prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — Begränsningen får vidare inte sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Slutligen får en begränsning inte göras endast på grund av politisk, reli- giös, kulturell eller annan sådan åskådning. Enligt 2 kap. 13 § regeringsformen får yttrande- och informationsfrihe- ten begränsas med hänsyn till rikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivets helgd eller förebyg- gandet och beivrandet av brott. I övrigt får sådana begränsningar ske bara om särskilt viktiga skäl föranleder det. Den som sänder radioprogram avgör självständigt vad som ska före- komma i programmen (3 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen). Bestäm- melsen är avsedd att dels skydda programföretag som sänder med stöd av tillstånd i förhållande till tillståndsgivaren, dels värna om programföreta- gets oberoende gentemot andra, t.ex. annonsörer (prop. 1990/91:64 s. 117). Innebörden av bestämmelsen är att det allmänna inte får ställa några krav på innehållet i vad som ska sändas annat än i konstitutionellt tillåtna former. Det innebär i sin tur att krav på innehållet bara kan ställas genom lag eller sådana villkor för tillstånd som får förekomma. Av 3 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen framgår att frågor om rätt att sända radioprogram ska kunna prövas av domstol eller av en nämnd, vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande är eller har varit ordinarie domare. Om saken gäller en fråga om ingripande på grund av missbruk av yttrandefriheten ska frågan dock, med undantag för överträ- delser av villkor eller föreskrifter i fråga om reklam och andra annonser, prövas av domstol under medverkan av jury. Justitiekanslern har till uppgift att övervaka att tryck- och yttrandefrihe- ten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen inte överskrids. Detta sker genom utövningen av de befogenheter som till- kommer Justitiekanslern i egenskap av åklagare i mål om tryck- och yttrandefrihetsbrott. Justitiekanslern är ensam åklagare i fråga om sådana uttalanden eller uppgifter som förekommer i de medier som omfattas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen, bland annat för innehållet i radio- och tv-sändningar. I offentlig verksamhet har även ombudsmän () till uppgift att övervaka att tryckfrihetsför- ordningen och yttrandefrihetsgrundlagen följs. JO har dock inte någon befogenhet att väcka åtal för tryck- och yttrandefrihetsbrott. Enligt 7 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen får det i lag föreskrivas att Prop. 2009/10:115 en nämnd ska granska om radioprogram som har sänts på annat sätt än genom tråd står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra vill- kor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får bara uttala sin me- ning och förelägga den sändande att följa föreskriften eller villkoren. I lagen får föreskrivas att ett föreläggande får förenas med vite. Bestäm- melsen ger i yttrandefrihetsgrundlagen stöd åt den efterhandsgranskning av radioprogram som utförs av och TV (prop.1990/91:64 s. 130). I lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden (tillämpningslagen) finns komplette- rande bestämmelser till de båda grundlagarna. Det gäller bland annat bestämmelser om utgivare av radioprogram och tekniska upptagningar samt bevarande av inspelningar. Radio- och TV-lagen (1996:844) omfattar sändningar av ljudradio- och tv-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. En sändning anses riktad till allmänheten bara om den och utan särskild begäran är tillgänglig för vem som helst som vill ta emot den (1 kap. 1 §). Lagen är tillämplig på sändningar av tv-program, om sändningen kan tas emot i någon stat som är bunden av avtalet om Europeiska ekonomis- ka samarbetsområdet (EES-stat) och om den som bedriver sändnings- verksamheten är etablerad i eller uppfyller vissa tekniska kriteri- er (1 kap. 2 §). Om det inte med