prop · GX03167 · 2010-04-30 00:00:00 — har anfört att man stöder utredningens förslag att klargöra att bestämmel- ser om egenkontroll gäller i förhållande till EU-förordningar. kommun har delat utredningens uppfattning att tillsynen bör vara före- byggande och att tillsynsmyndigheterna bör kontrollera företagens egen- kontroll i syfte att driva på deras förmåga att ta sitt ökade ansvar. valtningen har ansett att reglerna inom kemikalieområdet bör vara tydliga och att det är viktigt att samma principer gäller för kemikaliehantering oavsett om den reglerats med stöd av eller med stöd av en har tillstyrkt utredningens förslag om att alla bestämmelser i 26 kap. blir tillämpliga på EU-förordningar och att det vore önskvärt att även de allmänna hänsynsreglerna görs tillämpliga på EU-förordningar. har påpekat att utred- ningen inte har belyst om egenkontroll innefattas i begreppet övervak- nings- och kontrollåtgärder enligt ingresspunkt 121 i kemikalieregistrer- Om egenkontrollen ligger utanför detta begrepp anser samfundet att det är tveksamt om regler om egenkontroll kan tillämpas för att garantera att kemikalieregistreringsförordningen följs samt att regler om egenkontroll skulle kunna anses innebära ett nationellt intrång på ett rättsområde som uttömmande reglerar. Skälen för regeringens förslag: I 26 kap. finns bestäm- melser om tillsyn. Av bestämmelserna framgår bland annat vad syftet med tillsynen är, vilka som är tillsynsmyndigheter och myndigheternas De flesta bestämmelserna har tillsynsmyndigheterna som adressat, men bestämmelserna om egenkontroll (19 §) och miljörapport (20 §) har i stället verksamhetsutövaren som adressat. Enligt 26 kap. 20 § första stycket är den verksamhetsutövare som be- driver en tillståndspliktig verksamhet skyldig att upprätta en mil- jörapport. Syftet med är att dels vara ett underlag för till- synsmyndigheten arbete, dels stärka verksamhetsutövarens egenkontroll. I ska verksamhetsutövaren redovisa de åtgärder som vid- tagits för att uppfylla tillståndsvillkoren och resultaten av dessa åtgärder. Egenkontrollen innebär att verksamhetsutövaren aktivt ska hålla sig in- formerad om den egna verksamhetens påverkan på miljön och att verk- samhetsutövaren ska planera och kontrollera verksamheten för att mot- verka att verksamheten medför olägenheter för människors hälsa eller miljön. Detta förutsätter bland annat att verksamheten organiseras så att det finns en tydlig ansvarsfördelning. Egenkontroll innebär ett systema- tiskt sätt att arbeta med olika försiktighetsmått som tekniska åtgärder, rutiner för verksamheten och riskhantering. I förordningen (1998:901) om verksamhetsutövarens egenkontroll finns bestämmelser som precise- rar ansvaret för egenkontroll. Kemikalieregistreringsförordningen innehåller ett system för att ta fram kunskap och överföra information mellan företag. För att tillsyns- myndigheterna ska kunna bedriva en tillsyn som är framåtblickande i stället för repressiv är det viktigt att myndigheterna kan kontrollera före- tagens egenkontroll i syfte att driva på deras förmåga att ta ett ökat an- svar. En sådan inriktning förutsätter att det finns bestämmelser om egen- kontroll som är tillämpliga på kemikalieregistreringsförordningen efter- som förordningen i sig saknar sådana regler. Enligt 26 kap. 5 § får regeringen meddela föreskrifter om att tillsyns- bestämmelserna i kapitlet ska gälla även i fråga om tillsyn över att EU- förordningar inom område följs. För kraven att på egenkon- troll och miljörapport ska kunna göras tillämpliga på EU-förordningar, förutsätts enligt bestämmelsens nuvarande lydelse, att verksamhetsutöva- rens egenkontroll och upprättande av miljörapport är tillsyn. Uttalanden i förarbetena till kan uppfattas som om egenkontroll och mil- jörapport ska anses vara tillsyn. I kommentaren till 26 kap. 20 § om mil- jörapport står det nämligen att paragrafen riktar sig delvis till verksam- hetsutövaren och delvis till