prop · GX03102 · 2010-04-15 00:00:00 — för kommunerna och landstingen att långsiktigt förstärka kvaliteten på eftersatta områden i verksamheten, t.ex. genom att anställa personal med kompetens som helt eller delvis saknas. Medlen har också gjort det möjligt att fortsätta att driva utvecklingsarbete inom vården och omsorgen, bl.a. genom att stödja huvudmännens arbete med att utbilda baspersonal samt ge fördjupad utbildning för särskilda personalgrupper. Forskning och utveckling bidrog till verksamhetsutveckling I syfte att stärka kopplingen mellan forskning och praktik involveras allt oftare forskare till forskning och utveckling (FoU), vilka dels genomför lokala forskningsprojekt, dels engageras för utbildning och hand- Skr. 2009/10:102 ledningsuppdrag. fick 26 FoU-centrum på äldreområdet statliga medel för att utveckla verksamheten. En rad FoU-insatser har enligt bidragit till en positiv verksamhetsutveckling, t.ex. förändrad medicinering efter genomförda läkemedelsgenomgångar, ökad samlad kunskap om den enskilde äldre som en effekt av förbättrad dokumentation samt bättre rutiner för informationsöverföring. Andra positiva resultat som FoU bidragit till enligt lägesrapport är att fokus har satts på att göra vardagen mer innehållsrik och individanpassad för äldre samt att utveckla maten och Även samarbetet mellan huvudmännen har utvecklas när det gäller t.ex. förbättrad vårdplanering, gemensam vårddokumentation samt Antalet anmälningar enligt lex varierade i landet Bestämmelsen i SoL, 14 kap. 2 §, den s.k. lex , innebär bl.a. att personal som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande i omsorgen ska anmäla detta till socialnämnden. förhållandet avhjälps utan dröjsmål, ska nämnden anmäla förhållandet till Många kommuner har vidtagit åtgärder för att hålla personalens kunskaper levande om . anmälningsplikten har förbättrats men är inte tillräcklig, enligt läns- Det finns stora skillnader i antal anmälningar enligt lex , både mellan län och mellan kommuner. Kommunernas och enskilda verk- samheters hantering av bestämmelsen har varit föremål för verksamhetstillsyn i 565 fall och i av dessa har länsstyrelserna meddelat kritik eller påtalat brister. Ett flertal länsstyrelser genomför årliga kartläggningar av antalet anmälningar. Det går dock inte att fastställa hur många anmälningar som gjorts nationellt eftersom endast 15 länsstyrelser har redovisat en samman- Totalt har dessa 15 länsstyrelser noterat 739 anmälningar. grund av osäkerheten i antalet anmälningar går det inte att dra några generella slutsatser om kvaliteten i äldreomsorgen enbart med utgångspunkt i anmälningar. Fler får äldreomsorg men många äldre i väntan på särskilt boende vände den hittillsvarande minskningen av antalet personer som beviljats särskilt boende till en ökning. Flera länsstyrelser anser att rapporteringsskyldigheten av de ej verkställda besluten har påskyndat planeringen av utbyggnad av särskilda boendeformer. bedömer att även införandet av investeringsstödet 2007 till ny- eller ombyggnad till särskilt boende för äldre bidragit till den positiva Det finns dock fortfarande problem med att många äldre personer vistas alltför på korttidsplatser i väntan på plats i särskilt boende, vilket i sin tur inverkar på möjligheterna för andra äldre personer att få korttidsplats för rehabilitering eller avlösning för anhöriga. 