prop · GX03174 · 2010-04-09 00:00:00 — Det intensiva arbete som sedan bedrevs under det svenska ordförandeskapet ledde fram till kompromisstexter som alla medlemsstater i princip kunde ställa sig bakom. I syfte att stärka finansmarknadernas motståndskraft mot framtida kriser presenterade kommissionen ett antal lagförslag som innebar att en ny arkitektur för finansiell tillsyn i EU etableras. Förslagen avsåg tillskapandet av dels ett makroorgan för övervakning av systemrisker, dels tre EU-myndigheter inom de tre sektorerna bank, värdepappersmarknader och försäkring. antog en allmän inriktning om etableringen av ett nytt råd för övervakning av systemrisker på makronivå i EU. Vid möte enades finansministrarna om en allmän inriktning även om förordningsförslagen avseende etableringen av de tre nya EU-myndigheterna. välkomnade den allmänna riktlinje som rådet uppnått. Den nya tillsynsstrukturen kommer att innebära en förbättrad övervakning av EU:s finansiella sektor, ökad harmonisering av tillsynsområdena inom EU samt förbättrade förutsättningar för att upptäcka risker . På ytterligare ett område lyckades ordförandeskapet nå framgång. antog en allmän inriktning om ändringar i kapitaltäckningsdirektiven. Ändringarna innebär skärpta kapital- täckningsregler och detaljerade, bindande regler för ersättningssystem, inklusive begränsning av bonusar. Ändringarna syftar till att öka de finansiella företagens motståndskraft och undvika överdrivet risktagande i dessa företag. Arbetet med att utveckla och stärka EU:s olika arrangemang för stabilitet och krishantering tog viktiga steg framåt under det svenska ordförandeskapet. antog slutsatser om olika åtgärder inklusive en ny arbetsplan för det närmaste året. Arbete har inletts med en fördjupad policykoordinering inom EU samt att stärka EU:s förmåga att hantera problem i gränsöverskridande banker inklusive frågor om bördefördelning av eventuella statliga kostnader. Grunden för en återhämtning av ekonomin ligger i öppna, inkluderande och väl fungerande marknader inom och utanför EU. Den inre marknaden är grundbulten i det europeiska samarbetet. Under det svenska ordförandeskapet låg fokus på att stärka och förbättra den inre marknadens funktionssätt med syfte att göra det lättare för konsumenter och företagare att ta tillvara dess fördelar, bl.a. tog förhandlingarna om direktivförslaget om konsumenträttigheter betydande steg framåt. Ett mycket viktigt steg för en fördjupad inre marknad togs av konkurrenskraftsrådet när samtliga medlemsstater, av förhandlingar, enades om en allmän inriktning för EU:s patentförordning samt rådslutsatser om den föreslagna patentdomstolen. EU-patentet och en enhetlig europeisk patentdomstol kommer att främja innovation och ge europeisk industri stärkta möjligheter att konkurrera på den globala marknaden. arbetade även ordförandeskapet intensivt med att säkerställa att tjänstedirektivet genomfördes och i samtliga medlemsstater. Det svenska ordförandeskapet tog tillsammans med kommissionen initiativet till . Syftet med priset är att lyfta fram betydelsen av den inre marknaden, öka medvetenheten om möjligheterna med den fria rörligheten av personer, varor, tjänster och kapital inom EU för att stärka ekonomin och sysselsättningen. 4.3.6Konkurrenskraft och fler jobb Den ekonomiska krisen kan också innebära möjligheter till industriell förnyelse och omställning. Potentialen för stärkt konkurrenskraft och nya jobb som en eko-effektiv ekonomi kan medföra diskuterades därför i konkurrenskrafts-, miljö, energi-, jordbruks- samt transport-, telekom- och energirådet. antog konkurrenskraftsrådet slutsatser om ett konkurrens- kraftigt, innovativt och eko-effektivt . Slutsatserna betonade vikten av bästa möjliga ramvillkor för företagande och lyfte fram principen om att tänka småskaligt först. Vidare betonades behovet av att utveckla den inre marknaden och att intensifiera EU:s arbete med forskning och innovation samt att små och medelstora