tillsynsmyndigheten, men att den i sin helhet avser tillsyn, nämligen dels vad som kallas egenkontroll, dels uppgifter som ankommer på tillsynsmyndigheten (prop. 1997/98:45, Del 2, s. 280). I strikt mening är det dock tveksamt om verksamhetsutövarens egen- kontroll och upprättande av miljörapport kan anses som tillsyn. Snarare är egenkontrollen och viktiga hjälpmedel i tillsynsmyn- digheternas granskning av en verksamhet. Det finns därmed ett behov av att förtydliga 26 kap. 5 § så att det tydligt framgår att bestämmelserna om egenkontroll och miljörapport kan tillämpas även i förhållande till EU- förordningar när det gäller frågor inom tillämpningsområde. har anfört att det behöver belysas om egenkontroll innefattas i begreppet övervaknings- och kontrollåtgärder enligt ingress- punkt 121 i kemikalieregistreringsförordningen. Om egenkontrollen lig- ger utanför detta begrepp anser samfundet att det är tveksamt om regler om egenkontroll kan tillämpas för att garantera att kemikalieregistrer- ingsförordningen följs. Regeringen anser dock att verksamhetsutövarens kontroll över den egna verksamheten måste kunna anses omfattas av be- Prop. 2009/10:167 greppen kontroll och övervakning i kemikalieregistreringsförordningen. Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . Om ett tillsynsärende har inletts före ikraftträdandet ska 26 kap. 3 § tillämpas i sin äldre lydelse. Utredningens förslag innebar ett tidigare ikraftträdande. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på tidpunkten för Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . Eftersom förslagen bland annat innebär en ändrad organisation för tillsyn är det lämpligt att ikraftträdandet sker vid årsskif- tet. Om kommunen före har inlett ett tillsynsärende i egenskap av tillsynsmyndighet över hanteringen av kemiska produkter enligt 26 kap. 3 § tredje stycket ska kommunen anses vara behörig till- synsmyndighet i ärendet även efter detta datum. Bedömningen av om ett ärende kan anses ha inletts måste ske i varje enskilt fall. Kemikalielagstiftningen är ett viktigt styrmedel för att det ska vara möj- ligt att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Förslagen om ändrade regler för tillsyn bidrar till att nå målet Giftfri miljö som samhällets resurser utnyttjas effektivt. Förslaget att ta bort kommunens generella tillsynsansvar över hantering- en av kemiska produkter medför inga statsfinansiella konsekvenser. Inte heller i övrigt innebär förslagen om ändrade tillsynsbestämmelser några statsfinansiella konsekvenser. Enligt 27 kap. 1 § första stycket får kommunfullmäktige meddela föreskrifter om avgift för prövning och tillsyn när det gäller en myndighets verksamhet. Den tillsyn som både kommunerna och Kemikalieinspektionen ansvarar för och som föreslås att tas bort från kommunernas tillsynsansvar genom ändringen av 26 kap. 3 § har bara bedrivits av ett fåtal kommuner. Eftersom den till- synen har varit svår att avgiftsfinansiera bortfaller inte heller avgiftsin- täkter i någon omfattning. Effekten på de faktiska kostnaderna är därför Prop. 2009/10:167 ringa. Konsekvenser för statliga myndigheter och domstolar Förslaget att ta bort kommunens generella tillsynsansvar enligt 26 kap. 3 § innebär ett minskat tillsynsansvar för kommunerna. Ef- tersom ansvaret varit dubblerat med statliga myndigheters ansvar innebär det minskade tillsynsansvaret för kommunerna inget utökat ansvar för andra myndigheter. Förslaget att utöka och Transportstyrelsen tillsyn över att kemikalieregistreringsförordningen följs, innebär att myndighet- ernas tillsynsansvar utökas endast marginellt. Den ändring som föreslås beträffande kommunernas tillsynsansvar över hanteringen av kemiska produkter påverkar länsstyrelserna i det av- seendet att regeringen på förordningsnivå avser att tydliggöra länsstyrel- sernas ansvar för att integrera kemikalietillsynen med den verksamhets- anknuta tillsynen. föreslås inte få ansvar för några nya till- synsområden. Av 