prop · GY0346 · 2010-12-08 00:00:00 — En på det sättet bestämd ersättning kommer givetvis inte att exakt motsvara kostnaden i varje enskilt ärende. Det ligger i sakens natur att leverantörerna ibland kommer att få en högre ersättning än vad deras kostnader motiverar och att de ibland får en lägre ersättning än vad som motsvarar deras kostnader. Om avvikelserna blir för stora bör dock kunna föreskrivas att schablonersättningen inte ska tillämpas, utan att en ersättning i stället ska bestämmas till ett belopp som motsvarar kostnaderna i det enskilda fallet. För att ge de brottsbekämpande myndigheterna möjlighet att påverka hur schablonbeloppen bestäms bör de fastställas efter samråd med de myndigheter som har ärenden om hemlig teleövervakning och utlämnan- den enligt lagen om elektronisk kommunikation. Även leverantörernas synpunkter bör naturligtvis inhämtas. Regeringens förslag innebär att ansvaret för de kostnader som uppstår fördelas mellan det allmänna och leverantörerna. Fördelningen innebär att leverantörerna ska stå för kostnaderna som är förenade med lagrings- skyldigheten medan det allmänna ska betala en ersättning till leveran- törerna när uppgifter lämnas ut i enskilda ärenden. Ersättningens storlek ska fastställas av () efter samråd med de brottsbekämpande myndigheterna samt med leverantörerna. fattar domstol beslut om hemlig teleövervakning i drygt 1 000 fall och polisen begär ut uppgifter med stöd av lagen om elektronisk kommunikation i omkring 9 500 fall. Eftersom förslaget innebär att trafikuppgifterna i viss ökad utsträckning kommer att vara tillgängliga vid begäran kan det förväntas att de brottsbekämpande myndigheterna kommer att begära ut trafikuppgifter i något ökad utsträckning i förhållande till vad som gäller, vilket kommer att leda till marginellt ökade handläggningskostnader. I bedömningen av rättsväsendets kostnader måste emellertid också vägas in att vissa effektivitetsvinster för rättsväsendet torde uppstå i och med att allvarliga brott kan utredas och lagföras snabbare. Regeringen bedömer att lagringsskyldigheten i sig inte kommer att medföra så många tillkommande ärenden att det på grund av detta finns behov av några resursförstärkningar för rättsväsendet. Utredningen har bedömt kostnaden för ersättning till leverantörerna vid utlämnande till , vilket väl överensstämmer med nivån på den ersättning som betalas till leverantörerna . Ingen remissinstans har invänt mot utredningens bedömning i denna del. Regeringen bedömer sammanfattningsvis att förslaget inte medför behov av att tillföra rättsväsendet ytterligare resurser. Den myndighet som utöver rättsväsendet kommer att få ökade Prop. 2010/11:46 kostnader till följd av förslaget är PTS. Myndigheten har redan i uppdrag att utöva tillsyn enligt lagen om elektronisk kommunikation. I det uppdraget ingår att ha tillsyn över hur leverantörerna sparar, utplånar och avidentifierar trafikuppgifter enligt 6 kap. lagen om elektronisk kommunikation. PTS har dock inte bedrivit någon särskilt omfattande verksamhet på det området. Myndigheten kommer med den nya regleringen att behöva lägga ner ytterligare resurser på att åstad- komma en effektiv tillsyn över leverantörernas lagring av trafikuppgifter och för att lägga fast en ordning för ersättningar vid utlämnande av trafikuppgifter. PTS kommer bl. a. att behöva utfärda säkerhetsföre- skrifter och föreskrifter om ersättning, pröva om det ska medges undan- tag från lagringsskyldigheten i enskilda fall och i övrigt bygga upp till- synsverksamheten så att den på ett effektivt sätt kan bidra till att de brottsbekämpande myndigheterna får så stor nytta i sin verksamhet som möjligt av lagrade trafikuppgifter och så att skyddet för den personliga integriteten upprätthålls. Myndigheten har bedömt att verksamheten behöver tillföras ca , ca och därefter . PTS:s verksamhet inom verksamhetsgrenen elektronisk kommunika- tion som bedrivs med