prop · GY031d20 · 2010-10-12 00:00:00 — Samtliga länsstyrelser har i uppgift att strategiskt samordna och leda det regionala arbetet med att förverkliga den statliga politiken för minskad klimatpåverkan och energiomställning. I uppgiften ingår att stödja såväl kommunernas som näringslivets klimat- och energiarbete. Den långsiktiga visionen för klimatpolitiken är att inte har några nettoutsläpp . Regeringen bedömer att det nationella klimatmål som antagits av för perioden 2012 bör kunna nås. Regeringen bedömer att målet kommer att kunna nås med de åtgärder som redovisas i regeringens proposition En sammanhållen klimat- och energipolitik Klimat (prop. 2008/09:162). Med det klimatpolitiska målet som beslutat om bidrar på ett ambitiöst sätt till de globala utsläppsreduktioner som behövs på lång sikt. Enligt bedömning är dock miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan mycket svårt att nå eftersom de globala utsläppen av växthusgaser fortsätter att öka. Koldioxidskatten syftar till att uppnå klimatmål på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt och bör även i fortsättningen vara en central del av den svenska klimatpolitiken. Vissa strukturella förändringar har beslutats i skattesystemet på klimat- och energiområdet i syfte att öka träffsäkerheten och effektiviteten (prop. 2009/10:41). Regeringen redovisade de allmänna riktlinjerna för skattesystemet i budgetpropositionen (prop. 2009/10:1, volym 1) och i klimatpropositionen (prop. 2008/09:162). Genom åtgärder inom ramen för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer och liknande styrmedel kan utsläppsminskningar åstadkommas genom kostnadseffektiva åtgärder även utanför och EU:s gränser. Härigenom kan industriländerna ta ansvar för och finansiera nödvändiga åtgärder även i utvecklingsländerna som står för en växande andel av de globala utsläppen. Formerna för dessa åtgärder utvecklas löpande 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 och bidrar till att förenkla och förbättra regelverket i syfte att säkerställa trovärdighet och effektivitet. EU:s system för utsläppshandel är centralt för att uppfylla EU:s klimatpolitiska mål. Systemet omfattar närmare hälften av unionens utsläpp och omkring en tredjedel av svenska utsläpp. De förändringar av systemet som beslutats och genomförs innebär att det blir mer kraftfullt och effektivt. Utsläppsutrymmet inom den handlande sektorn inom EU ransoneras och minskar kontinuerligt och förutsägbart . Systemets omfattning vidgas och tilldelningen av utsläppsrätter till företagen kommer i ökande grad att ske mot betalning i stället för utan kostnad. Detta leder till ökande medvetenhet hos företagen om kostnaderna som är förenade med utsläpp och att utsläppsminskningar kan ge intäkter. EU eftersträvar att systemet efterhand ska kopplas till andra framväxande system och en tydlig global prissignal ska etableras till industrin och andra samhällssektorer. För att det så kallade tvågradersmålet ska kunna nås behöver utsläppen minska i alla stora utsläppsländer och utsläppsökningar begränsas i de fattigaste länderna. Se regeringens proposition En sammanhållen klimat- och energipolitik Klimat (prop. 2008/09:162, s. 62). Kyotoprotokollets första åtagandeperiod tar slut . Förhandlingarna om ett nytt avtal kunde inte slutföras i men en politisk överenskommelse som slår fast den politiska inriktningen i flera centrala frågor slöts dock (Köpenhamnsöverenskommelsen). Alla stora utsläppsländer har anslutit sig till denna överenskommelse. Åtagandena är knappast tillräckliga för att tvågradersmålet ska kunna nås. Överenskommelsen bör dock genomföras, utvecklas och omsättas i ett rättsligt bindande avtal för tiden . Regeringen kommer att verka för höjda ambitioner vad gäller åtagandena. Inom EU kan en omprövning av villkoren bli aktuell för att unionen ska åta sig att minska utsläppen . I de internationella förhandlingarna avser regeringen att verka för att EU intar en flexibel hållning beträffande formen för ett framtida avtal och förespråkar en