prop · GX03105 · 2010-03-17 00:00:00 — Vid socialnämndens bedömning av om en utredning ska begäras med stöd av detta stycke ska det särskilt beaktas om det är fråga om ett brott som innebär att den unge äventyrar sin hälsa eller utveckling. Narkotikabrottslighet och brott som har samband med sådan brottslighet tillhör ofta denna kategori av brott. Andra exempel är överlagda brott mot person eller egendom och brott som vittnar om en hög grad av hänsynslöshet eller grov tanklöshet i fråga om andra människors liv, hälsa eller egendom. En annan omständighet som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om en utredning bör inledas på denna grund är om brottet kan antas utgöra ett led i en upprepad brottslighet begången av den unge. I tredje stycket behandlas resterande fall när en utredning rörande brott Prop. 2009/10:105 avseende någon som inte fyllt får inledas. I första punkten återfinns bestämmelsen i förutvarande 31 § första stycket andra punkten utan ändringar. I andra punkten återfinns bestämmelsen i förutvarande 31 § första stycket punkten 3 med tillägget att en utredning får inledas om det behövs för att efterforska gods som kan bli föremål för förverkande. Exempel på sådant gods är vapen och andra föremål som använts som verktyg vid brottets utförande eller som är ägnade att användas vid utförandet av ett brott. Enligt tredje punkten får en utredning inledas om det annars är av särskild betydelse med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse. Bestämmelsen, som är ny, utgör en självständig grund för polis och åklagare att inleda utredning rörande brottet och är inte knuten till behovet av insatser från . En utredning kan inledas med stöd av tredje punkten exempelvis när fråga är om brott med en lägre straffskala än vad som förutsätts enligt presumtionsregeln i första stycket men där det finns ett starkt allmänt eller enskilt intresse av att omständigheterna kring brottet blir klarlagda. Detta innebär att brott med enbart böter i straffskalan i princip aldrig bör utredas med stöd av denna grund. En utredning med hänsyn till ett allmänt intresse kan inledas för att tillgodose behov i polisens brottspreventiva verksamhet för att klarlägga lokala grupperingar, brottsmönster och liknande. Ett exempel utgörs av ungdomsgäng som ägnar sig åt omfattande bilstölder eller skadegörelse i ett bostadsområde. När det gäller att inleda utredning av brott på grund av att det är av särskild betydelse med hänsyn till ett enskilt intresse avses främst sådana situationer där målsäganden utsatts för brott som inneburit en särskilt allvarlig kränkning av integriteten eller brott som orsakat så allvarliga skador att det är särskilt motiverat att klarlägga målsägandens möjligheter till skadestånd eller brottsskadeersättning. Som exempel kan nämnas sexualbrott och allvarliga våldsbrott eller andra brott som i det enskilda fallet har inneburit ett särskilt allvarligt integritetsintrång. Med skador avses både fysiska och psykiska skador. I undantagsfall bör också mycket betydande materiella skador kunna utgöra en självständig grund för att brottet utreds. Den typ av brottslighet som kan vara aktuell för utredning med stöd av denna grund är av sådan karaktär att en utredning ofta även kan inledas med stöd av presumtionsregeln eller vara motiverad för att avgöra behovet av insatser. Av bestämmelsen i fjärde stycket, framgår att en utredning enligt andra eller tredje stycket får inledas endast om det finns synnerliga skäl om den unge inte fyllt . Möjligheten att inleda en utredning enligt presumtionsregeln i första stycket begränsas dock inte av denna bestämmelse. Bestämmelserna om förundersökning i 23 kap. 3 §, 4 §, 612 §§, 13 § första stycket och andra stycket andra och tredje meningarna, 14 §, 17 §, 18 § andra stycket, 19 §, 21 § och 24 § ska i tillämpliga delar gälla för en sådan utredning som avses i 31 §. En