prop · GY0344 · 2010-12-21 00:00:00 — I promemorian angavs att det bör utredas i vilken utsträckning ersätt- ning enligt läkemedelsförsäkringen kan komma att utges för skador orsakade av läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusun- dantag och om, och i så fall på vilket sätt, tillverkare av dessa läkemedel bör vara delägare i . Någon sådan utredning kunde inte göras inom ramen för promemorian (Promemoria [Ds 2010:13] om ge- nomförande av bestämmelsen om sjukhusundantag, sid 70). Flera remissinstanser (, , läns landsting, Västra , Kom- muner och Landsting, och ) anser att oklarheten gällande försäkringsfrågan är otillfreds- ställande och anser att denna fråga bör skyndsamt utredas och klargöras. 2010/11:44 anför att det bör övervägas om patientskadelagen kan ändras så att den omfattar behandling med sjukhusundantagsläkemedel och ersättning därmed kan utgå för behandlingsskada. kan patienter som behandlas med läkemedel som omfattas av be- stämmelsen om sjukhusundantag under vissa förutsättningar få ersättning enligt patientskadelagen, skadeståndslagen och produktansvarslagen. I de fall tillverkarna är delägare i kan även läkemedelsför- säkringen vara tillämplig. Därutöver är det en fråga för de sjukhus som tillverkar läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag om de avser att bli delägare i och på vilket sätt det i så fall ska ske. Det är därvid av betydelse att se om dessa patienter kan komma att få någon ersättning av försäkringen. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen i denna fråga. Regeringens förslag: Läkemedelslagens krav på läkemedel och krav vid tillverkning av dessa läkemedel ska vara tillämpliga på läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: läns landsting ifrågasätter hur kravet på att läkemedel ska vara ändamålsenliga enligt 4 § läkemedelslagen (1992:859) kan uppfyllas såvitt avser läkemedel som omfattas av be- stämmelsen om sjukhusundantag. Övriga remissinstanser har inte haft någon erinran mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3.7 första stycket i Eu- ropaparlamentets och rådets direktiv /83/EG om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel ska läkemedel som omfattas av den bestämmelsen beredas i enlighet med särskilda kvalitetsnormer. I artikelns andra stycke anges att medlemsstaterna ska se till att nationella krav på bland annat särskilda säkerhetsnormer motsvarar de som gäller på gemenskapsnivå (numera unionsnivå) för läkemedel för avancerad terapi. När det gäller nämnda uttryck, särskilda kvalitetsnormer och särskilda säkerhetsnormer, i första och andra styckena av bestämmel- sen, så kan det noteras att i den engelska versionen av förordningen an- vänds orden specific quality standards för båda dessa uttryck. Med beaktande härav görs bedömningen att det även i andra stycket rätteligen bör står särskilda kvalitetsnormer och inte särskilda säkerhetsnormer. De kvalitetsnormer som bör uppfyllas omfattas även av begreppet god tillverkningssed. Enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1394/2007 ska kommissionen, efter att ha hört , utarbeta riktlinjer som följer principerna om god tillverkningssed och är specifika för läkemedel för avancerade terapi. Detta arbete pågår men är ännu inte slutfört. Några specifika kvalitetskrav för läkemedel för avan- cerad terapi finns således inte. I artikel 6 i förordning (EG) nr 1394/2007 anges att en medicinteknisk produkt eller en aktiv medicinteknisk produkt för implantation som ingår i ett kombinationsläkemedel för avancerad terapi ska uppfylla de väsent- liga krav som anges i bilaga 1 till direktiv /42/EEG respektive bilaga 1 till direktiv /385/EEG. Frågan om kraven enligt artikel 6 även ska tillämpas avseende läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjuk- husundantag tas upp i avsnitt 6.6. I 4 § första stycket läkemedelslagen anges att ett läkemedel ska vara av god kvalitet och vara ändamålsenligt. Ett läkemedel är ändamålsenligt om det är verksamt