stöd av etableringskriteriet eller de tek- niska kriterierna går att avgöra om lagen är tillämplig, ska bestämmelser- na om etablering i EG-fördraget avgöra frågan. Bestämmelserna i radio- och TV-lagen om tillståndskrav och till- ståndsvillkor som inte är direkt programrelaterade och andra bestämmel- ser om tillsyn och återkallande av tillstånd gäller för sändningar av tv- program, trots att den som bedriver sändningsverksamheten står under en annan EES-stats jurisdiktion. Har den vars sändningar huvudsakligen riktar sig till tidigare varit etablerad här men etablerat sig i en annan EES-stat i syfte att kring- gå svensk lagstiftning, ska denne ändå anses etablerad i vid till- lämpningen av radio- och TV-lagen (1 kap. 2 § andra stycket). Lagen gäller också för sändningar av ljudradioprogram över satellit som kan tas emot i , om den som bedriver sändningsverksamheten har sin hemvist i eller sändningen till satellit sker från sändare här i landet (1 kap. 4 §). Tillstånd krävs för att sända ljudradio- eller tv-program med hjälp av radiovågor på frekvens under 3 gigahertz. Det krävs inte tillstånd för sändningar av sökbar text-tv eller för vissa sändningar som är särskilt anpassade för syn- eller hörselskadade (2 kap. 1 §). Regeringen meddelar tillstånd att sända tv-program, om sändnings- verksamheten finansieras med radio- och tv-avgiften. Radio- och TV- verket meddelar tillstånd i övriga fall. Tillstånd att sända ljudradio till hela landet eller till utlandet och att sända lokal digital radio meddelas också av regeringen. Radio- och meddelar tillstånd att sända när- och lokalradio (2 kap. 2 §). Den som bedriver en sändningsverksamhet för vilken det inte behövs tillstånd och den som för någon annans räkning bedriver sändningsverk- samhet över satellit eller upplåter satellitkapacitet (satellitentreprenör) ska anmäla sig för registrering hos Radio- och (2 kap. 3 §). 5.2.3Sändningar av tv-program och andra ljudradioprogram än närradio och lokalradio Regeringen beslutar enligt 3 kap. 1 § radio- och TV-lagen vilket sänd- ningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för tv-sändningar som kräver tillstånd. Tillstånd att sända tv-program får bara beviljas ett programföretag som har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva sändningsverk- samhet och som bedöms berett att samverka med övriga tillståndshavare i tekniska frågor (3 kap. 3 §). I 3 kap. 4 § radio- och TV-lagen anges de urvalskriterier som till- ståndsmyndigheten ska beakta vid tillståndsgivning för att säkerställa att det sänds programtjänster med såväl blandat innehåll som tematiska programtjänster med olika inriktning (prop. 2007/08:8 s. 45). På grund av den begränsade kapaciteten i det digitala marknätet är det naturligt att marksändningar utnyttjas för ett brett utbud när det gäller programgenrer och inriktningar mot olika publikgrupper och intresseområden Ett sändningstillstånd kan förenas med villkor. I 3 kap. 710 §§ radio- och TV-lagen anges uttömmande de villkor som ett sändningstillstånd får förenas med. Ett sändningstillstånd får bara innehålla villkor som den sökande har godtagit (3 kap. 14 §). Sändningstillstånd för tv och andra ljudradioprogram än närradio och lokalradio får förenas med villkor som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i ljudradion och televisio- nen (3 kap. 7 §). I 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen finns en uppräkning av ytterligare villkor som kan ställas i sändningstillstånden. Några av villkoren är av teknisk karaktär eller har att göra med sändningens utbredning. Andra villkor avser krav på olika åtgärder för att personer med funktionsned- sättning ska kunna ta del av programmen. Det är vidare möjligt att ställa krav på att programföretagen ska ta hänsyn till ljudradions och televisio- nens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. Som villkor kan Prop. 2009/10:115 även föreskrivas en skyldighet att i