sin instruktion fullgöra de särskilda uppgifter som ska utföra enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633), bl.a. register- kontroll och särskild personutredning. Detta säkerhetsskyddsarbete får anses utgöra en del av Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet, eftersom det yttersta syftet med kontrollen är att förebygga att personer som kan innebära ett säkerhetshot får uppdrag som är känsliga från säkerhetssynpunkt. För att fullgöra uppgifterna enligt nämnda författ- ningar måste Säkerhetspolisen kunna bearbeta uppgifter som finns i dess egna datasystem samt samla in och bearbeta uppgifter som härrör från särskilda register hos den övriga polisen och andra uppgifter som den behandlar. Detta ändamål bör anges särskilt i lagen. För Säkerhetspolisens verksamhet gäller, i stor utsträckning, att verksam- heten är beroende av internationellt samarbete. Ett viktigt skäl till detta är att terrorismen till betydande del är internationell. Säkerhetspolisen arbetar bl.a. för att förhindra att används som bas för rekrytering, finansiering eller planering av terrordåd, oavsett mot vilket land dessa riktar sig, och för att förebygga att personer med anknytning till terrorist- nätverk besöker eller försöker bosätta sig här. Det internationella samarbetet förutsätter ett ömsesidigt och väl funge- Vad som sägs i avsnitt 7.4 om informationsut- byte vid internationellt samarbete är i allt väsentligt giltigt också för Även Säkerhetspolisen bör få behandla person- uppgifter för att fullgöra internationella åtaganden. Enligt 3 § första stycket 3 i Säkerhetspolisens instruktion ingår det i Säkerhetspolisens uppgifter att lämna tekniskt biträde åt polisväsendet i den utsträckning som det är lämpligt med hänsyn till verksamhetens art. Säkerhetspolisen har möjlighet att bistå bl.a. med teknisk utrustning som den övriga polisen inte har. Det tekniska biträdet används framför allt vid verkställighet av vissa tvångsmedel. Säkerhetspolisen har nämligen till uppgift att hantera de datasystem som används för att samla in uppgifter från hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. ansvarar för kontakter med operatörerna, när det finns ett domstolsbeslut beträffande tvångsmedel på teleområdet, och tar emot och lagrar den information som operatörerna levererar i enlighet med domstolsbesluten. Detta gäller inte enbart Säkerhetspolisens egna ärenden utan samtliga ärenden av detta slag i landet, oberoende av om förundersökningen be- Prop. 2009/10:85 drivs hos , inom den övriga polisen, hos eller Behöriga tjänstemän vid polismyndigheterna, och i förekommande fall , hämtar in informationen från Säker- hetspolisen och behandlar den vidare. Säkerhetspolisen kan även lämna biträde till den övriga polisen vid hemlig rumsavlyssning. Säkerhetspoli- sens uppgift som tekniskt biträde är främst en administrativ hantering, men den kräver personuppgiftsbehandling som faller under ändamålet brottsbekämpning. Denna behandling bör nämnas särskilt i den nya lagen. I datasystemet för hemliga tvångsmedel hanteras också material från hemliga tvångsmedel i ärenden som handläggs av Säkerhetspolisen. Personuppgiftsbehandlingen i denna del faller under Säkerhetspolisens brottsutredande verksamhet eller, när det gäller hemlig teleavlyssning enligt lagen om särskild utlänningskontroll eller lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, uppgiften att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Behandling av uppgifter för diarieföring m.m. På motsvarande sätt som för övriga polisen bör det införas en bestäm- melse som gör det möjligt för Säkerhetspolisen att, utan hinder av vad som gäller i övrigt, behandla uppgifter om det är nödvändigt för diariefö- ring eller för handläggningen av ett ärende eller liknande som kommit in till Säkerhetspolisen. I avsnitt 7.5 behandlas frågan om förhållandet mellan bestämmelserna om diarieföring m.m. och bestämmelserna om gemensamt tillgängliga uppgifter. 16.3.3Behandling av uppgifter för att tillhandahålla information till andra Regeringens förslag: Personuppgifter som behandlas i Säkerhetspoli- sens brottsbekämpande verksamhet ska också få behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i 1.brottsbekämpande verksamhet hos , polismyn- digheter, , , , och , 2.en myndighets verksamhet, om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott, 3.Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst, om det finns särskilda skäl att tillhandahålla informa- tionen, eller 4.brottsbekämpande verksamhet hos en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation. Personuppgifter ska även få behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till och regeringen samt till andra, om skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning. För att tillhandahålla information för andra ändamål än de ovan upp- räknade får behandling ske endast om det nya ändamålet i det enskilda fallet inte kan anses oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Utredningen föreslår inte några särskilda bestämmelser för behandling av uppgifter för att tillhandahålla information till andra. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian föreslår emellertid inte någon bestämmelse om behandling av personuppgifter för att tillhandahålla information till annan myndighet i syfte att samverka mot brott. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot prome- förslag när det gäller Säkerhetspolisen. Skälen för regeringens förslag: Som konstateras i promemorian måste Säkerhetspolisen, i likhet med polisen i övrigt, kunna behandla den information som finns lagrad i digital form för att i viss utsträckning till- handahålla den till andra brottsbekämpande enheter inom polisen eller till andra myndigheter. Vad som sägs i avsnitt 7.6 om sekundära ändamål för behandling av personuppgifter och om finalitetsprincipen har därför gil- tighet även för Säkerhetspolisens del. Vad som sägs där om tillämpning- en av offentlighets- och sekretesslagen gäller också Säkerhetspolisen. Behovet av informationsutbyte mellan Säkerhetspolisen och andra en- heter inom polisväsendet är allmänt sett inte lika framträdande som be- hovet av informationsutbyte mellan olika enheter inom polisen i övrigt. Detta beror på att den information som Säkerhetspolisen behandlar ofta är av den arten att den varken kan eller bör vidarebefordras. Motsvarande gäller informationsutbyte mellan Säkerhetspolisen och andra brottsbe- kämpande myndigheter. Det finns emellertid situationer där Säkerhets- polisen kan behöva vidarebefordra information som den har samlat in, exempelvis för att kunna förhindra allvarliga brott som ligger utanför Säkerhetspolisens behörighet. Som exempel kan nämnas att det vid hem- lig teleavlyssning som rör spioneri avslöjas konkreta planer på ett före- stående bankrån. Den typen av information vidarebefordras normalt till den övriga polisen, i syfte att rånbrottet ska kunna förhindras. Det rör sig här om s.k. överskottsinformation, vars användning regleras i 27 kap. 23 a § . Likaså måste Säkerhetspolisen kunna vidarebe- fordra uppgifter om planerade eller begångna brott riktade mot någon som har personskydd, om det är fråga om ett brott som ligger utanför Säkerhetspolisens ansvarsområde. Frågan är då om bestämmelsen om de sekundära ändamålen för Säker- hetspolisen ska utformas på samma sätt som för polisen i övrigt. Från brottsbekämpningssynpunkt bör Säkerhetspolisen ha samma möjlighet att lämna uppgifter till andra polisenheter som polisen i övrigt. Likaså har Säkerhetspolisen samma behov av att kunna lämna uppgifter till åklagare som polisen i övrigt, om åklagaren behöver uppgiften för sin verksamhet. Säkerhetspolisens intresse av att kunna lämna uppgifter till exempelvis är mindre tydligt. kan det emellertid finnas ett samband mellan den brottslighet som bekämpar och den brottslighet som hör till Säkerhetspolisens ansvarsområde. Det förekommer t.ex. att narkotikabrottslighet används för att finansiera terroristbrott. Det medför att Säkerhetspolisen kan komma att få del av uppgifter om exempelvis grov narkotikasmuggling. har också en viktig roll när det gäller gränskontrollen. I den verksamheten kan Säkerhetspolisen och behöva utbyta information t.ex. om personer som anses inne- bära säkerhetsrisker eller som av annat skäl bör hindras att komma in i landet. uppdrag bl.a. när det gäller gränskontrollen innebär att det kan finnas behov för Säkerhetspolisen att kunna tillhandahålla information också till den myndigheten. Eftersom enbart be- driver förundersökning angående ett fåtal brottstyper som räknas upp i 1 § första stycket lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar kan det förefalla som om behovet av att kunna lämna uppgifter till den verksamheten inte är så stort. I Säkerhetspolisens upp- gift att utreda finansiering av allvarlig brottslig verksamhet kan det emellertid finnas behov av att utbyta uppgifter även med . Som beskrivs i avsnitt 7.6 har regeringen tagit initiativ till en nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten. En av de vikti- gaste åtgärderna är ökad samverkan mellan myndigheter. Inom ramen för den nationella mobiliseringen har Säkerhetspolisen fått i uppdrag av regeringen att ha huvudansvaret för att förebygga, kartlägga och mot- verka den grova organiserade brottslighetens otillåtna påverkan på vik- tiga samhällsfunktioner. I uppdraget (dnr Ju2008/5775/PO) ingår bl.a. att bedriva underrättelsearbete i syfte att motverka den grova organiserade brottslighetens otillåtna påverkan på politiker, myndighetsföreträdare och journalister, att delge berörda myndigheter operativ information till stöd för deras arbete mot den grova organiserade brottsligheten samt att ge rådgivning och stöd till såväl polismyndigheter som andra berörda myn- digheter när det gäller otillåten påverkan på viktiga samhällsfunktioner. En förutsättning för att Säkerhetspolisen ska kunna fullgöra sitt uppdrag på ett effektivt sätt är att Säkerhetspolisen har möjlighet att tillhandahålla information till andra