prop · GX03158 · 2010-03-23 00:00:00 — Utredaren har även samrått med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer i fråga om stödets uppdelning i ett grundstöd motsvarande av det totala stödet och ett mandatstöd motsvarande av stödet. Riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer delade utredarens bedömning i denna fråga. Ett nytt anslag inrättades 2008 Genom budgetpropositionen inrättades ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2007/08:1, utgiftsområde 17, bet. 2007/08:KrU1, rskr. 2007/08:58). 2009/10:xxx budgetpropositionen uttalade regeringen att det är väsentligt att främja kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet. Regeringen avser därför att inrätta ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer och föreslår att ett nytt anslag förs upp på statsbudgeten. Under anslaget har anvisats för vart och ett av . Anslaget har finansierats genom en motsvarande minskning av anslaget för särskilda jämställdhetsåtgärder inom utgiftsområde 14, Arbetsliv. Frågan om fördelningen av statsbidraget har dock ännu inte fått någon långsiktig lösning. Stödet fördelades av regeringen (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) och stödet betalas ut av Kammarkollegiet efter beslut av regeringen (Integrations- och jämställdhetsdepartementet). Stöd har lämnats dels till vissa uppräknade kvinnoorganisationer för deras organisering och verksamhet, dels till vissa riksdagspartier för att användas för deras kvinnoorganisationers organisering och verksamhet. Av det totala stödet om lämnas , dvs. , som grundstöd och , dvs. , som mandatstöd. Stödet har alltså fördelats i enlighet med utredarens förslag. I enlighet med regleringsbrev för avseende anslag 13:5 Bidrag till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer betalar Kammarkollegiet efter rekvisition ut medel enligt följande fördelning: -de Gröna: -Moderata samlingspartiet: Medlen betalas ut med en fjärdedel per kvartal. I budgetpropositionen har regeringen förklarat sin avsikt att överlämna en proposition till med ett förslag till lag om fördelningen av stödet (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17). Det är mot denna bakgrund som ett förslag till sådan lag presenteras i denna proposition. 5En lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer 5.1En ny lag om statligt stöd som hanteras av Regeringens förslag: Bestämmelser om statligt stöd till kvinno- organisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i tas in i en ny lag. Ärenden om stöd enligt den nya lagen prövas av . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till förslaget, bl.a. , S-kvinnor. de Gröna, Moderatkvinnorna, och . har inte något att erinra mot att tilldelas den nya uppgiften att pröva ärenden enligt den föreslagna lagen men anser att lagtexten bör justeras på vissa punkter. det införs ett system som ger ett stabilt och förutsebart stöd för riksdagspartiernas kvinnoorganisationer och ser positivt på förslaget att handläggningen av stödet ska ske i samma ordning som det statliga partistödet och skötas av . kvinnoorganisationer kan inte såsom andra kvinnoorganisationer tilldelas stöd i enlighet med förordningen (2005:1089) om statsbidrag för Stöd i någon form har dock lämnats till Det är väsentligt att även fortsättningsvis främja kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska Kvinnoorganisationer har en stor betydelse som opinionsbildare och demokratisk kraft i samhället. De har påverkat och förändrat människors syn på betydelsen av kön, bevakat utvecklingen i jämställdhetsfrågor och drivit på för att områden där jämställdheten brister ska åtgärdas. Kvinnoorganisationerna har funnits och kan därmed följa utvecklingen och bedriva ett varaktigt och långsiktigt arbete för jämställdhet. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. delmål är en jämn fördelning av makt och inflytande. ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva medborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. har en viktig roll i arbetet för jämställdhet. Det är mot denna bakgrund som det särskilda statsbidraget för stöd till 2007/08:1, 17, bet. 2007/08:KrU1, rskr. 2007/08:58). I budgetpropositionen framför regeringen att det är Prop. 2009/10:158 väsentligt att främja kvinnors deltagande i den demokratiska beslutsprocessen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet samt att medel långsiktigt bör avsättas för detta ändamål. Vidare förklarar regeringen sin avsikt att överlämna en proposition till med förslag till lag om fördelning av stödet (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17). Det avgörande skälet för detta förslag är att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer behöver ett stödsystem som ger ett stabilt stöd för organiseringen som möjliggör en långsiktig planering. Såsom utredaren har anfört bör systemet vara obyråkratiskt och förutsebart. Förutsebarhet och långsiktighet för mottagande organisationer gynnas av att stödet författningsregleras. Riksdagspartiernas kvinnoorganisationer har ett direkt politiskt inflytande och utgör en del av det demokratiska beslutsfattandet i det parlamentariska systemet. Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer kan i den meningen jämföras med stödet till de politiska partierna som lämnats med stöd av lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). Det är lämpligt att frågor om fördelning av stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer beslutas av genom lagstiftning. Handläggningen av stödet bör ske i samma ordning som det statliga partistödet, dvs. skötas av , som är en myndighet under . Stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer bör vara ett självständigt system för stöd till kvinnoorganisationerna och inte en del av det statliga stödet till de politiska partierna. Bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i bör därför tas in i en särskild lag. 5.2Kvinnoorganisationer som kan få stöd Regeringens förslag: Stöd enligt lagen lämnas, i mån av tillgång på medel, till kvinnoorganisationer som är -en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller -en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad. Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd, ska det parti till vilket de är anslutna eller verkar inom ange vilken av organisationerna som ska vara berättigad till stödet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till ställer sig undrande till om behovet av ett statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer som inte är kvinnoförbundet anser att det är viktigt för långsiktigheten att stödets storlek består och garanteras och inte är beroende av skrivningar såsom exempelvis om ekonomiska resurser finns. S-kvinnor anser att om kvinnorna inom ett parti av någon anledning har valt att organisera sig i flera olika former inom ett parti bör samtliga organiserade kvinnor få möjlighet till stödet. S-kvinnor anser att eftersom man ändå överlåter till partiet att avgöra vilken av organisationerna som ska få stödet kan detta parti lika gärna få välja att antingen ge det till en av organisationerna eller att ange vilken fördelning man önskar mellan de olika organisa- tionerna. de Gröna anser att förslaget att endast en kvinnoorganisation per parti kan få medlen är bra. Moderatkvinnorna tillstyrker förslaget om att endast en kvinnoorganisation för varje parti ska kunna få del av stödet. Skälen för regeringens förslag: Det finns någon form av kvinnopolitisk organisering inom eller i anslutning till samtliga riksdagspartier. Organiseringen ser dock ut på olika sätt. Centerkvinnorna, , Liberala och S-kvinnor har valt att organisera sig som självständiga kvinnoorganisationer. Inom de Gröna och har kvinnorna av främst ideologiska skäl inte organiserat sig i särskilda kvinnoförbund. Det kvinnopolitiska arbetet bedrivs i stället som en del av det övriga partiarbetet, inom särskilda utskott. Moderatkvinnorna är ett nätverk inom Moderata samlingspartiet. Inom flera av kvinnoförbunden finns också en organisering för yngre kvinnor. Riksdagspartiernas organisering av det kvinnopolitiska arbetet ser således olika ut. Några är traditionellt uppbyggda förbund som funnits . Andra arbetar som nätverk eller utgörs av utskott inom partiet. Det är angeläget att alla dessa, oavsett organisationsform, får ta del av ett statligt stödsystem. För att garantera att samtliga riksdagspartiers kvinnoorganisationer oavsett organisationsform ska kunna få stöd enligt den föreslagna nya lagen bör stöd enligt lagen kunna lämnas till en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad. Alla de kvinnoorganisationer som enligt regleringsbreven 2009 har erhållit statsbidrag för sin organisering och verksamhet kommer att omfattas av denna definition. När det gäller en sammanslutning inom ett politiskt parti bör det emellertid vara det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör som, i egenskap av juridisk person, ansöker om och beviljas stödet. Såsom utredaren föreslog bör stöd endast kunna lämnas till kvinnoorganisationer som är anslutna till politiska partier som är representerade i . För att ett politiskt partis kvinnoorganisation ska kunna få statligt stöd bör vissa villkor vara uppfyllda. Ett första villkor bör vara att organisationen arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället. andra villkor bör vara att organisationen ska vara demokratiskt Att en organisation är demokratiskt uppbyggd anses enligt Prop. 2009/10:158 praxis för en ideell förening innebära att den har stadgar som reglerar hur beslut fattas, hur föreningen företräds, hur ansvar kan utkrävas, hur stadgarna kan ändras och vad som krävs för att upplösa föreningen. För att en förening ska vara demokratiskt uppbyggd brukar vidare krävas att den leds av en styrelse som sköter föreningens angelägenheter för medlemmarnas räkning. I begreppet förening ligger också att organisationen är en självständig juridisk person. När det kvinno- och jämställdhetspolitiska arbetet har organiserats olika inom partierna bör även en kvinnokommitté eller motsvarande enhet inom ett parti kunna betraktas som en kvinnoorganisation och som sådan kunna vara mottagare av stöd. En sådan sammanslutning inom ett parti kan exempelvis ha ett eget underkonto, årsmöte och en egen styrelse eller andra former som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar. Kravet på demokratisk uppbyggnad innebär också att medlemmarna ska kunna påverka hur sammanslutningens medel används. Demokratisk uppbyggnad är ett vanligt villkor för statligt stöd till föreningslivet och ställs bl.a. enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering. Det är rimligt att krav på demokratisk uppbyggnad ställs även för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. anser att det är viktigt för långsiktigheten att stödets storlek består och garanteras och inte är beroende av exempelvis om ekonomiska resurser finns. Regeringen bedömer dock att statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer lämpligen bör lämnas i mån av tillgång på medel. Det innebär att det statliga stödet enligt den föreslagna lagen lämnas i den mån anvisar medel för ändamålet. S-kvinnor anser att om kvinnorna inom ett parti av någon anledning har valt att organisera sig i flera olika former inom ett parti bör samtliga organiserade kvinnor få möjlighet till stödet genom att partiet får välja att antingen ge det till en av organisationerna eller att ange vilken fördelning man önskar mellan de olika organisationerna. de Gröna och Moderatkvinnorna tillstyrker å andra sidan promemorians förslag att endast en kvinnoorganisation per parti kan få stöd, Regeringen anser att endast en kvinnoorganisation för varje riksdagsparti ska kunna få stöd. Stödet har fördelats på detta sätt och det har visat sig vara en väl fungerande ordning. Om flera kvinnoorganisationer ansöker om stöd ska det parti, som kvinnoorganisationerna är anslutna till eller verkar inom, ange vilken av dem som ska vara berättigad till stödet. ställer sig undrande till om behovet av ett statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer som inte är representerade i är kartlagt. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 5.4. Regeringens förslag: En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd får ett årligt grundstöd. De sammanlagda grundstöden utgör av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinno- organisationer som är berättigade till stöd. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: de Gröna anser att förslaget om ett grundstöd är bra för att det skapar kontinuitet och en grund för viktigt arbete. Moderatkvinnorna anser att utformningen med grundstöd och mandatstöd är väl avvägd och ställer sig därför bakom att modellen fortsatt används. tycker det är bra med en högre procent grundstöd och resterande mandatbundet stöd, för att kunna få en långsiktighet och stabilitet. Skälen för regeringens förslag: Kvinnoorganisationernas behov av stabilitet och långsiktighet tillgodoses bäst av ett grundbidrag som är lika stort för alla kvinnoorganisationer. Grundbidragets syfte är att säkerställa att organisationerna kan bygga upp och ha en kanslifunktion, planera och genomföra årsmöten och andra sammankomster både centralt och på olika orter i landet, göra medlemsutskick, skapa och vidmakthålla informationsvägar