prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — 4.svenska handelsbolag som endast har bolagsmän som är medborgare i ett EU-land, 5.svenska föreningar, samfund eller stiftelser, som i styrelsen endast har leda- möter som är medborgare i ett EU-land, 6.svenska aktiebolag, om majoriteten av kapitalvärdet och röstvärdet ägs av medborgare i ett EU-land eller av någon som kan få tillstånd enligt denna para- graf, 7.europeiska ekonomiska intressegrupperingar som har sitt säte i . Om ägaren till ett aktiebolag som ansöker om tillstånd enligt denna paragraf är ett annat aktiebolag, ska det som sägs i första stycket 6 också gälla det bolaget. Ett tillstånd förfaller, om kraven i första och andra styckena är uppfyllda och rättelse inte sker inom den tid som bestäms av den myndighet som har meddelat tillståndet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, om det finns särskilda skäl, i ett enskilt fall besluta om undantag från denna paragraf. I denna paragraf anges de formella förutsättningarna för att erhålla ett Paragrafen motsvarar 7 kap. 3 § den nuvarande Regleringen i förevarande paragraf tar sin utgångspunkt i att det ska krävas en anknytning till för att erhålla ett svenskt Ett krav på sådan anknytning till framstår som naturligt med tanke på att Transportstyrelsen har ett tillsynsansvar Prop. 2009/10:95 beträffande de företag för vilka drifttillstånd har utfärdats. Enligt fjärde stycket får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medge undantag från denna paragraf, om det finns särskilda skäl. Detta stadgande kan bli tillämpligt t.ex. när det är fråga om ett konsortium, likt SAS, där det finns ett starkt svenskt ägarintresse men där inte någon av punkterna i paragrafens första stycke formellt är uppfylld. 4 § Ett drifttillstånd ska gälla för viss typ av luftfart och för vissa luftfartyg. Tillståndet ska ges och innehålla de villkor som ska gälla. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytter- ligare föreskrifter om drifttillstånd. I denna paragraf regleras utformningen av drifttillstånd. Vidare ges ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om drifttillstånd. I bemyndigandet att meddela föreskrifter om drifttillstånd ingår även att meddela föreskrifter om själva driften av den tillståndspliktiga verksam- heten. Regeringen har för avsikt att bemyndiga Transportstyrelsen att hantera frågor om drifttillstånd. Även när beviljande av drifttillstånd är beroende av dispens från regeringen enligt 3 § fjärde stycket ska ett drifttillstånd utfärdas av Transportstyrelsen. En straffbestämmelse för den som vid utövande av luftfart åsidosätter villkor som har meddelats med stöd av första stycket finns i 13 kap. 4 § första stycket 17. 5 § Frågor om drifttillstånd prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har sin motsvarighet i 7 kap. 1 § första stycket den nuvarande luftfartslagen. 6 § Om en tillståndshavare i väsentlig grad åsidosätter föreskrifterna eller villkoren för verksamheten, ska drifttillståndet återkallas. Tillståndet ska också återkallas, om det måste antas att innehavaren inte kan upprätthålla verksam- heten. Om det är tillräckligt för att upprätthålla flygsäkerheten, får ett drifttill- stånd i stället begränsas till att gälla viss del av verksamheten eller att gälla under vissa förutsättningar. Ett drifttillstånd ska återkallas tills vidare i avvaktan på ett slutligt avgörande av återkallelsefrågan, om det på sannolika skäl kan antas att drifttillståndet kommer att återkallas slutligt. Om det på sannolika skäl kan antas att tillståndet kommer att begränsas slutligt, får det begränsas tills vidare i avvaktan på ett slutligt avgörande. I denna paragraf, som delvis motsvarar 7 kap. 5 § den nuvarande luft- fartslagen, finns föreskrifter om återkallelse m.m. av ett utfärdat drifttill- stånd. En nyhet i förhållande till den nuvarande luftfartslagen är att det införs en möjlighet att begränsa ett tillstånd tills vidare om det på sanno- lika skäl kan antas att tillståndet kommer att begränsas slutligt. Av 5 § följer att återkallelse beslutas av den myndighet som har utfärdat tillståndet. Av 12 kap. 6 § följer att ett sådant beslut gäller om inte annat förordnas. 