stöd av lagen om elektronisk kommunikation finansieras med avgifter. Detta följer av 8 kap. 17 § samt förordningen (2003:767) om finansiering av PTS:s verksamhet. Ingen ändring föreslås för denna ordning. Det kan noteras att lagen om elektronisk kommunika- tion och den tillsynsverksamhet som PTS bedriver därutöver har inslag som avser nyttan av leverantörernas verksamhet för brottsbekämpningen (leverantörerna är bl.a. skyldiga att anpassa sina verksamheter så att beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan verk- ställas). Vid varje åtgärd som kan resultera i högre avgifter för leverantö- rer måste den samlade avgiftsbördan beaktas. Regeringen bedömer dock att PTS:s utökade verksamhet på detta område i det här fallet ska finansieras genom ökade avgifter. Sammanfattningsvis kommer det alltså att ankomma på PTS att täcka de ökade kostnaderna genom avgifter. I dom fastställde att inte har genomfört direktivet . Kommissionen har med anledning av domen inlett nästa steg i överträdelseförfarandet, vilket kan leda till att förpliktas betala en ekonomisk sanktion. En formell underrättelse överlämnades till och besvarades . Nästa steg i processen är att kommissionen kan väcka talan mot med yrkande om en ekonomisk sanktion. De sanktioner som kan bli aktuella är dels ett standardbelopp, dels löpande vite. Utöver de ekonomiska konsekvenser som har presenterats ovan kommer ett genomförande av direktivet om lagring av trafikuppgifter att få konse- kvenser för leverantörerna, bl.a. beträffande möjligheterna att konkurrera med de tjänster som de tillhandahåller. En redogörelse för dessa övriga konsekvenser har lämnats i de föregående avsnitten under respektive En särskild utredning beträffande förslagets samtliga konsekvenser har också sammanställts i en konsekvensutredning. För den Prop. 2010/11:46 sammantagna bilden av förslagets alla konsekvenser finns denna konse- kvensutredning intagen som bilaga 6. 11 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några övergångsbestämmelser bör inte införas. Utredningens förslag och bedömning: Utredningen har föreslagit att lagändringarna ska träda i kraft . Även utredningen har gjort bedömningen att några övergångsbestämmelser inte ska finnas. Remissinstanserna: , , , , , och () har anfört att den genomförandetid utredningen föreslagit är alltför kort. De anger att betydande förändringar kommer att behöva göras i de tekniska systemen, inte minst om en lösning väljs där leverantörerna åläggs lagrings- skyldigheter som går utöver direktivets minimikrav. Det anförs av flera av de redovisade remissinstanserna att en övergångsperiod om efter riksdagsbeslut behövs innan lagringskraven kan vara fullt genomförda, något som internationella erfarenheter visar. Det bör i detta sammanhang också tas hänsyn till att en aktör som tror sig ha möjlighet att få dispens från lagringskravet rimligen inte ska behöva genomföra de ändringar som krävs innan en dispensansökan har handlagts. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringens förslag går ut på att direktivet om lagring av trafikuppgifter nu genomförs i svensk rätt. Europeiska unionens domstol har i dom konstaterat att inte i rätt tid genomfört den del av direktivet som skulle ha varit genomförd . Mot denna bakgrund, samt då lagrade trafikuppgifter utgör ett mycket viktigt verktyg vid avslöjande, utredning och lagföring av allvarlig brottslighet är det angeläget att de nya reglerna träder i kraft möjligt. Regeringen delar de remissynpunkter som framförts om att det är rimligt att leverantörerna får på sig att anpassa sin verksamhet till de nya kraven. I detta sammanhang bör dock beaktas att direktivet har funnits på plats och utredningen . Därigenom har grundförutsättningarna för vilka krav leverantörerna kommer att åläggas varit kända . Regeringens förslag följer också till allra största del direktivets minimikrav. Eftersom är bland de sista länderna