prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — SVT har därför föreslagit att möjligheten att använda korta utdrag i beställ-tv i lagtexten bör uttryckas med användande av de begrepp som redan finns i upphovs- rättslagen och med undvikande av begreppet sända som alltså inte nor- malt används avseende on-demand-tjänster. Regeringen delar SVT:s uppfattning i denna del. Därutöver måste, enligt regeringens uppfattning, det komma till tydligt uttryck i lagtexten att möjligheten att använda sig av korta utdrag inte bara innebär en möjlighet att sända ut dessa eller göra dem tillgängliga genom beställ-tv. Det krävs därutöver att inskränk- ningen även innefattar en rätt att för dessa ändamål och i nödvändig utsträckning ta upp en utsändning på en anordning och framställa ex- emplar av upptagningen. Det begrepp som i andra sammanhang i upp- hovsrättslagen används för att ge uttryck för en sådan möjlighet är återge (se t.ex. 23, 25 och 26 §§ samt jfr. 1960:17 s. 143). I lagtexten bör därför i dessa delar anges att televisionsföretagen vid utsändning av all- männa nyhetsprogram får återge utdrag samt att utdraget får återges även då en upptagning av nyhetsprogrammet därefter överförs till allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till upptagningen från en plats och som de själva väljer. SVT har vidare gett ut- tryck för att en förutsättning för att en inskränkning i signalrätten ska vara tillräcklig för att tillgodose rätten att nyttja korta utdrag är att även sändningar som sker linjärt på Internet (webcasting) omfattas av denna rätt. Detta eftersom programbolagens möjligheter att sända enbart på Internet kommer att öka i och med den tekniska utvecklingen. Utifrån dagens tekniska verklighet tillgodoser dock enligt SVT den föreslagna inskränkningen oberoende härav i stort programbolagens behov. SVT anser för egen del att signalrätten omfattar även sådana linjä- ra sändningar på Internet och har sagt sig utgå från att detta kommer till uttryck i den slutliga utformningen av lagtexten eller i förarbetena. I upphovsrättslagen används i dessa sammanhang begreppen utsändning och sända ut (48 och 42 e §§). Enligt lagtexten finns alltså inte någon begränsning till viss teknik. Inte heller i förarbetena till gällande lagstift- ning har getts uttryck för sådana begränsningar. Detta följer också den allmänna inriktningen i upphovsrättslagen där begreppen som utgångs- punkt är teknikneutrala (jfr. 2004/05:110 s. 69). Att utsändningsbe- greppet omfattar även linjära sändningar på Internet synes också vara den rådande uppfattningen i doktrinen (se t.ex. , Copyright, svensk och internationell upphovsrätt, sjunde upplagan, s. 366 och i NIR 5/2006 s. 416 ff.). Regeringen anser därför att det i detta sammanhang inte finns anledning att se över den närmare utformningen av radio- och tv-företagens rättigheter enligt 48 §. Skulle det framöver visa sig finnas skäl för en sådan översyn får regeringen återkomma i frågan. TV4 har ansett att den nya bestämmelsen inte bör omfatta redan avtala- de nyhetsrättigheter. En möjlighet att åstadkomma detta är att genom övergångsbestämmelser från inskränkningsbestämmelsens tillämpnings- område undanta möjligheten till utnyttjande av korta utdrag från sådana evenemang till vilka nyhetsrättigheter redan avtalats. Dessa avtal avser dock ofta evenemang som ligger långt fram i tiden. Enligt regeringens bedömning lämnar inte direktivet utrymme för ett sådant omfattande undantag. En övergångsbestämmelse av denna innebörd skulle därför enligt regeringens uppfattning innebära att direktivet inte genomförs på rätt sätt. En annan möjlighet skulle vara en mer begränsad övergångsbe- stämmelse av innebörd att den nya inskränkningsbestämmelsen inte ska tillämpas på förhållanden mellan parter i redan ingångna avtal. Ett televi- sionsföretag som redan förvärvat nyhetsrättigheter skulle i så fall endast kunna utnyttja utdrag i enlighet med avtalet och alltså inte enligt den föreslagna