prop · GX03158 · 2010-03-23 00:00:00 — Regeringens proposition 2009/10:158 Statligt stöd till riksdagspartiernas Regeringen överlämnar denna proposition till . (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) I propositionen föreslås en lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Enligt förslaget ska en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i kunna få stöd. en ideell förening som är ansluten till ett politiskt parti och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad, eller en sammanslutning som finns inom ett politiskt parti och som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället och som har en demokratisk uppbyggnad. Stöd lämnas som grundstöd och mandatstöd. Grundstödet är lika stort för alla kvinnoorganisationer som beviljas stöd. Mandatstödets storlek står i proportion till det antal mandat som det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör har i . Ärenden om stöd enligt den nya lagen föreslås hanteras av . Lagen föreslås träda i kraft och tillämpas i fråga om stöd för . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas Ärendet och dess beredning.............................................................. En stor variation av Kvinnoorganisationer bildade inom eller i anslutning till de politiska partierna .................. Statligt stöd för kvinnors organisering............................... Dagens system för stöd till kvinnoorganisationer utan koppling till de Statligt stöd till politiska partiers En lag om statligt stöd till riksdagspartiernas 5.1En ny lag om statligt stöd som hanteras av Kvinnoorganisationer som kan få stöd............................. Ansökan om stöd.............................................................. Handlingar som ska bifogas ansökan............................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser .................................. 8.1Förslaget till lag om statligt stöd till Sammanfattning av departementspromemorian Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds Förteckning över remissinstanser ......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. 2Förslag till lag om statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om statligt stöd till kvinnoorganisationer inom eller i anslutning till politiska partier som är representerade i . Stödformerna är grundstöd och mandatstöd. Stöd lämnas i mån av tillgång på medel. Ärenden om stöd enligt denna lag prövas av . 2 § Med en kvinnoorganisation avses i denna lag 1. en ideell förening som a)är ansluten till ett politiskt parti, b)har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, och c)har en demokratisk uppbyggnad, eller 2. en sammanslutning som a)finns inom ett politiskt parti, b)arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället, och c)har en demokratisk uppbyggnad. 3 § Ett stödår enligt denna lag avser ett kalenderår. Stöd som avses i lagen räknas ut en gång för varje stödår. 4 § Endast en kvinnoorganisation för varje politiskt parti som är representerat i kan få stöd. Om flera sådana kvinnoorganisationer ansöker om stöd, ska det parti till vilket de är anslutna eller verkar inom ange vilken av organisationerna som ska vara berättigad till stödet. 5 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får ett årligt grundstöd. De sammanlagda grundstöden utgör av anslagna medel och fördelas lika mellan de kvinnoorganisationer som är berättigade till stöd. 6 § En kvinnoorganisation som är berättigad till stöd enligt denna lag får mandatstöd. Varje mandatstöd utgör 1/349 av av anslagna medel. Varje kvinnoorganisation får ett mandatstöd för varje mandat som det Prop. 2009/10:158 politiska partiet vunnit i det senaste valet. 7 § Ansökan om stöd enligt denna lag görs skriftligen hos . Ansökan ska ha kommit in året före stödåret. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för den kvinnoorganisation som ansöker om stöd. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av en behörig företrädare för det politiska parti som kvinnoorganisationen tillhör. 8 § Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 1, ska kvinnoorganisationens årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Är organisationen inte skyldig att upprätta en årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554), men ändå omfattas av bokföringslagen (1999:1078), ska ett årsbokslut fogas till ansökan. Är organisation inte bokföringsskyldig enligt bokföringslagen ska en handling motsvarande ett årsbokslut fogas till ansökan. Avser ansökan en sådan kvinnoorganisation som anges i 2 § 2, ska partiets årsredovisning för det senast avslutade räkenskapsåret fogas till ansökan. Årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av en auktoriserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. 