företag har en avgörande betydelse för ekonomi. Vikten av att EU:s marknad fortsätter att vara öppen mot omvärlden lyftes fram liksom att EU:s och andra marknaders öppenhet regelbundet utvärderas. Vidare var arbetet med att åstadkomma bättre lagstiftning och regelförenkling högt prioriterat. Detta är viktigt inte minst för att förbättra situationen för de små och medelstora företagen i . Frågan lyftes fram i alla berörda rådskonstellationer. Under ordförandeskapet gavs entreprenörskap särskild upp- märksamhet. I synnerhet lyftes kvinnors företagande, och dess potential att bidra till ökad tillväxt, fram. Bl.a. lanserades ett europeiskt nätverk av ambassadörer för kvinnors företagande under ordförandeskapets i . Även betydelsen av ett väl fungerande transportsystem samt den roll IT Skr. 2009/10:174 och elektronisk kommunikation spelar för konkurrenskraft lyftes På transportområdet prioriterades EU:s transportpolitik efter 2010, effektiv logistik för godstransporter samt ny teknik och intelligenta transportsystem. På det IT-politiska området prioriterades frågan om EU:s IT-politik efter 2010 samt användningen av radiospektrum. Därutöver lade ordförandeskapet stor kraft på att slutföra telekompaketet i förlikningsförhandlingarna med . 4.3.7Fler jobb och fler i arbete Arbete utgör den viktigaste grunden för ekonomisk och social välfärd för såväl den enskilde som för samhället. En stabil grund måste byggas för att säkra arbetsmarknaderna och trygghetssystemen i . Ord- förandeskapets arbete inriktades därför mot åtgärder som begränsar arbetslösheten, främjar ett ökat arbetskraftsdeltagande och minskar utanförskapet, som grunden läggs för en hög och långsiktigt hållbar sysselsättning. Ansvaret för arbetsmarknadspolitiken och social- politiken ligger hos medlemsstaterna. Mervärdet i samarbetet på EU-nivå inom dessa områden ligger främst i erfarenhetsutbyte och åtaganden om att nationellt vidta åtgärder som ökar sysselsättningen. Mot denna bakgrund enades om slutsatser om att skapa mer inkluderande arbetsmarknader. Genom slutsatserna och diskussionerna som förts under ordförande- skapet etablerades utanförskapsfrågan på Europanivå. Ett tydligt budskap lämnades till och kommissionen om inriktningen på nästa tillväxt- och sysselsättningsstrategi med mål om full sysselsättning genom ökat arbetskraftsutbud och minskat utanförskap. Denna diskussion inleddes vid det informella mötet för arbetsmarknads- och socialförsäkringsministrar, då också brett stöd fanns för vikten av mer inkluderande arbetsmarknader genom en aktiv arbetsmarknadspolitik i samspel med en aktiv socialförsäkringspolitik. Under ordförandeskapet nåddes även politisk enighet inom både EPSCO- rådet och om att kortsiktiga åtgärder i krisens spår inte får omintetgöra utsikterna för att lyckas med långsiktiga utmaningar samt att arbetskraftsdeltagande måste upprätthållas i krisens spår. På antogs också rådsslutsatser om vikten av att främja kvinnors delaktighet och ökad jämställdhet på arbetsmarknaden för att möta EU:s långsiktiga utmaningar. På initiativ av det svenska ordförandeskapet och kommissionen presenterades en skrift med medlemsstaternas bästa och mest innovativa arbetsmarknadsåtgärder, för att möta effekterna av en kraftig konjunkturnedgång. Skriften går under namnet Recovering from the Crisis 27 ways of tackling the employment challenge. Samtliga 27 medlemsländer har varit med och bidragit med exempel på åtgärder. Sysselsättning och långsiktig tillväxt under nästa årtionde Skr. Hanteringen av den ekonomiska krisen genom åtgärder i det korta perspektivet fick inte överskugga de långsiktiga utmaningarna. Det var därför viktigt att under det svenska ordförandeskapet föra diskussionen om efterföljaren till Lissabonstrategin, EU 2020, framåt. Diskussioner kring centrala frågor för den framtida strategin fördes och slutsatser antogs i ett antal berörda rådskonstellationer (bl.a. i , , konkurrenskraftsrådet, miljörådet, transport- , telekom- och