prop · GY031d16 · 2010-10-12 00:00:00 — gav regeringen bl.a. statsbidrag för att stärka arbetet med basfärdigheterna läsa, skriva och räkna i de tidiga skolåren, till utvecklingsinsatser inom matematikundervisningen och till sommarskola. Förutom nämnda satsningar har utvecklingsmedel även utbetalats för jämställdhetsinsatser, samverkan mellan polis, socialtjänst och barn- och ungdomspsykiatri (BUP) samt insatser inom studie- och yrkesvägledning. Att stärka lärarnas kompetens har varit ytterligare ett prioriterat område. har 10 900 lärare deltagit i regeringens satsning lärarlyftet och 860 förskollärare, barnskötare m.fl. i förskolelyftet. Inom gymnasieskolan pågick 2009 försök med lärlingsutbildning och spetsutbildning. Alla dessa satsningar bör kunna få en positiv påverkan på elevernas måluppfyllelse genom att lärarnas kompetens stärks, att mer resurser tillförs och att elevernas engagemang och intresse för studierna ökar när de kan välja olika vägar till kunskap. Mellan och utbetalades ca i utvecklingsmedel till landets kommuner och 530 fristående skolhuvudmän. Enligt lägesbedömning 2009 skiljer sig dock statsbidragsutnyttjandet åt mellan olika statsbidrag och olika huvudmän. En anledning till skillnaderna var att statsbidragen till sin karaktär är olika. Vissa är avsedda att nå alla huvudmän och är relativt öppna när det gäller användningsområde medan andra riktar sig till huvudmän som anses bedriva ett framgångsrikt, eller potentiellt framgångsrikt, arbete inom det En annan möjlig förklaring till att vissa kommuner eller fristående skolor väljer att inte delta i satsningarna är organisationernas bristande mottagarkapacitet. Vissa mindre kommuner och fristående skolor har en liten central administration, vilket kan påverka deras möjlighet att söka bidrag. Ytterligare en förklaring är att en del huvudmän väljer att inte delta i statliga satsningar som kräver medfinansiering, t.ex. lärarlyftet. De statliga insatserna måste ofta passera flera nivåer i styrsystemet och aktörer för att i slutändan påverka den enskilde lärarens undervisning och den enskilde elevens resultat. Ansvaret för att bedriva barn- och ungdomsutbildning ligger i de flesta fall hos kommunala och fristående huvudmän. Eftersom det är långa beslutsvägar och många aktörer inom skolans område är det svårt att renodla resultatet och mäta effekten av en viss insats. Utvärdering av insatser som riktar sig till förskola och tidiga skolår försvåras förstås också av att effekterna i form av resultat på nationella prov och betyg inte mäts förrän efter insatsens genomförande. har i kunskapsöversikten Vad påverkar resultaten i svensk grundskola? kartlagt orsakerna till att resultaten i har försämrats . Myndigheten har sammanställt och analyserat forskning som belyser vad som kan ha orsakat försämringen. Ett komplext pussel av faktorer träder fram där den ökade segregeringen i samhället, den decentraliserade styrningen av skolan och den alltmer differentierade och individualiserade undervisningen alla har betydelse. Detta visar på ytterligare svårigheter för staten att på kort sikt styra resultaten inom skolan. Skillnader i resultat mellan olika grupper av elever är bestående . Flickor når bättre resultat än pojkar, elever som är födda i landet eller som invandrat före skolstart når bättre resultat än elever som invandrat efter skolstart och elever med högutbildade föräldrar når bättre resultat än elever med lågutbildade föräldrar. Dessa skillnader är en stor utmaning för svensk skola. Flera av statens insatser riktar sig till de elever som har svårast att nå målen. Inom lärarfortbildningssatsningen läser en stor andel av deltagarna kurser i specialpedagogik. Även statsbidragen till sommarskola och förstärkning av basfärdigheterna riktar sig till de elever som har svårast att nå godkända resultat. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Kostnaden per barn i förskolan ökade till . Den totala kostnaden för minskade till , men kostnaden per elev ökade till . Den totala kostnaden för gymnasieskolan ökade till . Kostnaden per elev ökade till 2009. Resurstilldelningen till skolan beror framför allt på kommunala beslut. var av alla barn i befolkningen i åldern inskrivna i förskola eller pedagogisk omsorg, vilket innebär en ökning . Undersökningar visar att svenska föräldrar är mycket nöjda med sina barns förskola (Svenskt Kvalitetsindex 2009, 2008 och 2007). Regeringen anser att det är viktigt att förskolan bibehåller och ytterligare utvecklar sin kvalitet. En viktig insats är därför de förtydliganden i förskolans läroplan som regeringen beslutade om (U2010/4442/S). 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Insatserna på vuxenutbildningens område inom utgiftsområde 16 innefattar den kommunala vuxenutbildningen (komvux), vuxenutbildningen för utvecklingsstörda (särvux), svenskundervisningen för invandrare (sfi), , den kvalificerade yrkesutbildningen och vissa kompletterande utbildningar. Utbildningar vid universitet och högskola samt därmed jämförbara utbildningar omfattas inte. Inom området Vuxenutbildning redovisas också folkbildningen vars anslag återfinns under utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. Ansvaret för vuxenutbildningen är framför allt ett kommunalt åtagande men delas även med staten, landstingen, organisationer och enskilda utbildningsanordnare. Ansvaret för huvuddelen av finansiering och genomförande åligger kommunerna. Staten finansierar vissa delar av vuxenutbildningen genom såväl generella som riktade statsbidrag för verksamheterna. Resultatet av verksamheten inom de olika formerna redovisas var för sig. Indikatorer som används är tillgänglighet, målgrupper, utbildningarnas kvalitet i relation till deras mål och syften, lärarnas kompetens, studiedeltagarnas studieresultat samt genomförandegrad, dvs. andelen kursdeltagare som slutför de kurser de påbörjat. Vidare redovisas hur stor andel som får arbete efter avslutad utbildning i . i deras arbete med att förbättra uppföljningen av studerande i den kommunala vuxenutbildningen. Dessutom följer upp antalet studerande inom yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning som fått arbete efter avslutad utbildning. Verksamhetens resultat för behörighetsgivande utbildningar och yrkesinriktade eftergymnasiala utbildningar redovisas åtskilda. Resultatet för svenskundervisning för invandrare och kontakttolkutbildning återfinns under rubriken . Resultaten från folkhögskolor och studieförbund redovisas bl.a. annat i avsnittet om profilerade kurser, kulturprogram etc. I avsnittet Stöd till personer med funktionsnedsättning behandlas vuxenutbildning för utvecklingsstörda, specialpedagogiskt stöd och annat stöd till studerande som har en funktionsnedsättning. Enligt 1 kap. 9 § skollagen (1985:1100) ska i det offentliga skolväsendet för vuxna främst de som erhållit minst utbildning få möjlighet att stärka sin ställning i arbetslivet och i det kulturella och politiska livet. Utgångspunkten för beslut om utbildningens innehåll och form ska vara den enskildes behov och förutsättningar. Även den som har en gymnasial utbildning, t.ex. från studieförberedande program, kan ha behov av att skaffa sig en yrkesutbildning som krävs för inträde på arbetsmarknaden eller för att ändra yrkesinriktning. 6.2.1Nationell styrning, infrastruktur och validering För hela den offentligfinansierade vuxenutbildningen vid sidan av högskolan finns det ett mål och en strategi för utvecklingen av vuxen- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 utbildningen som beslutat (prop. 2000/01:72, bet. 2000/01:UbU15, rskr. 2000/01:299). Målet är att alla vuxna ska ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Det är de olika utbildningsformerna tillsammans som bidrar till en samlad måluppfyllelse. Vuxenutbildningen har i praktiken kommit att beröra flera politikområden och är ofta en förutsättning för måluppfyllelse i tillväxt-, närings-, social-, integrations- och arbetsmarknadspolitik. Denna delvis förändrade roll