prop · GY0319 · 2010-10-07 00:00:00 — Detta blir extra viktigt för de elever som inte kan åka hem . Elevhemmet bör framför allt rikta sig till eleverna på yrkesdansarut- bildningen och därmed förläggas till den ort där yrkesdansarutbildningen bedrivs. Eftersom även grundläggande dansarutbildning förväntas finnas på samma ort bör möjligheten till boende på hemmet omfatta även elever som går den utbildningen. På övriga orter bör boendet för elever i den förberedande dansarutbildningen, som inte är hemmahörande på utbild- ningsorten, liksom ordnas genom t.ex. inackordering. Regeringen avser att ge statsbidrag för driften av elevhemmet till den huvudman som anordnar yrkesdansarutbildningen. Huvudmannen för utbildningen bör även vara huvudman för elevhemmet. 12Kostnader för landstingsdrivna naturbruksprogram ska kunna ingå i underlaget för riksprislistan Regeringens förslag: Bemyndigandet att meddela föreskrifter om skyldighet för kommunen att lämna uppgifter om verksamheten som behövs för beslut om bidrag till fristående skolor i 29 kap. 26 § andra stycket i den nya skollagen ska utvidgas till att omfatta en sådan skyl- dighet även för landsting. Skälen för regeringens förslag: Bidraget till fristående gymnasie- skolor ska i första hand bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de program eller inriktningar kommunen själv erbjuder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 9 kap. 8 a § femte stycket skollagen (1985:1100) meddela föreskrifter om det belopp som elevens hem- kommun ska betala, om kommunen inte erbjuder det program eller den inriktning som eleven har antagits till. I den nya skollagen finns motsva- rande bestämmelser i 16 kap. 55 §. har bemyndigats att meddela föreskrifter om bidragsbeloppens storlek enligt den s.k. riks- prislistan (4 kap. 12 § första stycket förordningen [1996:1206] om fri- stående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet). Berörda kommuners budgeterade bidragsbelopp för de gymnasieprogram de er- bjuder ska ligga till grund för bidragsbeloppen. Landsting får erbjuda utbildning på sådana program som avser natur- bruk och omvårdnad. anordnar landstingen huvudsakligen natur- bruksprogram. I underlaget för riksprislistan ingår dock inte kost- naderna för landstingens naturbruksprogram. I genomsnitt innebär riksprislistan (SKOLFS 2010:4) att bidragsbeloppen per program minskas jämfört med riksprislistan . Regeringen gav i uppdrag (U2010/432/G) att analysera skillnaderna i fråga om bidragsbeloppen i rikspris- listan. skulle även beskriva konsekvenserna av att landsting- ens kostnader för naturbruksprogrammet inte ingår i underlaget för riksprislistan. I redovisningen av uppdraget (2010/2458/G) bedömde , på grundval av i särskild ordning insamlade uppgifter från 21 landstings- skolors budgeterade interkommunala ersättning , att konsekven- sen av att landstingens kostnader inte ingår i rikspriset för naturbruks- programmet är att grundbeloppet i riksprislistan för programmet blir lägre än om även landstingskostnaderna medtagits. framhöll vidare att ett rikspris som inkluderar landstingens kostnader kan beräknas på uppgifter som samlas in på samma villkor som kommunernas under- lag till riksprislistan. Verket föreslog därför att också landstingen ska lämna uppgifter om sina kostnader för naturbruksprogrammen inför fastställandet av riksprislistan. Representanter för landstingsskolorna har enligt redovis- ning ansett det möjligt att lämna uppgifter om budgeterad verksamhet inför fastställandet av riksprislistan. Kommuner och Landsting samt är positiva till att landstingskostnaderna ingår i underlaget. Regeringen delar uppfattningen att även kostnaderna för landstings- drivna utbildningar ska ingå i underlaget för fastställandet av rikspriset för naturbruksprogrammet. Bestämmelserna i skollagen (både den som tillämpas nu [1985:1100] och den nya [2010:800] som ska börja tillämpas ) medger dock inte att föreskriver att landstingen ska lämna de