7 § Den som har ett drifttillstånd ska anmäla om något inträffar som medför att Prop. 2009/10:95 kraven för drifttillstånd är uppfyllda. Paragrafen är ny. En liknande bestämmelse rörande drifttillstånd för flygplatser återfinns i 6 kap. 10 §. 8 § För att få utföra arbeten med hjälp av luftfartyg, såsom lyft, bogsering, inspektioner och övervakning, krävs ett bruksflygtillstånd. Det som föreskrivs om drifttillstånd i 1 § andra och tredje styckena och 27 §§ ska också gälla bruksflygtillstånd. Om regeringen bestämmer det, får den myndighet som prövar frågor om bruksflygtillstånd uppdra åt någon annan att göra prövningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i ett enskilt fall besluta om undantag från kravet på bruksflygtillstånd om verksamheten inte är av större omfattning eller om det i övrigt finns särskilda skäl. I denna paragraf, som delvis motsvarar 7 kap. 1 § tredje stycket den nuvarande luftfartslagen, regleras frågan om tillstånd för att få utföra arbeten med hjälp av luftfartyg. Huvudprincipen läggs fast i första stycket. Som samlingsbegrepp för sådan verksamhet som innebär att luftfartyg används för att utföra arbeten föreslår utredningen att begreppet bruksflyg ska användas, i stället för uttrycket luftfart av särskild art som används i den nuvarande luftfartslagen. Begreppet bruksflyg är tänkt att motsvara det engelska uttrycket aerial work. Som exempel på bruksflyg kan nämnas a)flygningar för inspektion av kraftledningar, b)helikopterflygningar med hängande last, c)flygningar i samband med kalkning, brandbekämpning m.m., d)fotograferingsflygningar, e)flygbogsering av luftfartyg eller andra föremål, f)målgång och övervakning av riskzon för Försvarsmaktens räkning, g)trafikövervakning och annan övervakning eller bevakning med hjälp av luftfartyg, h)geologiska undersökningar och andra mätningar eller under- sökningar med hjälp av luftfartyg. Skälet till att det krävs ett särskilt tillstånd för att utföra arbeten med hjälp av luftfartyg är att sådan verksamhet i allmänhet innebär en förhöjd flygsäkerhetsrisk. Redan det förhållandet att ett luftfartyg inte används som transportmedel eller för nöjesflygning, utan används som ett redskap för att utföra ett arbete kan, av flygsäkerhetsskäl, motivera ett krav på särskilt tillstånd. Kravet på bruksflygtillstånd omfattar därför, till skillnad från vad som gäller beträffande drifttillstånd, även luftfart som någon utför för egen räkning eller utan att ersättning utgår. Bruksflygtillstånd är att se som en specialform av drifttillstånd. När det gäller frågor om förutsättningarna för att erhålla ett bruksflygtillstånd och att återkalla ett sådant görs det i andra stycket en hänvisning till motsvarande bestämmelser beträffande drifttillstånd. Den möjlighet för regeringen att låta tillståndsmyndigheten överlämna åt annan att pröva frågor om bruksflygtillstånd, som återfinns i andra stycket, kan exempelvis bli aktuell genom att Försvarsmakten får sådan rätt när det gäller arbetsuppgifter för Försvarsmaktens räkning, att för ändamålet lämpliga räddningsledare får sådan rätt när det gäller brand- bekämpning och liknande. En delegation torde även kunna komma i fråga till ett luftfartsföretag med en bra och fungerande säkerhets- organisation när det gäller enstaka bruksflygsuppdrag vid sidan av den Ett exempel på ett särskilt skäl enligt tredje stycket kan vara att man i vissa situationer ska kunna ge tillstånd till ett arbete med ett luftfartyg som är hemmahörande i ett EU-land där det inte finns bruksflygtillstånd eller motsvarande i den nationella lagstiftningen, förutsatt att en godtagbar flygsäkerhet uppnås. Vid bedömningen om en verksamhet inte är av större omfattning kan