för vuxenutbildningen är framför allt synlig på det lokala och regionala planet. Inte minst har detta visat sig i samband med den ekonomiska krisen med bl.a. stora strukturomvandlingar och hög arbetslöshet. En sådan utveckling kräver en flexibel lagstiftning och myndighetsstruktur. Den nya Myndigheten för har fått en viktig roll är det gäller kompetensförsörjningsfrågor på eftergymnasial nivå, vid sidan av högskolan. har en viktig roll såväl då det gäller utveckling av yrkesutbildningar på gymnasial nivå som i fråga om kommunernas vuxenutbildning som helhet. Den påbörjade utvecklingen av samverkan mellan berörda aktörer och intressenter på såväl lokal som regional nivå, för att den enskilde medborgaren ska få goda förutsättningar för sitt eget lärande och sin kompetensutveckling, fortsätter. finns i de flesta av landets kommuner s.k. lärcentra. I dessa lärcentra kan allt från grundläggande vuxenutbildningar till forskarutbildningar återfinnas. Ofta är dessa centra ett nav för att den enskilde ska kunna delta i utbildning i former som utgår från hans eller hennes livssituation. Nationell referensram för kvalifikationer Regeringen har aviserat sin avsikt att implementera rekommendation om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande (EQF), att skapa ett nationellt ramverk för kvalifikationer (NQF) samt att vidta åtgärder och förändringar som är nödvändiga för att uppfylla rekommendationens krav. Myndigheten för är nationell samordningspunkt för EQF, vilket framgår av förordningen (2009:279) med instruktion för Myndigheten för . Myndigheten har inrättat en portal på sin webbplats med syfte att sprida information om arbetet med EQF och NQF i . Det nationella ramverket ska omfatta det offentliga utbildningssystemet. Avsikten är dock att ett nationellt ramverk som även omfattar andra kvalifikationer successivt ska kunna utvecklas i takt med arbetslivets och branschernas intresse. Myndigheten har därför getts ett uppdrag att ta fram förslag till deskriptorer till en nationell referensram för kvalifikationer. Sådana deskriptorer ska utformas så att de täcker och kan tillämpas inom alla delar av det offentliga utbildningssystemet som de gör det möjligt för aktörer utanför det offentliga utbildningssystemet att koppla sina kvalifikationer till referensramen. Myndigheten arbetar i bred samverkan med berörda aktörer för att ta fram ett förslag som kan gå ut på remiss innan uppdraget redovisas till () . I syfte att klargöra om bör vidta några särskilda åtgärder för att uppfylla rekommendationens krav gavs myndigheten ett uppdrag i sitt regleringsbrev att i samverkan med andra berörda myndigheter kartlägga hur väl de svenska utbildningarna svarar mot de krav som ställs i rekommendationen och i vilken utsträckning bl.a. måldokument inom det offentliga utbildningsväsendet behöver förändras. Kartläggningen skulle särskilt fokusera på läranderesultat (learning outcomes) och kvalitetssäkringssystem. Myndigheten redovisade uppdraget (dnr 2010/2752/SV) och myndighetens bedömning är att det offentliga utbildningsväsendets måldokument svarar mot de krav som ställs i rekommendationen, under förutsättning att de reformer som den obligatoriska skolan och gymnasieskolan står inför genomförs. Myndigheten skulle vidare redovisa i vilken utsträckning branscher och privata organisationer uppvisar intresse av att knyta sina respektive kvalifikationer till en nationell referensram för livslångt lärande. Myndigheten bedömer att det finns ett intresse både för EQF och NQF bland branschorganisationerna, som deltar aktivt i arbetet med att utveckla NQF. I förordningen med instruktion för Myndigheten för anges att myndigheten ska vara behörig myndighet enligt och rådets direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer när det gäller att utfärda utbildningsbevis och andra handlingar för utbildningar inom . Myndigheten ska vidare ansvara för att samordna och stödja en nationell struktur för validering samt i samverkan med berörda myndigheter