2009/10:102 (Lägesrapport , Vård och omsorg om äldre) är det problematiskt med det minskande antalet vårdplatser på sjukhus, kortare vårdtider och ökad genomströmning av patienter. Valfrihetssystem införs i flera kommuner Sju av tio kommuner ansökte om och beviljades 2009 statliga stimulans- medel för att förbereda införande av valfrihetssystem inom äldre- omsorgen. Anslaget uppgick till . Av de 201 kommuner som deltog i undersökning 2009 hade 83 redan fattat beslut om att införa valfrihetssystem (Stimulansbidrag valfrihetssystem andra uppföljningen, 2009). De flesta avsåg att införa valfrihetssystem för hemtjänstinsatser. Men det fanns också ett antal kommuner som avsåg att utvidga valfriheten även till t.ex. hemsjukvård, ledsagning eller anhörigstöd. Fem kommuner hade beslutat att avstå från att införa valfrihetssystem och i de övriga kommunerna pågick utredningarna fortfarande. Många kommuner angav att det höga kostnadsläget i den egna produktionen först måste åtgärdas innan prisnivån i ett valfrihetssystem kan fastställas. införde en personnummerbaserad uppgiftsinsamling 2007 avseende den offentliga statistiken när det gäller vård och omsorg om äldre. baserades statistiken på mängduppgifter. Statistikomläggningen innebär således begränsade möjligheter till jäm- förelser bakåt i tiden. Det gäller även vid jämförelser mellan statistiken för , som baseras på en fortlöpande registrering av uppgifter i kommunerna, och de två föregående uppgiftsinsamlingarna som avsåg en viss mätdag, respektive . Mot denna bakgrund görs inga jämförelser bakåt i tiden. Insatser är vanligast till kvinnor Det var vanligare att kvinnor som är jämfört med män beviljats insatser enligt SoL. Detta gäller nästan samtliga insatser. Troligtvis beror detta dels på att kvinnor hjälper sina äldre män, dels på att när kvinnor blir äldre och hjälpbehövande är de oftare ensamstående. Tabell 4.2 Antal personer som var beviljade insats enligt SoL () Hemtjänst i ordinärt boende Trygghetslarm i ordinärt boende Avlösning av anhörig i hemmet av befolkningen var beviljade hemtjänst i ordinärt boende . För personer var motsvarande andel . De allra flesta har hjälp . Av de 156 200 äldre i ordinärt boende, hade hemtjänst . av hjälptagarna var beviljade och endast en halv procent hade 200 eller fler timmar vid mättillfället . Drygt 95 600 personer, dvs. av befolkningen som är , bodde permanent i särskilda boendeformer . I likhet med hemtjänst ökar beviljade insatser med åldern och bland personer som är bodde i särskilt boende. Utöver hemtjänst och särskilt boende omfattar kommunernas vård och omsorg om äldre också en rad andra insatser, t.ex. dagverksamhet och korttidsboende. När det gäller korttidsboende avsåg personer som bodde i ordinärt boende och insatsen var allra vanligast bland personer i åldern . Med dagverksamhet avses verksamheter som sysselsättning, gemenskap, behandling eller rehabilitering utanför den egna bostaden. Av de 12 500 äldre som beviljades daglig verksamhet bodde i ordinärt boende. Varje kommun ska enligt 18 § HSL erbjuda en god hälso- och sjukvård till personer som bor i särskilda boendeformer och till personer som vistas i dagverksamhet. Kommunen får även i övrigt erbjuda dem som vistas i kommunen hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård). hade 171 av landets kommuner övertagit ansvaret helt eller delvis för hemsjukvården i ordinärt boende. Totalt fick 184 400 personer i åldern hälso- och sjukvård under , vilket motsvarar av befolkningen i denna Skr. 2009/10:102 åldersgrupp. av dessa personer bodde i kommuner som helt eller delvis hade övertagit ansvaret för hälso- och sjukvården i ordinärt boende. Kommunernas kostnader för vård och omsorg om äldre 2008 var . Räknat i fasta priser har det inte skett någon förändring av kostnaderna i jämförelse med 2004. Kostnaderna för särskilt boende utgjorde av kostnaderna för vård och omsorg om äldre 2008. Detta kan jämföras . Detta är ett resultat av att antalet personer i särskilt boende minskat . När det gäller kostnaderna för vård och omsorg i ordinärt boende har dessa däremot ökat . avsåg av de totala kostnaderna hemtjänst i ordinärt boende medan motsvarande var . Det bör observeras att kostnadsjämförelser mellan dessa år är osäkra då flera kommuner har tagit över ansvaret för hemsjukvården . Tabell 4.3 Kommunernas kostnader för vård och omsorg till äldre (%, fasta Vård och omsorg i ordinärt boende Vård och omsorg i särskilt boende Not: Kostnad= Bruttokostnad (interna intäkter försäljning