inskränkningen. En sådan lösning skulle dock försätta dessa televisionsföretag i en sämre position jämfört med de företag som valt att avstå från att förvärva nyhetsrättigheter. Detta särskilt om avtalet helt eller delvis innehåller större begränsningar av möjligheten till användan- de av korta utdrag än de möjligheter den föreslagna inskränkningsbe- stämmelsen kommer ge. Enligt regeringens uppfattning är också den nu föreslagna inskränkningsbestämmelsen relativt begränsad till sin räck- vidd. Detta innebär att en stor andel av de evenemang som sänds med ensamrätt inte är av det stora allmänintresse som krävs för att be- stämmelsen ska vara tillämplig. Därmed kommer bestämmelsen inte heller att påverka de avtal om nyhetsrätter som avtalats för dessa evene- mang. För de utsändningar från evenemang som omfattas av inskränk- ningsbestämmelsen kommer det vidare endast bli fråga om en möjlighet till korta utdrag. Bestämmelsens påverkan på redan avtalade nyhetsrät- tigheter bör därför bli begränsad. Regeringen anser därför inte att det finns anledning att införa begränsningar för redan avtalade nyhetsrättig- heter. TV4 har vidare anfört att möjligheten att utnyttja utdrag endast bör avse redan avslutade evenemang. Regeringens uppfattning är att det inte finns något stöd i direktivet för att införa en sådan begränsning. Många evenemang pågår dessutom , t.ex. under en hel dag. För att tillgodose informationsintresset bör det därför, enligt regeringens uppfattning, även vara möjligt att återge utdrag från evenemanget medan det pågår. Enligt regeringens bedömning bör det därför inte införas en sådan begränsning. Ansökan om tillgång och ersättning m.m. Enligt AV-direktivet ska ansökan om tillgång i första hand göras hos ett programföretag som är etablerat i samma medlemsstat som det företag som ansöker om tillgång. Enligt direktivet är det vidare upp till med- lemsstaterna att se till att fastställa närmare bestämmelser om bl.a. even- tuell ersättning för tillhandahållandet av korta utdrag. Programföretagen har teknisk tillgång till andra programföretags signaler och det är vanligt att programföretagen efter överenskommelse hämtar utdrag från varandras programbärande signaler för att sända dem i sina egna program. Det krävs alltså inte några särskilda tekniska eller andra åtgärder för att det sändande programföretaget ska kunna ge det andra programföretaget tillgång till signalen. Förfarandet är inte heller i praktiken förenat med några särskilda kostnader för det sändande pro- gramföretaget. Såsom angett krävs därför inte mot bakgrund av den föreslagna inskränkningsbestämmelsen i signalrätten några särskilda regler om ansökningsförfarande för att säkerställa att andra programföre- tag får tillgång till det sändande programföretagets signal för korta utdrag från evenemang av stort allmänintresse. Inte heller i övrigt anser reger- ingen att det finns behov av att säkerställa tillgång till signaler genom några särskilda regler. Det följer vidare av AV-direktivet att ett utdrag i första hand ska hämtas från ett programföretag i samma land. Den in- skränkning som föreslås i signalrätten kan bara göras gällande för upphovsrättsliga förfoganden som vidtas i . Enligt vad som an- getts i är det vidare vedertagen praxis att utdragen i första hand hämtas från ett programföretag i samma land. 2009/10:115 delar därför utredningens uppfattning att det inte behövs några särskilda regler om detta. Eftersom det inte är förenat med några kostnader att ge andra programföretag tillgång till signalen behövs inte heller några sär- skilda regler om ersättning. En ny inskränkningsbestämmelse i 2 kap. upphovsrättslagen En utsändning från ett evenemang av stort allmänintresse ur vilken korta utdrag hämtas innehåller ofta även sådana verk eller prestationer som åtnjuter skydd enligt upphovsrättslagen. I utsändningen kan det t.ex. förekomma litterära, musikaliska eller andra skyddade verk. För att få avsedd verkan måste rätten att