prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — Behovet av olika former av stöd kan också variera över tiden. Regeringen anser att en bestämmelse som närmare anger på vilket sätt främjandet ska ske kan innebära svårigheter för vissa leverantörer. En sådan ordning kan också motverka önskvärd flexibilitet. Övervägande skäl talar alltså för att inte närmare reglera på vilket sätt en leverantör av beställ-tv ska främja europeiska produktioner. Regering- en anser att AV-direktivet i denna del bör genomföras på så sätt att det i radio- och tv-lagen införs en bestämmelse om att en leverantör av beställ- tv på lämpligt sätt och när det är praktiskt möjligt ska främja framställ- ningen av och tillgången till program av europeiskt ursprung. En sådan bestämmelse bör, i likhet med motsvarande bestämmelse för tv- sändningar, begränsas till att avse trådlöst tillhandahållande. har inte föreslagit någon ändring av bestämmelsen som gäller för tv-sändningar. Således saknas underlag för att närmare kunna överväga förslaget från TV4 att ändra denna regel. Av AV-direktivet följer att medlemsstaterna med början ska rapportera om genomförandet av skyldigheten att främja europeiska produktioner när det gäller beställ-tv (artikel 3i.2). för radio och TV har efterlyst anvisningar om vilka åtgär- der som behörig myndighet förväntas vidta med den information som ges. I skäl 48 till AV-direktivet anges att det är viktigt att tillämpningen av artikeln om främjande av europeiska produktioner följs upp och att medlemsstaterna i sina rapporter bör beakta det finansiella bidraget från beställ-tv till europeiska produktioner och förvärv av sändningsrätten till sådana, andelen europeiska produktioner i utbudet av beställ-tv och den faktiska konsumtionen av europeiska produktioner. Liknande rapporte- ringskrav ställs på medlemsstaterna när det gäller andelen europeiska produktioner i tv-sändningar. Denna redovisning görs till Radio- och . Viss vägledning kan alltså fås av verkets hanter- ing. I radio- och tv-lagen bör således införas en bestämmelse om att en leverantör av beställ-tv 2011 och därefter till behörig myn- digheten ska redovisa vad leverantören har gjort för att främja framställ- ningen av och tillgången till sådana europeiska produktioner som avses i artikel 1 n i i AV-direktivet. När det gäller europeiska produktioner av tv-sändningar ska rapporter- na lämnas till kommissionen . Programföretagen är dock enligt 9 kap. 4 § radio- och TV-lagen skyldiga att redovisa ande- len till Radio- och . För att ska kunna fullgöra sin rapporteringsskyldighet till kommissionen när det gäller beställ-tv måste leverantörerna rapportera vilka åtgärder som vidtagits för att främja framställningen av och tillgången till europeiska produktioner. Det bör vara tillräckligt att leverantörerna lämnar in en sådan rapport dvs. lika ofta som ska lämna sin rapport till kommissionen. För att underlätta för programföretag bör således, i enlighet med AV- utredningens förslag, den nuvarande skyldigheten i radio- och TV-lagen att redovisa hur stor del av verksamheten som utgjorts av pro- gram av europeiskt ursprung och sådana som framställts av självständiga producenter ändras så att rapporteringsskyldigheten bara behöver fullgö- ras . Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Prop. Regeringens förslag: En leverantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att programmen blir tillgängli- ga för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik i den omfattning som beslutas av reger- ingen eller Myndigheten för radio och tv. Besluten ska gälla för . Leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utveck- lingen av tillgänglighetstjänster ska beaktas när det bestäms på vilket sätt och i vilken omfattning som programmen ska göras tillgängliga. Behörig myndighet får meddela de förelägganden som behövs i enskil- da fall för att bestämmelsen och de beslut som meddelats med stöd av bestämmelsen ska efterlevas. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Det ska inte längre vara möjligt att förena sändningstillstånd med vill- kor om skyldighet att utforma tjänsterna på ett sådant sätt att de blir till- gängliga för personer med funktionsnedsättning. I stället ska sändnings- tillstånd kunna förenas med villkor om att programmens innehåll ska vara särskilt anpassat. Radio- och och förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: En stor del av remissinstanserna delar utredning- arnas förslag eller lämnar dem utan invändningar. anser att tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning bör skapas ge- nom frivilliga överenskommelser. Enligt Boxer är det viktigt att nyttan