prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — De bedömningar som gjordes i fråga om behovet av särregler beträffande bankaktiebolagen vid bankreform kan i stor utsträckning följas för försäkringsaktiebolagens del. Det förhållandet att det efter bankaktiebolagsreformen har införts en ny aktiebolagslag föranleder inte något annat synsätt. I den utsträckning ABL innehåller ändringar i sak har de i det stora flertalet fall gjorts tillämpliga även på bankaktiebolagen, och några mera omfattande ändringar i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse har inte genomförts (se prop. 2005/06:25). I linje med vad som sagts om enhetliga bedömningar på bank- och försäkringsområdet bör som huvudregel gälla att också försäkringsaktiebolagen, om försäkringsspecifika förhållanden inte motiverar annat, ska tillämpa de nytillkomna reglerna i ABL (se avsnitt 5.4). För försäkringsaktiebolagen föreslås alltså att föreskrifterna för aktiebolag i allmänhet ska gälla. Det innebär först och främst att försäk- ringsaktiebolagen ska omfattas av allmänna associationsrättsliga bestäm- melser i ABL, om inte annat är särskilt föreskrivet. Det innebär emellertid också att det som i övrigt föreskrivs för aktiebolag, i andra 9 SFS 1998:1500, prop. 1997/98:166, bet. 1998/99:LU4, rskr. 1998/99:23. lagar och förordningar, blir tillämpligt även på försäkringsaktiebolagen, Prop. 2009/10:246 om inte annat särskilt föreskrivs. , och menar att den föreslagna förändringen bör föregås av en mer omfattande konsekvensutredning där försäkringsföretagens särart beaktas. Enligt regeringens bedömning ska bestämmelserna i bilda utgångspunkt för behovet av särreglering för försäkringsaktie- bolagen. På så sätt säkerställs att den allmänna aktiebolagsrättsliga utvecklingen följs och att även annan reglering som rör aktiebolag blir gällande för försäkringsaktiebolagen, om inte avvikelser krävs på grund av försäkringsspecifika förhållanden. För det fall de associationsrättsliga reglerna för försäkringsföretagen endast uppdateras som en följd av en allmän aktiebolagsrättslig utveckling anser vi att det saknas skäl att göra en särskild analys av konsekvenserna för försäkringsföretagen. Däremot kan det finnas anledning att analysera konsekvenserna av att en särbestämmelse tas bort eller en ny tillkommer. I många av dessa fall är det dock uppenbart att reformeringen inte har någon negativ påverkan på skyddet för försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade. En mer övergripande konsekvensanalys görs i avsnitt 12. Den nya aktiebolagslagen (2005:551), ABL, innebar i förhållande till aktiebolagslagen en språklig och systematisk modernisering (se prop. 2004/05:85). Bland de materiella förändringarna kan följande Bestämmelserna om bildande av aktiebolag gavs en ny utformning som bättre överensstämmer med hur bolagsbildning i praktiken går till. innebär att alla åtgärder för bolagsbildning kan genomföras i ett sammanhang, s.k. simultanbildning. Reglerna om akties nominella belopp slopades. I stället gäller numera att om aktiekapitalet är fördelat på flera aktier ska varje aktie representera en lika stor andel av aktiekapitalet (aktiens kvotvärde). aktier ges ut till ett belopp som överstiger kvotvärdet, ska överkursen liksom tidigare avsättas till en särskild fond (överkursfonden). fonden utgör numera fritt eget kapital i bolaget. Bestämmelserna om bolagsstämma har utformats för att underlätta för aktieägare som inte kan eller vill delta i bolagsstämman personligen att delta i de beslut som bolagsstämman fattar. Bland annat gäller ett nytt förfarande för fullmaktsröstning. Nytt är också att ändringar i sammansättningen av styrelsen samt beslut att utse eller entlediga den verkställande direktören får verkan tidigast från den tidpunkt då anmälan om registreringen kom in till var tidpunkten för beslutet det avgörande. Reglerna om ökning av aktiekapitalet har getts en annan systematik och lagteknisk utformning än i den tidigare lagen. I sak ligger emellertid reglerna nära det som gällt tidigare. Vissa nyheter har införts när det gäller teckningsoptioner och konvertibler. När det gäller bolagets upplåning är en viktig förändring att det numera är tillåtet med s.k. kapitalandelslån, lån där det belopp som bolaget ska betala tillbaka är beroende av utdelningen till aktieägarna eller av Prop. 2009/10:246 bolagets resultat eller finansiella ställning. Sådana lån var tidigare De särskilda