prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — Bestämmelser om exekutiv försäljning av luftfartyg finns i 8 kap. 8 § konkurslagen (1987:672) och 11 kap. utsökningsbalken. Enligt andra stycket upphör luftpanträtten i godset, om det genom lossning ställs till avsändarens eller mottagarens förfogande. Om godset lämnas ut utan borgenärens tillstånd, svarar dock den som tar emot godset för fordringen, om han eller hon kände till denna. För att en borgenär inte ska hamna i bättre ställning än om godset inte lossats svarar inte den som tagit emot godset för mera än det värde som godset hade vid lossningen. 6 § Luftpanträtten i ett luftfartyg som är registrerat i upphör från den dag åtgärderna för bärgningen eller bevarandet av luftfartyget Detta gäller dock inte, om borgenärens anspråk på panträtt inom Prop. 2009/10:95 har anmälts till inskrivningsmyndigheten för anteckning i inskrivningsregistret för luftfartyg och dessutom överenskommelse har träffats om panträttens belopp eller talan om panträtten har väckts i laga ordning. Bestämmelserna i första stycket gäller också om luftfartyget är registrerat i ett annat land som har biträtt den konvention rörande internationellt erkännande av rätt till luftfartyg som avslutades i (Genèvekonven- tionen). Borgenärens anspråk på panträtt ska i sådant fall anmälas hos den myndighet som för inskrivningsregistret för luftfartyg. Om luftfartyget inte är registrerat eller om det är registrerat i ett annat land än som anges i andra stycket, upphör luftpanträtten från den dag åtgärderna för bärgningen eller bevarandet av luftfartyget avslutades. Detta gäller dock inte, om överenskommelse har träffats om panträttens belopp eller talan om panträtten har väckts i laga ordning. Denna paragraf motsvarar 11 kap. 6 § den nuvarande luftfartslagen. Innehållet i paragrafen är hämtat från artikel IV punkt 4 i Genève- Enligt denna punkt får de i konventionen upptagna luft- panträtterna inte erkännas i andra fördragsslutande stater från avslutandet av åtgärderna för bärgningen eller bevarandet, om inte rättigheten har antecknats i inskrivningsboken enligt artikelns punkt 3 och en överenskommelse har träffats om rättig- hetens belopp eller talan väckts om rättigheten. Undersökning av luftfartsolyckor och tillbud 7 § Bestämmelser om undersökning från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och tillbud till sådana olyckor finns i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Denna paragraf motsvarar 11 kap. 7 § den nuvarande luftfartslagen. I paragrafen görs en hänvisning till de bestämmelser om undersökning från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och andra händelser som berör luftfarten som finns i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Rapportering av händelser m.m. 8 § I syfte att förbättra flygsäkerheten ska händelser inom luftfart rapporteras till behörig myndighet. Med händelse inom luftfart avses i denna lag driftsavbrott, defekt, fel eller annan onormal omständighet som har inverkat eller kan inverka på flygsäker- heten, men som inte lett till sådana luftfartsolyckor eller tillbud som avses i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Paragrafen motsvarar 11 kap. 8 § den nuvarande luftfartslagen. Bestäm- melserna i 11 kap. 810 §§ luftfartslagen har tillkommit för att genom- föra och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart. För närmare redo- visning av förarbeten, lagrådsbehandling, överväganden och liknande hänvisas till prop. 2006/07:110, bet. 2006/07:TU13 och rskr. 2006/07:199. I första stycket anges att händelser inom civil luftfart ska rapporteras Prop. 2009/10:95 till behörig myndighet. Vad som menas med händelser definieras i andra stycket. En smärre språklig justering i förhållande till nuvarande lydelse har gjorts för att bättre stämma överens med direktivets lydelse. 9 § Regeringen får meddela föreskrifter om vilka personer inom luftfart som ska vara skyldiga att rapportera händelser enligt 8 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om rapportering av händelser. Paragrafen överensstämmer nära nog med 11 kap. 9 § den nuvarande luftfartslagen. 10 § En arbetsgivare får inte utsätta en arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har rapporterat en händelse enligt denna lag. Om en arbetstagare utsätts för repressalier, ska arbetsgivaren betala skadestånd till arbetstagaren för den förlust som uppkommer och för den kränkning som repressalierna innebär. Paragrafen överensstämmer med 11 kap. 10 § den nuvarande luftfarts- lagen. 