stegvis ansats med fokus på frågor där framsteg ligger inom räckhåll och på största möjliga effekt på utsläppen. Arbetet med de regionala klimat- och energistrategierna har varit av varierande omfattning och kvalitet i länen. och energipolitiska målen ska nås är det viktigt att de omsätts i konkreta åtgärder. I syfte att höja kvaliteten i det energi- och klimatarbete som bedrivs på regional och lokal nivå bedömer regeringen att erfarenheter kring framgångsrika arbetssätt bör spridas mellan länen. Därför har regeringen bl.a. utsett tre pilotlän för grön omställning. Genom att utveckla arbetsmetoder och verktyg samt dela med sig av sina erfarenheter kan de län som kommit längst i sitt arbete ge vägledning till andra län. Miljökvalitetsmålet är att luften ska vara så ren att människors hälsa samt djur, växter och kulturvärden inte skadas. Sex delmål anger inriktning och tidsperspektiv i det fortsatta miljöarbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålen gäller halter för svaveldioxid, kvävedioxid och marknära ozon, minskning av utsläppen av flyktiga organiska ämnen, halt av partiklar samt halt av bens(a)pyren. Förhöjda halter av luftföroreningar orsakar fortfarande betydande skador på människors hälsa, växtlighet och kulturföremål. Delmålen om halten av svaveldioxid och utsläpp av organiska ämnen har redan uppnåtts. Delmålet om bens(a)pyren bedöms vara möjligt att nå om ytterligare åtgärder, mot framför allt småskalig vedeldning, sätts in. Höga halter av bens(a)pyren uppträder främst när väderförhållandena är ogynnsamma och i tätorter med omfattande vedeldning. Delmålen om halterna av kvävedioxid, marknära ozon och partiklar kommer inte att nås . Regeringen bedömer att det är möjligt att skapa förutsättningar för nå miljökvalitetsmålet luft inom en generation om omfattande åtgärder vidtas. Delmålen om kvävedioxid, partiklar och marknära ozon är mycket svåra att nå. Vägtrafiken är en viktig källa till lokalt höga halter av kvävedioxid och partiklar. Även föroreningar som förs med vindarna från övriga har stor betydelse. Detta gäller även för delmålet om marknära ozon. påverkas även noterbart av ökade utsläpp av ozonbildande ämnen i . Åtgärdsarbetet inom EU, Göteborgsprotokollet inom den regionala konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (CLRTAP) och internationellt är därför viktigt för att delmålen ska kunna nås. Det internationella arbetet är därmed avgörande för om målet kan nås. Revideringen av EU-direktivet om nationella utsläppstak för utsläpp av luftföroreningar har dessvärre skjutits . Det innebär en allvarlig risk för att vissa medlemsstaters åtgärdsarbete försenas. Däremot fortskrider arbetet med att revidera Göteborgsprotokollet med bl.a. utsläppstak för vissa luftföroreningar. För att minska halterna av kvävedioxid och partiklar i våra tätorter krävs riktade åtgärder mot utsläppen från transporter och energiförsörjning samt inom fysisk planering. Det gäller såväl lokala åtgärder som beslut om skärpta utsläppskrav inom EU och internationellt. EU har redan fastställt skärpta avgaskrav för lätta och tunga fordon samt arbetsmaskiner som införs successivt . FN:s internationella sjöfartsorganisation () beslutade om skärpta krav på svavelhalten i bränslen samt utsläppen av kväveoxider från fartyg. Genomförandet av EU:s klimat- och energipaket bedöms också ge positiva effekter på miljökvalitetsmålen luft och Bara naturlig försurning när de genomförs. Parlamentet och rådet har enats om det s.k. IED-direktivet (Industrial Emissions Directive) i andra läsningen. I det ingår vissa skärpningar när det gäller utsläppen av luftföroreningar från fasta förbrännings- och sopförbränningsanläggningar. För att minska partikelbildningen främst i våra tätorter gav regeringen kommunerna möjligheter att förbjuda användningen av dubbdäck på vissa gator. Dessutom har perioden när dubbdäck tillåts kortats till . Vedeldning är den vanligaste orsaken till att halterna av bens(a)pyren överskrids lokalt. har i uppdrag, efter samråd med , att redovisa behovet