prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — En sådan bestämmelse som föreslår skulle i vissa fall leda till att uppgifter om personer som utvisats skulle bevaras betydligt längre än uppgifter om andra dömda personer. Uppgifter om en person som utvisas på livstid skulle kunna bevaras så länge personen lever. Att bevaka hur länge utvisade personer lever torde för det första medföra praktiska svårigheter för polisen. För det andra kan det ifråga- sättas om intresset av att säkerställa att beslutet inte överträds uppväger det integritetsintrång som det innebär för personen att hans uppgifter bevaras. I bedömningen måste även vägas in om efterlevnaden av återre- seförbudet kan säkerställas på något annat sätt. I sammanhanget är det värt att notera att uppgifter om att en person ska nekas tillträde till Schengenområdet registreras i Schengens informationssystem. Mot den bakgrunden bör den av förslagna förändringen inte genomföras utan att frågan utreds närmare, vilket inte är möjligt inom ramen för detta lagstiftningsärende. Som föreslår bör det införas en särskild gallringsbe- stämmelse för uppgifter som registreras inom ramen för det internatio- nella samarbetet. Det är lämpligt att gallringsfristen knyts till ändamålet med behandlingen. Om en person har efterlysts av , bör uppgif- terna exempelvis gallras när personen i fråga har påträffats. Någon sär- skild gallringsfrist för försvunna personer, som också föreslår, bör däremot inte införas, eftersom sådan behandling bara kan förekomma inom ramen för det internationella samarbetet och därmed omfattas av nyssnämnda gallringsbestämmelse. Varken eller promemorian berör frågan om be- handling av fingeravtryck från oidentifierade personer, dvs. spår från brottsplatser. Regeringen föreslår att behandlingen av sådana fingerav- tryck uttryckligen regleras i den nya lagen efter mönster av vad som gäller för oidentifierade DNA-spår. Gallringen av oidentifierade finger- avtryck bör göras efter samma principer som gäller för gallring av oidentifierade DNA-spår. Det innebär att fingeravtryck från oidentifie- rade personer enligt huvudregeln bör gallras senast efter regi- streringen. Som tidigare nämnts föreslår regeringen i en proposition att vissa brott ska undantas från preskription och i samband härmed föreslås ändrade gallringsregler för spårregistret med DNA-profiler. Det finns enligt rege- ringens mening ett motsvarande behov av att kunna bevara sådana fin- geravtryck som har tagits fram under en utredning av ett brott som undantas från preskription och som inte hänför sig till en identifierbar person. De brott som avses är mord, dråp, folkmord, terroristbrott som begåtts genom mord eller dråp och försök till sådana brott samt grovt folkrättsbrott. Fingeravtryck som har tagits fram under utredning av nu nämnda brott bör gallras senast efter registreringen. Den nuvarande lagstiftningen anger inte någon bestämd tidpunkt för gallring av uppgifter om personer som har lämnat fingeravtryck med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll. Av integritetsskäl bör det finnas en i lagen angiven tidpunkt för när uppgifterna senast ska gallras. avvägning mellan verksamhetsintressen och integritetsintressen framstår Prop. 2009/10:85 som en rimlig gallringsfrist. har tidigare föreslagit att det införs en möjlighet att före- skriva om undantag från gallring av samtliga uppgifter som behandlas i fingeravtrycks- eller signalementsregister. ställer sig bakom förslag och menar att fingeravtryck i vart fall bör kunna få bevaras för vetenskapliga ändamål. När det gäller det stora flertalet uppgifter som behandlas i polisens brottsbekämpande verksam- het väger intresset av att bevara uppgifter för historiska, vetenskapliga och statistiska ändamål tillräckligt tungt för att motivera att det skapas en möjlighet att meddela föreskrifter om ett sådant undantag som Riksarki- vet har förordat, men i fråga om uppgifter i register över DNA-profiler görs den motsatta bedömningen. I promemorian ifrågasätts om behovet av att bevara uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål är särskilt stort, efter- som uppgifterna främst utgör identifieringsuppgifter och inte berättar mycket om vår samtid. Enligt promemorian får integritetsintressena anses väga tyngre. Mot bakgrund bl.a. av de skäl som framför bör det dock finnas en möjlighet för regeringen, eller för annan myndighet efter delegation av regeringen, att meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna om gallring. I avsnitt 12.3 behandlas frågor om direktåtkomst till registren och i av- snitt 12.4 möjligheten att lämna ut uppgifter på medium för automati- serad behandling. I avsnitt 13 behandlas frågor om sekretess. Regeringens förslag: får behandla uppgifter i pen- ningtvättsregister för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet 1.där penningtvätt är ett led för att dölja av brott eller brottslig verksamhet, eller 2.som innefattar finansiering av terrorism. Uppgifterna i penningtvättsregister ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer har, trots gallringsbestämmelsen, möjlighet att meddela före- skrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Utredningen lämnar inte något förslag i detta avseende. Remissinstanserna har inte berört frågan. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inget att an- föra mot promemorians förslag. regler för möjligheten att behandla personuppgifter i penningtvättsregis- anser att myndigheten bör ges direktåtkomst till uppgifterna i penningtvättsregister. anser att det finns ett behov av lagstöd för informationsutbyte mellan brotts- bekämpande verksamhet och Finanspolisen. Verket utgår från att det kommer att finnas möjligheter till informationsutbyte, även i form av direktåtkomst, till gemensamt tillgängliga uppgifter som behandlas av Finanspolisen utanför penningtvättsregister. Skälen för regeringens förslag: trädde lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism i kraft. Genom lagen, som ersatte lagen (1993:768) om åtgärder mot penning- tvätt, genomförs det tredje penningtvättsdirektivet (2005/60/EG). Med penningtvätt avses enligt 1 kap. 5 § 6 lagen om åtgärder mot pen- ningtvätt och finansiering av terrorism sådana åtgärder med brottsligt förvärvad egendom som kan medföra att egendomens samband med brott döljs, att den brottslige får möjlighet att undandra sig rättsliga påföljder eller att återskaffandet av egendomen försvåras, samt sådana åtgärder som innefattar förfogande över och förvärv, innehav och brukande av egendomen. Med penningtvätt avses även sådana åtgärder med annan egendom än som nämnts, om åtgärderna är ägnade att dölja att någon har berikat sig genom brottslig gärning. De förfaranden som enligt lagen utgör penningtvätt är straffbelagda i 9 kap. 67 a §§ som häleri eller penninghäleri. Med finansiering av terrorism avses enligt 1 kap. 5 § 4 lagen om åtgär- der mot penningtvätt och finansiering av terrorism insamling, tillhanda- hållande eller mottagande av tillgångar i syfte att de ska användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå sådan brotts- lighet som avses i 2 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Sistnämnda lag innehåller straff- rättsliga bestämmelser som genomför konventionen om bekämpande av finansiering av terrorism (SÖ 2002:44). Verksamhetsutövare som omfattas av lagen om åtgärder mot penning- tvätt och finansiering av terrorism är enligt 3 kap. 1 § samma lag skyl- diga att granska ekonomiska transaktioner för att kunna upptäcka sådana transaktioner som verksamhetsutövaren misstänker eller har skälig grund att misstänka utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Om misstanken kvarstår efter närmare analys, ska uppgifter om alla om- ständigheter som kan tyda på penningtvätt eller finansiering av terrorism utan dröjsmål lämnas till . Vidare ska, enligt 3 kap. 6 § samma lag, en tillsynsmyndighet som vid en inspektion eller på annat sätt upptäcker en omständighet som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansiering av terrorism, underrätta Rikspolis- styrelsen om detta. Inom är en särskild enhet, Finans- polisen, ansvarig för hanteringen av sådana uppgifter som lämnas enligt lagen. Finanspolisen ska alltså ta emot uppgifter som kan tyda på pen- ningtvätt eller finansiering av terrorism. De uppgifter som Finanspolisen tar emot av anmälningspliktiga organ behandlas i ett särskilt analys- och spaningsregister (se bilaga 6). När Finanspolisen tar emot en uppgift är det inte klarlagt om den transaktion som uppgiften avser över huvud taget utgör brott eller brottslig verksam- het. Även om sådana uppgifter i och för sig torde rymmas inom lagens allmänna ändamål i 2 kap. 7 och 9 §§, har de inte alltid det nödvändiga sambandet med konkreta brott eller med brottslig verksamhet som krävs för att få göra uppgifterna gemensamt tillgängliga. Det kan ibland krävas omfattande bearbetning av de anmälda uppgifterna innan transaktionerna kan knytas till brott eller brottslig verksamhet. Mot bakgrund härav bör det införas särskilda bestämmelser för den behandling som Finanspolisen utför i detta avseende. Inom ramen för arbetet med att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism tar Finanspolisen även emot uppgifter om misstänkta trans- aktioner från motsvarande enheter vid utländska myndigheter. Vidare tar Finanspolisen emot underrättelseinformation