inom EU att genomföra direktivet har leveran- törerna även haft möjlighet att studera och dra nytta av erfarenheter från leverantörer i andra medlemsstater och av den teknik som utvecklats där. Mot denna bakgrund anser regeringen att det är rimligt att lagändringarna träder i kraft . Regeringen bedömer inte heller att några särskilda övergångs- Prop. 2010/11:46 bestämmelser bör införas. Lagringskravet kommer att införas som möjligheten kommer att finnas att söka dispens från denna skyldig- het hos tillsynsmyndigheten. Det är en konsekvens som följer av före- slagna regler och tillsynsmyndigheten får ta ställning till om sådana synnerliga skäl föreligger att dispens ska ges. 12.1Förslaget till lag om ändring i Har rätten lämnat tillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleöver- vakning, får de tekniska hjälpmedel som behövs för avlyssningen eller övervak- ningen användas. I 6 kap. lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning som gäller för den som driver verksamhet som avses i den lagen. Paragrafen innehåller bestämmelser som ger den som har fått tillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning befogenheter att verkställa åtgärderna och en hänvisning till lagen om elektronisk kommunikation. I andra stycket görs en hänvisning till nät- och tjänsteleverantörers skyldigheter enligt lagen om elektronisk kommunikation att driva verksamheten på visst sätt. Genom de nya paragrafer som föreslås i 6 kap. lagen om elektronisk kommunikation, 16 a16 f §§, införs ytter- ligare bestämmelser om hur verksamheten ska drivas för att hemlig tele- övervakning ska kunna verkställas. Hänvisningen justeras därför till att omfatta hela 6 kap. 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 6 kap. Behandling av trafikuppgifter samt integritetsskydd I detta kapitel avses med elektroniskt meddelande: all information som utbyts eller överförs mellan ett begränsat antal parter genom en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikations- tjänst, utom information som överförs som del av sändningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till allmänheten via ett elektroniskt kommunikations- nät om denna information inte kan sättas i samband med den enskilde abonnenten eller användaren av informationen, Internetåtkomst: möjlighet till överföring av ip-paket som ger användaren till- gång till Internet, meddelandehantering: utbyte eller överföring av elektroniskt meddelande som Prop. 2010/11:46 inte är samtal och inte heller är information som överförs som del av sändningar av ljudradio- och TV-program, misslyckad uppringning: uppringning som kopplas fram utan att nå en mottagare, telefoni: elektronisk kommunikationstjänst som innebär möjlighet att ringa upp eller ta emot samtal via ett eller flera nummer inom en nationell eller internatio- trafikuppgift: uppgift som behandlas i syfte att befordra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera detta Begreppen behandling, personuppgiftsansvarig och samtycke har i kapitlet samma innebörd som i personuppgiftslagen (1998:204). Ändringarna, som innebär införande av definitioner av särskilda begrepp som används i 6 kap., har behandlats i avsnitt 6. stycke införs de nya definitionerna av Internetåtkomst, meddelandehante- ring, misslyckad uppringning och telefoni. Med Internetåtkomst avses möjligheten att överföra s.k. ip-paket med hjälp av olika tekniker. Med ip-paket avses ett telekommunikationspaket med data som ska överföras, vilket bland annat innehåller uppgifter om vilken eller vilka ip-adresser som används. Själva tekniken eller kapaci- teten som tillhandahålls för att få Internetåtkomst utgörs av anslutnings- formen, som faller utanför definitionen av Internetåtkomst (se vidare kommentaren till 16 a §). Definitionen av meddelandehantering omfattar utbyte eller överföring av samtliga elektroniska meddelanden som inte är samtal eller information som