programverksamheten respektera den enskildes privatliv och att sända genmälen. För att hindra ett programfö- retag från att t.ex. ge programverksamheten en ensidig inriktning ges möjlighet att som villkor för tillstånd ställa ett krav att programföretaget ska sända ett mångsidigt programutbud. Som villkor kan också föreskri- vas en skyldighet att sända och producera program regionalt. Villkor får vidare föreskrivas om skyldighet att på begäran av en myndighet kost- nadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten. Villkor för sändningstillstånd får också avse förbud mot att sända reklam eller andra annonser och även andra sponsrade program än sådana som anges i vissa bestämmelser i lagen (3 kap. 9 § första stycket). Slutligen anges i 3 kap. 10 § radio- och TV-lagen att sändningstillstånd får förenas med villkor om att ägarförhållanden och inflytandet i ett före- tag inte får förändras i mer än begränsad omfattning. Radio- och TV-lagen innehåller inte några bestämmelser som ger möj- lighet att hindra mottagning eller vidaresändning av tv-sändningar som kommer från utlandet. Med närradio avses enligt 4 kap. 1 § radio- och TV-lagen lokala ljudra- diosändningar för föreningslivet. Sändningsområdet för närradio omfattar normalt en kommun (4 kap. 2 §). Tillstånd att bedriva närradiosändning- ar kan ges till ideella föreningar, församlingar och kyrkliga samfällighe- ter inom , obligatoriska sammanslutningar av studerande vid universitet och högskolor och närradioföreningar om dessa har an- knytning till sändningsområdet (4 kap. 4 §). Om någon sammanslutning som kan få tillstånd att sända närradio vill få tillstånd och det är tekniskt möjligt ska det finnas en möjlighet att sända närradio i en kommun. Radio- och bestämmer vilka som får sända närradio (4 kap. 2 och 3 §§). Med lokalradio avses andra tillståndspliktiga lokala ljudradiosändningar än sådana som kräver tillstånd av regeringen, tillfälliga tillstånd av Ra- dio- och eller som är närradio (5 kap. 1 § radio- och TV- lagen). Radio- och meddelar sändningstillstånd och bestämmer sändningsområdenas omfattning för lokalradio. I 5 kap. 2 § radio- och TV-lagen anges även vad Radio- och ska beakta när verket bestämmer omfattningen av lokalradions sändningsområden. När ett sändningsutrymme för ett område blir ledigt ska Radio- och kungöra detta (5 kap. 3 §). Finns det mer än en sökande till ett ledigt sändningsutrymme ska Ra- dio- och fördela sändningsutrymmet enligt vissa kriterier i 5 kap. 8 § radio- och TV-lagen. Verket ska sträva efter en fördelning som medför att sändningarna i hög grad utgörs av eget material och program med lokalanknytning samt motverkar dominans över nyhetsförmedlingen och opinionsbildningen och att möjligheter till mångfald tas till vara. Vid fördelningen ska Radio- och också beakta sökandens finansi- ella och tekniska förutsättningar att bedriva verksamheten varaktigt med god kapacitet och kvalitet. Sändningstillståndet kan förenas med villkor om bland annat ägarförhållanden, skyldigheten att sända viss mängd eget material och att sända viss mängd program med lokal anknytning (5 kap. 10 och 11 §§). Bestämmelserna om sändningarnas innehåll i radio- och TV-lagen omfat- tar alla sändningar som lagen är tillämplig på, om inte annat anges. I 6 kap. 1 § radio- och TV-lagen finns den s.k. demokratibestämmelsen som föreskriver att den som sänder tv-program eller som sänder ljudra- dioprogram efter tillstånd av regeringen ska se till att programverksam- heten som helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda männi- skans frihet och värdighet. Program med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder som sänds i televisionen ska antingen föregås av en varning i ljud eller innehålla en varning som anges löpande i bild . Sådana program får inte sändas eller på ett sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt (6 kap. 2 §). I 6 kap. 3 § radio- och TV-lagen föreskrivs