prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — En sådan kontaktpunkt ska bl.a. kunna ta emot och lagra information samt besvara förfrågningar av olika slag. Detta kräver i många fall personuppgiftsbehandling. Ett annat exempel är när polisen i ett ärende om rättslig hjälp vidtar utredningsåtgärder för en utländsk polismyndighets räkning, genom t.ex. verkställighet av tvångs- medel. Det kan också vara fråga om en skyldighet att underrätta en främmande stats konsulat eller beskickning om att någon av statens med- borgare har berövats friheten i . Sådan personuppgiftsbehandling som utförs av polisen i syfte att lämna ut redan insamlad information till andra kan också utföras med stöd av lagens sekundära ändamål (se avsnitt 7.6 och kommentaren till 8 §). 8 § Personuppgifter som behandlas enligt 7 § får även behandlas när det är nöd- vändigt för att tillhandahålla information som behövs i 1.brottsbekämpande verksamhet hos , polismyndigheter, , , , och , 2.brottsbekämpande verksamhet hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, 3.sådan verksamhet hos polisen som avser handräckningsuppdrag, 4.annan verksamhet som polisen ansvarar för, om det finns särskilda skäl att tillhandahålla informationen, 5.verksamhet hos för att förebygga brott och upprätthålla säkerheten, eller a)om det enligt lag eller förordning åligger polisen att bistå myndigheten med viss uppgift, eller b)om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott. Personuppgifter som behandlas enligt 7 § får även behandlas om det är nöd- vändigt för att tillhandahålla information till och regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till andra. Regeringen meddelar föreskrifter om att personuppgifter som behandlas enligt 7 § och som avser efterlysta personer och avlägsnanden ur landet får behandlas för att tillhandahålla information till vissa särskilt angivna myndigheter och att uppgifter som behandlas i en förundersökning får tillhandahållas konkursförval- tare. I ett enskilt fall får personuppgifter som behandlas enligt 7 § även behandlas för att tillhandahålla information för något annat ändamål än de som anges i förstatredje styckena, under förutsättning att ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. I paragrafen anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet. rats i avsnitt 7.6. Behandling av personuppgifter enligt denna paragraf förutsätter att uppgifterna redan är föremål för behandling enligt 7 §. är alltså inte tillåtet att samla in personuppgifter enbart i syfte att be- handla dem enligt denna paragraf. Utgångspunkten är att de angivna sekundära ändamålen i allt väsentligt ska täcka in det tillhandahållande av information som kan komma i fråga. För att behandling för andra ändamål än de i paragrafen uppräknade ska vara tillåten krävs att den inte kan anses oförenlig med insamlingsändamålet (finalitetsprincipen). förhållandet att uppgifter i vissa fall får behandlas för utlämnande av information påverkar inte de bestämmelser som gäller om sekretess. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om sek- retess mellan och inom myndigheter liksom bestämmelser i andra för- fattningar som bryter sekretess ska således beaktas på vanligt sätt. kommentaren till 1419 §§ redovisas de sekretessbrytande bestämmel- serna i denna lag. I sammanhanget bör också framhållas att polisen kan lämna ut person- uppgifter med stöd av 7 §, om åtgärden är ett led i den egna verksamhe- Som exempel kan nämnas att polisen i en svensk förundersökning kan begära rättslig hjälp av t.ex. en utländsk myndighet och i samband med detta tillhandahålla nödvändig information med stöd av 7 § 2. Av första stycket punkten 1 framgår att personuppgifter som behandlas med stöd av 7 § även får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos , Tull- verket, och . I detta sammanhang nämns även , polismyndigheter och . Därmed klargörs att uppgifter får behandlas för att tillhandahållas andra myndigheter som omfattas av lagens tillämpningsområde. Rikspolissty- relsen får t.ex. behandla uppgifter för att tillhandahålla information till en annan polismyndighet. Vad gäller innebär be- stämmelsen att uppgifter kan tillhandahållas även åklagare vid myndig- heten. Med polismyndighet avses även Säkerhetspolisen när man där för räkning leder och bedriver polisverksamhet (se 7 § andra stycket polislagen [1984:387] jämförd med 2 § förordningen [2002:1050] med instruktion för Säkerhetspolisen). När Säkerhetspolisen utför andra uppgifter (3 § instruktionen) är den en del av Rikspolisstyrel- sen. Uppgifter som behandlas hos den övriga polisen kan