från övriga polisen och andra myndigheter samt uppgifter i anmälningar och tips från allmänhe- ten. Den nya lagen bör ge stöd även för sådan behandling. Som föreslås i promemorian bör det således i den nya lagen finnas be- stämmelser som ger möjlighet att behandla uppgifter i särskilda register för att förebygga, förhindra och upptäcka dels brottslig verksamhet där penningtvätt utgör ett led för att dölja av brott eller brottslig verksamhet, dels brottslig verksamhet som innefattar finan- siering av terrorism. Sådana register bör lämpligen benämnas penning- tvättsregister. Vid tjänstgör ca 15 personer och det är endast dessa som har åtkomst till uppgifterna i penningtvättsregister. har under hand uppgett att det även kom- mer att vara endast ett mindre antal personer inom polisen som behöver ha tillgång till uppgifterna för att kunna utföra sina arbetsuppgifter. Med hänsyn till detta behövs det inte några bestämmelser om särskilda upplysningar eller om sökbegränsningar för uppgifter som behandlas i penningtvättsregister. Som föreslås i promemorian bör det införas en särskild bestämmelse om gallring. I lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism föreskrivs att en verksamhetsutövare ska bevara vissa hand- lingar och uppgifter (2 kap. 13 §). Syftet med bestäm- melsen är att verksamhetsutövaren ska bevara uppgifter som har bety- delse för kontrollen av misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism . En särskild gallringsregel som tar hänsyn till denna bestämmelse bör tas in i den nya lagen. Uppgifter i penningtvätts- register bör därför gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om att uppgifter trots gallringsbestämmelsen ska bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. En mot- svarande reglering föreslås för behandling av uppgifter för liknande ändamål i andra delar av lagen, nämligen för att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet. Det finns inte skäl att föreslå någon annan lösning för den behandling som sker med anledning av misstänkt pen- ningtvätt eller finansiering av terrorism. anför att myndigheten behöver direktåtkomst till uppgifter i penningtvättsregister. Som framgår av avsnitt 12.3.3 är uppgifterna i penningtvättsregister av sådan art att andra myndigheter inte bör kunna få direktåtkomst till ett sådant register. I avsnitt 12.4 be- handlas möjligheten att lämna ut uppgifter ur ett sådant register på medium för automatiserad behandling. Att direktåtkomst inte tillåts hindrar dock inte att Finanspolisen lämnar Prop. 2009/10:85 information som finns i penningtvättsregister till andra brottsbekämpande myndigheter på annat sätt. Det hindrar inte heller att annan information än sådan som finns i penningtvättsregister lämnas ut till andra brottsbe- kämpande myndigheter genom direktåtkomst eller på annat sätt. Skatte- verket pekar på att det finns ett behov av lagstöd för sådant informations- utbyte. I avsnitt 7.6 redogörs för de bestämmelser i den föreslagna lagen som möjliggör sådant informationsutbyte. Regeringens förslag: får behandla uppgifter i ett internationellt register, om det behövs för att ta emot och besvara ärenden som rör internationellt polissamarbete eller att bistå andra myndigheter i kontakter angående internationellt straffrättsligt samar- Detsamma ska gälla om uppgifter måste behandlas för att en svensk begäran om internationellt samarbete eller om rättslig hjälp ska Även vissa andra ärenden, som enligt en internationell överenskommelse ska handläggas av polisen, får behandlas i registret. Uppgifter i registret ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då ärendet i vilket uppgifterna behandlades avslutades. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har, trots gallringsbestämmelsen, möjlighet att meddela föreskrifter om att upp- gifter får bevaras för historiska, statistiska eller veten- Utredningen behandlar inte frågan om ett särskilt register för interna- Remissinstanserna har inte framfört några synpunkter i ämnet. Promemorian innehåller inte något förslag om ett särskilt register för Remissinstanserna: framhåller att det finns påtag- liga problem med den föreslagna lagstiftningen när det gäller det doku- ment- och ärendehanteringssystem (DAR II) som används för ärenden om internationella frågor vid . Ett problem är att både personuppgiftslagen och den föreslagna nya lagen ska gälla för DAR II, eftersom det förekommer viss ärendehantering som ligger vid sidan av brottsbekämpningen som exempelvis konsulära ärenden och ärenden som rör dödsfall i utlandet. Andra problem är förslagen om sök- begränsningar och gallring. Skälen för regeringens förslag Handläggningen av internationella