matchas mot kostnaderna. C anser bl.a. att kraven bör godkännas av företagen eller endast gälla program som är särskilt värdefulla för yttrande- och informationsfriheten. Förbundet och anser att antalet personer som följer sändningarna inte ska ha någon betydelse för om kravet på tillgänglighet ska gälla. Enligt för radio och TV bör det övervä- gas om bestämmelser om tillgänglighet kan göras tillämpliga även på utländska sändningar som huvudsakligen riktas mot . Nämnden menar vidare att det inte finns något avgörande sakligt skäl för att inte även trådsändningar ska omfattas och att det är angeläget att gå vidare med förslag om att möjliggöra sådana be- stämmelser i vanlig lag. Enligt nämnden och Radio- och bör nämnden ha tillsynsansvar när det gäller radio och tv i allmänhetens tjänst och verket för övriga. Nämnden anser också att det kan ifrågasättas om det är möjligt att meddela villkor om hörbarhet med stöd av förslaget och efterfrågar tydliga riktlinjer för vad som ska beaktas vid bedömning- en av om villkor om hörbarhet är uppfyllda. Enligt Radio- och bör det utredas i vad mån föreskrifter behövs även för ljudradiosändning- ar. menar att alla svenskspråkiga tv- sändningar oavsett sändningsteknik ska vara textade och finner det tvek- samt att företagens finansiella förutsättningar, den tekniska utvecklingen och antalet tittare ska begränsa den tillgänglighet som var och en betalar för. , som stödjer utredningarnas förslag, understryker att det är viktigt att de svenska reglerna överlag inte ställer upp betydligt högre krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning än dem som gäller i andra länder. Myndigheten för handikappolitisk sam- ordning anser att alltför stor hänsyn tas till marknaden. SVT anser att det är naturligt att regeringen inte vidaredelegerar rätten att utfärda föreskrif- ter för radio och tv i allmänhetens tjänst till en myndighet och att någon sanktionsmöjlighet inte ska finnas för radio och tv i allmänhetens tjänst. UR avvisar utredningens förslag att och TV ska kunna förelägga UR att följa bestämmelser eller föreskrifter och att sådana förelägganden ska kunna förenas med vite. och bör det av radio- och TV-lagen framgå att även effekten på sändningsutrymme i nätet ska beaktas vid bestämmande av skyldigheten att göra sändningarna tillgängliga för personer med funk- Enligt bör bestämmelser om att utforma sänd- ningarna på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för personer med funk- tionsnedsättning fastställas av behörig myndighet i samband med beslut Vidare anser TV4 att det är tveksamt om förslaget är förenligt med yttrandefrihetsgrundlagen när det gäller beställ-tv och att det kan leda till snedvridning av konkurrensen. För det fall att bestäm- melserna ska ligga utanför sändningstillstånden bör den som åläggs skyl- digheter samtycka till dessa. Enligt 3 kap. 8 § 5 radio- och TV-lagen får ett tillstånd att sända tv- program förenas med villkor om skyldighet att utforma sändningar på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för funktionshindrade. meddelats med stöd av denna punkt avser både att programföretaget genom textning, tolkning och andra tekniska åtgärder ska se till att per- soner med funktionsnedsättning ska kunna följa de ordinarie program- men och att företaget ska producera särskilda program för sådana perso- För tv-sändningar som inte kräver tillstånd, dvs. tellit eller kabel, finns ingen motsvarande bestämmelse. Till skillnad från tv-direktivet innehåller AV-direktivet en bestämmelse om att medlemsstaterna ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att se till att deras tjänster successivt görs tillgängliga för syn- och hörsel- skadade personer (artikel 3c). I skäl 64 till AV-direktivet anges att till- gängligheten bör uppnås exempelvis genom teckenspråk, programtext- ning, ljudbeskrivning och lättbegripliga skärmmenyer. lämplig på såväl tv-sändningar som beställ-tv. Det framgår inte av direktivet på vilket sätt medlemsstaterna ska upp- muntra leverantörer av medietjänster för att få till stånd en ökad tillgäng- lighet för personer med funktionsnedsättning. Det enda kravet som ställs är att staten ska göra något för att åstadkomma en ökad tillgänglighet. Behovet av lagändringar för att förbättra tillgängligheten av tv- sändningar för personer med funktionsnedsättning övervägdes av Radio- Utredningen la i sitt betänkande Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51) Prop. 2009/10:115 fram förslag till lagstiftning på området. Uppdraget omfattade inte för- slag till grundlagsändringar. Utredningens förslag avsåg därför endast sådana sändningar som förmedlas på annat sätt än genom