prop · GX03120 · 2010-04-01 00:00:00 — Regeringen avser dock att följa utvecklingen och det eventuella behovet av andra former av informationsöverföring inom detta område. Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring definieras såsom en fysisk person som bedriver näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen, och som han eller hon personligen utför arbete i och har ett väsentligt inflytande över. framhåller att royaltyinkomster, enligt inkomstskattelagen, normalt sett deklareras som näringsinkomster även om det finns vissa undantag. påpekar att det inom exempelvis kulturområdet är vanligt att man erhåller royalty för vidareutnyttjande av olika verk och prestationer även om man i övrigt är verksam som arbetstagare och deklarerar som löntagare. Organisationen anser vidare att det är orimligt om personer enbart med utgångspunkt från att de erhåller royaltyinkomster skulle definieras som företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring och att det därför krävs ett klarläggande på denna punkt. Även Konstnärliga och påtalar detta problem och anser att det måste göras ett tydligt undantag i arbetslöshetsförsäkringen för personer som erhåller royaltyinkomster. av detta påpeka att frågan om 13 kap. 11 § inkomstskattelagen. Förevarande förslag innebär att sökande, för att anses som företagare i den mening som avses i lagen om arbetslöshetsförsäkring, måste bedriva sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen. För att en verksam- het ska betraktas som näringsverksamhet enligt inkomstskattelagen krävs att det är fråga om en förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Med yrkesmässigt avses att det ska vara fråga om en verk- samhet som bedrivs varaktigt och med vinstsyfte. Uppfyller inte sökanden samtliga kriterier för näringsverksamhet deklarerar sökanden istället inkomsten som löntagare. Därutöver förutsätter regeringens förslag att en sökande personligen utför arbete i verksamheten samt har ett väsentligt inflytande över den. Regeringen anser därför att en sökande som endast erhåller royalty inte bör riskera att bedömas som företagare i arbetslöshetsförsäkringen. Vidare vill regeringen påpeka att det, i händelse av att en enskild som erhållit royalty, skulle anses som före- tagare, finns möjlighet att bibehålla företaget under tid i arbetslöshet genom att få det godkänt som t.ex. bisyssla, se avsnitt 8.7. Regeringens förslag: En företagare som överlåter näringsverksamhet men som fortsätter att utföra arbete i eller ha ett väsentligt inflytande över verksamheten ska även efter överlåtelsen anses vara företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring. Detsamma ska gälla när företagandet utgörs av medlemskap i en ekonomisk förening och medlemskapet i föreningen upphört. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslaget, eller har inte några synpunkter. Kommuner och Landsting och Akademikers Central- organisation tillstyrker förslaget. Arbetsförmedlingen, Arbetslöshets- kassornas , Småföretagarnas Arbetslöshetskassa och Den Nya Välfärden är positiva till förslaget. Inspektionen för arbetslös- hetsförsäkringen anser att vissa begrepp bör klargöras i lagtexten. Skälen för regeringens förslag: Med företagare avses enligt nuvarande lydelse av 34 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, personer som äger eller är delägare, direkt eller indirekt, i närings- verksamhet som de personligen är verksamma i och som de har ett väsentligt inflytande över. För att en företagare ska upphöra att betraktas som företagare måste företagaren visa att inte något av kriterierna i 34 § längre är uppfyllda. Detta innebär således att han eller hon inte får äga några andelar i verksamheten, vara personligen verksam i den eller ha ett väsentligt inflytande över verksamheten. En företagare kan skilja sig från sin verksamhet genom att överlåta den. Efter överlåtelsen är företagaren normalt inte att betrakta som före- tagare under förutsättning att denne inte längre uppfyller något av krite- rierna för att anses som företagare. Om en sökande däremot i anslutning till överlåtelsen arbetar vidare i företaget anses denne normalt sett inte skild från företaget. En helhetsbedömning av flera faktorer måste göras för att kunna konstatera om en företagare i tillräcklig mån har avskiljt sig från verksamheten. Denna bedömning blir problematisk vid överlåtelse till närstående. När nuvarande regler infördes tolkades de på ett sådant sätt att det i praktiken var omöjligt för en delägare i ett företag att vid överlåtelse till närstående anses skild från verksamheten. Detta har ändrats över tiden så att det är möjligt för en företagare att skilja sig från sin verksamhet