2 kap. 1 § andra stycket förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt framgår att i de fall har ansvaret för tillsynen över en miljöfarlig verksamhet, omfattar tillsynsavgiften för verksamheten även ersättning för länsstyr- elsens tillsyn över att bestämmelserna i 14 kap. följs. Den kemikalietillsyn som bedriver över miljöfarliga verksam- heter finansieras därmed genom uttag av avgifter och förslagen innebär ingen förändring i detta avseende. Den omständigheten att ansvar för kemikalietillsynen föreslås bli tydligare än innebär inte att nya resurser behöver tillföras länsstyrelserna. Förslagen medför inga nya typer av ärenden som kan bli föremål för överprövning. Förslagen innebär därför inga konsekvenser för prövnings- myndigheterna. Förslagen kan antas leda till en tydligare tillsynsorganisation vilket också ger förutsättningar för att bedriva en mer effektiv tillsyn. En effektiv till- syn är en viktig förutsättning för att lagar och andra bindande föreskrifter ska följas och bidrar därför till en bättre och mer hälsosam miljö. Efter- som det är den slutlige konsumenten som betalar kostnaden för det som produceras är det i dennes intresse att det offentligas verksamhet kan ut- föras så effektivt och resurssnålt som möjligt. Ett tydligare tillsynssystem innebär också att det blir enklare för allmänheten att komma i kontakt med rätt tillsynsmyndighet. Det finns cirka 1 800 primärleverantörer av kemiska produkter. Företa- gens kostnader bör kunna minska genom att dubblerade tillsynsansvar tas bort. Färre tillsynsbesök innebär mindre tidsåtgång och lägre kostnader. De föreslagna förändringarna av tillsynsorganisationen bör särskilt gynna små företag som får färre myndigheter än att ha kontakt med. Förslaget att Kemikalieinspektionen ska kunna förelägga verksamhets- Prop. 2009/10:167 utövare att kostnadsfritt lämna prover kan innebära kostnader för före- Eftersom det endast kommer vara Kemikalieinspektionen som får rätt att begära in prover av varor minimeras risken för att prov begärs in i onödan. Om provet avser en vara som är särskilt dyrbar kan det dessutom finnas särskilda skäl för verksamhetsutövaren att få ersättning för provet. Företagen ska dessutom inte behöva betala undersökningen av provet om det finns särskilda skäl för det. Utredningen har i sitt arbete övervägt olika alternativa tillsynsorganisa- tioner. Utgångspunkten för ett alternativ var en samlad tillsyn på regional nivå under central ledning. Ett sådant alternativ förutsätter dock en änd- rad samhällsorganisation med en annan ansvarsfördelning mellan staten och kommunerna, varför det alternativet inte ansågs lämpligt. Ett annat alternativ som övervägts är att ta bort Kemikalieinspektio- nens tillsynsansvar för viss produkttillsyn, för att i stället helt integrera produkttillsynen med den verksamhetsanknutna tillsynen. Det skulle in- nebära att produkttillsynen i huvudsak skulle utövas av kommunerna. Möjligheten att påverka det internationella inflödet av kemikalier och be- hovet av internationella kontakter och med EU:s institutioner, skulle då bli beroende av kommunerna vilket inte bedömdes som ändamålsenligt. Utredningen har vidare övervägt att ge Kemikalieinspektionen ansvar för tillsynen över hela kemikalielagstiftningen, men bedömt det som olämpligt eftersom kemikalielagstiftningen innehåller regler med plats- specifika krav som gäller parallellt med andra regler som innehåller krav på verksamheter. Samhället skulle då behöva dubblera ansvaret för den platsspecifika tillsynen. Företagen skulle få dubbla tillsynsbesök i samma sakfråga och riskera att behöva avgiftsfinansiera kompetens för verk- samhetsanknuten tillsyn två gånger. Förslaget till lag om ändring i 26 kap. 3 § Ändringen i tredje stycket innebär att det kommunala tillsynsansvaret för hanteringen av kemiska produkter enligt 14 kap. upphävs. mer regeringen med stöd av bemyndigandet i 26 kap. 3 § första stycket meddela