främja utbildningsväsendets och branschernas medverkan när strategier, metoder och information inom valideringsområdet utvecklas. Myndigheten ansvarar också för bedömning av utländska eftergymnasiala yrkesutbildningar som inte utgör högskoleutbildningar. Myndigheten har bildat ett nationellt forum för validering med deltagare från , , Arbetsförmedlingen, Verket för högskoleservice, och centrala branschorganisationer. En styrgrupp för bedömning av utländsk utbildning har initierats med deltagare från , , Arbetsförmedlingen och Verket för högskoleservice. Myndigheten har utvecklat kriterier och riktlinjer för kvalitetssäkring och dokumentation och en dokumentationsdatabas för valideringsresultat har tagits fram. Europeiska riktlinjer för validering har översatts till svenska och publicerats. Ett forskningsnätverk för validering är planerat och myndigheten har även utvecklat en webbplats med nödvändig information om möjligheterna till validering i . Ett samarbete har initierats med Arbetsförmedlingen för integrering med förmedlingens projekt för utveckling av etableringsverksamheten för nyanlända. Medel har fördelats till centrala branscher för genomförande av valideringar efter anvisning från Arbetsförmedlingen. Av de som avsattes har betalats ut till branscherna för att stödja utförande av validering och har använts för olika utvecklingsaktiviteter, t.ex. uppbyggnad av ett webbaserat register över valideringsutförare. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 har företrädare för träffat regionala företrädare för samtliga län. I dessa dialoger har diskuterats regionala förutsättningar, tillväxtarbete och genomförandet av prioriteringar i den nationella strategin för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och sysselsättning 20072013. Vid samtliga möten diskuterades frågan om kompetensförsörjning. Två aspekter aktualiserades, dels det omedelbara behovet av regionala arenor för samordning av utbildningar, dels de mer långsiktiga utmaningarna med en åldrande befolkning och brist på arbetskraft. Regionerna uppmärksammar också ungdomars utsatthet i samband med varsel och behovet av åtgärder för att undvika att de slås ut från arbetsmarknaden. Vid dialogerna betonades även vikten av vägledning och validering av kompetens. Detta gäller både i samband med varsel och inför det framtida behovet av arbetskraft i regionerna. Behörighetsgivande utbildningar är utbildningar som ger behörighet till högre studier. Som behörighetsgivande vuxenutbildningar räknas utbildningar inom vuxenutbildning (komvux) och vissa utbildningar inom folkhögskola som ger motsvarande kunskaper. Behörighetsgivande utbildningar inom komvux kan anordnas på grundläggande eller gymnasial nivå. Syftet med behörighetsgivande utbildningar på grundläggande nivå är ofta att få behörighet till studier på gymnasial nivå. Syftet med behörighetsgivande utbildningar på gymnasial nivå är vanligen att få behörighet att studera på högskole- eller yrkeshögskolenivå, eller att skaffa eller fullfölja en yrkesutbildning. Antalet elever i komvux ökade marginellt /09 jämfört med /08, både på grundläggande och gymnasial nivå. Jämfört med /07 har antalet elever emellertid minskat. /09 var av de studerande på komvux kvinnor och män. Andelen män inom komvux har varit stabil och pendlat mellan . 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Tabell 6.1 Antal studerande inom behörighetsgivande vuxenutbildningar Behörighetsgivande utbildningar inom komvux /09 deltog ca 171 900 personer i behörighetsgivande utbildningar inom komvux. Antalet elever motsvarar av befolkningen i åldersgruppen , att jämföra med föregående läsår då andelen var . är behörighetsgivande utbildning inom komvux en komplettering av tidigare genomförd grundskole- eller gymnasieutbildning. Detta innebär att de flesta läser enstaka kurser på deltid. Under /09 läste en kursdeltagare på grundläggande nivå i genomsnitt 2,4 kurser och på gymnasial nivå 4,3 kurser. Den vanligaste kursen på gymnasial nivå