energirådet samt rådet för utbildning, ungdom och kultur). En första policydiskussion fördes även i allmänna rådet. Arbetet i rådet föregicks av ett antal högnivåkonferenser och informella ministermöten. Syftet var att identifiera och enas kring centrala områden som den framtida strategin bör fokusera på och bädda för ett bra beslut under det spanska ordförandeskapet. Det handlade bl.a. om vikten av att främja extern och intern öppenhet och en väl fungerande inre marknad, säkra hållbara offentliga finanser för framtida investeringar och välfärd, öka arbetskraftutbudet och minska utanför- skapet, visa på kopplingen mellan jämställdhet och ekonomisk tillväxt, skapa en grönare ekonomi och ett innovativt företagsklimat samt främja investeringar i humankapital och forskning. 4.4Rättsliga och inrikes frågor ett Stockholmsprogram som värnar trygghet och enskildas rättigheter Det rättsliga och inrikespolitiska området omfattar bl.a. räddningstjänst, polis- och tullsamarbete, straff- och civilrättsligt samarbete, asyl, migration, visering och kontroll av de yttre gränserna. Inriktningen för samarbetet fastställs i fleråriga strategiska arbetsprogram. Det första programmet antogs 1999 i . Därefter följde Haagprogrammet som löpte ut . På basis av ett meddelande från kommissionen som presenterades utarbetade det svenska ordförandeskapet ett nytt program för perioden 20102014. Programmet, som kallas Stockholmsprogrammet, antogs av . Under det spanska ordförandeskapet ska en handlingsplan för genomförandet av Stockholmsprogrammet arbetas fram. 4.4.1Det svenska ordförandeskapets ambitioner En viktig utgångspunkt för det svenska ordförandeskapet var att tydligare än tidigare fokusera på den enskildes rättigheter. Det svenska ordförandeskapet ville säkerställa att när EU vidtar åtgärder för att öka den gemensamma tryggheten, t.ex. åtgärder för att motverka terrorism, organiserad brottslighet och olaglig invandring, bör dessa åtföljas av initiativ som stärker rättssäkerheten och skyddet för individen, t.ex. i form av minimirättigheter för tilltalade i brottmål, för- bättrat skydd av och stöd till brottsoffer, utvecklade regler för dataskydd, rättigheter för migranter och en effektiv och rättvis prövning av asyl- Skr. 2009/10:174 ansökningar. Enligt regeringens uppfattning uppfyller Stockholms- programmet de uppsatta ambitionerna. 4.4.2Innehållet i programmet en sammanfattning Större fokus på enskildas intressen och rättigheter I ett inledande kapitel i programmet definieras de politiska prioriteringarna på området samt vilka verktyg som krävs för att prioriteringarna ska kunna omsättas i konkreta åtgärder. Det understryks att medborgarnas intressen och behov ska vara utgångspunkten för samarbetet . Det slås också fast att det är av största betydelse att åtgärder för att bekämpa brottslighet och åtgärder för att slå vakt om den enskildes rättigheter är förenliga och ömsesidigt förstärker varandra. Som viktiga verktyg för att programmet ska kunna genomföras framhålls en ökad kunskap om och förtroende för varandras rättsliga system bl.a. genom utbildningsåtgärder och effektivare genomförande av beslutade åtgärder. Även betydelsen av en förbättrad kommunikation med medborgarna liksom en förbättrad dialog generellt med det civila samhället understryks. Det andra kapitlet ägnas åt olika åtgärder för att främja medborgarnas Det konstateras att EU bygger på gemensamma värderingar och respekten för grundläggande rättigheter. En viktig åtgärd är därför en så snabb anslutning som möjligt av EU till om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna Stockholmsprogrammet innehåller också ett särskilt avsnitt om brottsoffers rättigheter liksom ett avsnitt om processuella rättigheter för misstänkta och tilltalade i brottmål. Dataskyddsfrågor behandlas utförligt i ett särskilt avsnitt i programmet med bl.a. en klar ambition att säkerställa en övergripande strategi för skyddet av personuppgifter inom EU och