och konsekvenserna av att ge kommunerna ökade möjligheter att vidta åtgärder i de 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 fall enskilda anläggningar för lokal uppvärmning (småskalig eldning med fasta bränslen m.m.) skapar olägenheter i den närmaste omgivningen som höga utsläpp av hälsofarliga luftföroreningar. Miljökvalitetsmålet är att de försurande effekterna av nedfall och markanvändning ska underskrida gränsen för vad mark och vatten tål. Nedfallet av försurande ämnen ska heller inte öka korrosionshastigheten i tekniskt material eller kulturföremål och byggnader. Fyra delmål anger inriktning och tidsperspektiv i det fortsatta miljöarbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålen gäller minskad försurning av sjöar, rinnande vatten och skogsmark samt minskning av utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider till luft. Delmålen om försurning av sjöar och vattendrag och utsläpp av svaveldioxider är redan uppnådda. Delmålet om kväveoxider kommer troligen att nås under eller 2011, vilket är en mer positiv bedömning . När det gäller delmålet om försurning av skogsmarken råder det en viss osäkerhet om utvecklingen bl.a. beroende på metodfrågor. Det råder därför en osäkerhet om delmålet är uppnått eller ej. Regeringen bedömer att det är möjligt att skapa förutsättningar för att nå miljökvalitetsmålet inom en generation om ytterligare åtgärder vidtas. Däremot kommer det att ta innan det tillstånd som beskrivs i målet kommer att vara uppnått. Förutom att begränsa utsläppen nationellt måste nedfallet av försurande ämnen från källor utanför minska ytterligare. Därtill krävs att ekosystemen återhämtar sig för att tillståndet som anges i miljökvalitetsmålet ska nås. Då delmålen nås om utsläpp av svaveldioxid och av kväveoxider uppfylls även åtaganden enligt EU:s takdirektiv och enligt Göteborgsprotokollet inom den regionala konventionen 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (CLRTAP). En reservation är att åtagandet för utsläppen av kväveoxider eventuellt överskrids med liten marginal . Även kommer de svenska utsläppen av dessa luftföroreningar att minska. Utsläpp av svaveldioxid i övriga europeiska länder har varit en stor bidragande faktor till försurningen av mark och vatten i . En långsiktig trend är att dessa utsläpp, och därmed nedfallet över , minskar. Utsläppsminskningen har varit kraftigast från källor på land. Det har lett till att sjöfarten svarar för en allt större del av de försurande svavelföreningar som faller ned i . Även i det fallet bedömer regeringen att utsläppen långsiktigt kommer att minska genom Internationella sjöfartsorganisationens (IMO:s) beslut (se avsnitt 3.5.2 luft) som innebär att kraven skärps för svavelhalterna i bränslen liksom gränsvärdena för utsläpp av kväveoxider från nya båtmotorer. För utsläppen av kväveoxider är trenden att minskningen av nedfallet har avstannat och någon positiv utveckling kan inte ses. Sjöfartens utsläpp av kväveoxider ökar och beräknas överstiga de landbaserade kväveoxidutsläppen till luft. Det tar innan skärpta krav slår igenom, i praktiken måste äldre förbränningsanläggningar, bilar och fartyg ersättas med nya för att utsläppen ska gå ned. Det försurande nedfallet måste dock minskas ytterligare för att skapa förutsättningar att nå miljökvalitetsmålet. Trots redan beslutade åtgärder beräknas ekosystemens kritiska belastningsgräns för sjöar att överskridas i över en tiondel av landet 2020. Som inledningsvis anförts kommer det att ta att nå det tillstånd som beskrivs i miljökvalitetsmålet. Orsaken är bl.a. att ekosystemens naturliga återhämtning går långsamt, se regeringens proposition Svenska miljömål för ett effektivare miljöarbete (prop. 2009/10:55, s. 108). Hur fort återhämtningen går påverkas bl.a. av hur skogsbruket bedrivs. Att nedfallet totalt minskar innebär att belastningen långsiktigt har förbättrats i . De allvarligaste kvarvarande problemen är koncentrerade framför allt till sydvästra . Mot den bakgrunden aviserade regeringen i propositionen