myndigheter, såväl brottsbekämpande som andra. mot terrorism, som bildades på initiativ av Säker- hetspolisen , är en struktur för samarbete mellan elva myndighe- ter för att möta hotet från terrorism. Arbetet i rådet tar sikte på att före- bygga, avvärja, skydda mot och hantera frågor rörande terrorism. Inom ramen för detta arbete har flera områden identifierats som viktiga att utveckla. Ett av dessa är möjligheten att delge information, såväl operativ som icke-operativ, mellan myndigheterna i samverkansrådet för att på så sätt öka kunskaperna om terrorism. I rådet ingår såväl brottsbekämpande som andra myndigheter. Mot bakgrund av detta är det tydligt att Säkerhetspolisen behöver kunna tillhandahålla information till och till andra myndigheter. Det sekundära ändamålet att kunna tillhandahålla informa- tion till brottsbekämpande myndigheter bör därför utformas på samma sätt för Säkerhetspolisen som för polisen i övrigt. Vidare bör det, i likhet med vad som föreslås för polisen i övrigt, införas en bestämmelse som ger Säkerhetspolisen möjlighet att behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i andra myn- digheters verksamhet, om det sker i syfte att samverka mot brott. Säkerhetspolisen måste även fortsättningsvis kunna tillhandahålla in- formation till utländska myndigheter som bedriver brottsbekämpande verksamhet eller till mellanfolkliga organisationer med sådana uppgifter. Säkerhetspolisen har också, på grund av sina speciella uppgifter, behov av att i vissa särskilda fall kunna tillhandahålla information till För- svarsmaktens underrättelseverksamhet och säkerhetstjänst. På samma sätt som brottsbekämpningen i vissa avseenden är en för flera myndigheter gemensam verksamhet är också den underrättelseverksamhet som rör rikets säkerhet en för Säkerhetspolisen och Försvarsmakten gemensam angelägenhet. Det måste därför, som föreslås i promemorian, finnas ett utrymme för att utbyta information mellan myndigheterna, utöver infor- mation som syftar till att samverka mot brott. För att Säkerhetspolisen ska få behandla uppgifter för det nu aktuella ändamålet ska det vara fråga om en uppgift som Säkerhetspolisen bedö- mer behövs i Försvarsmaktens verksamhet. Härutöver bör det krävas särskilda skäl för att tillhandahålla uppgiften. Härigenom markeras att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Ett exempel på en situation där den torde kunna tillämpas är att det i Säkerhetspolisens brottsbekäm- pande verksamhet kommer fram uppgifter som har betydelse för Försvarsmaktens verksamhet. Det kan t.ex. röra sig om för landets säkerhet viktiga uppgifter om en försvarsanställd eller någon i dennes närmaste krets eller om svagheter i skyddet hos någon av Försvarsmak- tens anläggningar. I avsnitt 7.6 föreslås en bestämmelse om behandling av uppgifter för att tillhandahålla information till eller regeringen, jfr 10 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En motsvarande be- stämmelse bör införas för Säkerhetspolisen. Om Säkerhetspolisen har skyldighet att lämna ut uppgifter till någon annan enligt lag eller förord- ning måste myndigheten också kunna genomföra den behandling som krävs för att fullgöra skyldigheten. Som exempel kan nämnas den lag- fästa skyldigheten att underrätta bl.a. anhöriga till en person som har berövats friheten. När det gäller efterlysta personer och avlägsnanden ur riket föreslås för Prop. 2009/10:85 den övriga polisen en informationsbestämmelse om att regeringen med- delar föreskrifter om att sådana personuppgifter får lämnas till vissa särskilt angivna myndigheter, se avsnitt 7.6. Eftersom Säkerhetspolisen har vissa uppgifter enligt bl.a. lagen om särskild utlänningskontroll bör motsvarande bestämmelse införas för Säkerhetspolisens del. Det förtjänar att påpekas att ändamålsbestämmelser av det slag som föreslås inte reglerar vad som får utlämnas eller hur detta ska ske. Be- stämmelserna är inte sekretessbrytande. Regeringens förslag: Särskilda bestämmelser ska gälla för behand- ling av uppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisens verksamhet. Personuppgifter ska få göras gemen- samt tillgängliga i Säkerhetspolisens verksamhet om det behövs för något av de ändamål för vilka behandling får ske inom Säkerhetspoli- sen. Uppgifter om DNA-profiler får dock inte göras gemensamt till- gängliga. Bestämmelserna om gemensamt tillgängliga uppgifter ska inte gälla när personuppgifter behandlas med stöd av bestämmelserna om diarie- föring m.m. Utredningen har inte något motsvarande förslag. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian tydliggör dock inte förhållandet mellan bestämmelserna om gemensamt tillgängliga uppgifter och de föreslagna bestämmelserna om behandling av personuppgifter för diarieföring m.m. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget när det gäller Säkerhetspolisen. Skälen för regeringens förslag: Säkerhetspolisens personuppgiftsbe- handling utförs i stor utsträckning i gemensamma register, analysdataba- ser och ärendehanteringssystem.