exempelvis beaktas om verksamheten endast sker för privata syften och inte erbjuds allmänheten mot betalning förutsatt att risknivån totalt sett bedöms som låg och att flygsäkerhets- kraven i övrigt uppfylls på ett godtagbart sätt. Ett annat exempel är när ett flygföretag, som har tillstånd till viss annan verksamhet, utför bruks- flygsuppgifter några enstaka gånger . Även andra situationer då någon bedriver verksamhet som endast är av mindre omfattning kan bli Straffbestämmelser som ansluter till paragrafen finns i 13 kap. 4 § första stycket 15 och 17. Tillstånd att bedriva utbildning 9 § För att få bedriva flygutbildning i krävs ett utbildningstillstånd som är utfärdat i . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om eller i ett enskilt fall besluta om undantag från kravet på tillstånd enligt första stycket när det är fråga om utbildning för privat flygning. flygutbildning som har undantagits från tillståndskravet inte uppfyller föreskrivna flygsäkerhetskrav, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i ett enskilt fall besluta att utbildningen inte får bedrivas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om att det krävs tillstånd för att bedriva utbildning av flygledare och annan personal inom flygtrafiktjänsten i . Det som föreskrivs om drifttillstånd i 2 och 47 §§ ska också gälla för tillstånd som föreskrivs i denna paragraf. I denna paragraf regleras frågan om tillstånd för den som bedriver Frågor som rör den som genomgår flygutbildning samt flyglärare regleras i 4 kap. Paragrafen har delvis sin motsvarighet i 7 kap. 1 § tredje stycket den nuvarande luftfartslagen, men regleras också i I första stycket anges huvudregeln att det krävs ett utbildningstillstånd för att få bedriva flygutbildning här i landet. Detta krav gäller även teori- utbildning och utbildning som sker med hjälp av flygsimulator. gäller kravet oavsett om flygutbildningen är kommersiell eller inte. Utbildningstillståndet är i första hand ett flygsäkerhetsmässigt tillstånd som ska visa att den som bedriver utbildningen har den organisation och kompetens som krävs för att utbildningen ska kunna bedrivas på ett När det gäller teoriutbildning och utbildning som sker med hjälp av flygsimulator kan det hävdas att detta inte är fråga om bedrivande av luftfart och att kravet på tillstånd för att bedriva sådan utbildning därför inte bör regleras i 7 kap. Enligt regeringens mening blir dock lagstiftningen mer överskådlig om all flygutbildning regleras i ett Vidare kan det anföras att ett utbildningstillstånd inte enbart är ett rent flygsäkerhetsmässigt tillstånd utan även utgör en kontroll av en utbildnings kvalitet, vilket indirekt säkerställer att de som senare erhåller certifikat har genomgått en fullgod utbildning. I andra stycket anges att det får föreskrivas undantag från kravet på utbildningstillstånd när det är fråga om utbildning för privatflygning. en flygutbildning som har undantagits från tillståndskravet inte uppfyller föreskrivna flygsäkerhetskrav får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda att undervisningen bedrivs. Av tredje stycket, som saknar motsvarighet i nu gällande luftfartslag, framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att det krävs tillstånd för att här i landet bedriva utbildning av flygledare och annan personal inom flygtrafiktjänsten. Utbildningstillstånd är liksom bruksflygtillstånd att se som en special- form av drifttillstånd. När det gäller frågor om förutsättningarna för att erhålla ett utbildningstillstånd och att återkalla ett sådant görs det därför i fjärde stycket en hänvisning till motsvarande bestämmelser beträffande Straffbestämmelser som ansluter till paragrafen finns i 13 kap. 4 § första stycket 15 och 17. 