att uppgifter som har före- kommit i ett tv-program, som inte är reklam och som har sänts på något annat sätt än genom tråd ska beriktigas när det är befogat, medan sådana uppgifter, om de sänts genom tråd, bör beriktigas när det är befogat. Program som inte är reklam får inte på ett otillbörligt sätt gynna kom- mersiella intressen (6 kap. 4 §). I sändningar för vilka villkor om opar- tiskhet har ställts upp får det inte förekomma meddelanden som sänds på uppdrag av någon annan och som syftar till att vinna stöd för politiska eller religiösa åsikter eller åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden (6 kap 5 §). För den som sänder tv-program över satellit eller med stöd av tillstånd finns det bestämmelser om minsta andel program av europeiskt ursprung och om att sändningarna, om det inte finns särskilda skäl emot det, i betydande omfattning ska innehålla program på svenska språket, pro- gram med svenska artister och verk av svenska upphovsmän (6 kap. 8 §). I 6 kap. 10 § radio- och TV-lagen finns särskilda regler för den som har den exklusiva rätten till en tv-sändning från ett evenemang som är av särskild vikt för det svenska samhället. Slutligen finns det bestämmelser som anger att den som sänder pro- gram ska använda en sådan beteckning för sina sändningar som har god- känts av Radio- och (6 kap. 9 §). Beteckningen ska anges minst en gång varje sändningstimme eller, om detta inte är möjligt, mel- lan programmen. I närradio får enligt 6 kap. 6 § radio- och TV-lagen bara sändas pro- Prop. 2009/10:115 gram som har framställts för den egna verksamheten. timmar får dock andra program sändas, om innehållet är av särskilt intresse för tillståndshavarens medlemmar, främjar kunskap och bildning eller utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar. Närradioföreningars programutbud får bara innehålla sändningar av evenemang av gemensamt intresse för tillståndshavarna, information om verksamhet och därutöver vissa provsändningar och informa- tion om den egna programverksamheten (6 kap. 7 §). I lokalradio ska eget material sändas mellan och 21.00 (6 kap. 7 a §). 5.2.7Reklam och annan annonsering Regler om reklam och annan annonsering finns i 7 kap. radio- och TV- lagen. Vissa av bestämmelserna i kapitlet gäller både tv och ljudradio, medan andra bara avser sändningar i tv. Reklam som den sändande gör för sin programverksamhet omfattas dock inte av bestämmelserna i 7 kap. Med annonser avses dels reklam, dels sändningar som utan att vara re- klam sänds på uppdrag av någon annan (7 kap. 1 § tredje stycket). Ett sponsrat program är ett program som inte är en annons, men som helt eller delvis har bekostats av någon annan än den som bedriver sänd- ningsverksamheten eller som framställer audiovisuella verk (7 kap. 8 §). Före och efter varje sändning av annonser ska det sändas en signatur som tydligt skiljer annonserna från övriga sändningar (7 kap. 1 § första stycket). Av en annons som inte är reklam ska det framgå i vems intresse annonsen sänds. Regler om reklamidentifiering finns i marknadsförings- lagen. I 7 kap. 4 § radio- och TV-lagen finns det s.k. barnreklamförbudet som innebär att reklam i en tv-sändning inte får syfta till att fånga uppmärk- samheten hos barn . Därutöver finns ytterligare begräns- ningar för reklam i eller i samband med program som vänder sig till barn . Det finns vidare bestämmelser om hur mycket annonser som får sändas i tv och om hur annonser får placeras i sändningen (7 kap. 57 b §§). Den vars huvudsakliga verksamhet gäller tillverkning eller försäljning av alkoholdrycker eller tobaksvaror får inte sponsra program (7 kap. 9 §). I 7 kap. 10 § radio- och TV-lagen finns bestämmelser om begränsningar för läkemedelsföretags möjligheter att marknadsföra sig och sina produkter i tv. Enligt 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen är innehavare av elektroniska kommunikationsnät som används för överföring av tv-sändningar