Svenska miljömål för ett effektivare miljöarbete (prop. 2009/10, s. 155-156) en översyn av kalkningsverksamheten med syfte att ta fram en plan för långsiktig anpassning av verksamheten. Miljökvalitetsmålet är att förekomsten av ämnen i miljön som har skapats i eller utvunnits av samhället inte ska hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden, att halterna av naturfrämmande ämnen är nära noll och att deras påverkan på människors hälsa och ekosystemen är försumbar. Målet innebär även att halterna av naturligt förekommande ämnen är nära bakgrundsnivåerna. Nio delmål anger inriktning och tidsperspektiv i det fortsatta miljöarbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålen gäller kunskap om kemiska ämnens hälso- och miljöegenskaper, miljö- och hälsoinformation om varor, utfasning av farliga ämnen, fortlöpande minskning av hälso- och miljöriskerna med kemikalier, riktvärden för miljökvalitet för kemiska ämnen, sanering och efterbehandling av förorenade områden, dioxiner i livsmedel samt exponering för kadmium. Kunskapen om många kemiska ämnen är fortfarande bristfällig, vilket innebär att det är mycket svårt att uppnå delmålet om kunskap om kemiska ämnens hälso- och miljöegenskaper. Exempelvis så har färre än 1 500 av de cirka 30 000 ämnen som kommissionen uppskattar tillverkas eller importeras i mängder överstigande ett ton testats och bedömts någorlunda ingående avseende effekter på hälsa och miljö. Delmålet om information om farliga ämnen i varor bedöms bli mycket svårt att nå då tillgänglig kunskap och kraven på information är på en för låg nivå. När det gäller delmålet om utfasning av farliga ämnen har användningen av cancerframkallande, arvsmassepåverkande och fortplantningsstörande ämnen (CMR-ämnen) i svenskproducerade varor minskat svagt . Däremot används fortfarande farliga ämnen i nyproducerade varor vilket innebär att delmålet är mycket svårt att uppnå. För att följa utvecklingen av delmålet om fortlöpande minskning av hälso- och miljöriskerna har Kemikalieinspektionen tagit fram indikatorer för allergiframkallande, hälsofarliga, konsumenttillgängliga kemiska produkter samt växtskyddsmedel. Det går dock inte att avläsa några entydiga trender om i vilken riktning utvecklingen går. Dessutom saknas det grundläggande kunskaper för att kunna minska riskerna med många ämnen. Möjligheten att nå delmålet är beroende av möjligheten att uppnå delmålen om kunskap och information. Delmålet om riktvärden för miljökvalitet uppnåddes 2005. Det finns två delmål för förorenade områden. Det ena innebär att sådana områden som innebär akuta risker eller hotar betydelsefulla vattentäkter eller värdefulla naturområden ska vara utredda och vid behov åtgärdade vid utgången av 2010. Delmålet kan inte uppnås eftersom samtliga akuta objekt inte kommer att kunna åtgärdas inom utsatt tid. Det andra delmålet innebär att åtgärder ska ha genomförts vid en så stor andel områden att miljöproblemet i sin helhet i huvudsak är löst till 2050. Målet kan nås om ytterligare åtgärder vidtas. Delmålet om dioxiner i livsmedel bedöms som möjligt att nå, men då krävs det fler effektiva åtgärder framförallt på internationell nivå. Det har genomförts kontinuerliga mätningar av dioxinhalterna i livsmedel och intaget av dioxiner via livsmedel har minskat till hälften jämfört med . Delmålet om exponering av kadmium via föda och arbete bedöms bli svårt att nå. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, EFSA, har sänkt gränsen för tolerabelt veckointag för kadmium från föda. Regeringen bedömer att det är mycket svårt att skapa förutsättningar att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö inom en generation. Förutsättningarna har dock förbättrats , tack vare skärpt lagstiftning inom EU samt genom internationella avtal. Regeringen bedömer att det kommer att krävas ett stort antal åtgärder, framförallt på internationell nivå och inom EU, för att nå miljökvalitetsmålet. Ett av de viktigaste områdena för att nå miljökvalitetsmålet är att verka för att kunskapen