m.m. Eftersom organisationerna i princip har samma grundkostnader, oavsett typ av organisation, medlemsantal m.m., bör grundbidraget vara stabilt och lika stort för alla. Ett fast grundbidrag minskar också sårbarheten för kvinnoorganisationerna om deras partier får färre mandat efter ett riksdagsval. Detta gäller särskilt de små partiernas kvinnoorganisationer. Som tidigare nämnts var riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer överens med utredaren i frågan om stödets uppdelning i grundstöd och mandatstöd. För att tillgodose kvinnoorganisationernas behov av stabilitet och långsiktighet bedömer regeringen att ett grundstöd bör införas. Såsom utredaren och promemorian har föreslagit är det lämpligt att de sammanlagda grundstöden utgör av det totala stödet. Regeringens förslag: En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd får mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av av anslagna medel. Varje kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det politiska partiet vunnit i det senaste valet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Moderatkvinnorna anser att utformningen med grundstöd och mandatstöd är väl avvägd och ställer sig därför bakom att modellen fortsatt används. tycker det är bra med en högre procent grundstöd och resterande mandatbundet stöd, för att kunna få en Prop. 2009/10:158 långsiktighet och stabilitet. S-kvinnor anser att det är ett problem att kvinnoorganisationer till ett politiskt parti som inte kommer in i varken kvalificerar sig för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer eller statsbidrag för kvinnors organisering. Detta bör enligt S-kvinnor ses över så att inga kvinnoorganisationer hamnar utanför. Skälen för regeringens förslag: Förutom grundstöd föreslog utredaren att kvinnoorganisationerna bör få ett bidrag som baseras på partiets mandat i . Vid samråd med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer har dessa instämt i utredarens förslag. Ett sådant stöd avspeglar partiets resultat i riksdagsvalen och utgår från samma principer som partistödet. Vid sidan av grundstödet bidrar mandatstödet till att skapa en fördelning som är rättvis i relation till de politiska partiernas storlek. Vid beräkning av mandatstöd görs ingen skillnad mellan ordinarie val och extra val. Mandatstödet bör inte heller ha utjämnings- och avtrappningsregler liknande de som finns i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen) för politiska partier som lämnat . Om ett politiskt parti förlorar sina mandat i efter ett allmänt val kan dess kvinnoorganisation i stället ansöka om bidrag enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. I enlighet med denna förordning får då bidrag inte lämnas för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer. Med politiska partier avses i denna förordning partier som är representerade i samt föreningar eller sammanslutningar av väljare som avser att under särskild beteckning ställa up i allmänt val. S-kvinnor anser att det är ett problem att kvinnoorganisationer vars politiska parti inte kommer in i men fortsätter vara ett verksamt politiskt parti, varken kvalificerar sig för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer eller statsbidrag för kvinnors organisering enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering. Denna proposition innehåller emellertid endast förslag som rör riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Frågor som rör förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering behandlas därför inte i propositionen. Regeringens förslag: Ansökan om stöd görs skriftligen hos året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för kvinnoorganisationen. För en sammanslutning inom ett politiskt parti ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i dessa avseenden. kan dock pröva en ansökan som kommit in efter , om det inte fördröjer nämndens handläggning. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon bestämmelse om att kan pröva en ansökan som kommit in efter . Remissinstanserna: påpekar att nämnden inte kan bevilja något stöd utan att känna till vilka medel som anslagits för ändamålet. För att ärendena ska kunna avgöras i anslutning till ansökningstidens utgång, måste således sådana arrangemang vidtas att nämnden redan före statsbudgetens slutliga antagande vet vilket belopp som står till dess förfogande. För att nämnden ska ha möjlighet att fördela stödet i nära anslutning till ansökningstidens utgång, eller i vart fall före ansökningsårets utgång, bör ett bemyndigande från till regeringen inhämtas. anser vidare att om en ansökan kommit in senare än , men innan nämnden hunnit besluta om fördelning av grundstödet, bör det läggas i nämndens hand att avgöra om ansökan ska tas upp till prövning. Skälen för regeringens förslag: Ansökningsförfarandet för statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer kan jämföras med ansökningsförfarandet enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier (partistödslagen). En sådan ansökan ska göras hos . Ansökan ska vara skriftlig och bör göras före utgången av oktober. Nämnden har fastställt ett formulär för ansökan. Ansökan om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska vara egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för kvinnoorganisationen. I fråga om kvinnoorganisationer som är sammanslutningar inom politiska partier bör det vara det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör som, i egenskap av juridisk person, ansöker om och beviljas stödet. Ansökan för en sådan sammanslutning ska därför vara egenhändigt undertecknad av behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. Stöd får inte beviljas om en ansökan inte är egenhändigt undertecknad av behörig företrädare. Naturligtvis ska dock , som ett led i förvaltningsmyndigheternas allmänna serviceskyldighet, verka för att ansökan kompletteras om den skulle vara bristfällig. har föreslagit att om en ansökan kommit in senare än , men innan nämnden hunnit besluta om fördelning av grundstödet, bör det läggas i nämndens hand att avgöra om ansökan ska tas upp till prövning. Eftersom beslut om grundstöd inte kan fattas förrän det totala antalet kvinnoorganisationer som kan beviljas stöd för ett visst år är klarlagt, är det viktigt att ansökan om stöd görs i rätt tid. Regeringen instämmer dock i att det kan vara en lämplig ordning att en sent inkommen ansökan inte ovillkorligen avvisas, utan kan prövas i den mån det inte fördröjer handläggning. Bestämmelsen bör därför kompletteras med utgångspunkt i vad föreslagit. har vidare anfört att ett bemyndigande från till regeringen behövs för att nämnden ska kunna besluta om stödet i nära anslutning till ansökningstidens utgång. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 7 om konsekvenser. Handlingar som ska bifogas ansökan Regeringens förslag: För en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti ska kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Är organisationen inte skyldig att upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut fogas till ansökan. Är organisationen inte bokföringsskyldig enligt bokföringslagen ska en handling motsvarande ett årsbokslut fogas till ansökan. Om ansökan avser en sammanslutning inom ett politiskt parti ska partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i dessa avseenden. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon bestämmelse om att organisationer som inte är skyldiga att upprätta årsredovisning samt organisationer som inte är bokföringsskyldiga ska foga ett årsbokslut respektive en handling motsvarande ett årsbokslut till ansökan. Remissinstanserna: anser att det absoluta kravet på att till en ansökan ska fogas årsredovisning är för högt ställt. Saknar organisationen civilrättslig skyldighet att upprätta årsredovisning eller ett årsbokslut bör den, för att för att komma ifråga för stöd, vara skyldig att bifoga en ekonomisk redovisning motsvarande ett förenklat årsbokslut. anser vidare att kravet på att räkenskaperna ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor i och för sig är befogat. Om en auktoriserad eller godkänd revisor emellertid inte har utsetts och granskat räkenskaperna, saknar en sådan organisation varje möjlighet att beviljas stöd för . anser att problemet bör lösas genom en övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag: anvisades under anslaget för det särskilda statsbidraget till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. I regleringsbrevet ställs inga krav på att kvinnoorganisationerna eller riksdagspartierna ska redovisa hur medlen har använts. Medlen lämnas som ett rent stöd till organisationerna utan särskilda villkor. Det finns således en begränsad offentlig kontroll över hur medlen används och varken kvinnoorganisationerna eller de partier de är anslutna till detaljredovisar användningen i sina årsredovisningshandlingar.