till allmänheten genom tråd skyldiga att se till att de anslutna hushållen kan ta emot fyra programtjänster som sänder med tillstånd av regeringen och som kan tas emot i området utan villkor om särskild betalning (vidare- Skyldigheten gäller under förutsättning att en betydande del av de anslutna hushållen använder det som sitt huvudsakliga medel att ta emot tv-sändningar. I praktiken handlar det om AB:s (SVT) och Utbildningsradion AB:s (UR) sändningar. Sändningarna ska kunna tas emot på ett tillfredställande sätt utan kostnad för själva mottagningen. Allmänna kommunikationsnät som består av parkabel av metall är undantagna från vidaresändningsplikten även om näten i viss utsträckning används för att distribuera program. Innehavare av anläggningar för trådsändningar av tv-program är skyl- diga att i varje kommun, där de vidaresänder tv-program till allmänheten och varifrån sändningarna når fler än 100 bostäder, kostnadsfritt tillhan- dahålla ett särskilt bestämt utrymme för sändningar av tv-program från ett eller flera lokala kabelsändarföretag (8 kap. 2 §). Radio- och förordnar lokala kabelsändarföretag. I 8 kap. 5 § radio- och TV-lagen anges kraven för att kunna förordnas som ett lokalt kabelsändarföretag. Justitiekanslern övervakar genom granskning i efterhand om sända pro- gram innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen (9 kap. 1 §). Den som gör sig skyldig till upprepade överträdelser av 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen kan föreläg- gas vid vite att inte på nytt sända sådana program på tider och på ett sådant sätt att det finns betydande risk att barn kan se programmen (10 kap. 11 §). Justitiekanslern får också i vissa fall väcka talan vid allmän domstol om återkallelse av sändningstillståndet. och TV har till uppgift att genom granskning i efterhand övervaka om sändningar i radio och tv står i över- ensstämmelse med radio- och TV-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna. Nämnden granskar endast svenska radio- och tv- sändningar (9 kap. 2 §). Nämndens övervakning omfattar: marksändningar bedrivna av (), (), (), marksänd tv som sänds av andra än SVT och UR, samt lokalradio, närradio, kabel-tv, satellit-tv och webbsändningar. Beträffande trådsändningar är nämndens granskning av innehållet be- gränsad till att omfatta bestämmelserna om otillbörligt kommersiellt gynnande, reklam och annan annonsering samt om våldsskildringar och pornografi. Granskningen kan inledas efter anmälningar från tittare och lyssnare eller på eget initiativ. Nämndens beslut kan vara fällande, kritiserande eller friande. att en sändning innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen ska nämnden anmäla detta till Justitiekanslern (9 kap. 2 § fjärde stycket). Vid överträdelser av bestämmelserna om reklam, sponsring m.m. kan nämn- den enligt 10 kap. 5 § radio- och TV-lagen ansöka hos länsrätten om att programföretaget ska betala en särskild avgift. Nämnden kan också före- lägga programföretaget vid vite att följa vissa bestämmelser i 10 kap. 9 § radio- och TV-lagen. Av nämndens beslut är det bara beslut om föreläg- gande vid vite som kan överklagas. I fråga om övriga beslut kan man Prop. 2009/10:115 dock begära omprövning. övervakar att vissa bestämmelser om re- klam följs bland annat förbudet mot reklam riktad till barn (9 kap. 2 § andra stycket). Vid överträdelser kan Konsumentombuds- mannen med stöd av marknadsföringslagen väcka talan om förbud för- enat med vite eller om marknadsstörningsavgift. Radio- och utövar tillsyn över att radio- och TV-lagen följs. Tillsynen är emellertid begränsad till de områden där Justitiekanslern, och TV eller inte utövar tillsyn. Verket prövar frågan om återkallelse av tillstånd i de fall då frågan inte ska prövas av allmän domstol på talan av Justitiekans- lern. De programföretag som är skyldiga att främja europeiska produktioner och fristående producenter ska till Radio- och rappor- tera hur stor del av verksamheten som har utgjorts av sådana produktio- ner (9 kap. 4 §). De som sänder lokalradio ska till dio och TV redovisa hur de uppfyllt skyldigheten att sända en viss mängd eget material och att sända en viss mängd program med lokal anknytning (9 kap. 9 §). Det finns också bestämmelser om skyldigheter för de sändande att lämna vissa upplysningar eller inspelningar till de myndigheter som granskar och utövar tillsyn. 