tråd, dvs. marksändningar och satellitsändningar. Enligt utredningen bör det grundläggande kravet på tillgänglighet av tv-sändningar för personer med funktionsnedsättning framgå direkt av lag. Utredningen föreslog att det skulle införas en bestämmelse i radio- och tv-lagen som ålägger den som sänder tv-program på annat sätt än genom tråd att utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning i den omfattning som regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer före- skriver. Vid bestämmande av på vilket sätt och i vilken omfattning som pro- grammen ska göras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning ska enligt utredningen programföretagens finansiella förutsättningar, den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster inom tv-området och antalet tittare som följer den enskilda programtjänsten beaktas. Utredningen föreslog att och TV ska kunna förelägga den som åsidosätter den föreslagna bestämmelsen eller föreskrifterna om skyldighet att se till att tv-programmen görs tillgängli- ga för personer med funktionsnedsättning att följa bestämmelsen eller föreskrifterna. Ett sådant föreläggande ska kunna förenas med vite. Dessutom föreslog utredningen att sändningstillståndet ska kunna åter- kallas om ett programföretag som sänder med stöd av tillstånd på ett väsentligt sätt har åsidosatt bestämmelsen eller föreskrifterna om till- gänglighet. Remissutfallet var blandat. Flera remissinstanser tillstyrkte förslaget, medan andra ansåg att den nuvarande ordningen borde behållas. Några remissinstanser vände sig mot att en myndighet skulle besluta om till- gängligheten. I sanktionsdelen hade remissinstanserna med något undantag inget att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag Behovet av ökad tillgänglighet är det bara de programtjänster som tillhandahålls av SVT, UR och TV4 som har sändningstillstånd med villkor om tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Övriga programföretag som har tillstånd att sända marksänd tv har inga sådana villkor. Det är viktigt att personer med funktionsnedsättning ges största möjliga tillgång till program som sänds i tv eller sökbar text-tv eller tillhandahålls i form av beställ-tv. Kravet på tillgänglighet av program för personer med funktionsnedsättning bör vidgas och omfatta fler programtjänster än de som kräver sändningstillstånd enligt radio- och TV-lagen. Därtill kommer att övergången från analog till digital utsändningsteknik innebär att möjligheterna ökar att göra program tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Sammantaget menar regeringen att det finns an- ledning att ställa högre krav än på leverantörer av medietjänster i Prop. 2009/10:115 detta avseende. Hur ska kraven utformas? Som Radio- och och framhållit medger yttrandefrihetsgrundlagen inte att det ställs krav på leverantörer av medietjänster om ökad tillgänglighet av programtjänster för personer med funktionsnedsättning när det gäller sändningar som sker genom tråd. Tryck- och yttrandefrihetsberedningen (Ju 2003:04), som har omvandlats till en kommitté, har haft i upp- drag att överväga de yttrandefrihetsrättsliga aspekterna på Radio- och förslag om tv-sändningars tillgänglighet för perso- ner med funktionsnedsättning och föreslå de grundlagsändringar och andra lagändringar som dessa överväganden föranleder. överlämnade kommittén delbetänkandet Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (SOU 2009:14). Delbetänkandet har behandlats i prop. 2009/10:81 Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor som överlämnats till . I propositionen föreslås en bestämmelse i 3 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen som tillåter regler i vanlig lag om skyldighet för den som i tråd sänder program i television att utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen genom textning, teckenspråkstolkning, syntolkning, uppläst text eller liknande teknik blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Förslaget till ändring i grundlagen föreslås träda i kraft . Eftersom den nya radio- och tv-lagen föreslås träda i kraft måste krav på leverantörer av medietjänster att utforma tjänsterna på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning begränsas till tjänster som tillhandahålls på annat sätt än genom tråd. Regeringen får återkomma i ett annat sammanhang till frågan om kravet på tillgängliggörande ska gälla även beträffande program i trådsändning- ar. Med den nämnda avgränsningen blir den första frågan om ett sådant krav ska anges i lag, som Radio- och och AV- utredningen föreslagit, eller genom tillståndsvillkor på det sätt som sker . En nackdel med den nuvarande ordningen är