men det ställs mycket höga beviskrav vid överlåtelse av företag inom familjen. Sammanfattningsvis har nuvarande regelverk och tillämpningen av detta medfört svårigheter i bedömningen av när en person är tillräckligt skild från verksamheten för att denne inte längre ska betraktas som företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att det införs en bestämmelse i lagen om arbetslöshetsförsäkring som reglerar frågan om överlåtelse av verksamhet. Regeringen anser att företagare som överlåter närings- verksamhet men som fortsätter att utföra arbete i verksamheten eller ha ett väsentligt inflytande över densamma även efter överlåtelsen ska anses vara företagare. Detsamma bör gälla när företagandet utgörs av medlem- skap i en ekonomisk förening och medlemskapet i föreningen upphört. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, Arbetslöshetskassornas och Småföretagarnas Arbetslöshetskassa framhåller att problematiken kvarstår när det gäller att kunna bedöma om väsentligt inflytande över företaget eller föreningen föreligger eller inte. Inspek- tionen för arbetslöshetsförsäkringen anser det önskvärt att det i lagtexten anges vad som avses med väsentligt inflytande och att det bör klargöras om t.ex. ett inhopp i en styrelse innebär ett väsentligt inflytande. Arbets- löshetskassornas anser att kontrollsvårigheterna är större vid överlåtelse till närstående än i andra fall och att det bör tydliggöras att en sökande som överlåter verksamheten till närstående och som fortsätter att arbeta i verksamheten i normalfallet alltjämt ska anses ha ett väsentligt inflytande. Småföretagarnas Arbetslöshetskassa anser att en företagare som överlåter verksamheten till närstående får anses behålla ett väsentligt inflytande över verksamheten oavsett om personen arbetar kvar i verksamheten eller inte och anser att detta bör regleras i den aktuella bestämmelsen. Regeringen vill med anledning av detta framhålla följande. För att den som varit företagare inte längre ska betraktas som företagare krävs att den sökande inte längre uppfyller något av de tre kriterier som gjort att han eller hon bedömts som företagare i arbetslöshetsförsäkringen. Det räcker alltså inte att den sökande genom ett avyttrande avhänder sig sin verksamhet. Han eller hon får inte heller utföra något arbete i verksam- heten eller ha något väsentligt inflytande över densamma för att ha rätt till arbetslöshetsersättning. Vidare vill regeringen förtydliga att med väsentligt inflytande avses att den sökande har ett inflytande på verksamheten som varit så starkt att det ekonomiska utfallet till stor del berott på dennes kompetens samt de åtgärder och ställningstaganden som han eller hon har gjort i verksamheten (se prop. 1992/93:150 bilaga 8 s. 65). För att avgöra om så har varit fallet måste en sammanvägning av samtliga relevanta omständigheter göras i varje enskilt ärende. 2009/10:120 ringen avser inte att ändra på den sakliga bedömningen av vad som avses med väsentligt inflytande. Regeringen instämmer i att det kan föreligga kontrollsvårigheter i begreppet och vill framhålla att det ankommer på den sökande att påvisa att han eller hon inte längre har ett väsentligt inflytande över verksamheten. Regeringens förslag: Vid bedömning av om en sökande ska anses vara företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring ska nödvändiga åtgärder som vidtagits i verksamheten på grund av oförutsedda händelser inte anses utgöra personligen utfört arbete. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att även nödvändiga åtgärder av förvaltande karaktär ska få vidtas utan att den enskilde bör anses som företagare i den mening som avses i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslaget, eller har inte några synpunkter. Kommuner och Landsting och Akademikers Central- organisation tillstyrker förslaget. , Inspek- tionen för arbetslöshetsförsäkringen, Arbetslöshetskassornas Samorga- nisation, Småföretagarnas Arbetslöshetskassa, Lantbrukarnas och Den Nya Välfärden är positiva till förslaget. näringslivsutveckling har inget att invända mot förslaget. förmedlingen anser att det tydligare bör klargöras vilka åtgärder som Skälen för regeringens förslag: Nuvarande definition av vem som är att anse som företagare i arbetslöshetsförsäkringens mening uppställer tre krav för att den sökande ska anses som företagare. Företagare är, enligt 34 § lagen om arbetslöshetsförsäkring, den som äger eller är delägare direkt eller indirekt i näringsverksamhet och som han eller hon är personligen verksam i och har ett väsentligt inflytande över. anser, i enlighet med vad som angivits i avsnitt 8.1, att det nuvarande företagarbegreppet bör ändras och att