1 § Transportstyrelsen eller den som styrelsen utser får förbjuda en flygning och hindra ett luftfartyg från att avgå om det, när flygningen ska påbörjas, kan antas att luftfartyget inte uppfyller de villkor som anges i denna lag eller som har fastställts med stöd av lagen. Detsamma gäller när andra villkor som fastställts för flygningen inte är uppfyllda. Om någon annan än Transportstyrelsen har meddelat beslutet, ska beslutet genast anmälas till Transportstyrelsen och prövas av denna. Denna paragraf motsvarar 12 kap. 1 § den nuvarande luftfartslagen. Enligt paragrafen kan ett luftfartygs avgång förbjudas och hindras om vissa villkor inte är uppfyllda. För sjöfartens del finns motsvarande bestämmelser i 6 kap. fartygssäkerhetslagen (2003:364). Exempel på sådana villkor som avses i förevarande paragraf är att luft- fartyget inte är luftvärdigt eller miljövärdigt, inte är behörigen bemannat, saknar erforderlig dokumentation eller att det saknar föreskriven försäk- ring. Rätten att förbjuda eller hindra ett luftfartygs avgång tillkommer Transportstyrelsen eller den som myndigheten utser. Med Transport- styrelsen ska i regel avses en person som tjänstgör vid Transportstyrelsen och som bl.a. har till uppgift att utföra tillsynen av flygverksamheten eller luftfartygets luftvärdighet samt annan tillsyn eller en person som Transportstyrelsen särskilt befullmäktigar att vid behov vidta de åtgärder som avses i bestämmelsen. Den i paragrafen reglerade rätten att förbjuda och/eller hindra ett luft- fartyg från att starta omfattar såväl svenska som utländska luftfartyg. ett luftfartyg har förbjudits att lämna en flygplats innan rättelse har vidtagits innebär givetvis inget hinder mot att luftfartyget förs till en reparationsverkstad som finns på flygplatsen. När ett luftfartygs avgång ska hindras torde det i flesta fall vara tillräckligt att trafikledningen på platsen vägrar färd- eller starttillstånd. Är detta inte tillräckligt får hjälp begäras av polismyndighet. Vid tillämpningen av förevarande paragraf på utländska luftfartyg måste hänsyn tas till stadgandet i bilaga 8 del II 6.2 till Chicagokonven- tionen. Enligt detta stadgande, som rör tillfällig ogiltighet av luftvärdig- hetsbevis, är den stat där en skada inträffat, skyldig att tillåta att det skadade luftfartyget avgår om luftfartygets registreringsstat medger det. I vissa fall ska dock särskilt föreskrivna villkor iakttas. Den som bryter mot ett enligt förevarande paragraf beslutat förbud att starta ett luftfartyg kan dömas enligt 17 kap. 13 § för över- trädelse av myndighets bud. 2 § Den som driver en flygplats får hindra ett luftfartygs avgång om avgifter för användningen av flygplatsen och tjänsterna för luftfarten, som avser luftfartygets senaste ankomst, uppehåll och avgång, inte har betalats och säkerhet inte har ställts. Denna paragraf motsvarar 12 kap. 2 § första stycket den nuvarande luft- fartslagen. Enligt paragrafen ges var och en som driver en flygplats en rätt att hindra ett luftfartyg från att avgå om avgifter för användningen av flyg- platsen och tjänsterna för luftfarten som avser fartygets senaste ankomst, uppehåll eller avgång, inte har betalats och säkerhet inte har ställts. På Lagrådets inrådan har paragrafen justerats språkligt. 3 § I lagen (1939:6) om frihet från kvarstad för vissa luftfartyg finns bestäm- melser om att kvarstad inte får läggas på vissa luftfartyg. I paragrafen, som helt överensstämmer med 12 kap. 3 § den nuvarande luftfartslagen, görs en hänvisning till lagen (1939:6) om frihet från kvar- stad för vissa luftfartyg. I denna lag, genom vilken konventionen rörande fastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om kvarstad å luftfartyg (kvarstadskonvention) har införlivats i svensk rätt, förbjuds att vissa luftfartyg beläggs med kvarstad. I sammanhanget kan erinras om att det finns en bestämmelse i artikel 27 i Chicagokonventionen rörande frihet från kvarstad på grund av patentanspråk. skyldigheter enligt denna artikel är tillgodosedda genom 5 § patentlagen (1967:837) vilken föreskriver att utan hinder av patent må uppfinningen utnyttjas på utländskt fartyg, luftfartyg eller annat utländskt samfärdsmedel för dess behov, när det tillfälligt inkommer till riket vid regelbunden trafik eller eljest. Vidare föreskrivs i denna paragraf att regeringen äger förordna, att reservdelar och tillbehör till luftfartyg utan hinder av patent må införas till riket och användas här för reparation av luftfartyg, hemmahörande i främmande stat i vilken motsvarande förmåner medges för svenska luftfartyg. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen utfärdat kungörelsen (1967:845) om införsel och användning av reservdelar och tillbehör till luftfartyg utan Prop. 2009/10:95 hinder av patent. Avgifter och andra ersättningar för förrättningar 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter och andra ersättningar för förrättningar och tillstånd enligt denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt enligt EU-förordningar på den civila luftfartens område. Beslut om avgifter och andra ersättningar som är förfallna till betalning får verkställas enligt utsökningsbalken. Denna paragraf, som motsvarar 12 kap. 4 § den nuvarande luftfartslagen, innehåller bestämmelser angående avgifter och andra kostnader för förrättningar och tillstånd. I paragrafen har gjorts ett tillägg med avseende på förrättningar och tillstånd som har sin grund i EU- förordningar på den civila luftfartens område. I förordningen (1994:1808) om behöriga myndigheter på den civila luftfartens område anges de myndigheter som ska pröva frågor och fullgöra de olika uppgifter som åligger en medlemsstat enligt rättsakter som beslutats inom Europeiska unionen och som rör civil luftfart. 5 § I lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns särskilda bestämmelser om användning av radioanläggningar ombord på luftfartyg och inom markorganisationen. Denna paragraf motsvarar 12 kap. 5 § den nuvarande luftfartslagen. I paragrafen görs en hänvisning till bestämmelser i annan lagstiftning. Det kan i och för sig ifrågasättas om den aktuella hänvisningen behövs. Med hänsyn till den betydelse för luftfarten som bestämmelserna om radiokommunikation har, och att det finns bestämmelser härom i Chicagokonventionen, anser dock regeringen att det är befogat med en hänvisning. När det gäller bestämmelserna i kan nämnas att i artikel 28 i konventionen förbinder sig de fördragsslutande staterna bl.a. att på sitt territorium sörja för radiotjänst för att underlätta internationell luftfart. Vidare finns det i bilaga 10 till konventionen internationella normer och tillämpningsförfaranden avseende teletjänst för luftfarten. I artikel 30 i Chicagokonventionen finns bestämmelser om luftfartygs radioutrustning. Till denna artikel ansluter sig bestämmelser i kap. 7 av bilaga 6 till konventionen rörande den radioutrustning som ska medföras ombord på luftfartyg. Ämnet berörs även i kap. 5 av bilaga 2 till konventionen. Tillsyn, överklagande m.m. 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer utövar bestämmelserna i 18, 10 och 11 kap. och de föreskrifter som meddelats med stöd av dessa bestämmelser följs. Tillsynsåtgärder får även vidtas stickprovsvis. Regeringen får meddela föreskrifter om att den myndighet som avses i första stycket får anlita någon annan vid tillsynen. I den utsträckning det behövs för tillsyn enligt första stycket ska där avsedd myndighet och annan som myndigheten anlitar för tillsynen ges tillträde till luftfartyg, flygplatser, anläggningar, lokaler och andra objekt. Denna rätt omfattar inte bostäder. Denna paragraf, som rör s.k. tillsyn, saknar direkt motsvarighet i den nuvarande luftfartslagen. finns bestämmelser om tillsyn spridda på ett flertal ställen i den nuvarande luftfartslagen. Vad som regleras i denna paragraf är tillsyn som avser verksamhetskontroll. De bemyndiganden som krävs för att tillsyn i form av erforderlig tillträdeskontroll ska kunna utövas återfinns i anslutning till respektive materiella regler. I första stycket anges att den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att bestämmelserna i 18, 10 och 11 kap. och de före- skrifter som meddelats med stöd av dessa bestämmelser följs. I 9 kap. finns särskilda bestämmelser om tillsyn. Det har därför inte bedömts vara nödvändigt att ta med även det kapitlet i den tillsyn som regleras i para- grafen. Tillsynsåtgärder vidtas vanligtvis i enlighet med en tillsynsplan eller när omständigheter ger anledning till en kontroll. Av Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EG om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen följer dock att medlemsstaterna ska genomföra ett antal kontroller av luftfartyg enligt ett stickprovsförfarande. En bestämmelse om detta finns i 24 § tredje stycket luftfartsförordningen. Det är lämpligt att bestämmelsen tas in i lagen. Se vidare avsnitt 18.1. I det till Lagrådet remitterade lagförslaget återfanns även ett krav på att stickprovsåtgärder ska göras på ett icke-diskriminerande sätt. Lagrådet finner att detta torde vara en självklarhet (jfr 1 kap. 9 § regeringsformen) och att en sådan bestämmelse inte erfordras. Regeringen ansluter sig Lagrådets synsätt. I andra stycket föreskrivs att tillsynsmyndigheten får anlita annan vid tillsynen om regeringen föreskriver det. Bemyndigandet att anlita utom- stående innebär att även enskilda på myndighetens uppdrag kan fullgöra tillsynsuppgifter. Angående möjligheterna att anlita utomstående för vissa slag av förvaltningsuppgifter, se avsnitt 5.9. Tredje stycket har formulerats med förebild i 25 § andra stycket lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader. För att det tydligt ska framgå att rätten till tillträde inte är mer omfattande än vad som följer av dess ändamål anges i bestämmelsen att tillträde ska ges i den utsträckning det behövs för tillsynen. Det anges vidare uttryckligen att rätten till tillträde inte omfattar bostäder. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets yttrande. Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att den som skyldigheter enligt artiklarna 511 i och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet följer dessa enligt första stycket får meddela de förelägganden som behövs för att bestämmelserna ska följas. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om tillsyn över efter- levnaden av vissa bestämmelser i och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Övervägandena finns i avsnitt 18.2.2. Av första stycket framgår att den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att den som har skyldigheter enligt artiklarna 511 i förordning (EG) nr 1107/2006 följer dessa bestäm- Enligt andra stycket får denna myndighet meddela de förelägganden som behövs för att de aktuella bestämmelserna ska följas. 13 § framgår att ett sådant föreläggande får förenas med vite. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att den som står under tillsyn enligt denna lag ska lämna de upp- gifter som tillsynsmyndigheten behöver för att kunna utöva tillsyn. Paragrafen är ny. För att bestämmelsen ska kunna tillämpas i fråga om tillsyn såväl enligt 1 som 2 § har det ansetts lämpligt att placera den i en 4 § En förvaltningsmyndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol, om inte annat följer av 5 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten i mål som avses i första stycket och i mål som avses i 4 kap. 28 §.. 5 § En förvaltningsmyndighets beslut i frågor som rör trafiktillstånd får över- klagas hos regeringen. Ett beslut enligt 4 kap. 19 § andra stycket om erinran, enligt 4 kap. 21 § om omhändertagande av flygcertifikat eller ett föreläggande enligt 4 kap. 25 § första stycket får inte överklagas. Detsamma gäller beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Ett föreläggande enligt 4 kap. 25 § får prövas av allmän förvaltningsdomstol endast i samband med prövning av frågan om återkallelse på grund av att före- läggandet inte har följts. Ett föreläggande enligt 4 kap. 29 § får överklagas endast i samband med ett överklagande av det beslut genom vilket målet avgörs. 6 § Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen gäller , om inte annat anges i beslutet. I 46 §§ regleras vad som ungefärligen återfinns i 14 kap. 2 § den nuvarande luftfartslagen samt i en del särbestämmelser på olika håll i den På inrådan från Lagrådet har alla bestämmelser om överklagande samlats i 12 kap. I förhållande till Lagrådets yttrande föreslår regeringen att även överklagandeförbudet vid tilldelning av erinran enligt 4 kap 19 § andra stycket tas in i 5 §. Samma gäller beträffande föreläggande enligt Prop. 2009/10:95 4 kap. 25 § första stycket. Vid utformningen av överklagandebestämmelserna har de riktlinjer fastställt beaktats, vilka innebär bl.a. att från regeringen bör lyftas bort sådana ärenden som inte kräver ställningstagande från rege- ringen som politiskt organ. I normalfallen ska beslut som grundar sig på luftfartslagen och före- skrifter som meddelats med stöd av lagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta framgår av 4 §. De enda beslut av direkt politisk karaktär som fattas av luftfarts- myndigheterna är beslut i frågor rörande trafiktillstånd. Dessa beslut ska enligt 5 § första stycket överklagas till regeringen. I 5 § andra stycket anges att vissa beslut inte får överklagas. Det gäller ärenden om att tilldela en erinran enligt 4 kap. 19 § och omhändertagande av flyg- certifikat enligt 4 kap. 21 § samt normbeslut; dvs. beslut som innebär att man meddelar en föreskrift. Ett omhändertagande ska ju följas av ett beslut om ingripande eller återlämnande kort efter omhändertagandet, där ett för den enskilde negativt beslut kan överklagas. Beslut av typen partsbesked ska inte heller kunna överklagas. Med partsbesked menas ståndpunkter som framför allt intar som part i civilrätts- liga och liknande förhållanden, t.ex. beslut att häva ett köp, att säga upp ett hyresavtal, att kräva betalning för en fordran som inte kan utsökas utan föregående dom, att avslå en begäran om betalningsanstånd, att avböja ett ackordserbjudande och att vägra att betala skadestånd. Av 6 § följer att alla beslut enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen gäller , om inte annat anges i beslutet. Paragrafen gäller både hos myndigheter och i förvaltnings- domstol. Paragraferna har huvudsakligen utformats enligt Lagrådets förslag. 