utredning som avses i 31 § ska bedrivas med särskild skyndsamhet och avslutas så snart det kan ske. Utredningen får inte pågå än tre månader, om det inte är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet Prop. 2009/10:105 eller andra särskilda omständigheter. Utredningen ska, om det inte möter något hinder, ledas av en åklagare eller en polisman som, med avseende på intresse och fallenhet för arbete med unga lagöverträdare, är särskilt lämpad för uppgiften. Har den unge tidigare varit föremål för utredning enligt 31 §, ska om möjligt samma åklagare och polismän anlitas för den nya utredningen. Paragrafen reglerar vilka bestämmelser i 23 kap. som är tillämpliga vid en utredning enligt 31 §, vem som ska leda en sådan utredning och vilka skyndsamhetskrav som gäller för en sådan utredning. Övervägandena finns i avsnitten 5.6.1 och 5.6.2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av ändringen i andra stycket framgår att en utredning enligt 31 § LUL ska vara avslutad så snart det kan ske och inte får pågå . Att utredningen ska vara avslutad så snart det kan ske innebär att tidsfristen inte regelmässigt ska tas i anspråk fullt ut. Tremånadersfristen får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Utrymmet för att göra undantag från tidsfristen är således begränsat. Vid sidan av omständigheter hänförliga till utredningens omfattning kan främst individuella skäl hänförliga till barnet eller andra som ska höras i utredningen beaktas. Enbart ett ansträngt arbetsläge hos polis eller åklagare ska inte kunna föranleda undantag från huvudregeln. Övriga ändringar i paragrafen är endast redaktionella. Ett juridiskt biträde ska förordnas för den unge 1.vid en utredning enligt 31 § första stycket, om det inte är uppenbart att den unge saknar behov av det, och 2.vid en utredning enligt 31 § andra eller tredje stycket, om det finns synnerliga skäl för det. Ansökan om sådant biträde görs av åklagaren eller den unges vårdnadshavare hos tingsrätten. Bestämmelserna i 21 kap. 58 §§, 9 § andra stycket och 10 § ska tillämpas beträffande sådant juridiskt biträde. Paragrafen innehåller bestämmelser om när ett juridiskt biträde ska förordnas för den unge. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Ändringarna i första stycket innebär att möjligheten att förordna ett juridiskt biträde utvidgas. Juridiskt biträde ska enligt första punkten förordnas för den unge om en utredning enligt 31 § har inletts enligt presumtionsregeln (första stycket), om det inte är uppenbart att den unge saknar behov av det. Kravet på att det ska vara uppenbart innebär att rätten endast i enstaka fall kan underlåta att förordna ett juridiskt biträde. Den unge kan sakna behov av biträde om t.ex. endast något enstaka förhör behöver hållas inom utredningens ram. Om en utredning har inletts med stöd av 31 § andra eller tredje stycket ska, enligt andra punkten, ett juridiskt biträde, liksom tidigare, förordnas för den unge endast om synnerliga skäl föreligger. I utredningar som inleds enligt den nya grunden i 31 § tredje stycket 3, när en utredning är av särskild betydelse med hänsyn till ett enskilt intresse, torde regelmässigt synnerliga skäl föreligga för att förordna juridiskt biträde om utredningen . 2009/10:105 kan leda till att betydande skadeståndsanspråk riktas mot den unge. Övriga ändringar i paragrafen är endast redaktionella. Den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge ska underrättas 1.om den unge kan misstänkas för att ha begått ett brott, och 2.om en utredning enligt 31 § har inletts avseende den unge. Den som ska underrättas enligt första stycket ska kallas till förhör som hålls med den unge. Första och andra styckena gäller inte om det är till men för utredningen eller det i övrigt finns särskilda skäl mot det. Paragrafen behandlar i vilka fall den unges vårdnadshavare ska underrättas. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket punkten 1 utgör en kodifiering av rådande praxis. Ändringen tydliggör att vårdnadshavaren ska underrättas när en person kan misstänkas för brott. Underrättelse kan enligt tredje stycket underlåtas om det är till men för utredningen eller det annars finns särskilda skäl. I denna del hänvisas till förarbetena till 5 § (prop. 1987/88:135 s. 33 och prop. 1994/95:12 s. 97) och 33 § (prop. 2001/02:111 s. 25). Av dessa framgår bl.a. att underrättelse får underlåtas om det skulle vara till större skada än nytta för den unge att vårdnadshavaren underrättas. Som exempel på detta nämns att det på grund av förhållandena i hemmet finns risk för att underrättelsen leder till kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling av den unge eller att vårdnadshavaren är misstänkt för delaktighet i det brott den unge är misstänkt för. Övriga ändringar i paragrafen är endast redaktionella. 1.när någon kan misstänkas för att ha begått ett brott på vilket fängelse kan följa, och 2.när en utredning enligt 31 § har inletts. Vid förhör med den unge i en utredning enligt 31 § tredje stycket ska företrädare för närvara, om det inte möter något hinder. Är det fråga om en utredning enligt 31 § första eller andra stycket krävs särskilda skäl för att företrädare för inte ska närvara. I fall som avses i 31 § andra stycket får ingen annan åtgärd än förhör med den unge vidtas innan socialnämnden har begärt att en utredning ska inledas. Om det finns särskilda skäl får dock även andra åtgärder vidtas. Om brottsmisstanken kvarstår efter förhöret med den unge och efter andra vidtagna åtgärder, ska protokoll över förhöret och åtgärderna omgående sändas till socialnämnden. Paragrafen behandlar i vilka fall socialnämnden ska underrättas. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket punkten 1 har en bestämmelse tagits in som tydliggör Prop. 2009/10:105 att socialnämnden ska underrättas när någon kan misstänkas för att före ålder har begått ett brott med fängelse i straffskalan. Ändringen utgör en kodifiering av praxis. Punkten 2 motsvarar det tidigare första stycket. Underrättelseskyldigheten enligt denna punkt aktualiseras då polisen med stöd av 34 § andra stycket inte kunnat avvakta socialnämndens initiativ till utredning enligt 31 § andra stycket eller då utredning inletts med stöd av 31 § första eller tredje stycket. Ändringen i andra stycket innebär att det krävs särskilda skäl för att en representant från inte ska vara med vid förhör med barnet när det gäller utredningar enligt presumtionsregeln eller utredningar som socialnämnden själv initierat. I de ärenden socialnämnden begärt en utredning är utrymmet för att inte närvara i princip obefintligt. Särskilda skäl kan dock vara för handen då en företrädare för hastigt insjuknat och någon ersättare inte kunnat ordnas. I utredningar som inletts med stöd av presumtionsregeln kan särskilda skäl föreligga om barnet, av utredningstekniska skäl, måste höras i direkt anslutning till gripandet då det inte finns någon representant för tillgänglig. Övriga ändringar är endast redaktionella. Är någon misstänkt för att ha begått ett brott får, om det finns särskilda skäl, 1.beslag, husrannsakan och kroppsvisitation företas mot den unge, samt 2.fotografi och fingeravtryck tas av den unge enligt bestämmelserna i 27 och 28 kap. . Vad som i 27 kap. 7 och 8 §§ sägs om åtal och om verkan av att åtal inte väcks ska i stället avse bevistalan och talan om förverkande samt verkan av att sådan talan inte väcks. Paragrafen innehåller bestämmelser om användning av vissa tvångsmedel mot unga . Övervägandena finns i avsnitt 5.7.5. I andra stycket har bestämmelsen i andra meningen, att tvångsmedel som avses i 2426 kap. inte får användas, tagits bort och ersatts av en bestämmelse med samma sakliga innehåll i 36 f §. Är någon skäligen misstänkt för att ha begått ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott får kroppsbesiktning företas, om det är av synnerlig vikt för att klarlägga omständigheterna kring brottet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om kroppsbesiktning av unga vid misstanke om särskilt allvarlig brottslighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Genom bestämmelsen införs en möjlighet till kroppsbesiktning av personer vid misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott om gärningen är belagd med straff. exempel på brott som omfattas av bestämmelsen kan nämnas mord, dråp, Prop. 2009/10:105 grov misshandel våldtäkt, rån och mordbrand. bestämmelsen kan den unges kropp undersökas i syfte att exempelvis leta efter skador eller märken av betydelse för utredning av brottet. Vidare kan prov, t.ex. DNA-prov, tas från kroppen för att jämförelser ska kunna göras med spår från brottsplatsen eller från målsäganden. Kravet på att kroppsbesiktningen ska vara av synnerlig vikt innebär att vad som kan vinnas genom åtgärden i princip inte får vara åtkomligt med andra, mindre ingripande metoder. Syftet med kroppsbesiktningen ska vara att utreda omständigheterna kring det aktuella brottet. Det innebär bl.a. att ett prov som tas för att en DNA-analys ska göras enbart får ha som syfte att utreda det aktuella brottet. Prov får alltså inte tas i syfte att registrera uppgifter om resultatet av analysen i eller utredningsregistret eller i syfte att jämföra det mot spårregistret (jfr 28 kap. 12 a och 12 b §§ RB samt 24 a26 §§ polisdatalagen [1998:622]). Att syftet med kroppsbesiktningen ska vara att utreda omständigheterna kring brottet innefattar en rätt att kroppsbesiktiga i syfte att ta föremål som kan ha betydelse för utredning av brottet i beslag. Är någon skäligen misstänkt för att olovligen ha brukat narkotika får kroppsbesiktning genom tagande av prov från kroppen och undersökning av sådana prov företas, om det kan antas vara nödvändigt för att avgöra behovet av insatser för den unge. Sådan kroppsbesiktning beslutas av åklagare. ska underrättas om resultatet av en sådan kroppsbesiktning. Detsamma gäller den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge, om det inte finns särskilda skäl mot det. Paragrafen, som är ny, behandlar när kroppsbesiktning i form av drogtest får företas mot barn . Övervägandena finns i avsnitt 5.7.4. Genom första stycket införs en möjlighet att genom kroppsbesiktning drogtesta barn som är skäligen misstänkta för att olovligen ha brukat narkotika. En första förutsättning för att denna typ av kroppsbesiktning ska kunna komma i fråga är följaktligen att det finns en misstanke om ringa narkotikabrott i form av eget bruk, vilken ska vara underbyggd av objektiva omständigheter av sådan tyngd att det föreligger skälig misstanke. Ett drogtest får vidare endast tas om det kan antas vara nödvändigt för att avgöra behovet av insatser avseende barnet i fråga. Den som har att besluta om ett drogtest ska alltså göra ett antagande om huruvida testet är nödvändigt för att ska kunna avgöra behovet av insatser. Detta innebär i praktiken att ett drogtest ska tas endast om ett eventuellt positivt analyssvar kan antas behövas för arbete med att motivera den unge och dennes vårdnadshavare till insatser eller kan antas behövas som underlag för bedömningen av om ett omhändertagande enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga bör initieras. Bestämmelsen ställer inget krav på att yttrande ska inhämtas innan ett beslut om drogtest fattas. En annan sak är att det kan vara värdefullt att kontaktas och ges tillfälle att lämna information innan Prop. 2009/10:105 beslut fattas om att ett drogtest tas. Det kan därför framhållas att bestämmelsen inte utesluter att tillfrågas om det finns möjlighet till det. Vid bedömningen av om det är nödvändigt att ta ett prov bör en samlad bedömning göras av barnets och vårdnadshavarens uppgifter