uppgifter som krävs, eftersom bemyndigandet enligt dess nuvarande utformning endast avser föreskrifter om skyldighet för kommuner att lämna uppgifter. Regeringen föreslår därför att be- stämmelsen i nya skollagen kompletteras så att uppgifter kan begäras in även från berörda landsting. I förordning bör ges rätt att meddela föreskrifter om skyl- Prop. 2010/11:19 dighet även för landstingen att lämna de uppgifter som behövs för att fastställa den s.k. riksprislistan för naturbruksprogrammet. Av sådana föreskrifter bör även framgå att landstingens budgeterade kostnader för naturbruksprogrammet ska ligga till grund för riksprislistan. avser regeringen att det utvidgade bemyndigandet bör användas för förordningsreglering avseende naturbruksprogrammet. Det hindrar dock inte att bemyndigandet senare kan komma att användas för andra utbildningar anordnade av landsting. 13 Beslut om vissa betyg Regeringens förslag: Betyg i gymnasieskolan ska kunna sättas i ämnen i samtliga de fall undervisning i grundskole- ämnen får förekomma i gymnasieskolan. Hänvisningen i 15 kap. 22 § andra stycket till 3 kap. 15 § ska ändras till 3 kap. 16 §. Skälen för regeringens förslag: En sökande till ett nationellt program som saknar godkänt betyg i engelska från men uppfyller övriga behörighetskrav ska ändå anses behörig om villkoren i 16 kap. 32 § skollagen är uppfyllda. Av 5 kap. gymnasieförordningen (1992:394) framgår att de elever som tagits emot till ett nationellt program med stöd av bestämmelsen ska erbjudas undervisning i engelska på grundskole- nivå. Dessa elever ska enligt regeringens uppfattning även kunna få betyg i grundskoleämnet engelska. För att bestämmelsen om betyg i 15 kap. 22 § ska vara heltäckande och kunna omfatta, förutom de kategorier som nämns , denna nya kategori av elever på nationella program föreslår regeringen att bestämmelsen ändras. Regler om vem som ska besluta om betyg framgår av 3 kap. 16 § skollagen medan 15 kap. 22 § samma lag behandlar hur betygssättningen i gymnasieskolan ska gå till. Av 15 kap. 22 § andra stycket samma lag framgår att regeringen får meddela föreskrifter om hur betygssättningen ska gå till och att föreskrifterna får innebära undantag från bestämmelsen om vem som beslutar om betyg. I stycket hänvisas felaktigt till be- stämmelsen i 3 kap. 15 §. Hänvisningen ska därför ändras till 3 kap. 16 §. 14Riksrekryterande utbildning enligt dagens bestämmelser Regeringens förslag: Om riksrekryterande utbildning som har beslu- tas enligt 5 kap. 9 § eller 14 § skollag i dess lydelse före påbörjas elevens andra läsår, ska beslutet upphöra att gälla . Skälen för regeringens förslag: införs enligt Prop. 2010/11:19 beslut en ny gymnasieskola i (prop. 2008/09:199, bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:18). Reformen innebär bland annat en ny struktur med 18 nationella program som leder fram till en högskoleför- beredande examen eller en yrkesexamen. Dagens specialutformade program ersätts av nationellt kvalitetssäkrade särskilda varianter. Liksom ska nationella program kunna vara riksrekryterande. Ändringarna i skollagen (1985:1100) trädde i kraft och ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter . För utbildning som påbörjas tidigare ska äldre bestämmelser alltjämt tillämpas. Enligt över- gångsbestämmelserna till skollagen avseende beslut om riksrekrytering ska beslut med stöd av 5 kap. 9 och 14 §§ upphöra att gälla (se lagen [2009:1039] om ändring i skollagen [1985:1100]). Detta innebär att elever som börjat i gymnasieskolan har kunnat antas till en riksrekryterande utbildning enligt nu gällande bestämmelser och att de kan fullfölja utbildningen enligt de bestämmelserna. De riksrekryterande utbildningarna börjar i regel elevens första läsår. Regeringen har efter beslut om ändringarna i skollagen upp- märksammats på att det finns några få riksrekryterande utbildningar som börjar elevernas andra läsår. Med dagens övergångsbestämmelse är det inte möjligt för sådana