var orienteringskursen, som lästes av av alla kursdeltagare. Syftet med orienteringskursen som enbart finns inom vuxenutbildningen, är bl.a. att medverka till väl underbyggda studie- eller yrkesval och att utgöra en introduktion till kurser inom olika kunskapsområden. En orienteringskurs kan också ge tillfälle till validering av de kunskaper som eleven redan har. Näst vanligast var datorkunskap följt av matematik A och B. Inom grundläggande komvux var den i särklass vanligaste kursen svenska som andraspråk som lästes av av alla kursdeltagare. Svenska som andraspråk ses ofta som en naturlig fortsättning på svenskundervisning för invandrare vilket är huvudförklaringen till att så många väljer att läsa den. /99 har antalet kursdeltagare i komvux minskat fram till /08, för att sedan öka, om än marginellt, under /09. Under 19972002 pågick det s.k. , vilket förklarar att antalet kursdeltagare ökade kraftigt under dessa år. I statistik över komvux används två begrepp med olika betydelse. Elev är en fysisk person som läser en eller flera kurser och på varje kurs eleven deltar i räknas hon eller han som en kursdeltagare. Av nedanstående diagram framgår förändringen av antalet elever och kursdeltagare inom komvux . Diagram 6.1 Indexerad förändring av antalet elever och kursdeltagare i komvux läsåren 1992/932008/09 Andelen elever i komvux som är födda utom- /99 till 2008/09. Högst andel utlandsfödda återfanns inom den grundläggande vuxenutbildningen . Andelen elever i gymnasial vuxenutbildning som är födda utomlands var . Elevernas medianålder har sjunkit från /04 till /09. Högst medianålder, , hade eleverna i grundläggande vuxenutbildning. Medianålder för eleverna i gymnasial vuxenutbildning var . Av det totala antalet deltagare bestod av ungdomar mellan , vilket utgör den största gruppen. har i en kvalitetsgranskning påpekat att det finns brister i uppföljningen av komvux (rapport 2009:4). Dessutom varierar omfattningen av uppföljningen och vilken typ av uppföljning som görs mellan kommunerna. För att man bl.a. ska få veta om utbildningen leder till att individen uppnår de uppsatta målen för utbildningen och om utbildningen motsvarar individens behov behöver uppföljningen av vuxenutbildningen generellt sett bli bättre. Bättre uppföljning behövs även för att säkerställa en rättvis betygssättning och för att i än högre grad kunna anpassa verksamheten så att den möter de studerandes behov av en flexibel utbildning. Bristerna finns till största delen i kommunernas uppföljning men Skolinspektionen menar att förbättringar även behövs i det nationella upp- har i sitt regleringsbrev för fått i uppdrag att särskilt stödja huvudmännen i arbetet med uppföljning och behovsanalyser samt med den fortsatta utvecklingen av kommunernas vuxenutbildning med utgångspunkt i Skolinspektionens iakttagelser och i linje med nationella mål och syften. Komvux får endast drivas med kommun eller landsting som huvudman. Däremot finns möjligheten att förlägga utbildning på entreprenad hos enskild utbildningsanordnare. Under /09 upphandlades av utbildningen i komvux, vilket enligt är femte läsåret i rad som denna andel ökar. Enligt väljer drygt hälften av kommunerna att samarbeta med andra kommuner för att genomföra sin vuxenutbildning. Detta ger eleverna möjlighet att fritt välja mellan samverkande kommuners utbud. Samverkan förekommer även lokalt med instanser som Arbetsförmedlingen samt lokalt och regionalt med näringslivet. Samarbetet syftar främst till att fånga upp arbetsmarknadens behov av utbildad arbetskraft. Regeringens satsning på yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning (yrkesvux) inleddes . Det främsta syftet med satsningen är att motverka effekterna av lågkonjunkturen och brist på arbetskraft samt att nå personer utan gymnasial utbildning eller som har en gymnasial 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 yrkesutbildning som behöver kompletteras. Satsningen genomförs i form av riktade stats- bidrag till kommuner, kommunalförbund