överförs som del av sändningar av ljudradio- och TV- Med detta avses exempelvis elektronisk post, sms (Short ) och mms (). lagen avses med begreppet samtal framgår av 1 kap. 7 §. Misslyckad uppringning omfattar enligt den givna definitionen såväl den situationen att någon ringer och kopplas fram men ingen svarar på uppringningen som den situationen att det har skett ett ingrepp i driften i kommunikationsnätet så att en uppringning kopplas fram utan att nå I det sistnämnda fallet kan den som försöker ringa få ett meddelande om att abonnenten för tillfället inte kan nås. som når fram till en röstbrevlåda anses däremot inte som en misslyckad uppringning utan som en fullbordad sådan. inte den situationen att en uppringning, exempelvis på grund av tekniskt fel, över huvud taget inte kopplas fram. enligt den givna definitionen således att information överförs. omfattas därmed av den definition av elektroniskt meddelande som återfinns i paragrafen, förutsatt att även övriga kriterier som ställs upp i denna definition är uppfyllda. Definitionen av telefoni ansluter till hur telefonitjänst definieras i 1 kap. 7 §. Definitionen av telefonitjänst är generell för hela lagens Enligt den definitionen måste det emellertid även kunna gå att genomföra nödsamtal för att kommunikationstjänsten ska anses vara Kravet på möjlighet till nödsamtal finns inte med i den definition av telefoni som här ges. Anledningen till detta är att vissa Internettelefonitjänster inte alltid medger att nödsamtal genomförs. sådana telefonitjänster som inte ger möjlighet till nödsamtal omfattas Prop. 2010/11:46 således av den här givna definitionen. Det ska påpekas att denna definition av telefoni endast är avsedd att tillämpas när det gäller den skyldighet att lagra uppgifter som följer av 16 a §. I vissa bestämmelser i 6 kap. används begreppet telefonitjänst (14 §, 19 § första stycket 2 a och 24 § 2). Innebörden av det begreppet följer definitionen av telefonitjänst som ges i 1 kap. 7 §. I begreppet telefoni ingår såväl fast som mobil telefoni och Internettelefoni. Mobil telefoni innebär att telefonitjänsten använder en mobil nätanslutningspunkt. Internettelefoni använder ytterligare en annan teknik för överföring av uppgifter, nämligen överföring av uppgifter via Internet med användande av s.k. ip-paket. Den som är skyldig att lagra uppgifter enligt 16 a § ska vidta de särskilda tek- niska och organisatoriska åtgärder som behövs för att skydda de lagrade uppgifterna vid behandling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyddsåtgärder enligt första stycket. Paragrafen, som är ny, har behandlats i avsnitt 8.1. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, med ett smärre tillägg. I bestämmelsen regleras skyldigheten för nät- och tjänsteleverantörer att vidta åtgärder för att säkerställa att behandlade uppgifter skyddas mot integritetsintrång. Det kan t.ex. röra sig om skydd mot obehörig avlyssning. I första stycket föreskrivs ett strängare krav för skyddet av de uppgifter som lagras för brottsbekämpande syften enligt 16 a § än vad som enligt 3 § gäller för uppgifter som sparats för andra ändamål. Skillnaden i den säkerhetsnivå som leverantörerna ska ha jämfört med de skyldigheter som följer av 3 § anges genom uttrycket särskilda åtgärder som behövs för att skydda de lagrade uppgifterna, i stället för uttrycket lämpliga åtgärder, som används i 3 §. Den nya bestämmelsen lämnar således inte något utrymme att bestämma säkerhetsnivån genom en avvägning mellan teknik, kostnader och risken för integritetsintrång. Istället måste tekniska och organisatoriska åtgärder vidtas av leverantörerna som säkerställer att uppgifterna skyddas vid behandling. Innebörden av det utökade kravet på skyddsåtgärder är bl.a. att leverantörerna ska säkerställa att de uppgifter som lagras bibehåller en hög kvalitet då de behandlas och att det finns ett skydd mot integritetsintrång. I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att komplettera bestämmelsen med ytterligare föreskrifter om säkerheten. Den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § ska utplåna eller avidentifiera lagrade eller på annat sätt behandlade trafikuppgifter som avser användare som är fysiska personer eller som avser abonnenter, när uppgifterna inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Det gäller dock inte om uppgifterna sparas för sådan behandling som anges i 6, 13, 16 a eller 16 c §. I paragrafen återfinns huvudregeln om behandling av trafikuppgifter. 