att kraven bara kan ställas på tillståndspliktiga sändningar, vilket utesluter satellitsändningar och beställ-tv. I avsnitt 11 föreslås dessutom att tillståndsplikten för tv- sändningar ska begränsas så att sändningar utanför de traditionella rund- radionäten utesluts från tillståndsplikt. Det innebär att bl.a. mobil-tv i mobiltelenät inte kommer att kräva sändningstillstånd. Regeringen anser att dessa omständigheter talar mot den nuvarande ordningen att genom villkor i sändningstillstånden reglera kraven på tillgänglighet. Dessutom kan en reglering genom tillståndsvillkor innebä- ra att tillståndshavarnas skyldigheter inte kan ändras under en pågående tillståndsperiod. Frågan är då om kraven ska anges genom föreskrifter i lag. När det gäller vad skyldigheten ska omfatta är det en väsentlig skillnad mellan en skyldighet att förse t.ex. tv-sändningar med sådana tekniska hjälpmedel som syftar till att göra programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning och en skyldighet att sända program vars inne- håll är särskilt anpassat för personer med funktionsnedsättning, t.ex. nyhetssändningar som har anpassats till personer med kognitiv funk- tionsnedsättning. Den förstnämnda skyldigheten kan inte anses röra ytt- randets innehåll så länge det är fråga enbart om tekniska hjälpmedel. Den senare skyldigheten däremot är en klar och väsentlig inskränkning i den sändandes grundlagsskyddade rätt att självständigt avgöra vad som ska förekomma i programmen. Bestämmelsen bör därför bara avse tekniska hjälpmedel. Det finns anledning att ställa högre krav än vad som gäller på tillgänglighet på såväl radio och tv i allmänhetens tjänst som andra leve- rantörer av medietjänster. Det innebär emellertid inte att det går att ställa samma krav på alla leverantörer av medietjänster. Behovet av tillgäng- lighet måste vägas mot leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster. Kraven bör inte ställas så högt att leverantörer av medietjänster med små resurser riskerar att slås ut från marknaden. Det bör därför finnas en möjlighet att ställa högre krav på leverantörer med goda ekonomiska förutsättningar. kan det också finnas an- ledning att ställa högre krav på leverantörer av medietjänster som redan har tillgång till den teknik som krävs för exempelvis effektiv textning av direktsända program eller uppläst textremsa än på leverantörer som ännu inte har samma tekniska förutsättningar. Det kan också finnas skäl att göra skillnad mellan radio och tv i allmänhetens tjänst och kommersiella programföretag samt mellan leverantörer av medietjänster vars tjänster nyttjas av många personer och de som har fåtal användare. Därtill kom- mer att det inte bör ställas upp betydligt högre krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning än dem som gäller i andra länder. Det övergripande syftet bör dock vara att samtliga leverantörer ökar tillgängligheten i sitt utbud. Hänsyn bör kunna tas till leverantörernas tekniska och finansiella för- utsättningar att utforma tjänsterna på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Kraven bör även kunna ändras från tid till annan, om den enskilde leverantörens förutsätt- ningar förändras, men också om den tekniska utvecklingen ger anledning att ändra kraven eller att ställa nya krav. Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning programmen ska gö- ras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning bör således leve- rantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster beaktas. Regeringen anser till skillnad från Radio- och och att antalet personer som följer sändningarna inte bör beaktas självständigt. Däremot bör omstän- digheten kunna ingå i prövningen av en leverantörs finansiella förutsätt- ningar. och har uppgett att även effekten på sändningsutrymmet i nätet ska beaktas vid bestämmande av skyldighet att göra sändningar tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Enligt är vissa av aktuella tekniker bredbandskrävande och utrymmet i marknätet är begränsat. Det är därför naturligt att vid be- stämmande av omfattningen av skyldigheten att göra program tillgängli- ga för personer med funktionsnedsättning väga in effekterna för andra tjänster som programbolagen bedriver eller vill bedriva i nätet. har i sitt lämnade delbetänkande angett att det i fråga om trådsändningar bör framgå av lagtexten att även effekten på sändningsutrymme i trådnätet ska beaktas vid bestämmande av skyldig- het att göra trådsändningar i tv-program tillgängliga för funktionshindra- de. Med en sådan utformning av lagreglerna anser kommittén att det är sörjt för att det kommer att ske en rimlig avvägning mellan intresset av