10 § För att mot betalning få utföra lufttransporter åt allmänheten eller för att mot betalning få utföra arbeten med hjälp av luftfartyg krävs ett trafiktillstånd. Den som har ett drifttillstånd som är utfärdat i behöver dock inte något trafiktillstånd för att få utföra inrikes lufttransporter och den som har ett bruks- flygtillstånd som är utfärdat i behöver inte något trafiktillstånd för att få utföra arbeten med hjälp av luftfartyg. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får dock meddela föreskrifter om att det krävs ett trafiktill- stånd även i dessa fall. Om regeringen genom ett avtal med ett annat land eller en internationell organisation medgivit trafikrättigheter för luftfart inom svenskt område, får regeringen besluta om undantag från kravet på trafiktillstånd enligt första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om trafiktillstånd och om utövande av trafikrättigheter utan att trafiktillstånd krävs enligt tredje stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om eller i ett enskilt fall besluta om att annan luftfart än luftfart i regel- bunden trafik får utövas utan trafiktillstånd, om det är lämpligt med hänsyn till luftfartens art eller omfattning. I denna paragraf regleras frågan när det krävs ett trafiktillstånd för att få Motsvarande bestämmelser återfinns delvis i 7 kap. 1 § första och andra styckena samt 7 kap. 6 § den nuvarande luftfartslagen. I första stycket anges som huvudregel att det krävs ett trafiktillstånd för att erhålla rättighet att mot betalning få utföra lufttransporter åt allmän- heten eller mot betalning få utföra arbeten med hjälp av luftfartyg, dvs. för att erhålla trafikrättigheter. Detta krav som står i samklang med den grundläggande internationella regleringen av luftfarten är en förut- sättning för att kunna bedriva den för var tid gällande nationella luftfarts- politiken såsom den ytterst bestämts av riksdag och regering. Ett trafik- tillstånd kan ges till såväl svenska som utländska operatörer och kan avse såväl regelbunden som icke regelbunden trafik. Trafiktillståndet kan avse luftfart i , luftfart mellan och annat land eller luftfart mellan två främmande stater, förutsatt att det avser en delsträcka på en flyglinje som anknyter till . Även överflygning av svenskt territorium som sker inom ramen för förvärvsmässig luftfart kan kräva trafiktillstånd. Ett trafiktillstånd kan ges för längre eller och vara mer eller mindre omfattande. Regeringens tillståndsgivning till svenska flygföretag att bedriva regel- bunden luftfart mellan och en annan stat sker inom ramen för de trafikpolitiska principer som godkänt och som får sin närmare utformning inom ramen för det skandinaviska luftfartssamarbetet. För tillstånd till utländska flygföretag att bedriva sådan trafik sker en delvis likartad prövning. För tillståndsgivning till icke regelbunden inter- nationell luftfart finns myndighetsföreskrifter som även dessa tillkommit i skandinaviskt samarbete. Prövningen för ett trafiktillstånd kan vara mer eller mindre omfattande beroende på det sökta tillståndets art och omfattning. Generellt kan dock sägas att vid sidan av trafikpolitiska överväganden ska tillstånds- givningen ske i överensstämmelse med internationella förpliktelser. Ett inslag i tillståndsgivningen till utländska flygföretag som fått ökad betydelse är en av flygsäkerhetsskäl betingad granskning av de utländska flygföretagens nationella tillstånd m.m. Dessa flygföretag står ju inte under svensk myndighetstillsyn och de har inte svenska drifttillstånd. Grundtanken i Chicagokonventionen är visserligen att ska kunna förlita sig på den myndighetskontroll som sker i flygföretagets hemmastat, men genom kravet på trafiktillstånd finns en rättslig grund att vägra, begränsa eller villkora sådana utländska flygföretags tillträde till där tvekan föreligger om att flygföretaget uppfyller rimlig flyg- säkerhetsstandard. Det internationella regelsystemet ger också i varierande grad utrymme för en viss, om än begränsad, granskning av utländska flygföretags flygsäkerhetsnivå. I andra stycket görs undantag från kravet på trafiktillstånd för den som har ett svenskt drifttillstånd