föreskrifter om vilket ansvar kommunen ska ha för tillsyn över 14 kap. och föreskrifter meddelade med stöd av det kapitlet. är en förutsättning för att det ska vara möjligt att föreskriva om statlig tillsyn över hanteringen av kemiska produkter utan att det upp- kommer ett dubbelt tillsynsansvar mellan staten och kommunen. Ändringen i fjärde stycket förtydligar att bestämmelsen är ett normgiv- ningsbemyndigande för regeringen. Bestämmelsen har också formulerats om något i syfte att klargöra att kommunens begäran om att få ta över tillsyn är en förutsättning för att en tillsynsmyndighet ska få överlåta till- synen, inte för att regeringen ska få meddela föreskrifter i frågan. Någon ändring i sak är inte avsedd. 26 kap. 5 § Den nuvarande lydelsen innebär att regeringen får meddela föreskrifter om att tillsynsbestämmelserna i 26 kap. ska gälla även i fråga om tillsyn över att EG-förordningar inom tillämpningsområde följs. I 26 kap. finns bestämmelser om miljörapport (19 §) och egenkontroll (20 §) som inte i första hand har tillsynsmyndigheten som adressat utan är riktade till verksamhetsutövaren. Även om både och verksamhetsutövarens egenkontroll är viktiga verktyg för att myndig- heten ska kunna utöva en effektiv tillsyn, är det inte självklart att bestäm- melserna är att anse som tillsynsbestämmelser i strikt mening. Det finns därför anledning att tydliggöra att regeringen får meddela föreskrifter om att alla bestämmelser i 26 kap. ska gälla i fråga om tillsyn över att EU- förordningar inom tillämpningsområde följs. Med den före- slagna ändringen blir det tydligt att regeringen kan meddela föreskrifter om att bestämmelserna om miljörapport och egenkontroll ska gälla i frå- ga om tillsyn över att EU-förordningar följs. Ändringen innebär också att EG byts ut mot EU till följd av ikraftträdandet av Lissabonfördraget. 26 kap. 22 § Ändringen i andra stycket innebär att i de fall den nya bestämmelsen i 26 kap. 22 b § 2 är tillämplig så ska den tillämpas i stället för 22 § andra stycket. Enligt 22 § kan en tillsynsmyndighet utse någon annan än verk- samhetsutövaren att utföra en undersökning av verksamheten som be- hövs för tillsynen. Enligt andra stycket är verksamhetsutövaren då skyl- dig att ersätta kostnaderna för undersökningen med det belopp som till- synsmyndigheten fastställt. Eftersom den föreslagna nya bestämmelsen i 22 b § innebär att ansvaret för att ersätta kostnader inskränks, behöver det i andra stycket framgå att 22 b §, om den är tillämplig, ska tillämpas i stället för 22 § andra stycket. Paragrafen har utformats i enlighet med 26 kap. 22 a § Bestämmelsen är ny och innebär ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att en tillsyns- myndighet får förelägga den som saluför, överlåter eller till för in eller från för ut en kemisk produkt, bioteknisk organism eller vara att lämna de prover som kan ha betydelse för tillsynen. En liknande bestämmelse om skyldighet att utan ersättning lämna prov fanns före ikraftträdande i 17 § lagen (1985:426) om kemiska produk- ter. finns bestämmelser om rätt för tillsynsmyndighet att förelägga en näringsidkare att utan ersättning tillhandahålla prover i annan lagstift- ning om produktsäkerhet, t.ex. i 26 § produktsäkerhetslagen (2004: 451), 5 § lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet, 19 § lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor och 24 § läkemedelslagen (1992:859). I förarbetena till (prop. 1997/98:45, Del 2, s. 282) förtydligas i kommentaren till 26 kap. 21 § vad som avses med behövs för tillsynen. 