prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser och de övriga ändringarna till följd av det förslaget föreslås träda i kraft . Be- stämmelserna i den nya lagen ska, på motsvarande sätt som gällde vid tillkomsten av LUF, tillämpas även i fråga om tidigare anställda i ut- landsstyrkan som skadats efter utgången av 1992. Ersättning enligt 17 § andra stycket den nya lagen för kostnader som uppkommit av annan anledning än i samband med att en försvarsmaktsanställd skadats så svårt att sjukhusvård krävs eller förolyckats ska utges endast om kostnaderna uppkommit efter den nya lagens ikraftträdande. Såsom konstaterats i avsnitt 5.4 finns det anledning att låta tillämpas även fortsättningsvis i fråga om Polisens utlandsstyrka. En övergångsbe- stämmelse om att så är fallet föreslås därför. Regeringen redovisar i denna proposition en rad förslag och andra åtgär- der för att utveckla veteransoldatpolitiken. Förslagen och inriktningen i övrigt har sin grund i bl.a. slutbetänkande och remissinstansernas yttranden. Regeringen vill inledningsvis erinra om att en del av Veteransoldatut- redningens förslag har blivit inaktuella genom olika beslut av eller regeringen. beslut om en ny inriktning av försvaret är ett sådant beslut (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Det beslutet innebär att den framtida insatsorganisa- tionen huvudsakligen ska bestå av stående och kontrakterade förband. Utlandsstyrkan upphör som särskilt begrepp. Ett annat sådant beslut är utredningen om personalförsörjning för det reformerade försvaret (dir. 2009:58) som regeringen tillsatte . Utredningen ska se över och föreslå de åtgärder som behövs för att kunna anpassa Försvarsmak- tens personalförsörjning till myndighetens nya uppgifter och behov. I flera fall är förslagen och inriktningen i denna proposition av princi- piell karaktär. De avser åtgärder som enligt regeringens bedömning inte påverkar kostnaderna för staten. En del andra åtgärder kan dock leda till vissa initiala merkostnader. Dessa åtgärder bör emellertid i ett senare skede medföra lägre kostnader. pekade i sitt betänkande på att en förbättrad rekryteringsprocess kan medföra ökade kostnader. Detta skulle enligt utredningen kunna leda till en utgiftsökning om till ca . Ökningen skulle bero på fler intervjukurser för chefer, fördjupade intervjuer av sökande, tester m.m. bedömde utredningen att åtgärderna skulle medföra färre avhopp eller uppsägning- ar med bl.a. kostsamma vakansrekryteringar eller högre kostnader i upp- följningsarbetet som följd. Genom den nya inriktningen av försvaret med stående och kontrakterade förband som ska kunna tjänstgöra både natio- nellt och internationellt kommer den nuvarande rekryteringen till ut- landsstyrkan inför en insats på viss sikt att upphöra. Regeringen bedömer dock att intill dess det nya personalförsörjningssystemet är infört fullt ut kommer i viss utsträckning särskild rekrytering att behöva göras inför en specifik insats. Regeringen bedömer vidare att det sannolikt alltid kom- mer att vara nödvändigt att rekrytera vissa specialister särskilt inför en insats. Detta innebär enligt regeringens mening att den förbättrade rekry- teringsprocess föreslår till viss del är inaktuell. Utredningens kostnadsbedömningar förlorar därmed i relevans. Det ligger utanför denna proposition att behandla rekryteringsfrågor i det nya personalförsörjningssystemet. Det kan göras först sedan utred- ningen om personalförsörjning för det reformerade försvaret är klar . Detta innebär i sin tur att de åtgärder som regeringen förespråkar kommer att leda till mindre kostnadsökningar än vad Vete- ransoldatutredningen beräknat. Regeringen bedömer de ekonomiska konsekvenserna när det gäller en förbättrad rekrytering som marginella. Uppfattningen att en del åtgärder kan leda till viss initial ökning av kostnaderna för att sedan, när åtgärderna får positiva konsekvenser i andra delar av verksamheten, medföra lägre kostnader gäller bl.a. för det