samt övriga omständigheter. Av relevans för bedömningen kan vara den situation man funnit barnet misstänkt narkotikapåverkad i eller att det anträffats misstänkt narkotika på barnet. Omständigheter som talar för ett drogtest kan vara att det står klart att barnet, oavsett om det erkänner eller förnekar bruk, inte självt är intresserat av någon kontakt med eller att barnet saknar adekvat stöd av sina vårdnadshavare. Om det framgår att vårdnadshavarna är medvetna om barnets missbruk och det pågår en vårdinsats, t.ex. genom deltagande i ett frivilligt program mot narkotikamissbruk, kan detta tala för att ett drogtest inte bör tas. Att barnet förnekar bruk av narkotika är en omständighet som kan tala för att ett prov är nödvändigt. Ett förnekande av narkotikabruk kan dock vara av mindre betydelse om barnet relativt lämnat positivt provsvar på ett narkotikatest inom ett frivilligt vårdprogram. Andra exempel på när ett prov kan antas vara nödvändigt är då barnet förnekar bruk och vårdnadshavarna, som i och för sig är engagerade i sina barn, förlitar sig på detta och misstror de uppgifter om barnets missbruk som eller polisen lämnar. Enligt paragrafens andra stycke får kroppsbesiktning i form av drogtest enbart beslutas av åklagare. Den omständigheten att åklagaren beslutar om tvångsmedlet innebär inte att denne med automatik ska handha den utredning enligt 31 § som eventuellt inleds med anledning av I enlighet med vad som gäller vid övrig tvångsmedelsanvändning och förundersökning kan ledningen av utredningen utföras av polis trots att åklagare beslutat om ett Enligt paragrafens tredje stycke ska socialnämnden och vårdnadshavarna underrättas om resultatet av ett drogtest. underrättelse till vårdnadshavarna får dock underlåtas om det finns För exempel på vad som kan utgöra särskilda skäl, se kommentaren till 33 §. Utrymmet för att underlåta underrättelse om resultatet av ett drogtest torde dock vara begränsat. Den som ska kroppsbesiktigas enligt 36 a eller 36 b § får hållas kvar för ändamålet eller om det finns synnerliga skäl, ytterligare tre Paragrafen, som är ny, reglerar hur länge den som ska kroppsbesiktigas får hållas kvar. Övervägandena finns i avsnitten 5.7.3 och 5.7.4. Enligt huvudregeln får den som ska kroppsbesiktigas inte hållas kvar Om det föreligger synnerliga skäl får emellertid tidsfristen utökas med . som vid skyldigheten att kvarstanna för förhör enligt 23 kap. 9 § RB. Med synnerliga skäl avses t.ex. att en läkare eller sjuksköterska som ska verkställa kroppsbesiktningen inte kan genomföra åtgärden inom tre Kroppsbesiktning enligt 36 a eller 36 b § får inte verkställas eller bevittnas av någon annan än en läkare, en legitimerad sjuksköterska eller en person som är av samma kön som den unge. Kroppsbesiktning som enbart innebär att blodprov, alkoholutandningsprov eller salivprov för DNA-analys tas på den unge, får dock verkställas eller bevittnas av någon som inte är av samma kön som den unge. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vem som får verkställa en kroppsbesiktning. Övervägandena finns i avsnitten 5.7.3 och 5.7.4. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen ska tillämpas i stället för 28 kap. 13 § tredje stycket RB som reglerar vem som verkställer eller bevittnar en kroppsbesiktning av personer . I förhållande till innebär bestämmelsen en mer könsneutral reglering av vem som får verkställa eller bevittna en kroppsbesiktning. Endast en läkare, en legitimerad sjuksköterska eller en person som är av samma kön som den unge får verkställa eller bevittna en kroppsbesiktning enligt 36 a eller 36 b §. Detta gäller dock inte om kroppsbesiktningen endast innebär att blodprov, alkoholutandningsprov eller salivprov för DNA-analys tas på den unge. Vad gäller övriga bestämmelser om verkställigheten av kroppsbesiktning, se kommentaren till 36 e §. Vid kroppsbesiktning enligt 36 a § ska 