sända korta utdrag kunna ut- övas trots de ensamrätter som gäller för detta innehåll. Regeringen delar därför bedömning att det bör införas en ny inskränk- ningsbestämmelse i 2 kap. upphovsrättslagen med denna innebörd. Be- stämmelsen bör utformas i nära anslutning till den s.k. reportagerätten i 25 §. Det innebär att den bör utformas på så sätt att verk som syns eller hörs i korta utdrag får återges när ett televisionsföretag med stöd av den nya inskränkningsbestämmelsen i signalrätten återger utdraget. Med undantag för det skydd som ges till framställare av kataloger m.m. i 49 § kommer samtliga övriga närstående rättigheter i upphovsrättslagen genom befintliga hänvisningsbestämmelser att omfattas av denna nya inskränkningsbestämmelse. Några lagändringar krävs alltså inte i dessa delar förutom i 49 § där en hänvisning till den nya bestämmelsen bör införas. Förslagets förenlighet med EG-direktivet om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssam- hället Inskränkningar i upphovsrätten och vissa till upphovsrätten närstående rättigheter måste uppfylla de krav som ställs i direktivet om upphovsrät- ten i informationssamhället. Direktivet bygger på två internationella fördrag som antogs av för immaterialrätt, () . I artikel 5 i direktivet anges uttömmande vilka inskränkningar som är tillåtna i upphovsrätten och till upphovsrätten närstående rättigheter. Av artikel 5.3 c framgår att inskränkningar får göras för användning av verk och andra alster vid nyhetsrapportering, i den utsträckning som är motiverad med hänsyn till informationssyftet och förutsatt att källan, inbegripet upphovsmannens namn, anges om inte detta visar sig omöjligt. Även AV-direktivet upp- ställer krav på att källan ska anges om detta inte visar sig omöjligt. De nu föreslagna inskränkningsbestämmelserna syftar till att möjliggöra använ- dande av korta utdrag vid nyhetsförmedling. Regeringen gör därför be- dömningen att det är fråga om användning i samband med nyhetsrappor- tering. Enligt regeringens förslag får utdragen inte vara längre än vad som motiveras av informationssyftet, vilket alltså uppfyller motsvarande krav i direktivet om upphovsrätten i informationssamhället. fylla kraven på källhänvisning bör en hänvisning till 11 § andra stycket Prop. 2009/10:115 införas i den nya inskränkningsbestämmelsen avseende signalrätten. Den nya inskränkningsbestämmelsen såvitt gäller upphovsrättsligt skyddade verk kommer redan på grund av sin placering i 2 kap. upphovs- rättslagen att omfattas av 11 § andra stycket. Kravet på källangivelse i direktivet om upphovsrätten i informationssamhället bör, på samma sätt som gäller för återgivande av verk vid information om en dagshändelse enligt 25 § upphovsrättslagen, anses uppfyllt genom bestämmelserna i 11 § andra stycket upphovsrättslagen (jfr prop. 2004/05:110 s. 231 f.). Re- geringen delar alltså utredningens bedömning att förslaget är förenligt med såväl direktivet om upphovsrätten i informationssamhället som AV- direktivet. I upphovsrättslagen bör införas en bestämmelse om att ett televisionsfö- retag som är etablerat inom EES-området i sina utsändningar av allmän- na nyhetsprogram får återge utdrag ur utsändningar från evenemang av stort allmänintresse som ett annat televisionsföretag ensamt har rätt att sända ut. Av bestämmelsen bör framgå att televisionsföretaget får återge utdraget också när en upptagning av nyhetsprogrammet därefter tillhan- dahålls på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till upptagningen från en plats och som de själva väljer (beställ-tv). Utdra- get får inte vara längre än vad som motiveras av informationssyftet, vil- ket innebär att det bara kan bli fråga om korta utdrag från evenemanget. Det får inte heller användas efter evenemanget än som motive- ras av nyhetsintresset. Vid användande av utdrag ska vidare bl.a. källan anges i den omfattning och på det sätt som god sed kräver. Vidare bör införas en bestämmelse om att när ett televisionsföretag