bl.a. kravet på att personen ska vara personligt verksam i näringsverksamheten bör ersättas med att personen i fråga personligen utför arbete i verksamheten. Regeringen anser dock att det finns situationer där vissa åtgärder bör kunna tillåtas utan att det anses som att den sökande personligen utför arbete i verksamheten. är det, enligt arbetslöshetskassornas tillämpning, möjligt att vidta vissa s.k. skyddsinsatser för att förhindra förstörelse av egendom utan att rätten till arbetslöshetsersättning upphör. Regeringen anser att möjligheten att vidta skyddsinsatser bör regleras i Regeringen föreslår därför att det införs en bestämmelse i lagen om arbetslöshetsförsäkring som klargör att nödvändiga åtgärder som vidtagits på grund av oförutsedda händelser inte ska bedömas som att den sökande personligen utför arbete i verksamheten. åtgärder som vidtagits på grund av oförutsedda händelser bör motsvara Prop. 2009/10:120 de skyddsinsatser som är tillåtna enligt arbetslöshetskassornas Sådana åtgärder bör accepteras endast i de fall det handlar om åtgärder som utförs för att hindra förstörelse av egen egendom, dvs. händelser av force majeure karaktär. De situationer som avses är arbete som har föranletts av tekniska störningar, väderförhållanden eller andra oförutsedda händelser. Det kan t.ex. vara åtgärder som är nödvändiga vid översvämningar eller omhändertagande av stormfälld skog, vilket kan kräva en stor arbetsinsats . Det är dock viktigt att arbetsinsatsen är begränsad och inte i egentlig mening hindrar någon från att stå till arbetsmarknadens förfogande eller att utföra annat arbete. Arbetsförmedlingen påtalar vikten av att det i försäkringsrelationen mellan arbetslöshetskassan och den sökande klargörs vilka åtgärder som en sökande kan vidta utan att ersättningsrätten går förlorad. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen konstaterar att Arbetsför- medlingens kontroll av att den enskilde står till arbetsmarknadens förfogande blir särskilt viktig i detta sammanhang. Regeringen instämmer i denna uppfattning men vill även framhålla vikten av att den arbetssökande har en god dialog med såväl Arbetsförmedlingen som med sin arbetslöshetskassa. Regeringen vill också tydliggöra att det ankommer på den sökande att kontakta sin arbetslöshetskassa när det uppstår en situation i vilken denne känner sig tveksam till om åtgärder kan vidtas eller inte. Den sökande har ansvar för att säkerställa att han eller hon inte vidtar sådana åtgärder som medför att rätten till arbetslös- hetsersättning riskerar att ifrågasättas. 8.3.2Arbete av ideell karaktär Regeringens förslag: Vid bedömning av om en sökande ska anses vara företagare enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring ska arbete av ideell karaktär i verksamheten inte anses utgöra personligen utfört arbete. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslaget, eller har inte några synpunkter. Kommuner och Landsting och Akademikers Central- organisation tillstyrker förslaget. Verket för näringslivsutveckling, arbetslöshetsförsäkringen, , Småföretagarnas Arbetslöshetskassa och Den nya välfärden är positiva till förslaget. Skälen för regeringens förslag: Såsom angetts i avsnitt 8.1 ovan har företagarbegreppet i lagen om arbetslöshetsförsäkring i rättstillämp- ningen kommit att omfatta personer som inte är att betrakta som före- tagare enligt lagens intentioner. Föräldrar som tillsammans bedriver en kooperativ ekonomisk förening i syfte att ordna sin egen barnomsorg och styrelseledamöter i bostadsrättsföreningar riskerar att betraktas som företagare enligt gällande bestämmelser. Det arbete som en enskild lägger ner i en sådan verksamhet är normalt inte av omedelbar är snarare av ideell verksamheten bedrivs i former som gör att den uppfyller kraven för Prop. 2009/10:120 näringsverksamhet. Regeringen anser att företagarbegreppet i arbetslös- hetsförsäkringen bör begränsas så att denna typ av arbete inte omfattas. Regeringen föreslår därför en bestämmelse i lagen om arbetslöshets- försäkring som anger att vid bedömningen av om en fysisk person ska anses vara företagare enligt 34 § ska arbete av ideell karaktär i verksam- heten inte anses utgöra personligen utfört arbete. Regeringens förslag: En företagare som upphör att bedriva närings- verksamhet ska anses vara arbetslös så snart det inte vidtas några åtgärder i näringsverksamheten. Som åtgärder anses inte nödvändiga åtgärder som vidtagits på grund av oförutsedda händelser. Om näringsverksamheten återupptas av företagaren eller av en när- stående person till denne, får bedömningen av företagarens arbets- löshet enligt ovanstående definition göras tidigast från det att näringsverksamheten återupptogs. Om en företagare inte är att anse som arbetslös enligt ovanstående definition, ska företagaren anses som arbetslös när verksamheten i näringsverksamheten vid en samlad bedömning har upphört definitivt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om när en företagare ska anses som arbetslös i andra fall än som framgår av lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att nödvändiga åtgärder av förvaltande karaktär inte ska anses utgöra åtgärder i verksamheten. Däremot saknas förslag om att nödvändiga åtgärder som vidtagits på grund av oförutsedda händelser ska undantas från att utgöra åtgärder i verksam- heten. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslaget, eller har inte några synpunkter. Kommuner och Landsting, Akademikers Central- organisation och tillstyrker förslagen. , Inspektionen för arbetslöshets- försäkringen, Arbetslöshetskassornas , , , , och är positiva till förslagen. Småföretagarnas Arbetslöshetskassa instämmer i förslaget och Verket för näringslivsutveckling har inget att invända mot förslaget. Länsrätten i län ser kontrollsvårigheter med förslaget medan Arbetsförmedlingen tillstyrker vissa delar av förslaget och är tveksam till andra delar. Företagarna anser att förslaget är ett steg i rätt riktning medan i anser att det finns en risk att förslaget leder till konkurrenssnedvridning. Skälen för regeringens förslag Bedömning av företagares arbetslöshet Huvudregeln i nuvarande 35 § första stycket lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring är att en företagare ska anses som arbetslös när den personliga verksamheten i rörelsen vid en samlad bedömning kan anses ha upphört annat än tillfälligt. Även en företagare som tillfälligt upphört med sin personliga verksamhet i rörelsen kan emellertid anses som arbetslös enligt 35 § andra stycket. Detta gäller under förutsättning att uppehållet i rörelsen inte till någon del är av säsongskaraktär och att någon verksamhet inte bedrivs i rörelsen. I rättstillämpningen har dock vissa skyddsinsatser varit tillåtna att vidta i verksamheten utan att det jämställts med aktivt företagande, t.ex. då det föreligger en lagstadgad redovisningsskyldighet eller för att förhindra förstörelse av egendom. Möjligheten att kunna få arbetslöshetsersättning under ett tillfälligt avbrott är begränsad till en gång per verksamhet. Nuvarande regelverk har kritiserats för att vara otydligt och ge upphov till tolkningsproblem vilket lett till olika beslut i likartade ärenden. Det har även framförts önskemål om att företagare ska ha möjlighet till fler tillfälliga uppehåll i verksamheten än det enda uppehåll som dagens regler medger, i syfte att stimulera nyföretagande, förhindra kapital- förstöring samt öka möjligheterna för företagare att återuppta en verksamhet. Regeringen föreslår därför att det i lagen om arbetslöshetsförsäkring införs en bestämmelse som innebär att en företagare som upphör att bedriva näringsverksamhet ska anses vara arbetslös så snart det inte vidtas några åtgärder i verksamheten. I detta avseende görs ingen skillnad på om upphörandet är definitivt eller tillfälligt. Det väsentliga är att det inte vidtas några åtgärder i verksamheten. Avsikten med den föreslagna regeln är att förenkla bedömningen av företagares arbetslöshet så att sökanden, snabbare än , kan få sin ersättning utbetald och ändå ha möjlighet att återuppta sin verksamhet. Detta gäller under förutsättning att den sökande enligt 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring står till arbetsmarknadens förfogande. Arbetsförmedlingen, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, Arbetslöshetskassornas och Småföretagarnas Arbets- löshetskassa delar regeringens uppfattning att förslaget bör medföra att personer som upphör med sin näringsverksamhet kommer att kunna beviljas arbetslöshetsersättning än . Regeringen föreslår också att 36 § i lagen om arbetslöshetsförsäkring ändras på så sätt att det tas in en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har möjlighet att meddela före- skrifter om när en företagare ska anses som arbetslös i andra fall än som framgår av lagen. Enligt den föreslagna regeln kan en företagare anses arbetslös vid flera uppehåll i näringsverksamheten. Möjligheten att erhålla arbetslöshets- ersättning vid flera uppehåll i verksamheten får emellertid inte utformas så att arbetslöshetsersättning blir ett stöd till företagare vars verksamhet har dålig lönsamhet. Regeringen föreslår därför att det införs en väntetid för en upprepad tillämpning av den föreslagna regeln, genom att regeln begränsas på så sätt att den endast får tillämpas om det förflutit näringsverksamheten återupptogs av företagaren eller