prop · GX03198 · 2010-04-01 00:00:00 — har det visat sig att dagens ordning innebär att en elev som önskar ha fler än en handledare måste gå kursen , om handledarna inte har möjligheter att gå utbildningen vid samma tillfälle. Vidare innebär dagens system att en förälder med flera barn i olika åldrar, som vill vara handledare åt sina barn, måste gå utbildningen , ofta med endast mellanrum, vilket av många upplevs som onödigt både kostnads- och tidsmässigt. Detta har medfört en alltför rigid ordning, som inte kan motiveras av de pedagogiska vinster som kan uppstå genom att alla handledare går kursen tillsammans med eleven. Systemet innebär dessutom extra kostnader för körkortstagare och handledare som får gå samma kurs . Transportstyrelsen och i har framhållit att kravet på att en av handledarna ska gå utbildningen tillsammans med körkortsaspiranten bör kvarstå. Även fortsättningsvis kan det vara av värde att handledaren och körkortsaspiranten genomgår introduktions- utbildningen tillsammans. kommer detta alltjämt vara det som är naturligt när körkortsaspiranten och handledaren ska genomgå utbildningen Men det framstår inte som rimligt att detta ska vara ett obligatoriskt krav. En körkortsaspirant eller handledare ska inte behöva gå utbildningen mer än en gång. Mot bakgrund av de problem och olägenheter som dagens system inneburit anser regeringen att kravet på att utbildningen måste genomföras av körkortsaspiranten och hand- ledaren tillsammans ska utgå. Det ska räcka med att körkortsaspiranten och handledaren genomgår utbildningen. Regeringen delar bedömning att den som vill bli handledare vid ansökan om handledarskap inte bör få åberopa ett utbild- ningsintyg som är äldre än . För att tillgodose Lagrådets önskemål om att tidsbegränsningen bör framgå av lagen, föreslår regeringen att det anges i lagen att såväl elev som handledare ska ha genomgått introduktionsutbildning . Privat övningskörning är till skillnad från övningskörning som sker vid t.ex. trafikskola inte yrkesmässig utan ska ske utan ersättning. Av 3 kap. 2 § föreskrifter (VVFS 2005:76) om introduktionsutbildning för privat övningskörning, behörighet B framgår att grupper med högst fem personer får gå utbildningen tillsammans vid ett och samma tillfälle. Anledningen till detta är att i någon mån begränsa möjligheterna att bedriva olaglig trafikskoleverksamhet. Handledaren är oftast en släkting Prop. 2009/10:198 eller en bekant person som ställer upp för att hjälpa den som ska ta kör- och har upplyst om att det inte är helt ovanligt med s.k. svart trafikskoleverksamhet dvs. att personer erbjuder sig att mot ersättning vara handledare för ett flertal körkortsaspiranter utan att upp- fylla det krav på tillstånd som följer av 2 § lagen (1998:493) om trafik- skolor. förespråkar därför en begränsning av det antal körkorts- aspiranter som man får vara handledare för. NTF anser att åtgärder bör vidtas så att den olagliga verksamheten undanröjs. Eftersom kravet på att den som övningskör och den som handleder gemensamt ska genomgå utbildningen nu föreslås utgå behöver reglerna för att förhindra olaglig trafikskoleverksamhet justeras. Därför anser regeringen att det antal elever som en person får handleda bör vara begränsat. Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om detta. När det gäller de närmare föreskrifterna för övningskörningen bör det vara regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som bemyndigas att utfärda ytterligare föreskrifter om detta, se avsnitt 7. Regeringens bedömning: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om frågor som avser övningskörning och läkares anmälningsplikt. Några ytterligare bemyndiganden behövs inte. : I samband med en översyn av körkortslagen har utredningen föreslagit en ny bestämmelse där lagens bemyndiganden ses över. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Av 10 kap. 1 § första stycket körkortslagen (1998:488) följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter i de avseenden som anges i körkortslagen. Några nya särskilda bemyndiganden behöver inte införas i lagen för att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter i fråga om övningskörning och läkares anmälningsplikt. Regeringens förslag: Ändringarna ska träda i kraft . : Lagändringarna som avser övningskörning och läkares anmälningsplikt föreslås träda i kraft . Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan Prop. 2009/10:198 erinran. Skälen för regeringens förslag: har föreslagit att de ändringar som avser övningskörning och läkares anmälningsplikt ska träda i kraft . Bakgrunden är att det tredje körkorts- direktivet ska börja tillämpas hos medlemsstaterna vid detta datum. Då nämnda förslag inte är föranledda av tredje körkortsdirektivets bestäm- melser kan de träda i kraft . De föreslagna ändringar som avser övningskörning och läkares anmälningsplikt bedöms kunna träda i kraft . Efter påpekande av Lagrådet föreslår regeringen också att en redan genomgången introduktionsutbildning enligt äldre rätt ska anses som utbildning enligt den nya lagen. Utvecklingen av små eldrivna fordon avsedda för kortare eller längre förflyttningar av personer går starkt framåt. På marknaden finns olika typer av eldrivna fordon avsedda för en person, exempelvis elskotrar, elrullstolar och andra fordon med liknande användningsområde. Utvecklingen av denna typ av fordon möjliggörs genom att det nu finns batterier med hög kapacitet till rimliga kostnader samt avancerad elektronik för reglering och styrning. Fordonen är vanligen av kompakt utförande så att de är lätta att köra och manövrera och kan användas i trånga utrymmen. De kan ha två, tre eller fyra hjul och har en sitt- eller ståplats för föraren. Fordonen kan ha en räckvidd av flera mil på en laddning. I Utredning om Förflyttningsfordon kallas denna typ av fordon med ett sammanfattande namn för förflyttningsfordon. Begreppet förflyttningsfordon är inte adekvat. Fordon är generellt avsedda för förflyttning, antingen av personer eller av gods och begreppet utgör en tautologi. Något bra alternativ är svårt att hitta. Förflyttningsfordon kommer därför att användas som samlings- begrepp i denna redogörelse. Dessa fordon är avsedda för dem som har behov av ett litet fordon för förflyttningar i närområdet. Ändamålet med fordonen är att möjliggöra för personer, att förflytta sig kortare sträckor utan att behöva gå. Det innebär att fordonen används på ungefär samma sätt som cyklar. Rullstolar är förflyttningshjälpmedel avsedda för personer med funk- tionsnedsättningar och är en självklarhet som hjälpmedel i ett modernt samhälle. De finns i olika utföranden för olika ändamål, från enkla rullstolar för inomhusbruk till avancerade motordrivna rull- stolar för utomhusbruk och terrängåkning. Elrullstolar, elskotrar och andra förflyttningshjälpmedel avsedda för personer med funktions- nedsättningar har funnits på marknaden. medel är medicintekniska produkter, vilka är avsedda att kompensera en Prop. 2009/10:198 funktionsnedsättning eller en skada. För medicintekniska produkter finns bestämmelser i lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, förord- ningen (1993:876) om medicintekniska produkter och i föreskrifter som är utgivna med stöd av lagen. utövar tillsyn över medicintekniska produkter och deras tillverkare samt utfärdar de närmare föreskrifterna. För fordon finns bestämmelser i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner (förkortad LDEF), fordonslagen (2002:574), fordonsförordningen (2009:211) och trafikförordningen (1998:1276) samt i föreskrifter som är utgivna med stöd av dessa författningar. Ett lekfordon är en leksak och då gäller lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet och förordningen (1993:971) om leksakers säkerhet samt föreskrifter, främst KOVFS 1993:9 om leksakers säkerhet. Ett lekfordon får ha elmotor, kan inte köras fortare än 6 kilo- meter (gånghastighet) och ska vara avsett