2009/10:167 Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 26 kap. 22 b § Bestämmelsen är ny. Av första punkten följer att om det finns särskilda skäl ska den som lämnat ett prov ha rätt till ersättning för provet av tillsynsmyndigheten. Särskilda skäl kan föreligga om provet avser en särskilt dyr vara eller att tillsynsmyndigheten begärt fler prov än vad som är normalt. Andra punkten innebär att den som lämnat ett prov inte behöver ersätta kostnaderna för provtagning och undersökning av provet, om det finns särskilda skäl. Enligt gäller normalt att verksamhetsutövaren ska stå för kostnaderna för undersökningar som krävs för tillsynen, se 26 kap. 22 § andra stycket och 27 kap. 1 § . Kostnaderna för att analysera ett prov kan uppgå till höga belopp och ett oinskränkt kost- nadsansvar för företagen i fråga om analyser av prover skulle kunna få orimliga konsekvenser. Små företag skulle kunna få betala höga kostna- der för undersökningar som visar att de följer gällande regelverk. Särskil- da skäl för att verksamhetsutövare inte ska behöva ersätta kostnader för provtagning och undersökning kan vara att undersökningen visar att verksamhetsutövaren följt gällande bestämmelser för den kemiska pro- dukten, organismen eller varan. Ett annat skäl kan vara att kostnaden för analysen uppgår till höga belopp. Paragrafen har utformats i enlighet med 26 kap. 27 § Ändringen innebär endast att EG byts ut mot EU till följd av ikraft- trädandet av Lissabonfördraget. 27 kap. 1 § Ändringen innebär endast att EG byts ut mot EU till följd av ikraft- trädandet av Lissabonfördraget. 27 kap. 2 § I andra stycket finns en upplysning om att det i finns fler bestämmelser om skyldighet att ersätta en myndighets kostnader än de i 27 kap. Eftersom den nya 26 kap. 22 b § 2 är en ny bestämmelse om skyldighet att ersätta en myndighets kostnader tas en hänvisning till 22 b § 2 in i andra stycket. Förslaget till lag om ändring i arbetsmiljölagen 1 kap. 2 § I 2 § regleras lagens tillämpningsområde. I sjätte stycket finns en hän- visning till artikel 35 i kemikalieregistreringsförordningen. en till artikel 35 tas bort så att hänvisningen i stället blir till kemikaliere- gistreringsförordningen i dess helhet. Ändringen är en följd av att Arbets- Prop. 2009/10:167 miljöverket får ett större ansvar för tillsynen över att förordningen följs. 3 kap. 2 b § Bestämmelsen är ny och innebär ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att arbetsgivare vid sitt systematiska arbetsmil- jöarbete enligt 3 kap. 2 a § första och andra styckena ska beakta de skyl- digheter som åligger arbetsgivare enligt kemikalieregistreringsförord- ningen. Bemyndigandet är avgränsat till att avse de frågor som faller un- der tillsynsansvar. Det innebär att endast i de frågor som regeringen med stöd av det föreslagna nya bemyndigandet i 7 kap. 2 § föreskrivit att ska ha ett tillsynsansvar över att kemikalieregistreringsförordningen följs, får regeringen också föreskriva att 3 kap. 2 a § första och andra styckena ska tillämpas i förhållande till kemikalieregistreringsförordningen. I 2 a § första stycket finns bestämmelser om arbetsgivarens ansvar för att systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskriva krav på en god arbetsmiljö. I det andra stycket finns bestämmelser om skyldighet för arbetsgivaren att dokumentera arbetsmiljön och upprätta handlingsplaner. Arbetsgiva- rens skyldigheter enligt 2 a § brukar benämnas systematiskt arbetsmiljö- arbete. 7 kap. 2 § Ändringen innebär att skyldigheten för att utöva till- syn över att artikel 35 i kemikalieregistreringsförordningen följs, i stället blir ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om Arbets- miljöverkets tillsyn över att kemikalieregistreringsförordningen följs. 7 kap. 7 § Ändringen i första stycket innebär att får ett bemyn- digande att besluta de förelägganden eller förbud som behövs för att de bestämmelser i kemikalieregistreringsförordningen som omfattas av Ar- betsmiljöverkets tillsynsansvar ska följas. Överträdelser av sådana före- lägganden och förbud omfattas av straffbestämmelserna i 8 kap. 1 § sam- ma lag. Dessutom har meddela ändrats till besluta för att tydliggöra att det inte är fråga om normgivning utan beslut i ett enskilt fall. Ändringen i fjärde stycket innebär att meddelats byts ut till beslu- tats i enlighet med den ändring som föreslås i första stycket. Bestämmelsen har även ändrats språkligt utan att någon ändring i sak är avsedd. 