om hur 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 kemikalier påverkar människors hälsa och miljö ökar. Genom kraven på registrering av kemiska ämnen enligt EU:s kemikalielagstiftning Reach kommer kunskapsnivån att öka väsentligt. För ämnen som tillverkas i mindre volymer är dessa krav inte tillräckliga. Kunskapen behöver öka om hur människor och miljö påverkas av att exponeras för flera ämnen , så kallade kombinationseffekter. Under ordförandeskap i EU 2009 såg regeringen till att rådet, på danskt initiativ, antog rådsslutsatser om kombinationseffekter av kemikalier . Det problem som rådsslutsatserna särskilt lyfter fram är att barn utsätts för en mängd olika hormonstörande ämnen i sin vardag, vilka bl.a. skulle kunna ha effekter på fortplantningen. I slutsatserna uppmanas kommissionen att rapportera till rådet hur reglerna kan förbättras och utvecklas i fråga om kombinationseffekter. När det gäller information om farliga ämnen i varor finns det stora skillnader i förutsättningarna att nå målet för olika varugrupper. Inom vissa varugrupper är möjligheterna att nå delmålet goda t.ex. för kosmetiska produkter där EU-lag- stiftningen ställer krav på fullständig innehållsbeskrivning. För att nå delmålet i sin helhet är det dock avgörande hur informationskravet i Reach kommer att tillämpas. En positivt verkande faktor är den stärkta internationella samsynen kring informationsluckor och behov genom den arbetsgrupp under internationella kemikaliestrategin (SAICM) som på svenskt initiativ 2009 etablerades för information om kemikalier i varor. När det gäller utfasning av farliga kemikalier innebär Reach att grunden har lagts för en mer systematisk inventering, riskminskning och begränsning av särskilt farliga ämnen. Regeringen anser att det är viktigt att , övriga medlemsstater samt kommissionen tillsammans aktivt bidrar till att de högt ställda ambitionerna i lagstiftningen kan realiseras. EU:s nya växtskyddsförordning (och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv /117/EEG och 91/414/EEG) har skapat goda förutsättningar att fasa ut farliga växtskyddsmedel. stod värd för det första förhandlingsmötet om ett internationellt avtal för reglering av kvicksilver. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 viktigt första steg mot att uppnå regeringens målsättning om en stark konvention som reglerar såväl utbud som efterfrågan av kvicksilver. Möjligheterna att nå delmålet om riskminskning vid hantering av kemiska ämnen är starkt kopplade till måluppfyllelsen av delmålen om kunskap om kemiska ämnen och information om farliga ämnen i varor. Utan tillräcklig kunskap om kemiska ämnen och kunskap om hur kemiska ämnen sprids vidare i varukedjan är det svårt dels att veta om riskerna faktiskt minskar, dels för aktörerna att minska riskerna. Det finns ungefär 1 400 områden i som är så förorenade att de kan utgöra mycket stora risker för miljön eller för människors hälsa. Av dem har omkring 200 åtgärdats. För att nå målet till 2050 behöver takten öka och kunskapen förbättras. I regeringens proposition försäkringar och avhjälpande av förorenade områden (prop. 2008/09:217, bet. 2009/10:MJU6, rskr. 2009/10:26) redovisades åtgärder som syftar till att effektivisera arbetet bl.a. genom en tydligare ansvarsfördelning inom den statliga organisationen. När det gäller delmålet om dioxiner i livsmedel har vidtagit åtgärder som inneburit kraftigt minskade utsläpp från industrier och förbränningsanläggningar. står en betydande del av tillförseln till från atmosfäriskt nedfall från andra stater. För att ytterligare minska tillförseln av dioxiner till livsmedel behöver främst arbeta vidare på internationell nivå för att minska spridningen av dioxiner. För att nå delmålet om kadmium anser regeringen dels att det finns behov av mer kunskap om exponeringen från olika källor, dels att ytterligare åtgärder vidtas för att minska kadmiumhalterna i livsmedel. Regeringen har därför gett Kemikalieinspektionen i uppdrag att genomföra en bedömning av riskerna för människors