ärenden har huvudansvaret för polisens internationella kon- (i fortsättningen kallad internationella enheten) är nationell kontaktpunkt för samarbetet enligt ett flertal internationella överenskommelser. nationella enheten, som består av cirka 80 personer, fungerar som kon- taktpunkt både när det gäller samarbetet med och det europeiska samarbetet inom Europol. I egenskap av kontaktpunkt tar enheten emot förfrågningar från och Europol och från andra stater som deltar i polissamarbetet. Förfrågningarna kan exempelvis gälla uppgifter ur be- lastningsregistret och misstankeregistret. kan förfrågningarna besvaras direkt, t.ex. genom en registerslagning. I andra fall vidarebe- fordrar enheten frågan till en lokal polismyndighet, åklagare eller annan som frågan riktar sig till. I vissa fall begärs en konkret åtgärd, t.ex. förhör med eller delgivning av en viss person. Sådana framställningar vidarebe- fordras på motsvarande sätt. Svaren och resultaten av begärda åtgärder förmedlas samma väg, dvs. de går via den internationella enheten till den som har ställt frågan eller begärt hjälp med viss åtgärd. Den internationella enheten fungerar också som mottagare och för- medlare av underrättelseinformation framför allt till och från Europol. Vid internationella enheten finns det svenska Sirenekontoret. Detta an- svarar för kontakterna inom och för hanteringen av den svenska delen av (). Enheten fun- gerar som kontaktpunkt när överlämnande enligt den europeiska arreste- ringsordern aktualiseras, eftersom efterlysning i de fallen kan göras genom SIS. SIS är ett efterlysnings- och spaningshjälpmedel för polis- samarbetet inom EU. , och deltar också i detta samarbete. Registret beskrivs närmare i lagrådsremissen SIS II en andra generation av Schengens informationssystem. I lagrådsremissen föreslås att betydligt fler uppgifter får registreras i SIS, bl.a. det som kallas tilläggsinformation. Som redovisats i avsnitt 6.3 ligger behandling i utanför tillämpningsområdet för den nya lagen. Den be- handling av uppgifter inom ramen för som inte avser registrering i SIS omfattas dock. Enheten är också nationell kontaktpunkt vid informationsutbyte enligt förordningen (2008:1396) om förenklat uppgiftsutbyte mellan brottsbe- kämpande myndigheter inom EU och för visst annat EU-samarbete. har en utredare föreslagit att ska utses till kontaktpunkt för den polissamverkan som ska äga rum med stöd av Prümrådsbeslutet (Ds 2009:8 s. 142). Avsikten är att lägga även denna uppgift på den internationella enheten. Enheten förmedlar även förfrågningar från den svenska polisen till stater utanför samt till Europol och . Samarbetet inom sker huvudsakligen genom direktkontakt mellan berörda myn- digheter. I viss utsträckning bistår enheten även åklagare och andra brottsbekämpande myndigheter med internationella kontakter i brott- målsfrågor. Man bistår också vissa andra myndigheter, som Migrations- verket, i frågor med anknytning till den polisiära verksamheten. Ett huvudskäl till att den internationella enheten fungerar som nationell kontaktpunkt i så många olika sammanhang är att enheten är bemannad dygnet runt, vilket inte sällan ställs som krav i internationella överens- kommelser om polissamarbete. Den internationella enheten hanterar ett mycket stort antal ärenden år- ligen. Dessa hanteras i ett dokument- och ärendehanteringssystem be- nämnt DAR II (se bilaga 6). uppger att det inkom drygt 43 000 elektroniska meddelanden (här kallade ären- den) till enheten via kommunikationssystem I 24/7. 6 000 ärenden skickades till . Till Sirenekontoret inkom cirka 44 000 ärenden, medan drygt 5 000 ärenden skickades från kontoret. Utöver vad som har redovisats ovan skapades cirka 30 000 nya ärenden i DAR II under . DAR II används för diarieföring och i princip all hantering av dokument och ärenden vid den internationella enheten. Enligt händer det att förfrågningar från utlandet om samma sak ställs via olika kanaler, exempelvis och Schengen. Då är det enligt styrelsen viktigt att kunna koppla samman förfrågning- arna och behandla dessa och på ett enhetligt sätt. Ett särskilt register behövs Det polisiära samarbetet, särskilt inom EU, utvecklas snabbt. Det ställs i allt större utsträckning krav på korta handläggningstider och effektivt informationsutbyte. Som exempel kan nämnas kraven i flera överens- kommelser på att en nationell kontaktpunkt ska finnas tillgänglig dygnet runt, året om. Som framgått ovan fullgör den internationella enheten, som en del av , den uppgiften. För att kontaktpunkten ska kunna fungera effektivt krävs det ett bra verksamhetsstöd. Detta verksamhetsstöd måste, inte minst med tanke på det stora ärendeflödet, anpassas till