9 § Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som anges i 7 eller 8 §. kan dock pröva en ansökan som kommit in efter året före stödåret, om det inte fördröjer nämndens handläggning. 10 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i , tillämpas föreskrifterna i 16 kap. om omröstning i tvistemål. 11 § Grundstöd och mandatstöd betalas om möjligt ut . Utbetalningarna görs av riksdagsförvaltningen under stödåret. Utbetalning sker direkt till en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 1. För en sådan kvinnoorganisation som avses i 2 § 2 sker utbetalning till det politiska partiet. 12 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. 1.Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om stöd för . 2.Bestämmelsen i 8 § tredje stycket om att årsredovisningen, årsbokslutet eller motsvarande handling ska ha granskats av auktoriserad eller godkänd revisor tillämpas inte vid ansökningstillfället , om organisationen då ännu inte utsett någon revisor. 3 Ärendet och dess beredning Kvinnoorganisationer som är anslutna till de politiska partierna kan inte såsom andra kvinnoorganisationer få stöd enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. Det system för stöd till kvinnoorganisationer som gällde , när förordningen trädde i kraft, omfattade dock även kvinnoorganisationer med koppling till politiska partier. Riksdagspartiernas kvinnoorganisationer har tilldelats stöd i särskild ordning . I propositionen Statligt stöd för kvinnors organisering (2005/06:4, s. 12), vilken låg till grund för det stödsystem som inrättades 2005, uttalades att frågan om hur politiska partiers kvinnoorganisationer skulle behandlas behövde utredas vidare. Vidare föreslogs att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer tills vidare borde beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet i särskild ordning. I betänkande 2005/06:KrU6 uttalade utskottet att det utgick från att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier skulle komma fram till en för alla acceptabel fördelningsmodell för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. fick en sakkunnig person i uppdrag att, som utredare i , undersöka hur riksdagspartiernas kvinnoorganisationer fortsättningsvis skulle kunna beredas möjlighet till statligt stöd för sin organisering och verksamhet (Ju 2006:L). redovisade utredaren sitt uppdrag och föreslog att ett nytt bidragssystem för riksdagspartiernas kvinnoorganisationer skulle inrättas. Genom budgetpropositionen inrättades ett särskilt statsbidrag för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2007/08:1, utgiftsområde 17, bet. 2007/08:KrU1, rskr. 2007/08:58), dock utan att frågan om fördelningen av statsbidraget fick någon långsiktig lösning. I budgetpropositionen har regeringen förklarat sin avsikt att överlämna en proposition till med förslag till lag om fördelningen av stödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (prop. 2009/10:1, utgiftsområde 17). Med anledning av detta har inom (Integrations- och jämställdhetsdepartementet) promemorian Statligt stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (Ds 2009:50) utarbetats. En sammanfattning av promemorians förslag finns i bilaga 1 och promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig hos Integrations- och jämställdhetsdepartementet (IJ2009/1804/UF). 4.1.1En stor variation av kvinnosammanslutningar De tidigaste organiserade kvinnosammanslutningarna i bildades . Dessa ägnade sig åt traditionella och för kvinnor socialt accepterade uppgifter såsom välgörenhet och religiös verksamhet. När kampen för demokratin tog fart började nya typer av kvinnoorganisationer växa fram. bildades t.ex. Fredrika-Bremer-Förbundet, som är den äldsta ännu existerande kvinno- organisationen i . tillkom ett antal kvinnoorganisationer bildade utifrån kvinnors sociala tillhörighet och intressen. Sammanfattningsvis kan sägas att de olika sammanslutningarna för kvinnor framför allt har verkat för kvinnors rätt till politiskt inflytande, rätt till arbete och rätt till kroppslig integritet. finns kvinnoorganisationer inom i princip alla delar av förenings- och samhällslivet. I betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59) presenterades en kartläggning av hur kvinnor organiserar sig och vilka olika intressen som drivit fram organisationerna. Kartläggningen visar att sammanslutningarna är mer eller mindre fast organiserade och att deras syfte och inriktning varierar stort. Även medlemsantalet i de olika sammanslutningarna varierar. Formerna för kvinnors organisering har förändrats . Förutom traditionellt organiserade kvinnosammanslutningar har det vuxit fram nätverksliknande organisationer och andra icke-hierarkiska kvinnosammanslutningar. Ett exempel på detta är aktionsgrupper som bildats för ett specifikt och ibland temporärt syfte samt diskussionsgrupper på Internet. Sådana sammanslutningar är inte alltid en egen juridisk person utan verkar ofta utan sådan formell bas. Nätverken bildas ibland inom eller i anslutning till en mer formellt organiserad sammanslutning. 