förebyggande arbetsmiljöarbetet och krisstödet. När åtgärderna väl är vidtagna och ett utvecklat system är infört bör samhällets kostnader bli lägre. När det gäller det medicinska omhändertagandet anser regeringen att de tidsmål som ska innehållas och generalläkarens intensifierade tillsyns- arbete redan innefattas i Försvarsmaktens ansvar och verksamhet och därmed ingår i tilldelad ekonomiska ram. I likhet med Veteransoldatut- redningen ser regeringen därför inga skäl till att bedöma eventuellt ytter- ligare kostnader för det medicinska omhändertagandet. En mer aktiv utredning och uppföljning av soldater efter insats med personliga kontakter och stöd vid lättare psykiska besvär kan enligt re- geringen antas medföra högre kostnader än de Försvarsmakten har för dessa verksamheter. har bedömt att vid de insatsvolymer som gäller kommer en förstärkt uppföljning kosta (två årsarbetskrafter) och ett utökat stöd vid hemkomst och vid lättare psykiska besvär ca (psykologstöd m.m.). Försvarsmakten har i sitt yttrande över utred- ningens betänkande anfört att beloppen är för lågt räknade. Myndigheten bedömer att det bl.a. blir fråga om flera årsarbeten för det förstärkta ut- rednings- och uppföljningsansvaret samt fler årsarbeten och kostnader för externa resurser när det gäller utökat stöd vid hemkomst. Regeringen delar delvis Försvarsmaktens uppfattning och anser att kostnaderna bör beräknas något högre än vad utredningen gjort. I sin bedömning har regeringen innefattat att Försvarsmakten ska kunna lämna hjälp eller vägledning i de särskilt svåra fallen som kräver omfattande åtgärder och resurser. Stödet till anhöriga innebär merkostnader såvitt avser särskilda kon- taktpersoner, utvecklad information till anhöriga och särskilt barn, för- bättrade kommunikationer med soldaten i insatsområdet, samt eventuellt psykosocialt stöd. Regeringen anser, i likhet med Veteransoldatutred- ningen, att flera av dessa kostnadsökningar är svåra att bedöma. Sam- mantaget bedöms det röra sig om sju till . I avsnitt 5.15 Insatsen som merit har regeringen refererat Veteransol- datutredningens förslag om möjlighet till distansstudier som ett sätt att höja meritvärdet för deltagande i internationella insatser. Regeringen har i avsnittet dock framhållit att det är Försvarsmakten som har att pröva bl.a. den frågan. I en sådan prövning får myndigheten också väga in de kostnader t.ex. för utökad tillgång till datorutrustning möjligheten skulle innebär. Av detta skäl beräknar regeringen inga merkostnader i detta sammanhang. Regeringen anser att Försvarsmakten bör involvera lämpliga organisa- tioner i veteransoldatarbetet samt formalisera samarbetet med dessa or- ganisationer för att trygga verksamheten långsiktigt. Det gäller organisa- tioner som stödjer Försvarsmakten i omhändertagandet av veteransolda- ter och anhöriga. Enligt kan stödet beräknas uppgå till tre till . Utredningen menar också att även om utgångspunkten är att dessa organisationer ska utföra arbete (stöd) som även annars hade behövt utföras av Försvarsmakten blir det en extra utgift för myndigheten. Försvarsmakten bedömer i sitt yttrande över utredningsbetänkandet att de kostnader utredningen beräknar är för höga mot bakgrund av tidigare stöd till de ifrågavarande organisationer- na. Myndigheten menar också att kostnaderna kan bedömas först efter det att samarbetsavtal tecknats med de berörda organisationerna. Reger- ingen delar Försvarsmaktens uppfattning men gör , för att kun- na lämna en någorlunda rättvisande bild i denna proposition, bedömning- en att kostnaderna kan komma att uppgå till ungefär de belopp utred- ningen angivit. Om man såsom föreslagit i sitt betänkande inrättar en särskild veteransoldatenhet inom Försvarsmaktens högkvar- ter och låter denna enheten bemannas av fyra till fem personer innebär detta en merkostnad om för Försvarsmak- ten. Regeringen har emellertid i avsnitt 5.17 Veteranadministration påpe- kat att det bör vara Försvarsmakten som bestämmer om