enhetens speciella uppgifter. Den internationella enheten fungerar i huvudsak som knutpunkt när det gäller såväl förfrågningar från svenska myndigheter som förfrågningar till svenska myndigheter. Däremot sysslar man inte med vare sig underrättelsearbete eller annan direkt brottsbekämpande verksamhet. Det bör också framhållas att verksamheten vid internationella enheten ofta avser allmänna förfrågningar eller allmän information om det svenska rättssystemet som inte direkt kan hänföras till ett visst brott eller viss brottslig verksamhet. Verksamheten innefattar också i stor utsträck- ning mottagande av information som sänds till samtliga stater som deltar i Interpol- eller Europolsamarbetet och som inte sällan helt saknar bety- delse för den svenska polisen. förekommer personuppgifter frekvent i informationsflödet. Uppgifterna i internationella ärenden behöver vara tillgängliga för ett flertal personer, med tanke på de ökande kraven på att förfrågningar ska besvaras snabbt (i vissa fall eller ännu snabbare). Så korta svarstider innebär att var och en inom enheten måste kunna ta över handläggningen av ett ärende från någon annan. Uppgifterna måste såle- des vara gemensamt tillgängliga. Mot denna bakgrund fungerar, som påpekar, vissa av bestämmelserna i promemorians förslag mindre väl för den verksam- het som förekommer vid den internationella enheten. Detta gäller bl.a. bestämmelserna om sökbegränsningar och gallring. Det krävs därför en särlösning för att tillgodose de krav som handläggningen av internatio- nella ärenden ställer. I den nya lagen bör det tas in bestämmelser som ger möjlighet att behandla uppgifter i ett särskilt register över internationella ärenden, det internationella registret. Huvudändamålet med detta bör vara att stödja uppgift som avsändare och mottagare av information i det polisiära samarbetet avseende brottsbekämpning. lerna måste utformas så att internationella förpliktelser kan uppfyllas. Det förhållandet att enheten tar emot olika typer av internatio- nella uppgifter innebär att det kan röra sig såväl om uppgifter om brott som underrättelseinformation. Det måste därför vara möjligt att behandla alla inkommande uppgifter i registret, oavsett vilken karaktär dessa har. All fortsatt behandling, t.ex. analys av mottagen underrättelseinformation eller utredning av ett påstått brott, ska göras utanför registret. Däremot får uppgifter om resultatet, t.ex. ett förhörsprotokoll eller resultatet av en viss analys, behandlas i registret som ett led i återredovisningen till den stat som har begärt åtgärden eller initierat förfrågan. Som nämnts bistår också andra myndigheter inom rättsväsendet i frågor som rör straffrättsligt samarbete framför allt utanför EU-området, t.ex. förmedlar kontakter med utländska polismyn- digheter. Man hjälper också åklagare och domstolar i enskilda ärenden med exempelvis att få sakuppgifter kontrollerade, adressuppgifter till personer som ska höras eller handlingar delgivna. fungerar också i vissa särskilda fall som en länk i förhållande till och andra svenska myndigheter, även om det primärt inte finns någon misstanke om brott. Detta gäller bl.a. vid dödsfall utomlands och om en utländsk myndighet begär bråds- kande hjälp med att t.ex. identifiera personer som fallit offer för olyckor. De nu aktuella ärendena utgör en mycket liten andel av verksamheten. Vidare hanterar den internationella enheten information om personer som har försvunnit utomlands (och som kan ha fallit offer för brott) och upp- gifter om oidentifierade kroppar som har påträffats utomlands. Ända- målen med registret bör även omfatta behandlingen av sådana internatio- nella ärenden. Detta ligger i linje med att det tidigare förslagits att upp- gifter om att personer har anmälts som försvunna ska kunna behandlas med stöd av lagen och att DNA- och fingeravtrycksregister får användas för identifiering även i vissa andra fall än vid brottsbekämpning. I avsnitt 9.6 berörs i korthet behovet av att kunna behandla DNA-pro- filer i det internationella registret. När det informationsutbyte som krävs enligt Prümrådsbeslutet är fullt utbyggt ska referensuppgifter avseende DNA-profiler kunna utbytas automatiskt mellan medlemsstaterna inom EU. Informationsutbytet ska gå via en nationell kontaktpunkt, som före- slås bli den internationella enheten vid . Det bör dock framhållas att det informationsutbytet främst avser förmedling av refe- rensuppgifter som inte avslöjar identiteten hos den som DNA-profilen tillhör. Det förekommer även utbyte av DNA-profiler med andra stater än de som deltar i Prümsamarbetet. Mot den bakgrunden finns det behov av att kunna behandla DNA-profiler i det internationella registret.