4.1.2Kvinnoorganisationer bildade inom eller i anslutning till de politiska partierna Det finns kvinno- och jämställdhetspolitiska aktiviteter inom eller i anslutning till samtliga riksdagspartier. Hur dessa aktiviteter är organiserade skiljer sig mellan partierna, från traditionella, självständiga förbund till politiska utskott inom respektive parti. kvinnosammanslutningen som var kopplad till ett politiskt parti bildades Under det fortsatta organiserade sig kvinnor inom alla Parallellt med att partierna har omorganiserats eller bytt namn har också deras kvinnoorganisationer förändrats. De första kvinnoorganisationerna kallades förbund. De har utvecklat, Prop. 2009/10:xxx och i de flesta fall behållit, en traditionell, formell föreningsform med stor självständighet gentemot det politiska partiet. Den vanligaste organisationsformen är en ideell förening som har stadgar, styrelse, medlemmar och medlemsmöten. Kvinnoförbunden har i allmänhet även en organisation på regional och lokal nivå. senare del växte, som nämns ovan, mindre traditionellt organiserade kvinnosammanslutningar fram. Några av kvinnoförbunden använder nätverksformen i det regionala och lokala arbetet. kan de ha kvar sin traditionella organisationsform som ideell förening. I något fall används nätverksformen även på den nationella nivån. Ett par av de politiska partierna har valt att inte ha fristående, självständiga kvinnoorganisationer för sitt jämställdhetsarbete och andra kvinnopolitiska frågor. I dessa fall bedrivs arbetet i ett jämställdhetsutskott eller kvinnopolitiskt utskott. Det är då partistyrelsen som beslutar vad utskottet ska arbeta med och vilken inriktning arbetet ska ha. 4.2Statligt stöd för kvinnors organisering 4.2.1Statsbidrag till kvinnoorganisationer enligt förordning Det första statliga bidraget till kvinnoorganisationer inrättades 1982 då förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet trädde i kraft. Statsbidraget infördes som en markering av kvinnoorganisationernas betydelse för att förbättra kvinnors ställning i samhället samt för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Såväl kvinnoorganisationer som var anslutna till politiska partier som andra kvinnoorganisationer kunde få stöd enligt förordningen. I förordningen definierades en kvinnoorganisation som en organisation som hade till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället och som aktivt arbetade för jämställdhet mellan kvinnor och män. Statsbidraget bestod av två bidragsformer; ett grundbidrag och ett rörligt bidrag. Grundbidraget var avsett för organisationernas centrala verksamhet, t.ex. för kurser och konferenser, resor, administration, personalkostnader, arvoden och lokalkostnader. Grundbidragets storlek bestämdes av organisationens medlemsantal. Det rörliga stödet avsåg bidrag till förnyelse och utveckling av organisationernas verksamhet. Syftet var att engagera nya grupper av kvinnor, inte minst unga kvinnor. Bidraget skulle vara ett stöd för att utveckla nya former för verksamheten och strategier för att stärka den egna organisationens ekonomiska oberoende. Till en början var också det rörliga bidraget medlemsbaserat. blev det rörliga bidraget projekt- och verksamhetsinriktat och alla kvinnoorganisationer som fick grundbidrag kunde dessutom få del av det rörliga bidraget. Antalet organisationer som beviljades stöd växte från ett tiotal det första budgetåret till ungefär 20 organisationer under . Stöd beviljades till Centerkvinnor, , , Moderatkvinnorna samt (S-kvinnor). Från förlorade bl.a. Moderatkvinnorna sitt bidrag då en omorganisation gjorde kvinnoorganisationen till en del av . Därmed ansågs Moderatkvinnorna inte längre utgöra en egen, självständig organisation. upphörde också statsbidraget till av liknande skäl. Centerkvinnor, och S-kvinnor fick stöd till och med , när det nya systemet för stöd till kvinnoorganisationer infördes. 