närstående till denne. På så sätt anser regeringen att ett otillbörligt nyttjande av bestämmelsen som inkomstförstärkning under lågsäsong förhindras. Med hänsyn till detta finns det inte skäl att uttryckligen behålla formuleringen om att uppehållet inte får vara av säsongskaraktär. Länsrätten i anser att det blir svårt att kontrollera om den sökande vidtar några åtgärder i verksamheten. Både Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen och Akademikers Centralorganisa- tion har i detta sammanhang betonat vikten av att Arbetsförmedlingen kontrollerar att den sökande står till arbetsmarknadens förfogande. Regeringen instämmer i att bestämmelsen kommer att medföra ökade krav på Arbetsförmedlingens arbete med att kontrollera att sökanden står till arbetsmarknadens förfogande. Länsrätten i anser att det, trots den föreslagna tids- begränsningen , finns en risk att sökanden utnyttjar arbets- löshetsförsäkringen som en ekonomisk utfyllnad i företaget. Även i anser att utredningens förslag kan medföra att företagare anses arbetslösa närhelst det inte vidtas några åtgärder i verksamheten och att det företag som har få kunder riskerar att hamna i ett sämre ekonomiskt läge än det som inte har några alls. Före- tagarna anser att det borde vara möjligt att lägga företag vilande istället för . Regeringen delar inte dessa bedömningar. Regeringen anser att den föreslagna femårsbegränsningen är tillräcklig och rimlig för att företagare ska ges en, i förhållande till arbetstagare, likartad möjlighet till arbetslös- hetsersättning vid arbetslöshet. Att den föreslagna femårsregeln skulle medföra att det uppstår konkurrenssnedvridning företag emellan har regeringen svårt att se. Regeringen menar att den föreslagna femårs- begränsningen förhindrar att personer som bedriver säsongsverksamheter missbrukar möjligheten att lägga en verksamhet vilande. Arbetsförmedlingen och Arbetslöshetskassornas är tveksamma till kravet på att en företagare som bedriver näringsverk- samhet med olika inriktningar och/eller flera olika företagsformer måste upphöra med all verksamhet för att betraktas som arbetslös. De anser att detta kan leda till oönskade effekter som t.ex. att även lönsam verk- samhet måste läggas ner. Regeringen vill med anledning av det framhålla följande. En grund- läggande förutsättning för att erhålla arbetslöshetsersättning är att den arbetssökande är arbetslös. För att den som bedriver näringsverksamhet innan arbetslösheten ska kunna ha rätt till arbetslöshetsersättning krävs antingen att det inte vidtas några åtgärder i verksamheten eller att näringsverksamheten vid en samlad bedömning kan anses ha upphört definitivt. Att en arbetssökande skulle kunna få arbetslöshetsersättning sedan han eller hon upphört att vidta åtgärder i en viss verksamhet men skulle kunna fortsätta att bedriva annan verksamhet utan restriktion skulle enligt regeringens uppfattning kunna leda till konkurrenssnedvridning. Regeringen vill därutöver framhålla att det även fortsättningsvis kommer att finnas möjlighet att behålla ett företag under arbetslöshet genom att få ett företag godkänt som t.ex. bisyssla, se avsnitt 8.7. Arbetslöshetskassornas samorganisation anser att det bör klargöras om det ska ha någon betydelse om man är bosatt på en fastighet som utgör näringsverksamhet eller ej, samt om man kan ha kvar ett bolag som äger fastigheten om man inte omfattas av 35 §. Regeringen vill med anledning av denna remissynpunkt framhålla följande. Enligt den föreslagna bestämmelsen krävs att den sökande inte vidtar några åtgärder i verk- samheten för att den sökande ska kunna erhålla arbetslöshetsersättning. Att en sökande bor på en fastighet som beskattas som näringsverksamhet kan inte anses vara sådana åtgärder som avses i den föreslagna bestämmelsen. Som tidigare nämnts är det enligt arbetslöshetskassornas tillämpning möjligt att vidta vissa skyddsinsatser för att förhindra förstörelse av egendom utan att rätten till arbetslöshetsersättning upphör. Regeringen anser att möjligheten att vidta skyddsinsatser bör regleras i lag och före- slår därför att nödvändiga åtgärder som vidtagits i företaget på grund av oförutsedda händelser inte ska medföra att arbetslösheten upphör. Regeringen anser att de åtgärder som får vidtas bör vara desamma som vid bedömningen av om en sökande ska anses som företagare eller inte enligt 34 § lagen om arbetslöshetsförsäkring, se avsnitt 8.3.1. De situa- tioner som avses är arbete som har föranletts av tekniska störningar, väderförhållanden eller andra oförutsedda händelser. Det kan t.ex. vara åtgärder som är nödvändiga vid översvämningar eller omhändertagande av stormfälld skog vilket kan kräva en större arbetsinsats .