för sitt ändamål och vid normal användning inte har skadeverkningar som står i missförhållande till den avsedda effekten. läns landsting har ifrågasatt hur kravet på ändamålsenlighet i 4 § läkemedelslagen kan uppfyllas när det gäller specialläkemedel, dvs. att läkemedlet är verksamt för sitt ändamål och vid normal användning inte har skadeverkningar som står i missförhållande till den avsedda effekten. frågar hur detta ska uppfyllas för ett läkemedel där det inte finns kliniska data och begränsad pre-klinisk dokumentation. En bedömning om ändamålsenlighet kan inte bli bättre än vad kun- skapsunderlaget medger. En prövning av läkemedlet innebär sålunda en avvägning mellan de för- och nackdelar som är kända vid tillfället. En bedömning om ett läkemedel är ändamålsenligt får således göras även om den inte är underbygd på sedvanlig dokumentation. Således anser regeringen att 4 § läkemedelslagen ska vara tillämplig på läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. När det gäller tillverkning av läkemedel framgår det av 15 § första stycket att det med tillverkning avses framställning, förpackning eller ompackning av läkemedel eller mellanprodukt. I avsnitt 6.3 föreslås det att denna bestämmelse även bör tillämpas på läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. I 15 § andra stycket anges att till- verkning ska äga rum i ändamålsenliga lokaler och utföras med hjälp av ändamålsenlig utrustning. En sakkunnig med tillräcklig kompetens och tillräckligt inflytande ska se till att kraven på läkemedlens och mel- lanprodukternas kvalitet och säkerhet uppfylls. Dessa krav bör även gälla läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. I läkemedelslagen bör det således anges att bestämmelserna i 4 § första stycket och 15 § andra stycket läkemedelslagen bör vara tillämpliga på dessa produkter. I 7 kap. 3 § läkemedelsförordningen (2006:272) anges att när inspek- tion har företagits hos en tillverkare av läkemedel eller mellanprodukt, ska en rapport upprättas över inspektionen med uppgift om huruvida tillverkaren följer de principer och riktlinjer för god tillverkningssed som fastställts i gemenskapslagstiftningen och de övriga krav som gäller för verksamheten. Vidare ska ett intyg om god tillverkningssed utfärdas för tillverkaren om inspektionen leder till slutsatsen att tillverkaren följer de principer och riktlinjer för god tillverkningssed som fastställts i gemen- skapslagstiftningen. har meddelat föreskrifter om god tillverkningssed för läkemedel (LVFS 2004:6). Dessa föreskrifter är baserade på direktiv /94/EG om fastställande av principer och riktlinjer för god tillverk- ningssed i fråga om humanläkemedel och prövningsläkemedel för humant bruk. Eventuella kompletteringar som kan behövas göras avse- ende god tillverkningssed för läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag bör genomföras genom myndighetsföreskrifter. 2010/11:44 Stöd för sådan normgivning föreslås införas i 16 b § läkemedelslagen (se Ytterligare krav på kvalité bör kunna genomföras i de före- skrifter föreslås få meddela med stöd av 2 d § läke- medelslagen och läkemedelsförordningen (se avsnitt 6.10). 6.6Kvalitetsnormer avseende kombinationsläkemedel för avancerad terapi Regeringens förslag: Om ett läkemedel som omfattas av bestämmel- sen om sjukhusundantag innehåller en medicinteknisk produkt som definieras i lagen om medicintekniska produkter ska denna produkt uppfylla de väsentliga krav som anges i föreskrifter som meddelats med stöd av bemyndigande i samma lag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot promemorians för- Skälen för regeringens förslag: Av artikel 2 i och rådets förordning (EG) nr 1394/2007 om läkemedel för avancerad terapi och om ändring av direktiv /83/EG och förordning (EG) nr 726/2004 framgår att ett kombinationsläkemedel för avancerad terapi är ett läkemedel för avancerad terapi som har en eller flera medicintekniska produkter, eller en eller flera aktiva medicintekniska produkter för