28 kap. 12 § andra stycket och 13 § första och andra styckena gälla. Vid kroppsbesiktning enligt 36 b § ska 28 kap. 3 a och 9 §§, 12 § andra stycket andra meningen och 13 § andra stycket gälla i tillämpliga delar. Paragrafen, som är ny, anger vilka bestämmelser i som ska gälla för de olika formerna av kroppsbesiktning av barn . Övervägandena finns i avsnitten 5.7.3 och 5.7.4. Av hänvisningarna till följer att proportionalitetsregeln i 28 kap. 3 a §, reglerna om protokollering i 28 kap. 9 §, bestämmelsen att en kroppsbesiktning inte får utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada i 28 kap. 12 § andra stycket andra meningen samt bestämmelsen i 28 kap. 13 § andra stycket om var, av vem och hur åtgärden ska vidtas, är tillämpliga i fråga om båda formerna av kroppsbesiktning. För kroppsbesiktning enligt 36 a § vid misstanke om särskilt allvarlig brottslighet gäller därutöver följande. Hänvisningen till 28 kap. 12 § andra stycket innebär att med kroppsbesiktning vid särskilt allvarlig brottslighet avses undersökning av kroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov. Av hänvisningen till 28 kap 13 § första stycket, som i sin tur hänvisar till 28 kap 4 §, följer att beslut om sådan kroppsbesiktning kan fattas av den polisiära förundersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Konsekvensen av bestämmelsen är att det i praktiken som regel är åklagaren som beslutar om sådan kroppsbesiktning eftersom fråga är om utredning av särskilt allvarlig brottslighet. kroppsbesiktningar som sker då det råder fara i dröjsmål kan det bli aktuellt att polisman beslutar om kroppsbesiktning. Av 36 b § följer att en annan beslutsordning gäller vid Prop. 2009/10:105 kroppsbesiktning i form av drogtest. Mot den som är får endast de tvångsmedel användas som är angivna i 2.23 kap. 7-9 §§ , eller 3.en annan författning där det uttryckligen föreskrivs att tvångsmedlet får användas mot den som är . Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om att tvångsmedel får användas mot unga under 15 endast om det är tillåtet enligt vissa angivna författningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.7.5. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen fanns tidigare i 36 § andra stycket. Ändringen innebär ett förtydligande av att endast straffprocessuella tvångsmedel som är angivna antingen i denna lag, i 23 kap. 7-9 §§ eller i annan författning där det uttryckligen föreskrivs att åtgärden omfattar den som är , får användas. Genom denna ändring klargörs bl.a. att hemliga tvångsmedel inte är tillåtna mot barn . När en utredning enligt 31 § har avslutats ska utredningsprotokollet sändas till socialnämnden. Paragrafen behandlar när en utredning enligt 31 § ska sändas till socialnämnden. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av paragrafen framgår att när en utredning enligt 31 § LUL har avslutats ska utredningsprotokollet sändas till socialnämnden och detta oberoende av på vilken grund utredningen har inletts. Misstänks någon för att ha begått ett brott får åklagare, om det krävs ur allmän synpunkt, efter framställning av socialnämnden, eller vårdnadshavarna för den unge, begära prövning hos domstol huruvida den unge har begått brottet (bevistalan). Vid bevistalan tillämpas 25 § första stycket och bestämmelserna om allmänt åtal för brott, för vilket det är föreskrivet fängelse . tvångsmedel gäller 3636 f §§. Sådan rättegångskostnad som avses i 31 kap. 1 § ska staten svara för. Paragrafen innehåller bestämmelser om bevistalan. I första stycket har länsstyrelsernas rätt att göra en framställning om bevistalan ersatts med en sådan rätt för . Ändringarna i andra stycket är endast redaktionella och språkliga. Denna lag träder i kraft . Bestämmelsen i 32 § andra stycket i sin äldre lydelse gäller för utredningar som har inletts före ikraftträdandet Övergångsbestämmelsen behandlas i avsnitt 6.