utbildningar att anta elever till årskurs 2 , då rätten att fullfölja en utbildning enligt äldre bestämmelser endast omfattar den som påbörjat utbildningen före . Regeringen anser att även de elever som påbörjar en riksrekryterande utbildning det andra läsåret ska få slutföra utbildningen enligt äldre be- stämmelser. Därför föreslås att en ny bestämmelse ska införas i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) som kompletterar den nämnda övergångsbestämmelsen. När det gäller de aktuella riksrekryte- rande utbildningarna som påbörjas det andra läsåret ska beslutet om riksrekrytering därför upphöra att gälla . 15 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Bestämmelserna om ändring i skollagen (2010:800) ska träda i kraft . Ändringen i 15 kap. 22 § första stycket skollagen (2010:800) ska dock tillämpas på utbild- ning som påbörjas efter . Ändringen i lagen (2010:801) om införande av skollagen ska träda i kraft . Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans kommenterar förslaget. Skälen för regeringens förslag: Propositionen Den nya skollagen för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165) med förslag till ny skollag har beslutats av (bet. 2009/10:UbU21, rskr. 2009/10:370). Den nya skollagen trädde i kraft men tillämpas på utbildning och annan verksamhet först , om inte annat följer av lagen om införande av skollagen. är lämpligt att de regler om ändring i skollagen (2010:800) om Prop. 2010/11:19 dansarutbildning som föreslås i denna proposition träder i kraft den 1 så att de kan tillämpas på den nya dansarutbildningen som avses starta . Någon särskild bestämmelse om när bemyndigandena som avser dansarutbildning ska börja tillämpas är, som Lagrådet påpekat, inte lämplig. Ändringen i 15 kap 22 § första stycket ska liksom övriga delar av den nya skollagen tillämpas på utbildning som påbörjas efter . Bestämmelsen om när tidigare fattade beslut om riksrekrytering ska upphöra att gälla ska träda i kraft . Det innebär att befintliga riksrekryterande utbildningar som börjar elevens andra läsår kommer att kunna fortsätta utan uppehåll. 16.1Ekonomiska konsekvenser för kommunerna Regeringen bedömer att antalet platser på yrkesdansarutbildningen bör minskas. Eftersom denna utbildning är dyrare än den genomsnittliga gymnasieutbildningen innebär detta en marginell minskning av kommunernas utgifter för gymnasieskolan. Det minskade platsantalet innebär också ett marginellt minskat åtagande för kommunalt stöd till resor och inackordering under antagandet att de elever som inte går på yrkesdansarutbildningen i lägre grad behöver sådant stöd. Eftersom ut- giftsminskningarna är marginella bör ingen justering av det allmänna statsbidraget till kommunerna göras. 16.2Ekonomiska konsekvenser för staten Statens kostnader för dansarutbildningen beräknas uppgå till när utbildningen är fullt utbyggd . Det är mer jämfört med kostnaden . I dessa kostnader är statsbidraget till huvudmännen samt kostnader för det sär- skilda organets verksamhet inkluderade. En engångskostnad för Statens skolverks utarbetande av kurs- och ämnesplaner 2010 beräknas uppgå till högst . Finansiering av ovanstående förslag sker genom omfördelning inom utgiftsområde 16. Den statsbidragsberättigade förberedande dansutbildningen och yrkes- dansarutbildningen får enbart anordnas av kommunala huvudmän. Enligt regeringens bedömning i denna proposition kan även fristående skolhuvudmän komma i fråga som anordnare, vilket då kan komma att innebära en något ökad kostnad för det statliga inackorderingstillägget. 