av verksamhet till andra kommuner och landsting externa intäkter från lokalhyror i äldreomsorg och handikappomsorg). Deflator: Konsumtionsindex 1991=100 för äldreomsorg. Kostnaderna för vård och omsorg om äldre, mätt i kostnad per invånare , var högst i glesbygdskommunerna (diagram 4.1). Kostnaderna minskade i samtliga kommungrupper 20042008. Den största minskningen skedde i storstäder och förortskommuner där kostnaderna minskade . Diagram 4.1 Kommunernas kostnader (fasta priser) för vård och omsorg om äldre, per person kommuner >25000 inv. Övr kommuner 12500-25000 inv. Övr kommuner <12500 inv. fanns 252 200 anställda (månadsavlönade) i kommunerna inom vård och omsorg om äldre och personer med funktionshinder. Det är en minskning med 1 100 från föregående år. I ett längre tidsperspektiv har däremot antalet anställda ökat. Jämfört med 1998 har antalet anställda ökat med 28 500, vilket motsvarar , dvs. procentuellt betydligt mer än ökningen av det totala antalet kommunanställda. När det gäller personal i särskilt boende och korttidsboende hade en omsorgsutbildning på gymnasienivå och en eftergymnasial vård- och omsorgsutbildning. Skillnaderna är emellertid stora mellan landets kommuner. I sex av kommunerna hade färre än hälften av personalen vård- och omsorgsutbildning på gymnasienivå medan i 35 kommuner hade denna utbildningsnivå. 4.5Insatser för personer med funktionshinder Följande nationella mål gäller för handikappolitiken: -en samhällsgemenskap med mångfald som grund -att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet -jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män Det handikappolitiska arbetet ska inriktas särskilt på -att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder -att förebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionshinder -att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Målen är beslutade av i samband med att den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare antogs av (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240). Ett övergripande mål i SoL är att kommunen ska verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. För att nå detta mål gäller bestämmelserna i för såväl strukturinriktade som allmänt och individuellt inriktade insatser. Personer med stora och varaktiga funktionsnedsättningar kan dessutom ha rätt till särskilda insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. Målsättningen med verk- samhet enligt LSS är att underlätta det dagliga livet för personer med omfattande funktionsnedsättning och främja full delaktighet i samhälls- livet. Enskilda ska ges största möjliga inflytande över hur insatserna ges. Allt fler kommuner arbetade med tillgänglighet 2008 och drygt 60 av landets 290 kommuner hade någon form av databas för att systematiskt förse medborgarna med tillgänglighetsinformation enligt Handisam. Omfattningen på dessa satsningar varierar, då flera t.ex. inbegriper information om tillgängliga lokaler, butiker, fritids- och kultur- anläggningar och tillgänglig kollektivtrafik. Kommunernas insatser till personer med psykisk funktionsnedsättning har utvecklats positivt I samband med att en ny vårdform öppen psykiatrisk tvångsvård har införts har kommunerna fått extra statsbidrag för att utveckla sociala insatser. I lägesrapporten ny vårdform (2009) redovisar Social- styrelsen en sammantaget positiv utveckling. Enligt rapporten sker en fortsatt utbyggnad och förstärkning av sociala insatser. Det pågår ett utvecklingsarbete med att etablera evidensbaserade arbetsmetoder. Det finns också en öppenhet för att utveckla arbetssätt när det gäller boende- former, t.ex. svikt- och krisplatser (dvs. platser på ett särskilt boende för att undvika inläggning inom slutenvården), mobila team och boendestöd. 