i sina nyhetsprogram återger utdrag med stöd av den ovan nämnda in- skränkningsbestämmelsen får företaget också återge verk som syns eller hörs i utdraget. På detta sätt säkerställs enligt regeringens uppfattning att televisionsfö- retag som är etablerade i gemenskapen får tillgång till korta utdrag på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor. Slutligen bör som AV- utredningen föreslagit i radio- och tv-lagen införas en upplysningsbe- stämmelse om att det i upphovsrättslagen finns bestämmelser om att ett programföretag i en EES-stat i sina allmänna nyhetssändningar får an- vända utdrag ur en tv-sändning från ett evenemang av stort allmänintres- se som ett annat programföretag ensamt har rätt att sända ut. 7 Annons- och reklambegreppen Regeringens förslag: Med annons avses i radio- och tv-lagen dels reklam, dels sändningar som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan och som har till syfte att främja en sak eller idé. Begreppet reklam definieras i lagen som varje form av meddelande som sänds antingen mot betalning eller liknande ersättning eller som utgör egenreklam, och som syftar till att i näringsverksamhet mark- nadsföra varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen eller andra nyt- tigheter. Radio- och förslag: Utredningen föreslog att annonsbegreppet skulle förtydligas på så sätt att det av lagtexten fram- gick att begreppet utöver kommersiell reklam även avser sändningar som sker på uppdrag av någon annan och som har till syfte att främja en sak eller idé eller att förmedla information. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har an- fört att vederlagsrekvisitet i definitionen av reklam kan leda till kompli- cerade utredningar av om vederlag har utgått eller inte och att bevisbör- dan för att sändningen har skett utan vederlag bör ligga på programföre- taget. Övriga instanser som har yttrat sig i denna fråga har tillstyrkt för- slaget. Skälen för regeringens förslag: Annons definieras i 7 kap. 1 § nuva- rande radio- och TV-lagen som reklam samt sändningar som utan att vara reklam sker på uppdrag av någon annan. Samlingsbegreppet infördes vid den nuvarande radio- och TV-lagens tillkomst och avser dels kommersi- ell reklam, dels s.k. åsiktsannonser som är inriktade på att ge allmänheten vissa allmänna värderingar eller påverka människors beteende i viss riktning. I tidigare lagstiftningsärenden har bedömningen gjorts att sändningar av åsiktsannonser, i likhet med vad som gäller för kommersi- ell reklam, bara ska få ske under annonstid, dvs. under sändningstid som inleds och avslutas av en särskild signatur som markerar att den som sänder i huvudsak gör det på uppdrag av någon annan (se prop. 1995/96:160 s. 110). Begreppet reklam definieras inte i den nuvarande radio- och TV-lagen. Av förarbetena framgår dock att avsikten varit att reklambegreppet ska ha samma innebörd som det har inom marknadsrätten (a.a. s. 110). Det ska således vara fråga om kommersiella budskap eller meddelanden som sprids via olika slags medier i avsättnings- eller tillgångsfrämjande syfte och som härrör från en identifierbar sändare (jfr , Marknadsfö- ringslagen, 1997, s. 16). Med andra ord ska meddelandena spridas i marknadsföringssyfte. Till skillnad från vad som är fallet enligt tv- och AV-direktiven finns det inte något vederlagskrav som ska vara uppfyllt. Enligt artikel 1 i i AV-direktivet definieras begreppet tv-reklam som varje form av sänt meddelande antingen mot betalning eller mot liknande ersättning eller sändning för egenreklam, som utförs av ett offentligt eller privat företag eller en fysisk person i samband med handel, affärsverk- samhet, hantverk eller yrke i avsikt att främja tillhandahållande mot be- talning av varor eller tjänster, inklusive fast egendom, rättigheter och förpliktelser. Definitionen motsvarar närmast ordagrant definitionen av begreppet tv-reklam i tv-direktivet. Sponsring och produktplacering omfattas inte av begreppet tv-reklam