för barn . Om fordonet har en förbränningsmotor kan det inte räknas som lekfordon. På marknaden finns nu fordon med liknande användning som förflytt- ningshjälpmedel, men som inte är särskilt utvecklade för att kompensera en skada eller en funktionsnedsättning hos brukaren och som därför inte är medicintekniska hjälpmedel. Ett nytt slags fordon är batteridrivna balansfordon med gyroteknik. De framförs stående och styrs genom att man lutar kroppen eller vrider styrstången åt olika håll, beroende på hur man vill svänga. Dessa fordon är ett alternativ till cyklar för personer utan funktionsnedsättningar och till rullstolar. De uppfattas ibland fel- aktigt som lekfordon men uppfyller inte kraven för att definieras som lekfordon, eftersom de kan gå fortare än . I vissa länder används fordonen för utflykter, bevakningsändamål m.m. har i sin utredning bedömt att de s.k. balansfordonen med dagens definitioner i fordonslagstiftningen skulle kunna hänföras till fordonsslaget moped. kan konstateras att dessa fordon inte uppfyller de tekniska kraven för moped. De kan därmed inte godkännas vid en kontroll enligt fordonslagen och får därför inte användas i trafik. Det har dock funnits en möjlighet att ansöka om dispens hos Transport- styrelsen för att använda ett balansfordon för särskilda ändamål. 5.1.2Jämförelse med andra länder Rådets direktiv /42/EEG om medicintekniska produkter gäller medicintekniska hjälpmedel i alla EU-länder. I de flesta europeiska länder finns regler för tekniska krav och användarregler för rullstolar. Det finns däremot inga internationellt harmoniserade regler om balans- fordonens beskaffenhet och utrustning eller vilka trafikregler som ska gälla. I betraktas balansfordonen exempelvis som mopeder medan det i inte finns några planer på att införa särskilda regler för balansfordon. Regeringens förslag: Ett eldrivet fordon som är inrättat för en person, för att föras av den åkande och konstruerat för en hastighet om högst ska kunna användas i trafik på samma sätt som cyklar och rullstolar används . Exempel på sådana fordon är eldrivna rullstolar, elskotrar och tvåhjuliga balansfordon. Om fordonen framförs i gångfart ska de också få framföras på gångbana. Regeringens bedömning: Transportstyrelsen bör få meddela närmare föreskrifter om tekniska krav. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. föreslog en klassindelning där Cykel klass III motsvarar punkt 2 i föreliggande förslag till definition av cykel i LDEF, Cykel klass I motsvarar punkt 1 och Cykel klass II motsvarar punkt 3. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av de remissinstanser som inkommit med svar är positiva till förslaget att förflyttningsfordon ska klassificeras enligt Cykel klass III. Hovrätten för framför att det för tydlighetens skull bör övervägas att definiera de tre cykelklasserna var för sig i LDEF och att ett tydliggörande även är på sin plats gällande begreppet Cykel klass II och Cykel klass III. Hovrätten utgår från att lekfordon inte ska omfattas, men vill att det tydliggörs. i län och är emellertid tvek- samma till förslag till klassificering (även om de inte tar avstånd från utredningens förslag). i län anser att utredningen inte är tydlig nog när det gäller motivet till denna klassifice- ring och menar att det kan resultera i begreppsförvirring om det fogas ytterligare definitioner till begreppet cykel som för den breda allmän- heten beskriver en standardcykel. framför också att texten är oklar och att ett förtydligande behövs. För att förtydliga att de förflyttningar som avses är desamma som med cykel klass I eller II före- slår följande skrivning; Ett eldrivet fordon som är avsett för normala förflyttningar som för cykel klass I eller II. För att undvika att återigen behöva revidera aktuellt regelverk på grund av nya fordonstyper etc., anser vidare att det vore önskvärt med mindre snäva formuleringar som håller öppet för fordon som exempelvis drivs med andra energikällor. () och