hälsa och miljö beträffande kadmium med utgångspunkt i svenska förhållanden. I uppdraget ingår att utvärdera om nuvarande nationella gränsvärde för kadmium i gödselmedel bör sänkas. Miljökvalitetsmålet innebär att ozonskiktet ska utvecklas så att det långsiktigt ger skydd mot skadlig UV-strålning. Ett delmål anger inrikt- ning och tidsperspektiv i det fortsatta miljöarbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålet avser utsläpp av ozonnedbrytande ämnen. Arbetet inom Montrealprotokollet, som är ett åtgärdsprogram för avveckling av ozonnedbrytande ämnen, har lett till att halterna av dessa ämnen minskar i den övre atmosfären. Enligt har ozonskiktets tjocklek varit ganska och kommer det att börja växa till. Den svenska avvecklingen av ozonnedbrytande ämnen har till största delen genomförts och utsläppen har minskat avsevärt enligt . En av de få kvarstående åtgärderna nationellt för att fasa ut ozonnedbrytande ämnen är ett förbud att använda klorfluorkolväten (HCFC) i befintlig utrustning. Därför har regeringen beslutat om användningsförbud för HCFC . Förbudet omfattar kyl-, luftkonditionerings- och värmepumpsutrustning med en köld-mediemängd med köldmedium för yrkesmässigt bruk. Regeringen delar bedömning om att såväl miljökvalitetsmålet som delmålet kommer att nås. En fullständig återhämtning av ozonskiktet kan ske på norra halvklotet ungefär visar de prognoser som tagit del av. Detta kräver emellertid att arbetet inom Montrealprotokollet är fortsatt framgångsrikt. Det är viktigt att HCFC fasas ut, att åtgärder vidtas för att hantera upplagrade ozonnedbrytande ämnen och att utsläpp av koltetraklorid (CTC) kartläggs och ytterligare minskar. Vad avser utfasning på nationell nivå finns fortfarande ozonnedbrytande ämnen i material för isoleringsändamål, kylanläggningar och värmepumpar samt i halonbaserade brandsläckare. Isoleringsmaterial ersätts vid ombyggnationer och rivningar av fastigheter och andra anläggningar. Ozonnedbrytande ämnen i produkter och utrustning som tas ur bruk klassas som farligt avfall och omfattas av avfallsförordningen (2001:1063). De bör därför inte leda till några ytterligare utsläpp till atmosfären. Miljökvalitetsmålet är att människors hälsa och den biologiska mångfalden ska skyddas mot skadliga effekter av strålning i den yttre miljön. Tre delmål anger inriktning och tidsperspektiv i det fortsatta miljöarbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålen gäller utsläpp av radioaktiva ämnen, hudcancer orsakad av solen samt risker med elektromagnetiska fält. Resultatredovisning av området Strålsäkerhet finns under utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Delmålet om radioaktiva ämnen är uppfyllt. Utsläppen av radioaktiva ämnen är låga och uppmätta halter i miljön innebär generellt inget hälso- eller miljöproblem. Den samlade vetenskapliga bedömningen är att allmänhetens exponering av elektromagnetiska fält inte innebär några hälsorisker. Exponeringen för ultraviolett strålning från solen och solarier måste däremot minska om den negativa utvecklingen för hudcancer ska kunna brytas. Regeringen delar bedömning om att miljökvalitetsmålet bedöms vara möjligt att nå, om ytterligare insatser sätts in. Delmålet om hudcancer bedöms som svårast att nå. Under det svenska ordförandeskapet tog regeringen bl.a. initiativ till att anta rådsslutsatser om hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall för att höja ambitionsnivån inom EU och för att få fram gemensam lagstiftning på området. () har tagit fram en nationell plan för allt radioaktivt avfall tillsammans med berörda aktörer. Aktuella åtgärdsförslag syftar till att det avfall som inte kommer från kärnteknisk verksamhet, exempelvis sjukvård och forskning ska tas om hand bättre. SSM utvärderar kontinuerligt strålsäker- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 hetsläget vid de svenska kärnkraftverken. Beräkningar visar att utsläppen av radioaktiva ämnen med god marginal ligger under de 10 mikrosievert som anges för delmålet radioaktiva ämnen.