enligt AV-direktivet. Begreppet annons har utgjort ett samlingsbegrepp för kommersiell reklam och meddelanden som utan att utgöra sådan reklam har till syfte att ge allmänheten vissa allmänna värderingar. Begreppet är väl inarbetat och bör behållas och liksom tidigare definieras i den nya Som begränsande kriterium för vad som är att betrakta Prop. 2009/10:115 som en annons, utan att vara reklam, gäller att sändningen ska ske på uppdrag av någon annan. Regeringen delar utredningarnas bedömning att denna omständighet även framöver bör tjäna som grundläggande kriterium för avgörandet i vilka fall ett program, som inte är reklam, ska anses utgöra en annons. Radio- och TV-lagens nuvarande definition av begreppet annons inne- bär dock att även rena informations- och utbildningsprogram i rättstil- lämpningen kommit att betraktats som annonser i radio- och TV-lagens mening och därför ska omges av särskilda signaturer och räknas in i den högsta tillåtna annonsvolymen. I likhet med utredningarna anser reger- ingen att annonsbegreppet bör inskränkas så att rena informations- eller utbildningsprogram, även om de sänds på uppdrag av någon annan, inte omfattas. Det bör ske genom en hänvisning till att meddelanden som sänds på uppdrag av annan ska ha till syfte att främja en sak eller en idé. Även begreppet reklam är av grundläggande betydelse och bör därför också det definieras i lagtexten. Definitionen bör knyta nära an till den definition som finns i artikel 1 i AV-direktivet. Det innebär en viss in- skränkning av begreppets innebörd i förhållande till vad som gäller , nämligen att det tas in ett vederlagsrekvisit i definitionen. Reklambe- greppet kommer härigenom att på radio- och tv-området i högre grad än vad som varit fallet tidigare motsvara vad som redan gäller i flera andra europeiska länder, bl.a. . De fall när tveksamhet råder om sändningen har skett mot betalning eller annan ersättning torde enligt regeringens mening vara få. Fördelarna med att anpassa det svenska reklambegreppet till AV-direktivet överväger. Sammanfattningsvis anser regeringen således att samlingsbegreppet annons bör behållas och definieras i lagtexten som dels reklam, dels sändningar som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan och som har till syfte att främja en sak eller idé. Regeringen anser också att begreppet reklam bör definieras i lagen och att med det ska avses varje form av meddelande som sänds antingen mot betalning eller lik- nande ersättning eller som utgör egenreklam, och som syftar till att i näringsverksamhet marknadsföra varor, tjänster, fast egendom, arbetstill- fällen eller andra nyttigheter. Reglering av nya reklam- och annonstekniker Annonsering med delad skärm Regeringens förslag: I ett program i en tv-sändning som består av ett direktsänt evenemang som fortgår oberoende av annonsavbrott och i beställ-tv får annonsering med delad skärm sändas under förutsättning att det sker på ett sådant sätt att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter inte kränks. Annonsering i form av egen- reklam med delad skärm får förekomma även i andra tv-sändningar än Ett sponsringsmeddelande får sändas med delad skärm under samma förutsättningar som med hel skärm. Den som överträder bestämmelser om annonsering med delad skärm ska kunna påföras en särskild avgift. Även bestämmelserna om återkallelse av tillstånd är tillämpliga. Radio- och och förslag överensstämmer med regeringens förslag för tv-sändningar. Remissinstanserna: anser att det finns skäl att överväga lämpligheten och nödvändigheten av att reglera reklam och annonser för beställ-tv. och TV anser att annonsering med delad skärm bara bör komma i fråga om programtiden överskrider och annonsen inte förenas med ljud samt att be- stämmelsen kan medföra vissa gränsdragningsproblem. Kammarrätten i anser att det bör preciseras att bestämmelsen gäller längre direktsända evenemang om det är vad som avses. filmproducen- ter anser att avgränsning genom