2009/10:102 Kommunerna satsar även i hög utsträckning på kompetensutveckling av personal för att kunna ge stöd på ett professionellt sätt. Samarbetet mellan kommuner och landsting utvecklas dessutom kontinuerligt, även om det finns problem kvar att lösa. De flesta kommuner har samverkansavtal med . Personliga ombud gav resultat Personliga ombud ska se till att kvinnor och män som har en omfattande psykisk funktionsnedsättning får sina behov tillgodosedda genom att deras insatser planeras, samordnas och genomförs. Ombudens arbete ger goda resultat enligt . konstaterar vidare att personliga ombud stärker den enskildes självbestämmande, främjar möjligheterna till jämlika levnadsvillkor och ökar delaktigheten i samhället. En utvärdering har också visat att ombudens arbete är samhällsekonomiskt lönsamt (2006). Utvärderingen visar att det är framför allt kostnaderna för sjukvården som avtar då behovet av psykiatrisk slutenvård minskar. Statsbidraget till kommunerna har utökats 20072009 och detta har lett till fler personliga ombud, att fler kommuner kan tillhandahålla ombud och att fler personer får ett ombud. hade 250 av kommuner verksamheter med personliga ombud för personer med psykisk funktionsnedsättning. Verksamheterna omfattade ca 325 tjänster och ca 6 000 personer hade tillgång till ett ombud. Alltför få individuella planer upprättades Individuell plan för personer med funktionsnedsättning som omfattas av personkretsen enligt LSS är en rättighet för den som har beviljats en insats enligt lagen. Länsstyrelserna har 20032008 haft regeringens uppdrag att aktivt påverka kommunerna och andra att samordna insatser, att upprätta och använda individuella planer och att samverka kring dessa, särskilt när det gäller barnfamiljer. Resultatet är nedslående eftersom förändringarna var små. av det totala antalet barn med LSS-insatser hade en individuell plan, motsvarande för vuxna var . Det var dock stor skillnad mellan kommunerna i andel personer som hade en plan. Andelen personer med en individuell plan varierade från noll till . I drygt sextio kommuner hade av dem som har en LSS-insats en individuell plan. Orsakerna till att det inte upprättas fler individuella planer var enligt länsstyrelserna brister i informationen till den enskilde och brist på samverkan mellan kommunernas verksamheter, övriga vårdgivare, intresseorganisationer och andra myndigheter. Antalet personer med insatser enligt LSS har ökat hade drygt 58 700 personer en eller flera insatser enligt LSS, vilket innebär en ökning 20042008. Det finns skillnader mellan såväl län som kommuner när det gäller andelen personer med beslut om insatser enligt LSS. I storstadskommuner har av befolkningen insatser enligt LSS, vilket kan jämföras med genomsnittet i små kommuner som är . I vissa kommuner kan andelen vara ännu högre, vilket bl.a. kan förklaras av att det i dessa kommuner har funnits vårdhem som medför en förhållandevis stor andel av invånarna med behov av LSS-insatser. Tabell 4.4 Antal personer med beslut om insats enligt LSS () Förändring (%) I LSS finns tio insatser angivna, varav kommunerna ansvarar för nio. Daglig verksamhet var den LSS-insats som flest personer hade, vilket framgår av tabell 4.4. Daglig verksamhet är exempel på en stödinsats som för de flesta fyller en viktig funktion för att främja delaktighet i samhällslivet. poängterar att det är viktigt att den dagliga verksamheten utvecklas så att möjligheten till ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden prövas regelbundet. Fem av nio insatser har ökat 20042008 medan korttidsvistelse, personlig assistans och avlösarservice har minskat . Det bör observeras att denna statistik, baserad på individuella biståndsbeslut, inte visar hela omfattningen av insatser. Av samtliga personer som hade insatser var män. Männen var fler än kvinnorna i nästan alla åldrar samt vad avser samtliga insatstyper. av de totalt knappt 109 000 insatserna enligt LSS gavs till barn eller ungdomar som var , gällde personer som var i åldrarna samt till personer som var . För barn och ungdomar var korttidsvistelse den vanligaste