eller bruksflygtillstånd. Undantaget beträffande drifttillstånd gäller, till skillnad från bruksflygtillstånd, inte luftfart utanför . När det gäller drifttillstånd är undantaget motiverat av att den svenska marknaden för flygtransporter i huvudsak är öppen för alla svenska drifttillståndsinnehavare genom EU:s lufttrafik- förordning. Kvar såsom oreglerat av bestämmelserna i lufttrafikförordning är en restpost som avser skilda slag av luftfart, såsom transporter som berör minst en punkt som inte är flygplats i nämnda EU-förordnings mening, rundflyg samt arbeten som utförs med hjälp av luftfartyg, s.k. aerial work. Något skäl att kräva trafiktillstånd för svenska operatörer för sådan verksamhet finns inte. Däremot finns skäl att genom tillståndsplikten ha kontroll över utländska operatörers verksamhet i . flygföretag som omfattas av ska dock normalt beviljas tillstånd om de bedöms kunna godtas flygsäkerhetsmässigt till följd av de grundläggande reglerna i EU:s primärrätt om fri rörlighet för tjänster. I tredje stycket ges möjlighet för regeringen att göra undantag från kravet på trafiktillstånd när regeringen genom ett avtal med annat land eller internationell organisation överenskommer att luftfart får äga rum inom svenskt område. åsyftas härmed främst de multilaterala avtalen Chicagokonventionen och Transitöverens- kommelsen samt det stora antal bilaterala luftfartsavtal som ingått med andra stater. Enligt regeringens mening bör man inte frångå själva principen om att det krävs ett trafiktillstånd. Därmed är det dock inte sagt att tillståndet alltid måste föreligga skilt från luftfartsavtalet eller ens att ett till avtalet anslutande trafiktillstånd med närmare villkor för den aktuella luftfarten alltid skulle krävas. Om ett särskilt trafiktillstånd bör krävas eller inte kan inte avgöras genom en allmän regel utan är bl.a. beroende av ett luftfartsavtals närmare utformning. Hur ett luftfartsavtal lämpligen bör utformas är en luftfartspolitisk fråga. Det kan vidare nämnas att blir bundet av nya typer av luftfartsavtal, t.ex. , avtalet med , med ett antal central- och östeuropeiska länder samt med . Tanken är här att trafikrättigheter utväxlas stegvis med en integration av luftfartsmarknaderna som mål, varvid trafiktill- stånd torde krävas, i varje fall under en övergångstid. Det finns vidare behov av att genom föreskrifter närmare reglera frågor om utövande av trafiktillstånd eller utövande av trafikrättigheter i de fall ett särskilt trafiktillstånd inte krävs. I luftfartsavtalen, vilka godkänns av regeringen, ges regelmässigt direkt bemyndigande till luftfartsmyndig- heten för del Transportstyrelsen att tolka och tillämpa vissa bestämmelser i avtalet. Vissa andra befogenheter tillkommer enligt avtalens lydelse staten som sådan utan närmare bestämning. För att luft- fartsavtalen ska kunna tillämpas i enlighet med gällande luftfartspolitik och i övrigt på ett ändamålsenligt sätt krävs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva de närmare villkor som ska gälla för beflygningen. De frågor som här aktualiseras är t.ex. godkännande av linjeföring, tidtabeller och den utbjudna kapaciteten. Vidare kan nämnas med vilka luftfartyg trafiken får bedrivas, frågor om beflygning med inhyrda luftfartyg m.m. Särskilt när regeringen avstår från att utfärda ett separat trafiktillstånd kan det vara aktuellt med myndighetskontroll då ovan nämnda spörsmål är just sådana modaliteter som brukar regleras i luftfartsavtalen. För att det ska vara möjligt att föreskriva närmare villkor när något separat trafiktillstånd inte utfärdas har ett bemyndigande tagits in i fjärde stycket. I femte stycket ges möjlighet för regeringen eller den myndighet regeringen bemyndigar att bestämma att annan luftfart i förvärvssyfte än regelbunden trafik får utövas utan trafiktillstånd om det är lämpligt med hänsyn till luftfartens art eller omfattning. Detta stadgande gör det möjligt att från