i förbindelse med andra länder. I övrigt behandlas i kapitlet åtgärder för att säkerställa rätten till fri rörlighet, respekten för mångfald och skyddet av de mest utsatta och då bl.a. åtgärder för att säkerställa barns rättigheter. innehåller kapitlet också åtgärder för att åstadkomma ökat deltagande i unionens demokratiska liv, bl.a. vikten av öppenhet i beslutsfattandet och tillgången till handlingar liksom ett avsnitt om konsulärt samarbete. Det tredje kapitlet behandlar det rättsliga samarbetet. det rättsliga samarbetet har byggt på principen om ömsesidigt erkännande, dvs. att en dom eller ett beslut från en medlemsstat ska kunna erkännas och verkställas i de andra medlemsstaterna utan onödiga hinder. Denna princip uttrycks nu i I Stockholmsprogrammet föreslås det att principen om ömsesidigt erkännande ska kunna tillämpas på i princip alla typer av domar och beslut på straffrättsområdet. Ett antal åtgärder för att stegvis åstadkomma detta anges. På civilrättsområdet upprepas det uppsatta målet att avskaffa exekvaturförfarandet, dvs. det särskilda förfarandet som annars krävs för att få ett avgörande från en medlemsstat verkställbart i en annan, liksom att principen om ömsesidigt erkännande bör kunna utsträckas till nya områden. Programmet innehåller också åtgärder som innebär en möjlighet till viss harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning när så bedöms nödvändigt för att t.ex. säkerställa vissa grundläggande rättigheter eller underlätta tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande. I sammanhanget nämns t.ex. gemensamma lagvalsregler vid skilsmässa, något som redan fanns omnämnt i Haagprogrammet. När det gäller tillnärmningen av materiella regler på straffrättsområdet (brottsrekvisit och påföljder) uppmanas kommissionen att utreda om innehållet i de redan antagna rambesluten är tillräckligt eller om det finns ett behov av ytterligare tillnärmning. Kommissionen och rådet uppmanas också att fortsätta utvecklandet av modellbestämmelser för straffrättens utformning i olika EU-instrument. Eurojusts fortsatta utveckling lyfts fram och här nämns utvecklandet av en europeisk åklagare som ett av flera alternativ för framtiden. Kapitlet om det rättsliga samarbetet innehåller också ett avsnitt om att underlätta enskildas tillgång till rättslig prövning, i synnerhet i mål som berör parter i flera länder. Det fjärde kapitlet ägnas åt åtgärder för att stärka den gemensamma säkerheten. En strategi för den inre säkerheten ska utarbetas för att ytterligare förbättra samarbetet för att bekämpa organiserad brottslighet, terrorism och andra hot. I övrigt föreslås en rad åtgärder vad gäller bl.a. en mera genomtänkt strategi för informationsutbyte och förbättrat utnyttjande av ny teknik. Europols roll lyfts fram. Inom området organiserad brottslighet kan särskilt noteras de åtgärder som föreslås mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn. Bl.a. föreslås att det ska övervägas om en särskild koordinator på EU-nivå ska inrättas för en bättre samordning av insatserna mot människohandel. På terrorism- bekämpningsområdet konstateras att mycket redan har åstadkommits och att arbetet nu i högre grad bör inriktas på förebyggande åtgärder och bekämpandet av finansiering av terrorism. Programmet lyfter även tydligt fram att upprätthållande av internationell rätt inklusive mänskliga rättigheter är en integrerad del i kampen mot terrorism samt att det internationella samarbetet utanför EU fortsätter och intensifieras. Kapitlet avslutas med ett avsnitt om civilskydd. Vikten av det nationella ansvaret för detta område betonas, liksom värdet av att stärka det samarbete som redan existerar och att utveckla samarbetet med framför allt med FN. En integrerad ansats eftersträvas för insatser före, under och efter en katastrof. Inom området CBRN (kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära händelser) kommer arbetet med det beslutade handlingsprogrammet att vara i fokus . Beträffande kritisk infrastruktur lyfter programmet fram vikten av att direktivet på området genomförs. Förvaltningen av de yttre gränserna behandlas i det femte kapitlet. Utgångspunkten är att EU ska underlätta tillträde till unionen som en hög säkerhetsnivå bevaras. Förstärkt gränskontroll får inte påverka tillgången till internationellt skydd. Det föreslås att medlemsstaternas operativa samarbete genom Europeiska byrån för förvaltning av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) ska förbättras och att Frontex operativa förmåga bör stärkas. Vidare erinras om vad som sägs i Haagprogrammet om en fortsatt diskussion om möjligheterna att införa en gemensam gränskontrollstyrka. Det fastslås att informationssystemen för (SIS II) och viseringar (VIS) ska införas och att förvaltningen av dem skulle kunna säkerställas genom inrättande av en byrå. Viseringspolitiken lyfts fram som ett viktigt verktyg i unionens utrikespolitik. Inrättandet av en gemensam Schengenvisering som, om möjligt, skulle kunna utfärdas av gemensamma viseringscentra föreslås. Asyl, migration och yttre förbindelser I det sjätte kapitlet, som behandlar asyl och migrationspolitiken, slås fast att en av EU:s största utmaningar är att hantera migrationsströmmarna till unionen och att väl hanterad migration kan vara positivt för alla berörda parter. Inledningsvis erinras också om de fem åtagandena som fastställdes i den europeiska pakten för invandring och asyl. I det sammanhanget betonas vikten av att genomföra och vidareutveckla EU:s globala ansats för migration och att migrations- frågorna tydligare integreras i fler av , inte minst i den gemensamma utrikespolitiken. Vidare understryks vikten av att partnerskap med tredjeländer fördjupas. Kapitlet tar också upp betydelsen av en samstämmig politik för utveckling med utgångspunkt i migration, liksom sambanden mellan klimatförändringar, migration och utveckling. Det slås vidare fast att arbetskraftsinvandring kan bidra till ökad konkurrenskraft och ekonomisk vitalitet. EU behöver en gemensam och flexibel ram för arbetskraftsinvandring som bättre motsvarar den ökade rörligheten. Integrationspolitiken bör syfta till att garantera tredjelandsmedborgare som är bosatta i rättigheter som är jämförbara med EU-medborgares. En översyn av familjeåterföreningsdirektivet och en gemensam samordningsmekanism till stöd för medlemsstaternas integrationsinsatser föreslås. Kontrollen av olaglig invandring bör förbättras med fokus på framför allt återvändandepolitiken. Ensam- kommande barn från tredjeländer behandlas i ett särskilt avsnitt och kommissionen ges i uppdrag att ta fram en handlingsplan med åtgärder som har barnets bästa som utgångspunkt. I kapitlet behandlas avslutningsvis det gemensamma europeiska asylsystemet. EU måste fortsätta att verka för att bli ett gemensamt område som erbjuder skydd i en anda av solidaritet med målsättning att införa ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status för personer som beviljas asyl eller subsidiärt skydd . Den europeiska byrån för samarbete inom asylområdet kommer att ges uppgifter för att bidra till denna utveckling. Vikten av ett delat ansvar och solidaritet mellan medlemsstaterna poängteras och det slås fast att man överväger att inrätta en solidaritetsmekanism. Även solidariteten med tredjeländer berörs och utvecklandet av de regionala skyddsprogrammen betonas, liksom att EU intensifierar sitt arbete med vidarebosättning i nära samarbete med UNHCR. Det avslutande kapitlet behandlar EU:s yttre förbindelser inom Skr. 2009/10:174 området för frihet, säkerhet och rättvisa. EU är inget isolerat område som kan arbeta utan väl fungerande, nära relationer till omvärlden. Utgångspunkten är att detta är avgörande för ett framgångsrikt genomförande av de övriga målen i programmet. Tio principer ska vara vägledande för arbetet med de yttre förbindelserna. Kapitlet innehåller tematiska och geografiska prioriteringar och det finns