4.2.2Dagens system för stöd till kvinnoorganisationer utan koppling till de politiska partierna fick en särskild utredare i uppdrag att analysera och utvärdera det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet (dir. 2003:56). Utredaren skulle också föreslå förändringar för att anpassa bidraget till samhällets och kvinnoorganisationernas utveckling sedan bidraget inrättades 1982. Utredningen, som tog namnet Kvinnors organisering utredningen statligt stöd för kvinnors organisering, presenterade ett förslag till ett nytt bidragssystem för kvinnors organisering i betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59). Efter riksdagsbehandling av regeringens proposition Statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4) trädde förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering i kraft . Förordningen om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet upphörde att gälla. Enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering ska bidraget främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet, samt göra det möjligt för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Syftet med statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. I propositionen tydliggjordes att den allmänna utgångspunkten för statsbidragets införande var att det skulle vara ett tydligare folkrörelsestöd än det tidigare bidragssystemet. Mot denna bakgrund formulerades ett antal kriterier för att en organisation ska kunna anses vara en folkrörelse som är berättigad till stöd, bl.a. att den ska vara öppen för alla, arbeta demokratiskt och vara oberoende i förhållande till stat och kommun (prop. 2005/96:4, s. 8). En annan utgångspunkt var att statens uppgifter styrs av politiska mål och att den förvaltningspolitiska processen kräver offentlig insyn och kontroll. måste dessa mål och offentlighetskrav vägas mot kvinnoorganisationernas självklara rätt att vara fria och oberoende. Eftersom statsbidrag till kvinnoorganisationerna finansieras med skattemedel har staten ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, för att det ställs vissa krav på bidragsmottagarna. Statens bidrag borde därför utformas så att det stödjer och stimulerar Prop. 2009/10:xxx verksamhet som organisationerna i demokratisk ordning har fattat beslut om, som det möjliggör insyn och kontroll. Med andra ord borde kraven utformas så att statens behov av återrapportering tillgodoses, som organisationernas oberoende respekteras (prop. 2005/96:4, s. 9). Enligt förordningen om statsbidrag för kvinnors organisering får bidrag lämnas för verksamhet som tillgodoser statsbidragets syften, dvs. att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar, att främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet samt att möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. En förutsättning för att få stöd är att verksamheten bedrivs av en kvinnoorganisation som är 1.en ideell förening där tre fjärdedelar av medlemmarna är kvinnor och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, 2.en ideell förening som huvudsakligen har som medlemmar sådana ideella föreningar som avses i 1 och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, eller 3.en sammanslutning av kvinnor inom en ideell förening, som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället. Formuleringen enligt punkten 3 har tillkommit för att möjliggöra statligt stöd för verksamhet som bedrivs av sådana sammanslutningar av kvinnor som inte är egna juridiska personer. När det gäller en sådan sammanslutning är det den ideella föreningen, inom vilken sammanslutningen finns, som ansöker om och beviljas statsbidraget. Medel som beviljats som bidrag för verksamhet som bedrivs av en sådan sammanslutning ska enligt förordningen hållas åtskilda från den mottagande föreningens övriga medel. Bidrag får dock inte lämnas för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer. Med politiska partier avses i förordningen partier som är representerade i samt föreningar eller sammanslutningar av väljare som avser att under särskild beteckning ställa upp i allmänt val. Statsbidrag enligt förordningen kan lämnas som organisationsbidrag, etableringsbidrag eller verksamhetsbidrag. Organisationsbidraget ska stödja organisationens verksamhet som helhet och motiveras av att verksamheten tillgodoser syftena med statsbidraget. Etableringsbidraget möjliggör stöd till nybildade kvinnoorganisationer. Verksamhetsbidraget kan lämnas för aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som bedöms vara av ett allmän intresse för hela samhället. prövades ansökningarna om statsbidrag av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt (dir. 2005:137). Delegationen tillkom som en temporär lösning i avvaktan på att dess uppgifter kunde tas över av annan myndighet. är det som prövar ansökningar om och fördelar stöd till kvinnors organisering. har anslagit för bidrag för kvinnors organisering. Statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer Kvinnoorganisationer med koppling till politiska partier i har kunnat få statligt stöd för sin verksamhet . 