antingen ljud eller bild bör räcka för att identifiera reklamen och att tillåtandet av annonsering med delad skärm inte bör begränsas till direktsända evenemang. KLYS, Copyswede, och anser att upphovsmannens eller annan rättighetsin- nehavares samtycke alltid bör inhämtas om annonsering med delad skärm används i upphovsrättsligt skyddade verk eller prestationer. Svens- ka journalistförbundet anser att den föreslagna annonseringen knappast är möjlig om kravet på att programmets integritet och värde eller rättig- hetshavarnas rättigheter inte får kränkas efterlevs. TV4 anser att de svenska reglerna om annonsering med delad skärm inte bör vara stränga- re än vad som krävs enligt kommissionens tolkningsmeddelande samt att användningen av annonsering delad skärm inte bör begränsas i beställ-tv. ATG/Kanal 75 anser att antingen ljud- eller bildsignatur borde räcka för att avskilja annonsering med delad skärm i beställ-tv. Skälen för regeringens förslag: Tekniken med delad skärm (split screen) innebär att olika former av innehåll kan visas i bild. Detta sker genom att tv-skärmen delas upp i olika delar. Exempelvis kan annonsinslag sändas i ett fönster under sändningen av ett tv-program så att två åtskilda bilder syns på skärmen. Tekniken med delad skärm kan användas både vid sändning med digital och med analog sändningstek- nik. Den förekommer i stor utsträckning på Internet. används split screen-tekniken av svenska tv-programföretag, främst genom att i vissa program låta en rullande text längst ner i rutan ange börskurser eller återge sms-meddelanden som skickats till ett program. Det förekommer också att rörliga bilder visas i en infälld list i nederkanten av bilden med information om kommande program. Annonsregleringen i den nuvarande radio- och TV-lagen bygger, lik- som i tv- och AV-direktiven på den s.k. separationsprincipen, dvs. att redaktionellt material ska hållas skilt från kommersiella meddelanden. Bestämmelsen i 7 kap. 7 § radio- och TV-lagen (1996:844) om att an- nonser ska sändas mellan programmen är ett uttryck för denna princip. Att sända reklam som ett program pågår innebär att en åtskill- nad i tiden inte kan upprätthållas. Frågan om det är tillåtet med sändningar med delad skärm har inte prövats av och TV. Radio- och TV- lagsutredningen och har bedömt att ordalydelsen av bestämmelserna i 7 kap. 7, 7 a och 7 b §§ radio- och TV-lagen innebär att det måste finnas en tidsmässig åtskillnad mellan redaktionellt material och annonser. Det är således inte möjligt att sända en annons på en del av tv-skärmen och ett program på en annan del av denna utan att överträda reglerna i fråga. Detta gäller dock inte egenreklam som är undantagen från lagens annonsregler. Utredningarna fann däremot att det var möjligt att använda sig av annonsering med delad skärm utan att komma i kon- flikt med bestämmelserna om annonssignatur i 7 kap. 1 §. Tv- och AV-direktivet tillåter annonsering med delad skärm dock under förutsättning att reklamen inte strider mot övriga annonsbe- stämmelser. Kommissionen har i sitt tolkningsmeddelande rörande tv- direktivet (EGT 2004/C102/02) angett att reklam med delad skärm är förenlig med direktivet, förutsatt att den upprätthåller separationsprinci- pen genom att den är lätt att känna igen och att den hålls åtskild genom akustiska eller optiska hjälpmedel för att förhindra att tittarna vilseleds att förväxla reklam med redaktionellt innehåll. Reklam med delad skärm får inte innebära att programmets integritet kränks. Sådan reklam omfat- tas helt av de vanliga reklambestämmelserna i direktivet. I tolknings- meddelandet konstateras att eftersom delad skärm används för att sända reklammeddelanden i direktivets mening måste tekniken behandlas på samma sätt som andra reklammeddelanden. Det innebär att meddelande- na måste hållas åtskilda från redaktionellt innehåll. Traditionella re- klammeddelanden har åtskilts från redaktionellt material i tiden med akustiska eller optiska hjälpmedel.