7.3Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364) 5 kap. 1 § Ändringen i tredje stycket innebär att den nuvarande hänvisningen till artikel 35 i kemikalieregistreringsförordningen tas bort. Transportstyrelsens tillsyn över att kemikalieregistreringsförordningen Prop. 2009/10:167 följs regleras i ett nytt fjärde stycke. Enligt det nya fjärde stycket kommer Transportstyrelsen, i likhet med , att få ett utökat till- synsansvar över att kemikalieregistreringsförordningen följs. Transport- styrelsens tillsynsansvar kommer att omfatta de delar av kemikalieregi- streringsförordningen för vilka regeringen föreskrivit ett tillsynsansvar med stöd av 7 kap. 2 § arbetsmiljölagen (1977:1160). Det nya femte stycket motsvarar i sak nuvarande tredje stycket sista meningen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:000) om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) 7 kap. 7 § Regeringen föreslår i prop. 2009/10:170 En enklare plan- och bygglag att 7 kap. 7 § arbetsmiljölagen ändras som en konsekvens av den nya . Lagändringarna i propositionen 2009/10:170 föreslås träda ikraft . För att de ändringar avseende tillsyn som regeringen föreslår i avsnitt 7.2 i denna proposition ska gälla även efter , behöver ändringsförfattningen i propositionen 2009/10:170 ändras i enlighet med vad regeringen föreslår i avsnitt 2.4. , (), (miljödomstolen), (miljödomstolen), , , , , Försvars- makten, Generalläkaren, , , Läke- medelsverket, , , , (), Statskontoret, (), i , i län, i , i , i , i , Läns- styrelsen i län, i , i , i län, i , i , i , i län, i , Läns- styrelsen i , i , i , i , i , i , univer- sitet, , , , , (), , , Kemikalieinspektionen, Bover- ket, , , , Verket för inno- vationssystem (), Verket för näringslivsutveckling (), , , , kom- mun, , kommun, , , , , kommun, , kommun, kommun, Kommuner och Landsting, , , , Föreningen , Före- tagarna, (), Föreningen industrier, (), Akade- mikers (), i (LO), (), Aluminiumriket , Avfall , Ekologiska lantbrukarna, , Internationella kemikalie- sekretariatet, IT&Telekomföretagen, (), (), , Plast- och Kemiföretagen, Svenskt Växtskydd, Byggindustrier, (), Konsumenter i samverkan, SweMin, Teknikföretagen, TEKO-indust- rierna, Världsnaturfonden WWF, Återvinningsindustrierna, Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC). Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 14 kap. 2, 3, 10, 17 och 26 kap. 3, 5, 22 och 27 §§, 27 kap. 13 §§, 29 kap. 3, 3 b och 6 §§ samt rubriken närmast före 14 kap. 20 § ska ha följande lydelse, dels att det i balken ska införas två nya paragrafer, 26 kap. 22 a och 22 b §§, av följande lydelse. I detta kapitel avses med 1.kemisk produkt: ett kemiskt ämne eller en beredning av kemi- ska ämnen som inte är en vara, 2.vara: ett föremål som under produktionen får en särskild form, yta eller design, vilken i större ut- sträckning än dess kemiska sam- mansättning bestämmer dess funk- tion, 3.bioteknisk organism: en pro- dukt som har framställts särskilt i bekämpningssyfte eller något an- nat tekniskt syfte och som helt eller delvis består av eller inne- håller levande mikroorganismer, däribland virus, nematoder, insek- ter eller spindeldjur, 4.kemiskt bekämpningsmedel: en kemisk produkt som syftar till att förebygga eller motverka att djur, växter eller mikroorganismer, däri- bland virus, förorsakar skada eller olägenhet för människors hälsa eller skada på egendom, 5.biologiskt bekämpningsmedel: en bioteknisk organism som fram- ställs särskilt för att förebygga el- 1. kemisk produkt: ett kemiskt ämne eller en blandning av kemi- ska ämnen som inte är en vara, 2. blandning: en blandning eller lösning som består av två eller flera ämnen, 3. vara: ett föremål som under produktionen får en särskild form, yta eller design, vilken i större ut- sträckning än dess kemiska sam- mansättning bestämmer dess funk- tion,