eller kommuner i samverkan. Regeringen har gett i uppdrag att fördela platserna över landet och följa upp satsningen. Totalt fördelades ca 5 400 platser till en kostnad av per plats . Vid fördelning av platser har hänsyn tagits till arbetslöshetssituationen i kommunerna. Intresset för att delta i yrkesvuxsatsningen har varit stort bland kommunerna. får kommunerna även använda upp till av medlen för behörighetsgivande teoretiska kurser inom ramen för satsningen på yrkesvux. Totalt mottog ansökningar om 26 100 platser vilket innebär att kommunernas behov inte fullt ut har kunnat tillgodoses. Satsningen på yrkesvux kommer att fortsätta . Av det totala antalet kursdeltagare på både grundläggande och gymnasial nivå fullföljde sina studier medan avbröt studierna. Resterande deltagare deltog i kurser som ännu inte var avslutade. Största andelen studieavbrott inom komvux skedde under /09, , på grundläggande nivå. Män avbröt sin utbildning i något högre grad än kvinnor. Störst andel avbrott skedde på båda nivåerna inom teoretiska kurser såsom matematik, engelska och svenska. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Tabell 6.2 Kursdeltagare inom vuxenutbildning läsåren 2004/05-2008/09 som slutfört eller avbrutit utbildningen Andel (%) Andel (%) Andel (%) De flesta utbildningarna inom komvux berättigar till betyg men intyg kan utfärdas som alternativ till betyg. Antalet kursdeltagare som /09 slutförde kurser inom gymnasial vuxenutbildning där betyg ska sättas var 436 000. För av deltagarna saknas uppgifter om betyg. Av de elever som fick betyg /09 fick av kursdeltagarna betyget Godkänt. Andelen som fått lägst betyget Godkänt har ökat medan andelen med betyget Väl godkänt eller Mycket väl godkänt har minskat. Liksom i grund- och gymnasieskolan har kvinnor inom gymnasial vuxenutbildning i genomsnitt högre betyg än män. Kursdeltagare födda i har i genomsnitt högre betyg än de som är födda utomlands. Den totala kostnaden för komvux uppgick till . Statens kostnader för studiestöd tillkommer. Det innebär en ökning med jämfört med . Kostnaden för den grundläggande och gymnasiala vuxenutbildningen uppgick till 2 977 respektive . Diagram 6.2 Kostnadsutveckling (miljoner kr) för komvux Kostnaden per heltidsstuderande uppgick till för gymnasial vuxenutbildning och till för grundläggande vuxenutbildning. Kostnaden per heltidsstuderande har därmed minskat med för gymnasial vuxenutbildning medan kostnaden ökat med för grundläggande vuxenutbildning sedan föregående år. utbetalade i statsbidrag för yrkesvux, vilket motsvarar drygt 5 400 platser och per plats. Till detta belopp ska läggas det som kommunerna själva satsar. Den verkliga kostnaden för yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning är därför väsentligen högre än statbidraget. Behörighetsgivande utbildningar inom folkbildningen Statens stöd till folkbildningen syftar bl.a. till att bidra till att höja utbildningsnivån i samhället och utjämna utbildningsklyftor. Vid folkhögskolan är det möjligt att läsa en s.k. allmän kurs som ger behörighet till högskolan. Behörighetsgivande kurser vid folkhögskolan omfattas inte av skollagen (1985:1100) eller av någon läroplan, utan är ett fristående alternativ till den behörighet som kan uppnås i gymnasieskolan och inom komvux. Deltagaren får därför heller inte betyg. I stället får deltagaren ett samlat studieomdöme och ibland också ett behörighetsintyg som visar om hon eller han vid folkhögskolan uppnått kunskaper motsvarande den behörighet som fås i det offentliga skolväsendet. Folkhögskolor erhåller också bidrag från landstingen vilket uppgick till . I genomsnitt deltog 12 550 personer per termin i en allmän kurs . Det är en ökning med 450 deltagare jämfört med . Statsbidraget för en lång kurs förstärkta insatser avseende deltagare med funktionsnedsättning) 2009. Totalt 2 171 deltagare uppnådde grundläggande behörighet på de långa kurserna . Allmänna kurser vänder sig till de som saknar grundskole- eller gymnasieutbildning.