således tillhan- dahållas Säkerhetspolisen med stöd av första punkten. Punkten 2 ger möjlighet att behandla personuppgifter som behandlas enligt 7 § för att tillhandahålla en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation den information som behövs i dess brottsbekämpande verk- samhet. Denna bestämmelse ger stöd för själva behandlingen av uppgif- terna. Hur stort utrymmet är för utlämnande av uppgifter bestäms som nämnts av reglerna om sekretess, se kommentaren till 15 §. De utländska myndigheter som avses i punkt 2 är främst polis- och åklagar- myndigheter. I den mån brottsbekämpande verksamhet handhas av någon annan myndighet ger dock denna punkt utrymme för att tillhandahålla personuppgifter även till den myndigheten. Det kan t.ex. vara fråga om specialmyndigheter med brottsbekämpande uppgifter på det finansiella området. Möjligheten att behandla uppgifterna genom att lämna ut dem kan begränsas av reglerna i 3335 §§ personuppgiftslagen (1998:204), som inskränker möjligheten att överföra uppgifter till tredjeland (jfr kommentaren till 2 § första stycket 8). Enligt punkten 3 får personuppgifter som behandlas med stöd av 7 § även behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs när polisen bistår andra myndigheter med handräcknings- uppdrag. Uppgifter som finns i uppgiftssamlingar i den brottsbekäm- pande verksamheten får således tillhandahållas polisen inför ett sådant uppdrag för att polisen på bästa sätt ska kunna förbereda sig för uppdra- get. Det kan t.ex. vara fråga om uppgift om att en person har gjort våldsamt motstånd eller varit beväpnad vid verkställighet av straffpro- cessuella tvångsmedel, eller uppgifter om hos vem personen brukar vis- tas. Punkten 4 tar sikte på behandling av personuppgifter för att tillhanda- hålla uppgifter till sådan polisiär verksamhet som inte är brottsbekäm- pande och som inte heller avser handräckningsuppdrag. Om den som handlägger t.ex. ett förvaltningsärende begär att få information, ska den alltid lämnas med stöd av 6 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen om sekretess inte hindrar det (se paragrafens andra stycke). Det kan t.ex. röra sig om att få en uppgift i belastningsregistret eller misstankeregistret närmare belyst genom att ta del av uppgifter i en förundersökning. Punkten ger polisen ett visst utrymme att spontant överlämna personupp- gifter som har samlats in med stöd av 7 § för användning i olika förvalt- ningsärenden hos polisen, t.ex. vapenärenden. En förutsättning för be- handling enligt denna punkt är dock att det finns särskilda skäl att till- handahålla informationen. Informationen får alltså inte rutinmässigt tillhandahållas för annan polisiär verksamhet, utan det måste i det en- skilda fallet finnas särskilda omständigheter som talar för att informatio- nen bör överlämnas. Ett fall där bestämmelsen torde kunna tillämpas är om det genom underrättelseinformation har kommit fram att en viss person har täta kontakter med andra personer som kan antas ägna sig åt organiserad brottslighet i någon form. Om den förstnämnde begär olika typer av tillstånd till verksamhet kan det, med anledning av underrättelseinforma- tionen, finnas skäl att närmare undersöka om denne kan vara bulvan för de senare och om tillstånd trots detta bör beviljas. Det är då viktigt att informationen kommer handläggaren till del. I ärenden om tillstånd till offentlig tillställning och liknande ärenden kan det också ibland vara be- fogat att tillföra ärendet uppgifter av underrättelsekaraktär, särskilt när det kan antas att det kan komma att begås allvarlig brottslighet i samband med evenemanget. Punkten 5 ger möjlighet att behandla personuppgifter som behandlas enligt 7 § för att tillhandahålla Kriminalvården sådan information som myndigheten behöver i sin verksamhet för att förebygga brott och upp- rätthålla säkerheten. Enligt 2 § förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården har myndigheten bl.a. till uppgift att verka för att påföljder verkställs på ett säkert sätt och att återfall i brott förebyggs. I detta arbete har myndigheten ibland behov av att få del av information från polisens brottsbekämpande verksamhet. Sådan information kan bl.a. vara av avgörande betydelse inför beslut om placering på anstalt eller transport av personer, t.ex. uppgifter om koppling till andra personer som avtjänar straff eller koppling till viss organiserad brottslighet. Informa- tion från polisen kan även vara betydelsefull i ärenden om tillstånd att ta emot besök och telefonsamtal samt vid planering av permissioner. Som nämnts inledningsvis i kommentaren till