en veteranadmi- nistrativ enhet, eventuellt inrättande, lokalisering i organisationen, be- manning och uppgifter. Regeringen gör dock samma bedömning som utredning vad gäller kostnaderna. Regeringen bedömer således att de sammantagna kostnadsökningarna kan uppgå till . kan konstateras att de åtgärder som redovisas i propositionen redan ligger inom ramen för Försvarsmaktens ansvar. I en del fall gäller åtgärderna förtydliganden och i något fall en viss utvidgning av ansvaret. Vidare gäller att ett flertal åtgärder är sådana som Försvarsmakten har att besluta om, dvs. bestäm- ma om de ska genomföras och i så fall på vilket sätt. Regeringen vill understryka att Försvarsmakten som arbetsgivare har det primära ansva- ret för omhändertagandet av sin personal. Myndigheten har ett ansvar för att kontinuerligt och som en naturlig del av verksamheten utveckla och förbättra omhändertagandet. I det ansvaret ligger också att finansiera de förbättringar som genomförs. Mot denna bakgrund anser regeringen att Försvarsmakten bör svara för sina kostnader inom befintlig ekonomisk ram. Regeringen har därvid också vägt in att det inte rör sig om några för Försvarsmakten avsevärda belopp. Regeringen bedömer vidare att det inte kommer att uppstå några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för andra myndigheter eller orga- nisationer. När det gäller konsekvenser i övrigt kan regeringen konstatera att försla- gen och inriktningen bl.a. därför att verksamheten är förhållandevis begränsad inte har någon betydelse för den kommunala självstyrelsen, inte heller för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sys- selsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företaga- res arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i för- hållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Regeringen har härvid tagit hänsyn till att vissa personalförsörjnings- frågor kommer att behandlas i ett senare sammanhang när utredningen om personalförsörjning för det reformerade försvaret har redovisat sitt resultat. I förslaget till lag (2010:000) om Försvarsmaktens personal vid inter- Prop. 2009/10:160 nationella militära insatser har infogats en övergångsbestämmelse om fortsatt tillämpning av lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten i fråga om Polisens utlandsstyrka. Mot bakgrund av detta påverkas inte Polisens utlandsstyrka av förslaget till ny lag. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1809) om 1 kap. 2 § Den föreslagna ändringen innebär att det inte längre anges att totalförsva- rets personalförsörjning ska tryggas genom en totalförsvarsplikt. 1 kap. 3 § Paragrafens första stycke är oförändrat. Andra stycket är nytt och innehål- ler en förklaring av vad totalförsvarspliktigas skyldighet att medverka till föreskriven utredning om sina personliga förhållanden innebär. stycket innehåller ett förtydligande av på vilka sätt som den enskildes skyldighet att tjänstgöra inom totalförsvaret kan fullgöras. da förtydligandet finns i 1 kap. 4 § första stycket. 1 kap. 3 a § Paragrafen är ny. Förslaget innebär att skyldigheten för totalförsvarsplik- tiga att genomgå mönstring eller fullgöra värnplikt eller civilplikt, i fram- tiden görs beroende av om regeringen med hänsyn till försvarsberedska- pen beslutar om det. Regeringen kan, utifrån de reella behoven i det enskilda fallet, besluta i dessa frågor i den utsträckning som försvarsbe- När försvarsberedskapen kan komma att kräva denna typ av beslut är, liksom vad gäller bestämmelserna i 3 kap. 10 och 11 §§ samt 4 kap. 8 §, avhängigt regeringens bedömning. Vid behov måste ansvariga myndig- heter kunna vidta åtgärder även i ett tidigare skede än vid höjd bered- Ett beslut om att totalförsvarspliktiga ska genomgå mönstring eller fullgöra värnplikt eller civilplikt kan komma att bli aktuellt exempelvis mot bakgrund av att det säkerhetspolitiska läget har förändrats eller mot bakgrund av att totalförsvarets behov av personal kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering. Även efter det att regeringen beslutat att totalförvarspliktiga ska åläg- gas att genomgå mönstring eller fullgöra värnplikt eller civilplikt, måste naturligtvis även övriga i lagen angivna förutsättningar vara uppfyllda för att en totalförsvarspliktig ska vara skyldig att fullgöra utbildning och tjänstgöring enligt lagen. För att vara skyldig att genomgå mönstring måste exempelvis en totalförsvarspliktig ha erhållit kallelse till denna. Såvitt avser skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt måste en totalförsvarspliktig först ha skrivits in för tjänstgöring. Skyldigheten att fullgöra allmän tjänsteplikt berörs inte av bestämmel- serna i denna paragraf. Totalförsvarspliktigas skyldighet att medverka vid föreskriven utred- ning om sina personliga förhållanden enligt 2 kap. 1 § påverkas inte av den här i 1 kap. 3 a § redovisade begränsningen av skyldighet att mönst- ra. Skyldigheten att medverka till sådan utredning kräver med andra ord inte att regeringen har meddelat särskilt beslut om det. 1 kap. 4 § Paragrafen är i huvudsak oförändrad. En ändring finns dock. Första stycket som anger på vilka sätt skyldigheten att tjänstgöra inom totalför- svaret kan fullgöras, förs över till 1 kap. 3 § som ett nytt tredje stycke. 1 kap. 5 § Bestämmelsen behandlar endast värnplikten. Föreslagna ändringar av första stycket är ett undantag från den nuvarande regeln att värnplikt alltid ska inledas med grundutbildning. Förslaget innebär att personer som frivilligt har rekryterats och utbildats i Försvarsmaktens regi ska kunna tas i anspråk för repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring i enlighet med lagen om totalförsvarsplikt utan att de först behöver genomgå grundutbildning för värnplikt inom ramen för denna lag. För att kunna tas i anspråk på detta sätt måste emellertid per- sonen ifråga ha förvärvat motsvarande kunskaper som grundutbildning för värnplikt ger. Personen måste också först ha skrivits in för värnplikt (se vidare 3 kap. 4 a §). Förslaget till ändring av andra stycket innebär, genom att svenska män byts ut mot svenska medborgare att skyldigheten att fullgöra värnplikt även ska omfatta kvinnor. Nuvarande bestämmelses tredje stycke, vilket hänvisar till lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civil- plikt med längre grundutbildning som ska upphöra att gälla, utgår i kon- sekvens härmed. 2 kap. 2 och 3 §§ De föreslagna ändringarna innebär att skyldigheten att genomgå mönst- ring även ska omfatta kvinnor. 3 kap. 1 och 3 §§ De ändringar som föreslås är en följd av att mönstringsskyldigheten och skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt ska omfatta både män och kvinnor. 3 kap. 4 a § Bestämmelsen, liksom underrubriken, närmast före bestämmelsen, är ny och saknar tidigare motsvarighet i lagen. Totalförsvarspliktiga som har genomgått frivillig militär utbildning ska vid behov kunna tas i anspråk för tjänstgöring i form av värnplikt om regeringen med hänsyn till för- svarsberedskapen beslutar om det, enligt vad som anges i förslaget till en ny 1 kap. 3 a §. Värnplikten ska för sådana personer inte behöva inledas med grundutbildning enligt lagen om totalförsvarsplikt. (Se 1 kap. 5 §). I 1 kap. 7 § stadgas att ingen totalförsvarspliktig är skyldig att fullgöra värnplikt eller civilplikt utan att först ha skrivits in för detta. Följaktligen måste det finnas lagstöd för att skriva in totalförsvarspliktiga som har fullgjort frivillig militär utbildning för värnplikt. Till skillnad från vad Prop. 2009/10:160 som gäller för inskrivning för värnplikt med grundutbildning enligt lagen behöver inskrivning för värnplikt utan grundutbildning i det här fallet inte föregås av mönstring. Tillräckliga uppgifter om den enskildes tjänst- barhet kommer att finnas från hans eller hennes tidigare tjänstgöring inom Försvarsmakten. 