etableringsfrihet för trådsändningar och intresset av att sådana sändningar är tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. En motsvarande bestämmelse bör enligt kommittén införas avseende tv-sändning, beställ- tv och sökbar text-tv som tillhandahålls på annat sätt än genom tråd. Flera av de åtgärder som leverantörer av medietjänster förväntas vidta för att öka tillgängligheten kräver sändningsutrymme. Besluten måste således i regel fattas med beaktande av tillgången till sändningsutrymme. Regeringen anser därför att det inte är nödvändigt att ange att effekten på sändningsutrymmet i nät särskilt ska beaktas vid bestämmandet av skyl- digheten att göra program tillgängliga för personer med funktionsned- sättning. Mot denna bakgrund anser regeringen att det i lag bör framgå att en le- verantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd ska vara skyldig att utforma tjänsten på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik i den omfattning som beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Med tolkning bör avses såväl teckenspråkstolkning som syntolkning. Vid bestämmande av på vilket sätt och i vilken omfattning programmen ska göras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förut- sättningar och den tekniska utvecklingen av tillgänglighetstjänster beak- tas. Det bör även i fortsättningen finnas en möjlighet att förena sändnings- tillstånd med villkor att sända program vars innehåll är särskilt anpassade för personer med funktionsnedsättning. Nuvarande bestämmelse i radio- och TV-lagen om möjligheten att ställa upp villkor i sändningstillstånd bör dock begränsas till en möjlighet att ställa upp villkor om att sända särskilt anpassade program. Bestämmelsen bör dessutom förtydligas. Av författningstexten bör således framgå att det är programmens innehåll som ska vara särskilt anpassade för personer med funktionsnedsättning. I begreppet innehåll ingår även krav på hörbarhet. och TV har påpekat att enligt AV- direktivet ska medlemsstaterna uppmana leverantörer av medietjänster inom den egna jurisdiktionen att se till att deras tjänster successivt görs tillgängliga för syn- och hörselskadade personer. Direktivets bestämmel- ser om jurisdiktion har dock i svensk lagstiftning inte ansetts tillämpliga i fråga om villkor och bestämmelser som inte är direkt programrelaterade (jfr prop. 2007/08:8 s. 38 f.). har dock funnit att skyldighet att använda tekniska hjälpmedel såsom textning, tecken- språkstolkning och uppläst textremsa inte kan anses röra yttrandets inne- håll (se SOU 2009:14). Enligt nämnden bör det därför övervägas om bestämmelser om tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning kan göras tillämpliga även på utländska sändningar som huvudsakligen riktas mot . har inte utrett frågan om även utländska sändningar som huvudsakligen riktas mot kan omfattas av föreslagen be- stämmelse. Regeringens tolkning av AV-direktivets artikel 3c innebär att bestämmelserna endast kan upprätthållas i relation till leverantörer eta- blerade i . och TV har vidare påtalat att det inte kan anses föreligga något avgörande sakligt skäl för att inte också tråd- sändningar ska omfattas av krav på tillgänglighet. Nämnden anser därför att det är angeläget att gå vidare med förslag om att möjliggöra sådana bestämmelser i vanlig lag genom en ändring av yttrandefrihetsgrundlagen. Ett förslag till ändring i grundlagen i nu nämnt avseende föreslås träda i kraft , se ovan. Eftersom den nya radio- och tv-lagen föreslås träda i kraft får regeringen återkomma i frågan om även trådsändningar ska omfattas av krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Enligt Radio- och bör det utredas i vad mån föreskrifter behövs även för ljudradiosändningar. I uppdrag har inte ingått att utreda frågan om krav på tillgänglighet avseende ljudradiosändningar. Det saknas således underlag för att ta ställning till den frågan. När det gäller beslut om den omfattning i vilken programbolagen ska göra tjänsterna tillgängliga har Radio- och föreslagit att den närmare regleringen av omfattningen av tillgänglighetstjänster bör ligga på lägre konstitutionell nivå än lag. Detta eftersom en reglering som är både klar och tydlig men flexibel är svår att skapa ge- nom lagbestämmelser. instämde i förslaget. Sådana bestämmelser kunde enligt utredningarna meddelas med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Rätten att sända tv-program kan endast begränsas genom lag (3 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen). Att ålägga någon en skyldighet att göra tjänsterna tillgängliga för personer med funktionsnedsättning inne- bär en sådan inskränkning att lagform krävs.