denna paragraf påverkar inte det förhållandet att uppgifter får behandlas enligt denna paragraf de bestäm- melser som gäller om sekretess. Ett utlämnande måste således föregås av en sedvanlig sekretessprövning. Punkten 6 a är avsedd att tillgodose polisens i författning reglerade åligganden att biträda en annan svensk myndighet i dess verksamhet. Denna punkt täcker bl.a. den behandling som kan krävas för att polisen ska kunna bistå ombudsmän och Justitiekanslern med upp- gifter när de uppträder som förundersökningsledare och åklagare, i den mån det inte är fråga om en behandling som faller in under 7 § 2. Enligt 6 kap. 20 § tullagen (2000:1281) har polisen även rätt att vidta olika åt- gärder som normalt utförs av tulltjänstemän (bl.a. att inom ramen för en tullkontroll anbringa lås eller omhänderta handlingar). Denna punkt ger således polisen rätt att behandla personuppgifter inom ramen för biträde i sådan verksamhet. Punkten 6 b, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, ger polisen möjlighet att behandla personuppgifter för att tillhandahålla in- formation till svenska myndigheter i syfte att samverka mot brott. sig om tillhandahållande av uppgifter till myndigheter som inte har till uppgift att bekämpa brott, men där tillhandahållandet är till nytta för polisens brottsbekämpande verksamhet. Syftet med punkten är att möj- liggöra tillhandahållande inom ramen för myndighetsövergripande sam- verkan mot brott, t.ex. arbetet i ett regionalt underrättelsecentrum. Det kan vara fråga om såväl strategiskt som operativt samarbete, t.ex. i gemensamma operationer för att förhindra viss typ av brottslighet. Ett annat exempel på sådan samverkan, där syftet inte enbart är brottsbekäm- pande, är i . Detta är ett samverkans- projekt mellan bl.a. , polisen, , Migrationsver- ket, kommunernas tillståndsenheter och . Syftet med projektet är att kontrollera att näringsidkare följer gällande tillstånd och regelverk. Tillhandahållande av personuppgifter till en myndighet i ett enskilt ärende, t.ex. gällande tillstånd eller bidrag, omfattas normalt inte av samverkan mot brott enligt denna bestämmelse. Sådant tillhanda- hållande kan dock omfattas, om det utgör en del av ett större, planlagt samarbete mellan polisen och myndigheten för visst närmare preciserat brottsbekämpande ändamål. Som tidigare nämnts krävs en sedvanlig sekretessprövning innan uppgifter kan lämnas ut. I andra stycket anges att personuppgifter får behandlas, om det är nöd- vändigt för att tillhandahålla information till eller regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till annan. Med annan avses såväl myndighet som enskild. Exempel på uppgiftsskyldighet gentemot annan myndighet finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) som föreskriver skyldighet att göra anmälan till socialnämnden när nämnden behöver ingripa till barns skydd. I vissa fall är polisen skyldig att avge yttrande till annan myndig- het med skyldighet att redovisa viss information eller grunden för sitt ställningstagande. Också detta utgör en skyldighet som omfattas av den aktuella bestämmelsen. Som exempel kan nämnas polismyndighetens yttrande till en kommun i ärenden om tillstånd till alkoholutskänkning (7 kap. 14 § alkohollagen [1994:1738]). Andra exempel på skyldighet att lämna uppgifter som kan omfatta även polisen finns i 12 kap. 6 § rege- ringsformen och 6 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. där det föreskrivs skyldighet att tillhandahålla om- budsmän respektive begärda upplysningar. Vidare om- fattas en myndighets skyldighet enligt 6 kap. 5 § offentlighets- och sek- retesslagen att på begäran av en annan myndighet lämna ut uppgift som den förfogar över, i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Enligt 17 § polisdataförordningen (1999:81) får uppgifter om efterlysta personer och om avlägsnanden ur landet lämnas till vissa myndigheter. Vidare får, enligt 17 a § samma förordning, förundersökningsuppgifter som kan antas ha betydelse för en konkursutredning lämnas till konkurs- förvaltaren. I tredje stycket finns en upplysning om att regeringen kan meddela föreskrifter om motsvarande tillhandahållande av personupp- gifter. Se även kommentaren till 19 §. I fjärde stycket tydliggörs att de sekundära ändamålen inte är uttöm- mande. För att en uppgift ska få vidarebehandlas för något annat ändamål än de som anges i förstatredje styckena måste det emellertid i det en- skilda fallet göras en bedömning att det nya ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Bestämmelsen i fjärde stycket har införts med anledning av Lagrådets synpunkter. Lag- rådet har dock föreslagit en annan lagteknisk lösning. 