im- plantation, som ingår som en integrerad del av läkemedlet. Enligt defini- tionen ska även cell- eller vävnadsdelen i ett sådant kombinationsläke- medel innehålla viabla celler eller vävnader, eller så ska den innehålla icke-viabla celler eller vävnader som ska kunna ha en verkan på männi- skokroppen som kan anses primär i förhållanden till de medicintekniska produkternas verkan. I artikel 6 i förordning (EG) nr 1394/2007 anges att en medicinteknisk produkt eller en aktiv medicinteknisk produkt för implantation som ingår i ett kombinationsläkemedel för avancerad terapi ska uppfylla de väsent- liga kraven i bilaga 1 till direktiv /42/EEG om medicintekniska pro- dukter respektive bilaga 1 till direktiv /385/EEG om aktiva medicin- tekniska produkter för implantation. Som anges i punkt 6 i ingressen till förordning (EG) nr 1394/2007 bör läkemedel som omfattas av bestäm- melsen om sjukhusundantag inte omfattas av denna förordning, som det är viktigt at se till att tillämpliga unionsbestämmelser om bland annat kvalitet inte undergrävs. De krav som uppställs i artikel 6 avser kvalitet och bör således upprätthållas även för läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. Direktiv /42/EEG om medicintekniska produkter och direktiv /385/EEG om aktiva medicintekniska produkter för implantation genomfördes i svensk rätt genom lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. Ett tillägg i läkemedelslagen föreslås, varigenom det ska fram- går att om ett läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhus- undantag innehåller en eller flera medicintekniska produkter ska denna produkt uppfylla de väsentliga krav som anges i föreskrifter som med- delats med stöd av bemyndigande i 6 § lagen om medicintekniska pro- Prop. 2010/11:44 dukter. Artikel 7 i förordning (EG) nr 1394/2007 anger att ansökningar för godkännande av ett läkemedel för avancerad terapi som innehåller bland annat medicintekniska produkter ska innehålla en beskrivning av pro- duktens fysiska egenskaper och verkan samt en beskrivning av tillverk- ningsmetoden för produkten. Beskrivningarna ska göras i enlighet med bilaga I till och rådets direktiv /83/EG om upp- rättande av gemenskapsregler för humanläkemedel. Genom denna infor- mationsskyldighet ges myndigheter ökade möjligheter att bedöma kvali- tén på produkterna i fråga. Detta krav bör även gälla vid ansökan om tillverkningstillstånd för läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. Kravet bör lämpligen genomföras genom myndighets- föreskrifter. Stöd för sådan normgivning föreslås införas i 16 b § läke- medelslagen (1992:859) och i läkemedelsförordningen (2006:272) (se avsnitt 6.3). Regeringens bedömning: Kravet på spårbarhet i artikel 3.7 i direktiv /83/EG om upprättande av gemenskapsregler för humanläke- medel bedöms inte kräva någon ytterligare lagreglering. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det vore lämpligt att för tydlighetens skull införa en lagregel som anger att tillverkarens skyl- dighet att bevara uppgifter om spårbarhet kvarstår även om tillverk- ningstillståndet återkallas eller upphävs. i län och anser att bestämmelserna i lag (2008:286) och förordning (2008:414) om kvalitets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga vävnader och celler är mer relevanta än de bestämmelser som finns i läkemedelsförfattningarna. Övriga remissinstanser har inte haft någon erinran mot promemorians förslag. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 3.7 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /83/EG om upprättande av gemenskaps- regler för humanläkemedel ska medlemsstaterna se till att de nationella kraven på bland annat spårbarhet motsvarar de krav som gäller på ge- menskapsnivå (numera unionsnivå) för läkemedel för avancerad terapi enligt och rådets förordning (EG) nr 726/2004 av om inrättande av gemenskapsförfaranden för godkän- nande av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läke- medel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet. De krav på spårbarhet som uppställs avseende läkemedel för avancerad terapi återfinns i artikel 15 i förordning (EG) nr 1394/2007 om läkemedel för avancerad terapi och om ändring av direktiv /83/EG och förord- ning (EG) nr 726/2004. I artikel 15.1 anges att innehavaren av ett god- kännande för försäljning av ett läkemedel för avancerad terapi ska inrätta och upprätthålla ett system som säkerställer att den enskilda produkten och dess utgångs- och råmaterial, inklusive alla ämnen som kommer i kontakt med de vävnader eller celler som denna kan innehålla, kan spåras avseende ursprung, tillverkning, förpackning, lagring, transport och leverans till det sjukhus eller den institution eller privatklinik där pro- dukten används. Som framgår av artikel 3.7 i direktiv /83/EG, får de läkemedel som beskrivs där endast användas på sjukhus för att de ska omfattas av bestämmelsen. När det gäller tillverkning av läkemedel finns det genom Läkemedels- verkets föreskrifter om god tillverkningssed för läkemedel (LVFS 2004:6) krav på att alla steg i tillverkningsprocessen ska medge full spår- barhet. Det finns således redan bestämmelser i svensk rätt som rör spår- barhet och identifiering vid tillverkning av läkemedel. De krav som upp- ställs i artikel 15.1 i direktivet bör, såvitt avser läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag, regleras genom behörig myndig- hets föreskrifter. i län och Svenska Läkaresällska- pet anser att reglerna i lag (2008:286) och förordning (2008:414) om kvalitets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga vävnader och celler är mer lämpliga än dem som finns i läkemedelsförfattningarna. Detta på grund av att hantering och användning av läkemedel för avance- rad terapi enligt bestämmelsen om sjukhusundantag har stora likheter med hantering och användning av vävnader och celler för transplantation på människa. Regeringen anser dock att produkter som faller under lä- kemedelslagen även ska regleras inom detta rättsområde. I artikel 15.2 i förordning (EG) nr 1394/2007 anges att sjukhus, insti- tutionen eller privatpraktiken där läkemedel för avancerad terapi används ska inrätta och upprätthålla ett system för spårbarhet av patienter och produkter. Systemet ska innehålla tillräckligt detaljerade uppgifter för att varje produkt ska kunna kopplas till den patient som är mottagare, och vice versa. Som ovan nämnts, kommer läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag endast att användas på sjukhus. I patientdatalagen (2008:355) finns bestämmelser om skyldigheten att föra patientjournal. Lagen omfattar personuppgiftsbehandling i den individinriktade patient- vården inom hälso- och sjukvården. I 3 kap. 1 § patientdatalagen fastslås att vid vård av patienter ska det föras patientjournal. Av 3 kap. 6 § samma lag framgår att en patientjournal ska innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Om uppgifterna finns till- gängliga, ska en patientjournal innehålla uppgift om bland annat pati- entens identitet, väsentliga uppgifter om bakgrunden till vården, uppgif- ter om ställd diagnos och anledningen till mera betydande åtgärder samt väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder. De uppgifter som ett sjukhus ska spara för att möjliggöra ett system för spårbarhet enligt artikel 15.2 i förordning (EG) nr 1394/2007 bedöms vara sådana som enligt 3 kap. 6 § patientdatalagen ska finnas antecknade i en pati- entjournal. Eventuella kompletterande föreskrifter kan ges genom myn- dighetsföreskrifter av . Stöd för sådan normgivning finns bland annat i förordning (1985:796) med vissa bemyndiganden för Soci- alstyrelsen att meddela föreskrifter m.m. Angående kravet på att sjukhusen ska ha ett system för spårbarhet av patienter och produkter så har meddelat föreskrifter om ledningssystem i kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården (SOSFS 2005:12). I dessa föreskrifter anges att kvalitetssystem ska inne- Prop. 2010/11:44 hålla