insatsen. För personer i åldern var de vanligaste insatserna daglig verksamhet och bostad med särskild service. Även för Skr. 2009/10:102 de allra äldsta var bostad med särskild service den vanligaste insatsen. Hemtjänst var den vanligaste insatsen enligt socialtjänstlagen Den officiella statistiken över kommunernas vård och omsorg till personer med funktionsnedsättning i åldern är personnummerbaserad. Det innebär att kommunerna lämnar uppgifter på individnivå för alla som har biståndsbeslut om vissa insatser enligt SoL till skillnad då statistiken baserades på mängduppgifter. På grund av att det använts olika mätdagar görs inga jämförelser mellan åren. Tabell 4.5 Antal personer som var beviljade insats enligt SoL () Trygghetslarm i ordinärt boende Avlösning av anhörig i hemmet (med minst en insats) Ungefär 46 000 personer hade beviljats minst en insats . Av dessa bodde majoriteten, , i ordinärt boende. Den vanligaste insatsen var hemtjänst, varav majoriteten var till personer i ordinärt boende. Andelen som har insatser ökar med stigande ålder, såväl i hemtjänst som boende i särskilda boendeformer. Drygt hälften av insatserna gällde personer i åldern . Drygt en tredjedel som var beviljade hemtjänst i ordinärt boende hade endast . Fördelningen av personer efter antal hemtjänsttimmar var nästan densamma för kvinnor och män. Det finns däremot skillnader mellan könen när det gäller andra insatser. Det är t.ex. vanligare att kvinnor beviljas trygghetslarm, ledsagning och kontaktperson medan det är vanligare med särskilt boende, matdistribution och korttidsvård bland män. Kostnader för insatser till personer med funktionshinder ökar Kommunernas kostnader för insatser för personer med funktions- nedsättning uppgick till , vilket innebär att kostnaderna har ökat . Huvuddelen av kommunernas kostnader för insatser till personer med funktions- hinder, , var kostnad för insatser enligt LSS och . utgjorde boende med särskild service ungefär hälften av dessa kostnader och kostnaderna för personlig assistans . Tabell 4.6 Kommunernas kostnader för insatser till personer med funktionsnedsättning (exklusive ersättning från ) (%, fasta priser) Övriga insatser enligt LSS Not: Kostnad = bruttokostnad - (interna intäkter + försäljningsintäkter från andra kommuner o landsting + externa hyresintäkter + ersättning för ). Deflator: Konsumtionsindex 1991=100 för handikappomsorg. Kostnaden för insatserna 2008, mätt per invånare , varierade mellan olika kommungrupper från ca i förortskommuner till i större städer. Diagram 4.2 Kommunernas kostnader per invånare för insatser till personer med funktionsnedsättning (fasta priser) Övr kommuner >25 000 inv. Övr kommuner 12 500-25 000 inv. Övr kommuner <12 500 inv. Not: För kommungruppen glesbygdskommuner saknas uppgifter . Det finns ingen separat statistik över antalet anställda som arbetar i verk- samheter som ger stöd till personer med funktionsnedsättning. Utifrån SKL:s personalstatistik går det dock att särskilja anställda som arbetar som personliga assistenter. Cirka 29 000 personliga assistenter var månads- eller timanställda i kommunerna 2008, vilket var ungefär detsamma som året innan. Av de personliga assistenterna var kvinnor. Individ- och familjeomsorgen (IFO) omfattar socialt arbete som bedrivs i regi eller med finansiering enligt SoL, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, förkortad LVM, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, och . I detta avsnitt delas IFO upp i tre verksamheter: ekonomiskt bistånd, vuxna personer med missbruks- eller beroendeproblem, samt barn och ungdom. De olika verksamheterna redovisas var för sig nedan och målen anges i samband med detta. Totala kostnader för individ- och familjeomsorgen Skr. De totala kostnaderna för IFO var 2008, vilket motsvarade av totala kostnader. Av kostnaderna för IFO avsåg barn- och ungdomsvård, ekonomiskt bistånd (inklusive administration), insatser till vuxna