9 § Personuppgifter får behandlas om 1.det är nödvändigt för diarieföring, eller 2.uppgifterna har lämnats till polisen i en anmälan eller liknande och behand- lingen är nödvändig för handläggningen. Paragrafen reglerar behandling av personuppgifter i två särskilt angivna fall och gäller oavsett om förutsättningarna för behandling enligt 7 eller 8 § är för handen. Frågan har berörts i avsnitt 7.5. Enligt punkten 1 får personuppgifter alltid behandlas om behandlingen är nödvändig för diarieföring. Vilka uppgifter som måste noteras i sam- band med diarieföring av en handling framgår av 5 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Vid diarieföring av inkomna handlingar får således alltid anges vem handlingen har kommit från och i korthet vad handlingen rör. Någon annan behandling än sådan som är nödvändig för diarieföringen får emellertid inte utföras med stöd av första punkten. Den fortsatta behandlingen ska således utom i fall där andra punkten i denna paragraf blir tillämplig alltid ha stöd i bestämmelserna i 7 och 8 §§. Som exempel kan nämnas att den fortsatta behandlingen ska utföras med stöd av 7 § 2, om det är fråga om personuppgifter som hör till en förundersökning. Vidare får, enligt punkten 2, personuppgifter alltid behandlas om de har lämnats till polisen i en anmälan eller liknande och behandlingen är nödvändig för handläggningen. Uttrycket anmälan eller liknande inne- fattar alla slag av framställningar till polisen. ryms framställningar av detta slag inom de i 7 § angivna ändamålen och ska då behandlas med stöd av den paragrafen, men i vissa fall kan innehållet i framställan vara sådant att behovsrekvisitet i 7 § inte är uppfyllt. Eftersom en framställan vanligtvis påfordrar något slag av handläggning hos myndigheten, har det ansetts nödvändigt med en särskild bestämmelse för personuppgifts- behandling i dessa fall. Behandlingen måste vara nödvändig för hand- läggningen. Det kan i ett enskilt fall innebära att personuppgifter i ett e- postmeddelande inte får behandlas på annat sätt än att uppgifterna tas emot och därefter arkiveras eller gallras. I ett annat fall kan bestämmelsen innebära att personuppgifterna också får behandlas i sam- band med att framställan besvaras. Behandling av känsliga personuppgifter 10 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Uppgifter som avses i första stycket får också behand- las med stöd av 9 §. Uppgifter som beskriver en persons utseende ska utformas på ett objektivt sätt med respekt för människovärdet. Paragrafen anger i vilken utsträckning känsliga personuppgifter får be- handlas i polisens brottsbekämpande verksamhet. Frågan har behandlats i avsnitt 8. Enligt första stycket får personuppgifter inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackföre- ning, hälsa eller sexualliv. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med 5 § polisdatalagen (1998:622). Det är således inte tillåtet att föra register över eller på annat sätt göra anteckningar om enskilda enbart på den grunden att de utifrån ras, etniskt ursprung eller något annat i para- grafen angivet förhållande kan hänföras till en viss kategori av männi- skor. En uppgift om utseende utgör normalt inte en sådan personuppgift som avses i första stycket och den får alltså behandlas, med den begränsning som följer av tredje stycket. Om en sådan uppgift innefattar uppgift om ras eller etniskt ursprung, omfattas den dock av förbudet. Bestämmelsen i första stycket hindrar inte att uppgifter om en persons nationalitet behandlas, eftersom en sådan uppgift normalt inte ger upp- lysning om ras eller etniskt ursprung. Motsvarande bedömning har gjorts i förarbetena till lagen (2002:546) om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten (prop. 2001/02:144 s. 41). Uppgifter om att en viss person närmast kommer från en viss världsdel eller ett visst land faller också som regel utanför förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Uppgifter om att N.N. är spansk medbor- gare, född i eller inrest från omfattas alltså inte av för- budet. Skulle emellertid en sådan uppgift i det enskilda fallet t.ex. avslöja etniskt ursprung faller den in under förbudet i första stycket. Andra stycket innerhåller två undantag från huvudregeln, varav det ena motsvarar 5 § andra stycket polisdatalagen. För det första får uppgifter om en person som behandlas på annan grund kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Bestämmelsen innebär att om andra uppgifter om en person samlas in i samband med t.ex. en förundersökning får dessa