rutiner för hur alla åtgärder rörande en viss patient ska kunna identifieras och spåras i dokumentationen. Eventuella kompletteringar bör kunna genomföras genom myndighetsföreskrifter. Stöd för sådan normgivning finns bland annat i förordning (1985:796) med vissa be- myndiganden för att meddela föreskrifter m.m. Mänskliga vävnader och celler samt blodceller I artikel 15.3 i förordning (EG) nr 1394/2007 stadgas att om ett läkeme- del för avancerad terapi innehåller mänskliga vävnader eller celler ska innehavaren av godkännandet för försäljning, liksom även sjukhuset, institutionen eller privatkliniken där produkten används, se till att de spårbarhetssystem som inrättats i enlighet med artiklarna 15.1 och 15.2 kompletterar och uppfyller kraven i artiklarna 8 och 14 i direktiv /23/EG beträffande mänskliga vävnader och celler utom blodceller, och artiklarna 14 och 24 i direktiv /98/EG beträffande mänskliga blodceller. Om ett sjukhus tillverkar och använder ett läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag och detta läkemedel innehåller mänskliga vävnader och celler utom blodceller, och dessa vävnader eller celler är distribuerade till sjukhuset direkt från en vävnadsinrättning kan det nämnas att spårbarhetskravet rörande mänskliga vävnader och celler bör uppfyllas genom 21 § lagen om kvalitets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga vävnader och celler. I denna bestämmelse anges att den som har tillstånd att bedriva en vävnadsinrättning ska föra ett register med uppgifter om bland annat givare och mottagare av mänskliga vävnader och celler. I 21 a § samma lag anges att en organisa- tion med ansvar för användning på människa ska lämna uppgifter om mottagarens identitet till den vävnadsinrättning som har distribuerat väv- naderna eller cellerna. Begreppet en organisation med ansvar för an- vändning på människa definieras i 2 § samma lag som en vårdinrätt- ning, en avdelning på ett sjukhus eller en annan inrättning som använder mänskliga vävnader eller celler på människa. Att uppgiftsskyldigheten enligt 21 a § även omfattar en organisation med ansvar för användning på människor som använder läkemedel som består av eller innehåller mänskliga vävnader och celler framgår av förarbetena till lagen om kva- litets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga vävnader och celler (prop. 2008/09:36 s. 43). Om det är ett företag som tillverkar ett läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag och detta läkemedel innehåller mänskliga vävnader och celler (med undantag från blodceller), så ska den distribuerande vävnadsinrättningen se till att företaget lämnar uppgifter till vävnadsinrättningen bland annat om vävnadernas och cellernas iden- titet, identifikation av läkemedelsats för vilken vävnader och cellerna har använts och datum för användning eller kassation. Detta framgår av 4 kap. 14 § föreskrifter (LVFS 2008:12) om han- tering av mänskliga vävnader och celler avsedda för läkemedelstillverk- ning. Om ett företag i stället får mänskliga vävnader och celler från ett sjuk- hus som endast tillvaratar vävnader och celler utan att det sjukhuset har tillstånd att bedriva verksamhet som vävnadsinrättning krävs det att företaget har tillstånd att tillverka läkemedel och tillstånd att bedriva vävnadsinrättning. Det företag som bereder ett läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag bör även meddela det sjukhus som använder prepa- ratet från vilken vävnadsinrättning som de mänskliga vävnaderna eller cellerna kom från. Detta torde kunna regleras genom myndighetsföre- skrifter. Stöd för sådan normgivning finns i förordningen om kvalitets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga celler och vävnader. Sjukhusen som använder läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantaget kommer att spara information som är relevant för spårbarheten i patientens patientjournal i enlighet med 3 kap. 1 § patientdatalagen (2008:355). Gällande läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusun- dantag som innehåller mänskliga blodceller så ska den som bedriver blodverksamhet enligt 16 § lagen (2006:496) om blodsäkerhet föra register över blodverksamheten. Registret ska medge spårbarhet av bland annat givaren. Detta framgår även av 3 kap. 5 § före- skrifter (LVFS 2006:16) om blodverksamhet. Vidare ska det företag eller sjukhus som tillverkar dessa läkemedel och som har fått blod från en blodcentral säkerställa spårbarheten till tillverkad läkemedelsats genom att bevara vissa uppgifter enligt 3 kap. 6 § föreskrif- ter (LVFS 2006:16) om blodverksamhet. De uppgifter som ska sparas är bland annat identifikation av blodenhetens leverantör, identifikation av använd blodenhet, bekräftelse av slutdestination för de blodenheter som inte använts för det ursprungliga ändamålet och datum för användning eller avyttring av blodenhet. De sjukhus som använder läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantaget kommer även att spara information som är relevant för spårbarheten i patientens patientjournal i enlighet med 3 kap. 6 och 7 §§ patientdatalagen. Sammanfattningsvis görs bedömningen att det redan finns bestämmel- ser i svensk rätt som rör spårbarhet och det krävs inte några ytterligare bestämmelser i lag med anledning av artikel 15.3 i förordning (EG) nr 1394/2007. I artikel 15.4 anges det att innehavaren av godkännande för försäljning ska spara de uppgifter som anges i artikel 15.1 under efter produktens utgångsdatum, eller om kommissionen har ställt detta som villkor för godkännande för försäljning. Ett liknande krav bör ställas på den som tillverkar läkemedel som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag. Enligt 3 kap. 6 § föreskrifter (LVFS 2006:16) om blodverksamhet ska köparen av blodkomponenterna/tillverkaren säker- ställa att spårbarhet till tillverkad läkemedelssats uppfylls genom att vissa i paragrafen uppräknade uppgifter ska dokumenteras av köparen/till- verkaren och sparas . De uppgifter som ska sparas är bland annat identifikation av blodenhetens leverantör, identifikation av använd blodenhet och den läkemedelssats för vilken blodenheten använts. Even- tuella kompletteringar som kan behövas bör genomföras genom myndig- hetsföreskrifter. Stöd för sådan normgivning finns bland annat i läke- medelsförordningen (2006:272). När det gäller mänskliga vävnader och celler, förutom blodceller, så ska vävnadsinrättningen se till att läkemedelstillverkaren lämnar uppgif- ter till vävnadsinrättningen om bland annat vävnadernas och cellernas identitet och datum för användande eller kassation. Som ovan nämnts, regleras denna skyldighet i 4 kap. 14 § föreskrifter (LVFS 2008:12) om hantering av mänskliga vävnader och celler avsedda för läkemedelstillverkning. Enligt 4 kap. 15 § samma föreskrifter ska vävnadsinrättningen därefter bevara uppgifterna efter den slutliga användningen. Även de sjukhusundantagsläkemedel som inte innehåller mänskliga vävnader eller celler (inklusive blodceller), bör uppfylla de krav på bevarande som anges i artikel 15.4. Några sådana bestämmelser finns inte i svensk rätt. Bestämmelser med sådant innehåll bedöms dock kunna införas genom myndighetsföreskrifter. Stöd för sådan normgivning finns i läkemedelsförordningen. I detta sammanhang kan noteras att det sjukhus som använder läkeme- del som omfattas av bestämmelsen om sjukhusundantag kommer att bevara information, relevant för spårbarheten, i patientens patientjournal. En journalhandling ska, enligt 3 kap. 17 § patientdatalagen, bevaras efter det att den sista uppgiften fördes in i handlingen. Enligt 4 § patientdataförordningen (2008:360) får meddela föreskrifter om att vissa slags journalhandlingar ska bevaras än de som anges i 3 kap. 17 § första stycket patientdatalagen. Genom detta bemyndigande får föreskriva att uppgifter som var relevanta i anledning av användningen av sjukhus- undantagsläkemedel ska bevaras . Om tillverkaren går i konkurs eller tillverkningstillståndet återkallas