17.1Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) Paragrafen, som i första stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om särskild utbildning i form av en förberedande dansarutbildning i , är ny. Införandet av den förberedande dansarutbildningen kräver att regeringen kan få meddela föreskrifter som inte ligger inom dess s.k. restkompetens. Vissa av dessa bestämmelser kan meddelas med stöd av andra bemyndiganden i lagen. En del av dessa kräver dock ett nytt bemyndigande. Det rör t.ex. kommunernas befogenhet att anordna dansarutbildning och regler om interkommunal ersättning och bidrag till fristående skolor. I andra stycket har med hänsyn till den s.k. formella lagkraftens princip angetts att föreskrifter om dansarutbildning, som regeringen meddelar i förordning, får avvika från bestämmelserna i skollagen. Utformningen av paragrafen har delvis anpassats till Lagrådets syn- punkter. Dock har i bemyndigandet inte uttryckligen angetts vilka föreskrifter som delegationen är avsedd att omfatta. Paragrafens innehåll behandlas i avsnitt 4. Paragrafen, som är ny, innehåller i första stycket ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om särskild utbildning i form av en yrkesdansarutbildning i gymnasieskolan. Införandet av den yrkesdansar- utbildningen kräver, liksom för den förberedande dansarutbildningen i , att regeringen kan få meddela föreskrifter som inte ligger inom dess s.k. restkompetens. Vissa av dessa bestämmelser kan med- delas med stöd av andra bemyndiganden i lagen. En del av dessa kräver dock ett nytt bemyndigande. Det rör t.ex. kommunernas befogenhet att anordna dansarutbildning och regler om interkommunal ersättning och bidrag till fristående skolor. I andra stycket har med hänsyn till den s.k. formella lagkraftens princip angetts att föreskrifter om dansarutbildning, som regeringen meddelar i förordning, får avvika från bestämmelserna i skollagen. Utformningen av paragrafen har delvis anpassats till Lagrådets synpunkter. Dock har i bemyndigandet inte uttryckligen angetts vilka föreskrifter som delegationen är avsedd att omfatta. Paragrafens innehåll behandlas i avsnitt 4. Paragrafens första stycke har ändrats så att betyg ska kunna sättas i ämnen i alla de fall undervisning i ämnen får förekomma i gymnasieskolan. föreskrevs i bestämmelsen att betygssättning i ämnen fick ske vid utbildning på introduk- tionsprogram. Det kommer att framgå av förordning i vilka fall det i gymnasieskolan är möjligt att läsa kurser i ämnen. I paragrafens andra stycke har en felaktig hänvisning rättats till. Paragrafens innehåll behandlas i avsnitt 13. I paragrafens andra stycke har landsting lagts till. Det innebär att före- skrifter kan meddelas om skyldighet även för landsting att lämna upp- gifter om verksamheten i de avseenden som anges i paragrafen. Paragrafens innehåll behandlas i avsnitt 12. Det är lämpligt att reglerna om ändring i skollagen (2010:800) som avser dansarutbildning träder i kraft så att de kan tillämpas på den nya dansarutbildningen som avses starta . Reglerna om viss betygssättning, skyldighet för landsting att lämna upp- gifter som behövs för beslut om bidrag till fristående skolor och ändringen av övergångsbestämmelsen till gamla skollagen (1985:1100) rörande beslut om riksrekrytering bör träda i kraft . Bestämmelserna i 15 kap. 22 § första stycket avseende viss betygsätt- ning ska, i likhet med vad som gäller för den nya skollagen i övrigt, tillämpas på utbildning som påbörjas efter . 17.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) Beslut om riksrekryterande utbildningar enligt skollag i dess lydelse före upphör enligt den nu aktuella övergångsbe- stämmelsen (se lagen [2009:1039] om ändring i skol- lagen [1985:1100]). Den nu föreslagna bestämmelsen innebär att sådana riksrekryterande utbildningar som påbörjas elevens andra läsår kan ta emot elever som påbörjat sin gymnasieutbildning före och att eleverna kan slutföra sin utbildning på en sådan riksrekryterande utbildning. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 14. Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Ta klass (SOU 2009:27) Enligt direktiven omfattar uppdraget att utreda förutsättningarna för en svensk yrkesdansarutbildning med inriktning på klassisk dans. Utbild- ningen ska ha sådan kvalitet att eleverna blir anställningsbara i och internationellt. Utredningen ska belysa om utbildningen håller samma nivå som motsvarande utbildning i andra länder. Om så inte är fallet ska utredningen belysa om resurstilldelningen är tillräcklig eller om eventuella brister har andra orsaker. Betänkandet inleds med en beskrivning av nu rådande förhållanden och gällande bestämmelser. I tre avsnitt redovisas dels debatten om den svenska dansarutbildningen och synpunkter som framförts direkt till utredningen vid en rad möten och överläggningar, dels de möjligheter och begränsningar som gällande reglering av den kommunala grund- skolan och gymnasieskolan skapar för utbildningen inom dansområdet, dels också hur motsvarande utbildning organiserats vid ett antal skolor i andra länder. Sammantagna ger dessa beskrivningar en tydlig bild av bristerna i den svenska utbildningen till yrkesdansare inom klassisk och modern dans, som de ger vägledning när det gäller att finna lösningar. Till bakgrunds- och problembeskrivningen fogas en redovisning dels av arbetsmarknaden för yrkesdansare, dels av sambanden mellan dansar- utbildningen och kulturpolitiken. Inte minst de internationella jämförelserna leder till slutsatsen att dansar- utbildningen måste vara en elitutbildning för att bli konkurrenskraftig Det innebär, att den gängse principen i svensk skola, att den som antagits till en yrkesutbildning också ska ges stöd att efter sina förutsättningar fullfölja den, inte är rimlig att tillämpa. som vid vissa givna åldrar nått en på förhand angiven färdighetsnivå bör få fortsätta utbildningen. Det måste stå helt klart för både föräldrar och elever, att denna utbildning endast vänder sig till dem, som har som mål att verka som yrkesdansare på internationell elitnivå. Detta principiella ställningstagande är vägledande för övriga förslag och bedömningar i betänkandet. Är man inte beredd att godta ett sådant synsätt, återstår alternativet att inte bedriva någon yrkesdansarutbildning I stället kan man köpa utbildningsplatser vid någon eller några ledande institutioner i andra länder för det fåtal svenska ungdomar, som både har intresse av och förutsättningar för att dansa balett på elitnivå. 2010/11:19 Behovet av dansare inom detta område i skulle dessutom såväl Bilaga 1 kvantitativt som kvalitativt kunna tillgodoses genom rekrytering från De utbildnings- och kulturpolitiska förlusterna av att av- veckla utbildningen i skulle dock vara kännbara. Utredningen har utgått ifrån att tidigare riksdagsbeslut om att i huvudsak ska vara självförsörjande på dansare fortfarande ska gälla. Utredningen har kunnat identifiera några faktorer som i hög grad bidrar till den bristande kvalitén på den svenska dansarutbildningen. Dansarutbildningen inordnades 1981 i och gymnasie- skolan varvid begränsad hänsyn togs till utbildningens särart. De lösningar som valdes var kompromisser på skolans villkor. Med reform följde ett kommunalt huvudmannaskap, kommunala prioriteringar och därmed stora skillnader mellan utbild- ningsorterna och anpassning till den kommunala skolenhet där verk- samheten bedrivs. Resursbrist i förening med skollagens reglering bl.a. av lärartjänster har återverkat negativt på undervisningens kvalitet. De lösningar som föreslås bygger på tanken att dansarutbildningen ska skiljas ut från och gymnasieskolan samt att staten tar över huvudmannaskapet. Dansarskolan föreslås bli en ny skolform i det offentliga skolväsendet, som i sin helhet finansieras av staten. Den ska utgöra ett vertikalt integrerat alternativ till årskurser 49 och gymnasieskolan. Elever på grundskolenivå ska fullgöra sin skolplikt i dansarskolan och ska väsentligen följa samma kursplaner som gäller i . De avvikelser som gäller för den förberedande dansutbildningen föreslås bli överförda till dansarskolan. Därutöver föreslås bl.a. att skol- året ska kunna förlängas till och att lärarna i dans inte ska omfattas av skollagens föreskrifter om lärare. Den nya myndighet som ska ansvara för den förberedande dansarut- bildningen och yrkesdansarutbildningen