kompletteras med uppgifter om religiös övertygelse eller etniskt ursprung om det är av avgörande betydelse för utredningen. Under utred- ning av ett sexualbrott kan det t.ex. vara befogat att anteckna uppgifter om någon av de misstänktas sexualliv. Med hänsyn till den restriktivitet som ligger i begreppet absolut nödvändigt måste dock behovet av att göra sådana kompletteringar prövas noga i det enskilda ärendet. Känsliga personuppgifter kan också förekomma i förundersökningar på grund av att någon under ett förhör har lämnat en sådan uppgift eller i en inlaga nämnt uppgiften. Det kan vara fråga om helt grundlösa påståenden. Eftersom polisen inte kan hindra någon från att yttra sig vare sig muntli- gen eller skriftligen kan känsliga personuppgifter på detta sätt komma att ingå i en förundersökning. Om det nedtecknade förhöret eller den in- komna handlingen ingår i förundersökningen omfattas behandlingen av den känsliga personuppgiften även i dessa fall av undantaget i andra stycket. För det andra får känsliga personuppgifter alltid behandlas i de fall som avses i 9 §, dvs. om det är nödvändigt för diarieföring eller, i fråga om uppgifter i en anmälan eller liknande, om det är nödvändigt för handlägg- Det innebär bl.a. att det är möjligt för polisen att ta emot och be- Prop. 2009/10:85 svara anmälningar och liknande skrifter som lämnas i elektronisk form även om dessa innehåller känsliga personuppgifter. Som framgår av kommentaren till 9 § är den behandling som omfattas av bestämmelsen begränsad. I tredje stycket föreskrivs att uppgifter som beskriver en persons utse- ende ska utformas på ett objektivt sätt med respekt för människovärdet. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att personers utseende beskrivs i ordalag som kan vara kränkande för individen. Exempel på signale- mentsbeteckningar som anses acceptabla finns bl.a. i föreskrifter och allmänna råd om fingeravtryck och fotografering (RPSFS 2000:16, FAP 4731). Som bestämmelserna i paragrafen har utformats är polisen alltid oför- hindrad att, exempelvis när den får ett tips från allmänheten om en per- son som kan misstänkas för brott, göra de anteckningar som är nödvän- diga för att underlätta identifieringen av personen, t.ex. anteckningar om fysiska kännetecken. Anteckningarna måste dock i enlighet med tredje stycket utformas på ett objektivt sätt. I anslutning till dessa anteck- ningar får även sådana känsliga personuppgifter som avses i första stycket antecknas, under förutsättning att det är absolut nödvändigt för det polisarbete som tipset bör föranleda. 11 § Tillgången till personuppgifter ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om tillgången till personuppgifter. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.6. I polisens brottsbekämpande verksamhet förekommer en betydande mängd uppgifter. Till stor del är dessa av integritetskänsligt slag och ska inte spridas till någon som inte är behörig att ta del av uppgifterna. I första stycket slås därför fast att tillgången till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet alltid ska begränsas till vad varje tjänste- man behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Bestämmelsen riktar sig inte bara till dem som är engagerade i polisens dagliga verk- samhet. Den måste också beaktas av dem som ansvarar för utformningen av nya datasystem liksom av dem som avgör vilken tillgång till person- uppgifter respektive tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina upp- gifter. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer har möjlighet att meddela närmare föreskrifter om förutsättningarna för tillgången till personuppgifter. Detaljbestämmelser kan således utformas så att tillgången till personupp- gifter begränsas till vad som är nödvändigt för verksamhetens bedri- vande. 12 § Personuppgifter får inte bevaras än vad som behövs för något eller några av de i lagen angivna ändamålen. I följande bestämmelser anges hur länge uppgifter som behandlas automatise- rat längst får bevaras: 1.13 § om uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, 2.3 kap. 913 §§ om uppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott som har gjorts gemensamt tillgängliga, 3.3 kap. 14 och 15 §§ om andra uppgifter som har gjorts gemensamt tillgäng- liga än som anges i 2, 4.4 kap. 7 § om uppgifter i register över DNA-profiler, 5.4 kap. 1416 §§ om uppgifter i fingeravtrycks- eller signalementsregister, 6.4 kap. 20 § om uppgifter i penningtvättsregister, och 7.4 kap. 22 § om uppgifter i det internationella registret. Regeringen meddelar föreskrifter om digital arkivering.