3 kap. 5 § Ändringen är en följd av förslaget att den som har genomgått frivillig militär utbildning ska kunna skrivas in för värnplikt utan grundutbild- ning. 3 kap. 6 § Förslaget innebär att inskrivning för värnplikt läggs till i bestämmelsen vilken nu endast reglerar inskrivning för civilplikt. Skälet till ändringen är att det föreslås att totalförsvarspliktiga som har fullgjort frivillig mili- tär utbildning eller tjänstgöring ska kunna skrivas in för värnplikt utan genomgången grundutbildning (se 1 kap. 5 § och 3 kap. 4 a §). 3 kap. 9 § Paragrafen behandlar möjligheterna för eller annan att ändra ett inskrivningsbeslut. Det föreslagna tillägget, som inne- bär att en hänvisning till 3 kap. 4 a § läggs till, innebär att även ett beslut enligt den nya bestämmelsen i 3 kap. 4 a § kan ändras på motsvarande sätt som gäller för ett beslut som har meddelats i enlighet med 3 kap. 1, 3 eller 4 §§. 3 kap. 12 § Andra stycket är nytt och motiveras av att även de som har fullgjort fri- villig militär utbildning och tjänstgöring vid Försvarsmakten ska kunna krigsplaceras. (Se 1 kap. 5 §.) 3 kap. 13 § Ändringen är en följd av förslaget att den som har genomgått frivillig militär utbildning eller tjänstgöring utan grundutbildning ska kunna skri- vas in för värnplikt. 4 kap. 3 § Ändringen är en följd av att bestämmelserna om skyldigheten att fullgöra värnplikt ska omfatta såväl kvinnor som män. 6.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt De föreslagna ändringarna innebär att byter namn till Totalförsvarets rekryteringsmyndighet från . Se avsnitt 4.8. 6.3Förslag till lag om Försvarsmaktens personal vid in- ternationella militära insatser, Av första stycket följer att lagens bestämmelser ska tillämpas på anställ- da i Försvarsmakten vid tjänstgöring i en internationell militär insats. Bestämmelserna i lagen är alltså tillämpliga endast om Försvarsmakten har ett arbetsgivaransvar för en enskild person som deltar i en internatio- nell militär insats. För anställda som har sin anställning i Försvarsmakten även när de inte deltar i en internationell insats är lagen endast tillämplig som den anställde tjänstgör i en internationell militär insats. Startpunkt för den aktuella tjänstgöringen följer för sådan personal av Försvarsmaktens besked vid verkställighet av insats. För den personal som anställs särskilt i myndigheten för tjänstgöring i en internationell militär insats enligt 2 § gäller motsvarande. Både militära och civila befattningshavare omfattas av bestämmelserna under förutsättning att det föreligger ett anställningsförhållande mellan den enskilde och Försvarsmakten och att det är fråga om sådan tjänstgö- ring som faller inom ramen för lagstiftningen. Personal som tjänstgör i insatsområdet men inte är anställd av Försvarsmakten, utan har ett an- ställningsförhållande med en annan myndighet eller är uppdragstagare, omfattas inte av lagens bestämmelser. I likhet med vad som följer av lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (LUF) ska lagen inte tillämpas på den som är lokalt anställd av Försvarsmakten i insatsområdet. Med uttrycket vid tjänstgöring i en internationell militär insats avses sådan tjänstgöring som den anställde genomför för Försvarsmaktens räkning i insatsområdet, dvs. all verksamhet direkt kopplad till genomfö- randet av den internationella militära insatsen. Det är verksamhetens art som så, se vidare bestämmelsens andra stycke, som är av betydelse. Till vilken enhet inom Försvarsmakten den anställde organisatoriskt hör saknar i detta sammanhang betydelse. Av Försvarsmakten anställd per- sonal som utför uppgifter i insatsområdet innefattande exempelvis in- spektioner och byggande av nödvändiga anläggningar omfattas därmed av bestämmelsen. Lagens bestämmelser kan även vara tillämpliga under tid då personalen genomför förberedelser och avslutande åtgärder samt genomgår kompletterande utbildning i eller utomlands. Detta är fallet om t.ex. en internationell samövning för en specifik insats under insatsliknande förhållanden genomförs. Ett insatsområde utgörs av det geografiska område som följer av För- svarsmaktens beslut om verkställighet av den internationella militära insatsen. I paragrafens andra stycke anges att med internationell militär insats avses sådan verksamhet som Försvarsmakten bedriver i ett insatsområde utomlands i syfte att avvärja risk för en väpnad konflikt, hejda en pågå- ende väpnad konflikt, övervaka överenskommelser om fred och vapen- stillestånd, eller skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet ge- nom humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt. Uppräkningen motsvarar 1 § tredje stycket LUF. Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket LUF. I paragrafen anges att den som ska tjänstgöra i en internationell militär insats och inte har en an- ställning i Försvarsmakten får anställas särskilt i myndigheten för tjänst- i en sådan insats. Paragrafen motsvarar i allt väsentligt 4 § LUF, med den ändringen att uttrycket en särskild anställning inte längre används. I bestämmelsen regleras närmare vad som gäller för de som anställs enligt 2 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § LUF med den skillnaden att det i stället för dem som tjänstgör i utlandsstyrkan talas om den som är an- ställd i Försvarsmakten och tjänstgör i en internationell militär insats. Detta är en följd av att ingen skrivning motsvarande 1 § första stycket LUF om en utlandsstyrka inom Försvarsmakten lagts in i denna lag. Med skrivningen den som är anställd i Försvarsmakten och tjänstgör i en in- ternationell militär insats avses dock motsvarande tjänstgöring som enligt LUF genomfördes inom ramen för utlandsstyrkan, jfr den avgränsning av tillämpningsområdet som följer av 1 § andra stycket denna lag och mot- svarande avgränsning i 1 § första och tredje styckena LUF. Av paragrafen följer att arbetstidslagen (1982:673) och 12 § semester- lagen (1977:480), enligt vilken en arbetstagare har rätt att ta ut sin semes- ter , inte ska tillämpas vid tjänstgöring i en interna- tionell militär insats. I fråga om vad som är att anse som tjänstgöring i en internationell mili- tär insats, se kommentaren till 1 §. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med 2 § LUF, dock med den ändringen att tillämpningsområdet har avgränsats till insatsområdet. Någon ändring i sak därutöver är inte avsedd. Av bestämmelsen följer i vad mån arbetsmiljölagen (1977:1160) ska tillämpas i ett insatsområde, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar det. I paragrafen, som är ny i lag men i stora delar i fråga om allvarligare skador har sin motsvarighet i 18 § förordningen (1999:569) om utlands- styrkan inom Försvarsmakten, regleras att Försvarsmakten har ett särskilt uppföljningsansvar för personal som tjänstgjort i en internationell militär insats. Av första stycket följer att Försvarsmakten ska utreda om personal som tjänstgjort i en internationell militär insats har fått fysiska eller psykiska besvär till följd av tjänstgöringen i insatsområdet. Av andra stycket följer att Försvarsmaktens utredning ska ha den form och den omfattning som motiveras av förhållandena under tjänstgöringen i insatsområdet. Omständigheter som påverkar i vilken omfattning och på vilket sätt myndigheten har att agera kan t.ex. vara om insatsen bedöms vara en insats med höga eller låga risker, arbets- och miljöförhållanden i det specifika insatsområdet eller om personalen har varit utsatt för vålds- angrepp eller andra allvarliga händelser. Uppföljningsansvaret ska innefatta en personlig kontakt med den an- ställde, om detta inte kan anses uppenbart obehövligt eller är omöjligt att genomföra. Det är viktigt att den enskildes önskemål i frågan om person- lig kontakt respekteras och att myndigheten inom rimliga gränser försö- ker tillmötesgå den enskildes önskemål i detta avseende. Försvarsmakten kan erbjuda den enskilde att kontakten sker i form av t.ex. ett möte eller ett telefonsamtal. Försvarsmakten ska söka kontakt med den enskilde och ge denne möjlighet att framföra sina önskemål.