trafiktillståndsplikten undanta sådan luftfart som bedöms lämpligen kunna tillåtas utan den prövning som kravet på trafiktillstånd innebär. Stadgandet står också i samklang med artikel 5 i Chicago- konventionen. Straffbestämmelser som ansluter till paragrafen finns i 13 kap. 4 § Prop. 2009/10:95 första stycket 15 och 16. Meddelande och återkallande av trafiktillstånd 11 § Trafiktillstånd meddelas av regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer. När trafiktillstånd meddelas, får tillståndet förenas med villkor. Om tillståndet meddelas av regeringen, får sådana villkor beslutas av den myndighet som regeringen bestämmer. Ett trafiktillstånd eller trafikrättigheter enligt 10 § tredje stycket får återkallas helt eller eller begränsas, om tillståndshavaren eller utövaren av trafikrättigheten inte iakttar de föreskrifter eller villkor som gäller för verksam- heten, eller det i övrigt finns särskilda skäl. I första stycket anges vem som har rätt att utfärda trafiktillstånd. Motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 1 § första stycket den nuvarande luftfartslagen. I andra stycket, som motsvarar 7 kap. 4 § första stycket den nuvarande luftfartslagen, ges bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att utfärda villkor för ett trafiktillstånd. I tredje stycket stadgas om återkallelse av trafiktillstånd eller trafik- rättigheter. Dessa frågor regleras i 7 kap. 5 § den nuvarande luftfarts- lagen. En rättighet att bedriva trafik på viss linje ska kunna återkallas helt eller , eller den ska kunna begränsas, om innehavaren inte iakttar de villkor som gäller rätten att bedriva trafik på viss linje eller de bestämmelser som gäller verksamheten. Dessutom ska rättigheten kunna återkallas eller begränsas t.ex. när innehavaren av rättigheten inte iakttar en såsom villkor uppställd bestämmelse som ingår i ett lufttrafikavtal eller i en annan internationell förpliktelse som är bindande för och som gäller utövare av flygtrafik. Denna grund för återkallande eller begränsning av rättighet att bedriva trafik på viss linje motsvarar inter- nationell praxis. De flesta luftfartsavtal innehåller en bestämmelse enligt vilken en avtalsslutande part har rätt att återkalla ett tillstånd eller tills vidare förbjuda ett av en annan avtalsslutande part utsett flygbolag att använda rättigheter att bedriva trafik på viss linje, vilka beviljats med stöd av avtalet, eller uppställa villkor för dessa rättigheter, om inte flyg- bolaget iakttar de lagar och bestämmelser som gäller i den avtalsslutande stat som utfärdat rättigheterna eller det i övrigt föreligger särskilda skäl. Den viktigaste anledningen för ingripanden med stöd av tredje stycket är om hänsynen till flygsäkerheten skulle kräva detta. I vilken utsträck- ning och under vilka villkor detta får ske kan i större eller mindre utsträckning vara reglerat genom folkrättsliga avtal. Särskilt gäller detta för den regelbundna trafik som sker i kraft av bilaterala luftfartsavtal. Detta förhållande är återspeglat i den föreslagna författningstexten. Av den nationella regleringen bör emellertid framgå att ingripanden kan ske om flygsäkerheten så skulle påfordra. I 11 kap. 1 § ges också ett särskilt bemyndigande att hindra luftfartyg att avgå. Detta stadgande avser dock ett ingripande i en specifik situation och det finns även behov av ett mera generellt bemyndigande att vidta den för varje situation lämpligaste åtgärden inom ramen för trafiktillståndsgivningen. ske genom att det anges att ett ingripande får ske när särskilda skäl före- Prop. 2009/10:95 ligger. En ytterligare grund för inskränkning eller villkorande av trafik- tillstånd eller trafikrättigheter är det luftfartspolitiska behovet av att i undantagsfall relativt snabbt kunna vidta åtgärder mot ett annat land, företrädesvis en bilateral motpart, som inte fullgör sina förpliktelser enligt avtalet och som i strid med avtalet förvägrar eller begränsar svenska flygföretags trafik.