7 § En förvaltningsmyndighets beslut om tillstånd att inrätta och driva flyg- platser får överklagas av en sådan ideell förening som avses i 16 kap. 13 § miljö- balken. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 14 kap. 2 a § i nuvarande luft- fartslagen. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligare föreskrifter i de avseenden som behandlas i lagen och som gäller skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa eller trafik. Regeringen får meddela föreskrifter om att den myndighet som avses i första stycket får överlämna förvaltningsuppgift som ansluter till föreskrifterna till någon annan, även om uppgiften innefattar myndighetsutövning.. Denna paragraf, som motsvarar i huvudsak 14 kap. 3 § den nuvarande luftfartslagen, innehåller i första stycket ett allmänt bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter i frågor som behandlas i luftfartslagen när det gäller skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa eller trafik. sådant bemyndigande behöver inte utnyttjas särskilt ofta med tanke på alla de bemyndigande som redan finns på olika håll i lagen. talar dock för att det finns ett behov av ett sådant allmänt bemyndigande då utvecklingen på luftfartsområdet ofta är så snabb och innovativ att det är svårt för en lagstiftare att förutse de behov av skyndsamma regleringar som kan uppkomma . Här godtar regeringen förslag till utformning av första stycket. I andra stycket, som i princip motsvarar 14 kap. 3 § andra stycket den nuvarande luftfartslagen, ges en möjlighet att överlämna förvaltnings- uppgift till någon annan, vilket kan komma att utnyttjas bl.a. i samband med tillsyn av SAS. Det kan också komma att behövas med anledning av att det tillskapas ett särskilt företag, , som ägs av flera länders luftfartsmyndigheter för att tillhandahålla flygtrafiktjänst i block som omfattar flera länder utifrån tankegångarna i om det 9 § Är i krig eller krigsfara får regeringen, i den utsträckning rådande förhållanden kräver det, meddela föreskrifter om eller i ett enskilt fall besluta om undantag från bestämmelserna i denna lag och från andra författningar som avser Regeringen får då meddela de föreskrifter som behövs. Detsamma gäller, om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som har befunnit sig i. Om regeringen i andra fall än då är i krig har meddelat föreskrifter enligt denna paragraf, ska föreskrifterna underställas prövning inom en månad efter det att de har beslutats. Om någon sådan underställning inte sker eller om föreskrifterna inte godkänns av från under- ställningen, upphör föreskrifterna att gälla. I denna paragraf, som motsvarar 14 kap. 4 § den nuvarande luftfarts- lagen, finns bestämmelser genom vilka regeringen ges generella möjlig- heter att medge undantag och meddela föreskrifter i situationer av krig, krigsfara eller liknande. 13 kap. Ansvarsbestämmelser m.m. 1 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet manövrerar ett luftfartyg på ett sådant sätt att andras liv eller egendom utsätts för fara döms för vårdslöshet i flygtrafik till böter eller fängelse . Är brottet grovt döms till fängelse i högst . Denna paragraf saknar direkt motsvarighet i den nuvarande luftfarts- De flesta överträdelser av bestämmelser i luftfartslagen och i före- skrifter som meddelats med stöd av lagen är straffbara enligt 13 kap. 3 § andra stycket och kan föranleda böter. Den har sin motsvarighet på de övriga trafikområdena. grafen är delvis en följd av att regeringen bemyndigas att överlåta åt myndighet att meddela trafikbestämmelser, se vidare avsnitt 13.2. redogörs närmare om begränsningen till grov oaktsamhet i avsnitt 21.5. Det finns vissa luftfartyg som kan framföras utan någon förare ombord och det pågår provverksamhet med obemannade luftfartyg kanske främst inom det militära området. Utvecklingen inom luftfarten kan ibland gå snabbt framåt. Ordet manövrerar har därför valts för att säkert täcka även den situationen när att ett obemannat luftfartyg manövreras från en punkt på marken eller från ett annat luftfartyg och då framförs på ett för liv eller egendom farligt sätt. Bedömningen av om brottet är grovt eller inte måste prövas av domstol i varje enskilt fall utifrån en helhetsbedömning av den föreliggande situationen. Lagrådet har efterfrågat en kommentar som kan ge en närmare ledning till frågan om vad som särskilt ska beaktas vid bedömande av om huruvida brottet är grovt. Följande två exempel på situationer där ett grovt brott bör kunna bli aktuellt kan nämnas.