missbrukare, övrig vuxenvård samt familjerätts- och familje- rådgivningsverksamheter. har de totala kostnaderna för individ och familjeomsorg ökat i fasta priser. Kostnaderna för barn och unga har ökat med . Denna ökning avser främst kostnader för familjehemsvård samt kostnader för öppna insatser. Även kostnaderna för vuxna med missbruksproblem och för ekonomiskt bistånd har ökat . Kostnaderna för missbruksvård har ökat med och motsvarande ökning för ekonomiskt bistånd var . Kostnaderna för IFO fördelat per invånare varierar kraftigt mellan kommuner med i jämförelse med 2004 och i förorts- kommuner med , men de har ökat i de övriga kommun- grupperna. Den största ökningen, , har skett i glesbygds- kommuner. Diagram 4.3 Kommunernas kostnader för individ- och familjeomsorg per invånare (fasta priser) Övr kommuner >25 000 inv. Övr kommuner 12 500-25 000 inv. Övr kommuner <12 500 inv. Anm: priser. Antalet månads- och timanställda i IFO ökade från 21 305 till 22 833 Av de anställda inom 2008 var Rätten till ekonomiskt bistånd regleras i SoL och prövas i varje enskilt fall. Bistånd kan ges då den enskilde själv inte kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på något annat sätt. Biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes resurser att leva ett självständigt liv. Målet är att hjälpa den enskilde så att denne kan klara sig utan ekonomiskt bistånd, dvs. hjälp till självförsörjning. I väntan på detta har den enskilde under vissa förutsättningar och efter individuell behovs- prövning rätt till ekonomiskt bistånd. Det saknas en samlad nationell kunskap om hur arbetar med ekonomiskt bistånd, dvs. vilka insatser som ges och vad de ger för resultat. arbetar för att öka kunskapen om ekonomiskt bistånd genom att utveckla statistiken. En sådan utveckling kommer att kunna öka kunskapen om orsaker till och förändringar av befolkningens behov av bistånd och ändamål med utbetalat ekonomiskt bistånd. Både antalet biståndsmottagare och det utbetalade biståndet ökade Kostnaderna för ekonomiskt bistånd 2009 var de högsta , mätt i fasta priser. Kostnaderna uppgick till ca (inklusive introduktionsersättning till flyktingar och andra invandrare), vilket är en ökning i fasta priser i jämförelse med året innan. De ökade kostnaderna för ekonomiskt bistånd hänger främst samman med den ökade arbetslösheten. De grupper som framför allt får försörjnings- problem när arbetslösheten ökar är de som saknar fotfäste på arbets- marknaden, dvs. främst unga och utrikes födda. Diagram 4.4 Utbetalt ekonomiskt bistånd (löpande priser) och antal biståndsmottagare Anm: finns ingen uppgift om antal biståndsmottagare. fick 378 500 personer ekonomiskt bistånd eller introduktionsersättning , vilket motsvarade av befolkningen. Jämfört med 2007 var detta en ökning med av antalet biståndsmottagare. Vid en jämförelse med 1996, då antalet biståndsmottagare var som högst, har antalet minskat till knappt hälften 2008. Trots att antalet biståndsmottagare har ökat var antalet fortfarande lägre än vad det var . ökade utbetalningarna (i fasta priser) trots att antalet biståndsmottagare minskade . Detta beror på att utbetalt bistånd per hushåll har successivt ökat (även mätt i fasta priser) och uppgick till . Antalet genomsnittliga biståndsmånader har också kontinuerligt ökat , 1990 var antal månader 4,3 i genomsnitt medan den genomsnittliga tiden var 2008. Detta betyder således att den genomsnittlige biståndstagaren inte bara mottar ekonomiskt bistånd utan är också i behov av allt högre bistånd. Bakgrunden till detta är bl.a. att antalet personer i hushållen ökat och att andelen biståndshushåll som har andra inkomster har minskat. Ekonomiskt bistånd varierar mellan olika kommungrupper Kostnaderna per invånare för ekonomiskt bistånd varierade kraftigt mellan olika kommungrupper. Kostnaderna var högst i storstäder och Kostnaderna har dock sjunkit för nästan samtliga kommun- grupper 20042008 i fasta priser.