5.2.10Straff och särskilda avgifter m.m. Bestämmelser om straff och särskilda avgifter finns i 10 kap. radio- och TV-lagen. Bland annat anges vilka bestämmelser i lagen som är straff- sanktionerade (10 kap. 13 §§). Det gäller t.ex. bestämmelserna om till- stånd och om anmälningsskyldighet. Enligt 10 kap. 5 § radio- och TV-lagen kan den som åsidosätter vissa bestämmelser i lagen åläggas att betala en avgift som tillfaller staten. Det gäller t.ex. när villkor eller bestämmelser om annonser och sponsring överträds eller förbudet mot att otillbörligt gynna kommersiella intressen åsidosätts. Vid prövningen av om avgiften ska påföras ska särskilt beak- tas överträdelsens art, varaktighet och omfattning. Avgiften är lägst och högst . Av 10 kap. 8 § framgår att och TV får besluta att den sändande på lämpligt sätt ska offentliggöra nämndens beslut när nämnden funnit att den sändande har brutit mot vissa villkor. 5.2.11Återkallelse av tillstånd m.m. Enligt 11 kap. 2 § radio- och TV-lagen kan ett tillstånd att sända tv- program eller ett tillstånd som meddelats av regeringen att sända ljudra- dioprogram återkallas, om tillståndshavaren på ett väsentligt sätt bryter mot bestämmelserna om sändningarnas innehåll eller om reklam och Ett tillstånd kan också återkallas, om tillståndshava- ren väsentligen har åsidosatt villkor som har meddelats med stöd av 3 Prop. 2009/10:115 kap. 710 §§ radio- och TV-lagen. I 11 kap. 2 § andra stycket radio- och TV-lagen anges när ett tillstånd får ändras till att avse annat sändningsutrymme exempelvis på grund av förändringar inom radiotekniken. Tillstånd att sända närradio får återkallas om tillståndshavaren är en sammanslutning som får sända närradio eller inte nyttjat rätten att sända (11 kap. 3 §). Om en domstol har funnit att ett närradioprogram innefattat yttrandefrihetsbrott som innebu- rit ett allvarligt missbruk av yttrandefriheten, får tillståndet också återkal- las. Återkallas tillståndet kan en karenstid bestämmas inom vilken ett nytt tillstånd inte får meddelas. Tillstånd att sända lokalradio får enligt 11 kap. 5 § radio- och TV-lagen återkallas, om tillståndshavaren inte inlett sändningsverksamheten inom eller inte nyttjat rätten att sända av . Tillståndet får också återkallas om tillståndshavaren brutit mot bestäm- melserna i 6 kap. 4 §, om ägare eller ägarförhållanden eller mot reklam- och annonsreglerna. I likhet med tillstånd till närradio kan tillstånd åter- kallas vid brott mot yttrandefriheten. 5.2.12Handläggning av ärenden om särskilda avgifter, vite och återkallelse, m.m. Ärenden om återkallelse av tillstånd på grund av överträdelse av villkor som har meddelats med stöd av 3 kap. 7 § eller 3 kap. 8 § 912 och om överträdelse av 6 kap. 13 §§ ska på talan av Justitiekanslern tas upp av allmän domstol (12 kap. 1 och 3 §§). Bestämmelserna om yttrandefri- hetsmål tillämpas på rättegången i dessa mål. I övriga fall prövas ärenden om återkallelse av tillstånd av Radio- och . Ärenden om ändring av tillstånd att sända tv-program eller tillstånd som meddelats av regeringen att sända ljudradioprogram prövas av den som meddelat tillståndet. Radio- och har i övriga fall rätt att ta upp frågan om återkal- lelse. Har regeringen meddelat sändningstillståndet får Radio- och TV- verket emellertid inte aktualisera frågan om återkallelse utan anmälan från regeringen. Om frågan är väckt på grund av ett förhållande som faller under och verksamhetsområ- de ska Radio och höra nämnden innan verket fattar beslut.