i län har invändningar mot begreppet förflyttningsfordon. VTI undrar varför man begränsar begreppet till eldrivna fordon och i län menar att begreppet inte är optimalt; vilket fordon är inte avsett att användas för förflyttning? anser det angeläget att nationella regler utformas med beaktande om ett framtida erkännande inom EU. önskar ytterligare utredning om möjligheter att ställa särskilda produktkrav för förflyttningsfordon som ska användas i trafik och möjligheterna till gemensamma regler inom EU. () påtalar att det finns harmoniserade Europastandarder på cykelområdet som bör hänvisa till. Såvitt SIS kan bedöma bör förslagen bli föremål för notifiering i vederbörlig ordning. och Myndigheten för handikappolitisk samord- ning (HANDISAM) anser att det är en fördel med att de s.k. förflyttnings- fordonen kan färdas med en hastighet när man ska transportera sig längre sträckor. VTI menar att fordon av mot- svarande konstruktion, vikt- och fartförhållande bör kunna integreras i samma lagstiftning utan att vara eldrivna och föreslår därför att man i stället koncentrerar sig på fart, vikt och användningssätt. VTI anser att utredningen fokuserat i för liten utsträckning på fordonens vikt. Det torde, enligt VTI, vara rimligt att villkora möjligheten att framföra för- flyttningsfordon på gångbana, till sådana fordon som dels typiskt rör sig i just gångfart, dels inte väger avsevärt mycket mer än vad som kan anses vara rimligt på gångbana. VTI påtalar att en tung elrullstol eller motsvarande förflyttningsfordon i dessvärre utgör en betydande skaderisk för omgivande oskyddade trafikanter och lämnar förslag till alternativ indelning av fordonstyper samt var och hur de får framföras. har inte funnit att förslaget skulle påverka regelverket för hjälpmedel och inte heller ha någon negativ inverkan på de brukare som använder eldrivna rullstolar. läns landsting och Västra påtalar att en ökning av hastigheten påverkar riskerna i hög omfattning. För en produkt som definieras som en medicinteknisk produkt, t.ex. en eldriven rullstol, är en bra gräns. menar att utvecklingen mot små eldrivna fordon avsedda för kortare eller längre förflyttningar bör uppmuntras, främst med tanke på fordonens positiva effekt på rörelsehindrades möjligheter att fritt röra sig i samhället. Även i miljöhänseende är en utveckling mot fler eldrivna fordon önskvärd. Det finns därför skäl att införa nya bestämmelser som anpassas till denna typ av fordon. Skulle det visa sig att förflyttningsfordonen skulle vinna så i popularitet att framkomligheten eller trafiksäkerheten för gångtrafikanter blir lidande kan ytterligare regleringar av förflyttnings- fordon komma att behöva aktualiseras. kommuns trafik- kontor hyser dock inte några sådana farhågor. och Sport- fackhandlarna () och Moped- och (McRF) anser att det är positivt att det skapas en klass för eldrivna förflyttningsfordon, att en maximal hastighet är en bra och verklighetsanknuten hastighet, att det är bra med krav på belysning och reflexer vid färd i mörker, samma krav som för Cykel klass I. Förbunden anser det självklart att det inte ska finnas någon åldersgräns för Cykel klass III. eller anledning att kräva förarbevis på Cykel klass III. Däremot är hjälmkrav en självklarhet på Cykel klass III, precis som Cykel klass 1. Förbunden anser vidare att det är bra att det inte föreslås krav på funktionsnedsättning för att framföra Cykel klass III och att samma bromsanordning och parkeringsbroms som för Cykel klass I föreslås. Förbunden instämmer även i att hastighetsmätare på Cykel klass III är nödvändig. Avslutningsvis menar förbunden att de inte kan se någon anledning till att Cykel klass III ska vara obligatoriskt trafik- försäkrad i likhet med personbil och liknande. Cykel klass III ska jäm- föras med cykel och där finns inga krav om trafikförsäkring. Motor- historiska () vill framhålla att det är angeläget att historiska fordon som i princip överensstämmer med definitionen