ett särskilt avsnitt om mänskliga rättigheter med förslag om att utarbeta en särskild handlingsplan för arbetet med mänskliga rättigheter i relationerna med tredjeländer. för antogs vid . Strategin är ett resultat av ett målmedvetet arbete inför och under det svenska ordförandeskapet. Den utgår från fyra utmaningar som står inför: en miljömässigt hållbar region, en region i tillväxt, en tillgänglig och attraktiv region samt en trygg och säker region. för är det första exemplet på en makro- regional strategi och öppnar för nya möjligheter för ett gränsöverskrid- ande arbetssätt grundat på ett gemensamt makroregionalt sammanhang. Åtta av nio är medlemmar i vilket ger EU ett större ansvar och ett större utrymme för att bidra till regionens utveckling. Idén med en EU-strategi för lanserades först av en partipolitiskt oberoende grupp i , den s.k.Baltic Intergroup. antog en resolution som uppmanade kommissionen att ta fram en sådan strategi. verkade sedan för att kommissionen skulle presentera ett förslag till hur en strategi för skulle kunna se ut, för det svenska ordförandeskapet . beslutade vid sitt möte att uppmana kommissionen att ta fram ett sådant förslag. Kommissionen genomförde en omfattande konsultation i i beredningen av sitt förslag. breda och inledande konsultationen anordnandes i och den avslutande konferensen 5-6 februari 2009. Med stöd av resultatet från konsultationsprocessen, la kommissionen fram sitt förslag till för i form av ett meddelande, åtföljt av en handlingsplan. Kommissionens meddelande var indelat i fyra åtgärdsområden. Dessa syftar till att skapa en hållbar miljö, öka tillväxten och välståndet, förbättra tillgängligheten och attraktionskraften i regionen samt öka säkerheten och tryggheten. Med stöd av Europeiska rådets slutsatser från framhölls i kommissionens meddelande särskilt allvarliga miljötillstånd. Övergödningen av med algblomning och syre- brist som följd, är akuta problem som behöver hanteras, liksom den skadliga inverkan på ekosystemen från överfiske och föroreningar. präglas också fortfarande av sin historiska delning mellan öst och väst med stora skillnader i ekonomisk utveckling och integration mellan marknaderna. Gamla strukturer gör sig påminda i form av brister i den regionala sammanlänkning av infrastruktur för såväl transporter som energi. är potentialen stor för förbättringar och ökad integration. Medlemskapet i EU erbjuder unika och helt nya möjligheter för regionen att åstadkomma förändring. EU påverkar i utformningen och genom- förandet av sin politik regionens framtid. Ett fördjupat samarbete inom olika sakfrågor, och en mer strategisk användning av EU-programmen, kan bidra till strategins mål. Kommissionens handlingsplan för genom- förandet av strategin kan också ses som en inventering av de policy- och lagstiftningsinstrument som finns till förfogande för att bidra till strategins mål. Strategin kan också vara ett instrument för att arbeta tvärsektoriellt med olika frågor som är viktiga för regionens framtid. Baserat på samråd med medlemsstaterna runt tilldelade kommissionen i sitt meddelande medlemsstater samordningsansvar för genomförandet av de 15 prioritetsområdena i handlingsprogrammet. Varje prioritetsområde innehåller prioriterade åtgärder, de s.k. flaggskeppsprojekten (totalt ett 80-tal). Projektansvar för dessa har på motsvarande sätt tilldelats medlemsstater, myndigheter, organisationer eller motsvarande. för kommer främst att genomföras av EU:s medlemsländer tillsammans med kommissionen. Därtill finns det ett stort utrymme för andra parter att bidra till strategin. Det var därför viktigt för det svenska ordförandeskapet att säkerställa en tydlig styrning av arbetet med genomförandet av . Genom allmänna rådets slutsatser fastställdes en styrningsmodell för genomförandet av . Slutsatserna framhöll potentialen som ligger i att verka genom sektorsövergripande makroregionala strategier för att bemöta gemensamma utmaningar inom regionen.