2005 reglerades stödet i förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Som tidigare nämnts innehöll förordningen inga begränsningar vad gäller möjligheterna att lämna bidrag till kvinnoorganisationer bildade i anslutning till de politiska partierna. ersattes förordning av förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. Statsbidrag enligt den nu gällande förordningen kan inte ges för verksamhet som bedrivs eller ska bedrivas av politiska partier eller deras kvinnoorganisationer. I propositionen Statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4, s. 12), som låg till grund för den nya förordningen, uttalades följande: Utredarens förslag att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska få stöd via partistödet är inte aktuellt. Frågan om hur politiska partiers kvinnoorganisationer ska behandlas ska utredas vidare. En sådan översyn bör påbörjas . Tills vidare bör dock riksdagspartiers kvinnoorganisationer beredas möjlighet till stöd för sin organisering och verksamhet i särskild ordning. I betänkande (2005/06:KrU6) konstaterade utskottet att innebörden av begreppet i särskild ordning inte framgick av propositionen. Utskottet uttalade att det utgick från att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier skulle komma fram till en för alla acceptabel fördelningsmodell för stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer (s. 13 f). För vart och ett av budgetåren 2006 och 2007 anslogs för bidrag till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer under anslaget 30:3, anslagspost 5. Stödet, som var avsett för organisationernas organisering och verksamhet, utbetalades till partiernas kvinnoorganisationer eller till riksdagspartierna. Fördelningen av medlen beslutades av regeringen. Hälften av det årliga anslaget utbetalades som grundbidrag och hälften som mandatbaserat bidrag. Vart och ett av riksdagspartierna eller deras kvinnoorganisationer tilldelades som grundbidrag. Dessutom erhöll organisationerna ett rörligt bidrag om för varje mandat partiet hade i . Utredningen om statligt stöd till politiska partiers kvinnoorganisationer fick en sakkunnig person i uppdrag att, som utredare i , undersöka på vilket sätt riksdagspartiernas kvinnoorganisationer fortsättningsvis skulle kunna beredas möjlighet till statligt stöd för sin organisering och verksamhet (Ju 2006:L). I denna del av uppdraget ingick att samråda med riksdagspartierna och deras kvinnoorganisationer samt med . I uppdraget ingick att riksdagspartierna skulle vara överens om den av utredaren föreslagna lösningen. Uppdraget omfattade även att kartlägga om det finns behov av ett statligt stöd till övriga politiska partiers kvinnoorganisationer och i sådant fall föreslå en lämplig stödform. I denna del av uppdraget ingick att samråda med riksdagspartierna. redovisade utredaren sitt uppdrag. Hon fann att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer, oavsett organisationsform och storlek, behöver ett långsiktigt stödsystem som tryggar organiseringen och som möjliggör en meningsfull planering. Utredaren föreslog därför att ett nytt bidragssystem för riksdagspartiernas kvinnoorganisationer inrättas samt att avsätts för detta ändamål. Utredarens förslag innebär sammanfattningsvis att -riksdagspartiernas kvinnoorganisationer ska få statligt stöd genom ett nytt statsbidrag med syfte att främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och att stärka kvinnors ställning i det politiska beslutsfattandet, -statsbidraget ska bestå av två delar, dels ett grundbidrag som är lika stort för alla organisationer, dels ett mandatbaserat bidrag, -av det totala stödet ska delas ut som grundbidrag och som mandatbaserat bidrag, -att mottagare av det statliga stödet ska vara antingen en ideell förening inom eller i anslutning till ett riksdagsparti där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har som ändamål att stärka kvinnors ställning i samhället, eller en sammanslutning av kvinnor i eller i anslutning till ett riksdagsparti, som arbetar för att stärka kvinnors ställning i samhället, -att det nya statsbidraget ska handläggas av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt eller av den myndighet som fortsättningsvis ska ansvara för delegationens uppgifter.