av Cykel klass III, dvs. sådan fordon som tidigare kallades invalidfordon, alltjämt kommer att kunna användas på det sätt som de ursprungligen var avsedda för och med de egenskaper de en gång godkändes för körning i trafik. Detta bör, enligt MHRF, gälla för såväl fabriksmässigt framställda invalidfordon som för s.k. hembyggen. Neurologiskt () menar att förslaget är i linje med synsättet design för alla och ser positivt på de förändringar som möjliggör användning av t.ex. fordon av märket . NHR hoppas också att de föreslagna förändringarna ska stimulera utvecklingen av enklare fordon som vänder sig till förare oavsett funktionsnedsättning. Riksorganisationen MotorCyklister (SMC) anser att förslag är innovativt och bra och har inget att invända mot att begreppet Cykel klass III införs i trafikförordningen. SMC påtalar att utvecklingen av nya fordon går snabbt och att regelverket inte alltid hinner med. Att skapa en ny kategori för fordon där elskotrar, elrullstolar och fordon av märket inryms anser SMC är bra. SMC har inget att invända mot de tekniska krav som ställs och instämmer med att inga krav på förarbevis ska införas. SMC anser också att det är bra att barn kan medfölja under förutsättning att det finns ett säte eller att det åker med i cykelkärra. SMC menar också att det är självklart att det inte ska finnas krav på funktionsnedsättning för att få framföra Cykel klass III. Inte heller ser man någon anledning att införa hjälmtvång och att samma regler som för cykel i övrigt gäller är rimligt. SMC välkomnar förslaget om att försäkringsfrågan ska utredas vidare då SMC anser att det är fel att ett fordon som inte är trafikförsäkrat ska ersättas ur motpartens trafik- försäkring vid olycka, t.ex. mellan motorcykel och cyklist. konstaterar att förslaget inte påverkar trafik- försäkringen men ser gärna att det i motiveringen förtydligas att trafik- skadelagen inte kommer att omfatta den nya klassen Cykel klass III. Förbundet framhåller, med anledning av det i utredning anförs att det kan finnas anledning att utreda frågan om försäkring av denna typ av fordon , att en förutsättning för att införa en trafikförsäkringsplikt bör vara att det införs en registreringsplikt och skyldighet att bära registreringsskylt så att uppföljning av försäkringsplikten är möjlig. Även om en del remissinstanser har synpunkter på den föreslagna maximala hastigheten , är de flesta ändå överens om att det är en rimlig hastighet. i län menar exempelvis att begränsandet av fordonets hastighet för barn till en hastighet av visserligen är förståeligt, men att det kan leda till begränsningar för barn med fysiska funktionshinder. läns landsting å sin sida menar att det inte är möjligt att införa åldersgränser i hälso- och sjukvården, men menar att för produkter som definieras som en medicinteknisk produkt är en rimlig hastighet. Flertalet av remissinstanserna som inkommit med svar och synpunkter gällande de tekniska krav som ställs på Cykel klass III har inget att invända mot utredningens förslag och är därmed positiva till att dessa fordon även omfattas av krav på trafiksäkerhet, bl.a. hållfasthet och bromsutrustning samt belysning vid användning i mörker. vill uppmärksamma att den föreslagna klassi- ficeringen innebär att 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott angående rattfylleri inte är tillämpbar och föreslår därmed att fordon som i första hand inte är avsedda att framföras av funktionshindrade ska omfattas av denna bestämmelse. , som enda remissinstans, avstyrker de föreslagna ändringarna. Man framför att föreslagen får konsekvenser för företag. Man anför vidare att någon konsekvensutredning inte har upprättats samt att förslagens konsekvenser inte heller är på annat sätt tillräckligt utredda. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det finns ett uppenbart behov av s.k. förflyttningsfordon: de används som alternativ till cykel, moped, bil eller allmänna kommunikations- medel och kan vara till hjälp för personer som har svårt att gå längre sträckor. Särskilt för äldre personer kan dessa fordon ha stor betydelse genom att de kan användas för förflyttningar i närområdet och därmed minska behovet av hjälp vid utomhusvistelser, inköp m.m. skulle fordonen eventuellt kunna minska behovet av färdtjänst. Fordonen kan därmed få en liknande användning som rullstolar men inte bli klassi- ficerade som medicintekniska produkter. Det finns också ett önskemål om att s.k. balansfordon ska kunna användas i trafik. gällande bestämmelser är inte utformade med tanke på dessa nya typer av fordon och det finns därför ett behov av att revidera bestämmelserna. Regelverket ska omfatta trafikregler för framförande av fordonet och tekniska krav som fordonet ska uppfylla för att få användas i trafik. En utgångspunkt är att funktionshindrades möjligheter att använda förflytt- ningshjälpmedel inte får begränsas jämfört med vad som gäller . De nya fordonen bör klassificeras som cyklar. föreslår att förflyttningsfordon definieras som en variant av cykel, Cykel klass III. Regeringen anser, bl.a. med hänsyn till svårigheten att hitta ett bra samlingsbegrepp för cyklar samt till systematiken i LDEF, att det är mindre lämpligt med en klassindelning av cyklar. Regeringen föreslår i stället en bredare definition av begreppet cykel så att även små eldrivna fordon som inte kan framföras i en hastighet överstigande är att betrakta som cykel. Om fordonen framförs i gångfart får de också framföras på gångbana. Föraren ska då följa de trafikregler som gäller för gående. Trafikförordningens (1998:1276) bestämmelser för gående gäller även den som själv för rullstol i gångfart. För att bestämmelserna ska omfatta de nya fordonen måste trafikförordningen ändras. Regeringen anser inte, i motsats till Hovrätten för , att gåendereglerna för små eldrivna fordon bara ska omfatta funktions- hindrade och är medveten om att dessa fordon kan komma att användas inomhus i köpcentra precis som eldrivna rullstolar och liknande används . När fordonet framförs i en högre hastighet än gångfart men inte över- stigande ska föraren följa trafikregler för cyklande. Det innebär bl.a. att den som för ett balansfordon, eller annat mindre eldrivet fordon, kan fällas till ansvar för brott mot trafikförord- ningen i samma utsträckning som andra cyklister. menar att förslaget innebär tillämpningssvårigheter och even- Prop. 2009/10:198 tuellt bevissvårigheter för den polis som exempelvis vill beivra en röd- ljuskörning när föraren hävdar att han eller hon bara höll gångfart. Sådana problem kan förvisso uppstå men torde inte bli så omfattande att de inte kan hanteras. Eftersom de nya balansfordonen, och som tidigare elrullstolar etc., ska betraktas som cyklar föreslås inte några krav på förarbevis, nedre ålder- gräns eller allmänt krav på hjälm för framförande av denna typ av fordon. Av samma skäl avser regeringen inte utreda frågan om eventuell trafikförsäkring. Regeringen ser förslaget som en liten del i arbetet för att transport- systemets utformning, funktion och användning ska ge alla en grund- läggande tillgänglighet med god kvalitet och användbarhet samt bidra till utvecklingskraft i hela landet. Förslaget ska också ses som ett steg i arbetet för att transportsektorn ska bidra till att miljökvalitetsmål nås och att ohälsan minskar. Det finns inget nu som talar för att framkomligheten på gångbanor skulle äventyras av en eventuell ökad användning av små eldrivna fordon. Det bör införas särskilda tekniska krav på fordonen, se nedan under bemyndiganden. Dessa krav är sådana tekniska föreskrifter som måste anmälas till Europeiska kommissionen. Anmälan görs för att undvika nya handelshinder inom den Europeiska unionen och sker i enlighet med och rådets direktiv /34/EG. De nya kraven bör kunna utgöra grund för en diskussion om harmonierade regler inom EU. Enligt regeringens mening bör det lämnas ytterligare föreskrifter om tekniska krav.