föreslås, för att skapa utrymme för undervisning i dans, heta Dansarskolan. Undervisningen avses dock bedrivas under namnet Kungliga . Yrkesdansarutbildningen på gymnasial nivå ska fokusera på dansen, men alla elever som fullföljer utbildningen ska liksom få en teoretisk grund som ger grundläggande högskolebehörighet och möjlig- het att läsa motsvarigheten till ett utökat program. De ska få examen från Dansarskolan och förutsätts mot bakgrund av högskolans uppdrag att validera reell kompetens bli likabehandlade vid ansökan till högskolan. Även här avses skolåret kunna förlängas och lärarna i dans kunna an- ställas efter en fri meritvärdering och . Den allmänna värdegrunden i läroplanerna ska gälla även för dansarskolan. Man måste emellertid beakta, att utbildningsmålet och därmed utbildningens innehåll är hårt styrt av en internationell standard. detta avseende skiljer den sig emellertid inte från en del andra yrkesut- bildningar. Även om utbildningen med nödvändighet ofta har mästar/lärlingkaraktär, måste respekten för elevens integritet och rättig- heter upprätthållas. Utbildningen vid dansarskolan ska utformas med syfte att utbilda dansare för den klassiska balettrepertoaren och dansare inom modern dans. Eleverna förutses bli verksamma såväl inom de offentliga institu- tionerna som utanför dessa, i kompanier och fristående grupper, som arbetar med dansen som konstform. Genom utbildningen ska deltagarna få en god grund för fortsatt utveckling också inom andra sceniska dans- former. Utbildningen ska emellertid inte utformas eller dimensioneras med utgångspunkt i behoven av dansare inom t.ex. musikaler, operetter och populärmusik. Fokus ska ligga på den klassiska baletten och på modern dans, som har den klassiska tekniken som en väsentlig grund. Utbildningen bör således omfatta såväl klassisk balett som modern dans. Båda inriktningarna ska ha samma vikt utan över- eller underordning. Elevernas förutsättningar, intresse och egna val ska avgöra fördelningen mellan dansformerna av successivt ökande delar av utbildningstiden. Syftet med utbildningen på grundskolenivå ska vara att erbjuda eleverna utbildning och träning för att grundlägga och utveckla färdig- heter som behövs för att efter ytterligare utbildning kunna dansa klassisk balett samt modern dans på professionell nivå. Målet med den förbere- dande dansarutbildningen är att de elever som fullföljer utbildningen ska vara rustade att fortsätta sin dansarutbildning på avancerad yrkesnivå. Utbildningen på gymnasial nivå har som syfte att erbjuda eleverna en yrkesutbildning i klassisk balett och modern dans. Målet för yrkes- dansarutbildningen är att den elev som fullföljer utbildningen ska kunna uppvisa färdigheter inom klassisk balett eller modern dans, som gör att eleven står sig i internationell konkurrens och är anställningsbar. Inom yrkesutbildningen betonas ofta betydelsen av att tillägna sig yrkeskunnande på en arbetsplats. För dansarutbildningens del innebär detta, att ett nära samarbete med ett eller helst flera danskompanier, som ger eleverna tillfälle att träna och dansa med yrkesverksamma dansare, i hög grad skulle främja progressionen i elevernas yrkeskunnande. An- svaret för att en svensk yrkesdansarutbildning blir internationellt konkurrenskraftig delas därför av danskompanierna, som måste erbjuda möjligheter till arbetsplatsförlagt lärande för eleverna i dansarskolan. Förslag förs fram om att elever, som är tillräckligt kvalificerade, ska kunna genomföra huvuddelen av den sista årskursen vid Kungliga baletten, vid eller andra ensembler som är intresserade av att medverka. Mot bakgrund av den begränsade arbetsmarknaden för yrkesdansare inom klassisk och modern dans samt möjligheterna att fylla klasserna med kvalificerade elever föreslås antalet utbildningsplatser på gymnasial nivå minskas från 90 till 66. Antalet utbildningsplatser på grundskolenivå i , och föreslås vara oförändrat 280. Avveck- lingen av utbildningen i fullföljs.