2010/11:46 Den innebär att när en sådan uppgift inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande måste uppgiften utplånas eller avidentifieras. Paragrafen har kompletterats med en hänvisning till 16 a och 16 c §§ om lagringsskyldighet för brottsbekämpande ändamål och behandling av dessa trafikuppgifter. Dessa bestämmelser utgör undantag från huvud- regeln. Paragrafen har utformats efter förslag från Lagrådet. Enligt 16 d § ska trafikuppgifter som lagras för brottsbekämpande syften utplå- nas vid utgången av lagringstiden. I det fallet räcker det således inte med att uppgifterna avidentifieras. Frågan om lagringstid och utplåning av uppgifter har behandlats i avsnitt 6.5. Lagring och annan behandling av trafikuppgifter m.m. för brottsbekämpande ändamål Den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § är skyldig att lagra sådana uppgifter som avses i 20 § första stycket 1 och 3 som är nödvändiga för att spåra och identifiera kommunikationskällan, slutmålet för kommunikationen, datum, tidpunkt och varaktighet för kommunikationen, typ av kommunikation, kommunikationsutrustning samt lokalisering av mobil kommuni- kationsutrustning vid kommunikationens början och slut. Skyldigheten att lagra uppgifter enligt första stycket omfattar uppgifter som genereras eller behandlas vid telefoni, meddelandehantering, Internetåtkomst och tillhandahållande av kapacitet för att få Internetåtkomst (anslutningsform). Även vid misslyckad uppringning gäller skyldigheten att lagra uppgifter som genereras eller behandlas. Den som är skyldig att lagra uppgifter enligt denna paragraf får uppdra åt någon annan att utföra lagringen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som ska lagras enligt denna paragraf. Rubriken och paragrafen är nya. Rubriken omfattar de nya bestämmelserna i 16 a16 f §§. trafikuppgift definieras i 1 § som en uppgift som behandlas i syfte att befordra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunika- tionsnät eller för att fakturera detta meddelande. Den definitionen är för snäv för att träffa samtliga de uppgifter som omfattas av skyldigheten att lagra uppgifter enligt 16 a §, t.ex. uppgifter om Internetanslutning och om typ av kapacitet för överföring, varför ett m.m. lagts till efter Rubriken har utformats i enlighet med Lagrådets I första stycket regleras vilka leverantörer som ska vara lagringsskyl- Frågan har behandlats i avsnitt 7.2. till anmälningsplikten som regleras i 2 kap. 1 §. Det innebär att den som bedriver en anmälningspliktig verksamhet enligt 2 kap. 1 § också är skyldig att lagra sådana uppgifter som anges i bestämmelsen. skyldigheten gäller därmed leverantörer av allmänna kommunikationsnät av sådant slag som vanligen tillhandahålls mot ersättning och av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. I 16 b § ges en möjlig- het för tillsynsmyndigheten att i enskilda fall medge undantag från skyl- digheten att lagra uppgifter enligt denna bestämmelse. som bedriver enligt yttrandefrihetsgrundlagen skyddad verksamhet i form av trådsändningar inte kommer att omfattas av skyldigheten att lagra trafikuppgifter följer redan av att deras verksamhet enligt 2 kap. 2 § inte är anmälningspliktig. I första stycket regleras också lagringsskyldighetens omfattning. Frågan har behandlats i avsnitt 6.1 och 6.2. Sådana uppgifter som anges i 20 § första stycket 1 och 3 ska lagras, dvs. dels uppgifter om abonne- mang, dels andra uppgifter som angår ett särskilt elektroniskt med- delande. Som anförts i kommentaren till 1 § första stycket omfattas även misslyckad uppringning av begreppet elektroniskt meddelande, eftersom viss information överförs trots att samtalet inte når någon mottagare. Uppgifter om sådan information ska alltså också lagras i enlighet med bestämmelsen. Däremot ska uppgifter om innehållet i ett elektroniskt meddelande inte lagras (20 § första stycket 2). Sådana uppgifter som är nödvändiga för att spåra och identifiera kommunikationskällan, slutmålet för kommunikationen, datum, tidpunkt och varaktighet för kommunika- tionen, typen av kommunikation, kommunikationsutrustningen samt lokaliseringen av mobil kommunikationsutrustning vid kommunikatio- nens början och slut ska lagras. Genom andra stycket preciseras lagringsskyldighetens omfattning. Lagringsskyldigheten förutsätter att den enskilde leverantören genererar eller behandlar uppgiften. Övervägandena i denna del har redovisats i avsnitt 6.1. Leverantören har alltså inte någon skyldighet att skaffa sig alla de uppgifter lagringsskyldigheten omfattar. Med begreppet behandla avses samma slags åtgärder som framgår av 3 § personuppgiftslagen, nämligen varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om uppgifterna, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insam- ling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, åter- , inhämtande, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. Det innebär i princip att om en uppgift finns hos leverantören, även om det bara rör sig om en ytterst , ska den lagras. I andra stycket anges också för vilka kategorier lagringsskyldigheten gäller, närmare bestämt telefoni, meddelandehantering, Internetåtkomst och anslutningsform. Med anslutningsform avses själva tekniken eller kapaciteten som tillhandahålls för att få Internetåtkomst. Exempel på anslutningsform är DSL (), fiberoptiska anslut- ningar, (UMTS), GSM (GPRS), vanliga traditionella telefonmodem och WLAN (trådlöst nät). Denna fråga har behandlats i avsnitt 6.3. I andra stycket regleras vidare att lagringsskyldigheten avseende uppgifter som genererats eller behandlats även omfattar misslyckad uppringning. Övervägandena i den frågan finns i avsnitt 6.4. Frågan berörs även i kommentaren till första stycket. Besök på webbsidor (surfning), besök på chattsidor (chattrum) och användning av File Transfer Protocol (FTP, t.ex. överföring eller nedladdning av filer), är exempel på tjänster som faller utanför lagringsskyldighetens räckvidd. Enligt tredje stycket ges den som är skyldig att lagra uppgifter enligt bestämmelsen en möjlighet att uppdra åt annan att fullgöra lagringen. Denna fråga har behandlats i avsnitt 7.1. Behandling av personuppgifter när annan anlitas för lagringen regleras i 30 § första stycket personupp- Den som anlitas benämns personuppgiftsbiträde. Av bestäm- Prop. 2010/11:46 melsen följer att behandlingen av uppgifterna ska ske enligt instruktioner från den ansvarige. Även om lagringen således kan uppdras åt någon annan har den som är skyldig att lagra uppgifterna alltid kvar alla de skyldigheter gentemot myndigheter och enskilda som gäller för lagringen och behandlingen. De brottsbekämpande myndigheterna ska alltid kunna vända sig till den som enligt bestämmelsen är skyldig att lagra uppgifterna med en begäran om utlämnande. Ett utlämnande får inte för- dröjas på grund av ett avtal med annan om lagringen (se även kommen- taren till 16 f §). I fjärde stycket lämnas en upplysning om att verkställighetsföreskrifter, som preciserar vilka uppgifter som ska lagras enligt bestämmelsen, meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. får i enskilda fall besluta om undantag från skyldigheten att lagra uppgifter enligt 16 a §, om det finns synnerliga skäl för det. Beslutet får förenas med villkor.