bestämmelserna om vissa emissioner som riktas till ledande befattningshavare, anställda m.fl. som tidigare fanns i lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i aktiemarknadsbolag m.m. (den s.k. Leolagen) har införts i ett kapitel i ABL och gjorts tillämpliga på alla publika aktiebolag. Leolagen gäller numera endast försäkringsaktiebolag. Reglerna om på vilka sätt och i vilken omfattning tillgångar kan föras över från bolaget till aktieägare eller annan har i ABL samlats under begreppet "värdeöverföring". En värdeöverföring får inte ske med större belopp än att det finns täckning för det bundna egna kapitalet efter överföringen. När utrymmet för värdeöverföring bestäms ska det vidare göras en prövning av om den tänkta värdeöverföringen är försvarlig med hänsyn till de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet. Beslut om vinstutdelning ska, liksom tidigare, beslutas av bolagsstämman. I lagen klargörs att sådana beslut får fattas inte bara på årsstämman utan även på en extra bolagsstämma. I sådana fall får vinstutdelningen inte överstiga vad som återstår av bolagets fria egna kapital enligt den senaste årsredovisningen (s.k. efterutdelning). Genom ABL infördes vidare bolagsrättsliga regler om delning av aktiebolag. Genom dessa bestämmelser görs det möjligt att dela upp ett aktiebolag i två bolag eller avknoppa en del av ett aktiebolags förmögen- hetsmassa och göra det till ett nytt bolag eller foga in den avskilda förmögenhetsmassan i ett annat bolag. infördes också regler om ett nytt slag av privata aktiebolag i ABL aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning (prop. 2004/05:178, bet. 2005/06:LU4, rskr. 2005/06:32, SFS 2005:812,). från en årsstämma till nästa får vinstutdelning och annan värdeöverföring från sådana bolag inte överstiga ett belopp motsvarande räntan beräknad som statslåneräntan med tillägg av en procentenhet på det kapital som aktieägare har tillskjutit till bolaget som betalning för aktier. Den största förändringen sedan ABL trädde i kraft är ändringar till följd av genomförandet av EU:s direktiv om gräns- överskridande fusioner och arbetstagares medverkan vid sådana. Reglerna om gränsöverskridande fusion i ABL 2007/08:15, bet. 2007/08:CU4, 2007/08:121, SFS 2008:12). De innebär att flertalet av de bestämmelser som gäller för en fusion mellan svenska företag ska tillämpas även i fråga om en gränsöverskridande fusion. Därutöver infördes vissa sär- bestämmelser som vid en gränsöverskridande fusion ska tillämpas i stället för eller utöver övriga fusionsbestämmelser. De nya reglerna möjliggör för att, vid såväl inhemsk som utländsk fusion, under vissa förutsättningar få en fråga om tillstånd att verkställa en fusionsplan framskjuten. I avsnittet analyseras och redovisas behovet av associationsrättsliga särregler utifrån kapitelindelningen i aktiebolagslagen (2005:551), ABL. Varje delavsnitt inleds som regel med en kortfattad beskrivning av bestämmelserna i ett eller flera kapitel i ABL åtföljt av förekommande motsvarande regler i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL. De särregler som föreslås för försäkringsaktiebolagen ska gälla utöver eller i stället för bestämmelserna i . Det kan framhållas att det är svårt att dra en tydlig gräns mellan associationsrätt och näringsrätt. I den mån förslagen får återverkningar även på de näringsrättsliga reglerna redovisas motiven för dessa nedan. Beträffande bestämmelser i nuvarande FRL som överförts utan närmare överväganden till den nya lagen, se författnings- kommentaren. 6.3.1Inledande bestämmelser i om aktiekapital m.m. Regeringens förslag: Utöver de definitioner som anges i 1 kap. aktie- bolagslagen ska, även fortsättningsvis, begreppen intresseföretag, nära förbindelser, kvalificerat innehav, specialföretag och försäkring- sholdingföretag definieras i försäkringsrörelselagstiftningen. I övrigt införs inte några associationsrättsliga särregler i förhållande till 1 kap. aktiebolagslagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inga invändningar anser att en definition av försäkringsaktiebolag bör införas. anser att det bör införas en regel om att aktiekapitalet i ett försäkringsaktiebolag ska bestämmas med hänsyn till den planerade verksamhetens omfattning och art. Bakgrund: I 1 kap. ABL ges vissa inledande bestämmelser om aktie- Där anges till en början att ett aktiebolag är antingen privat eller publikt. Den grundläggande skillnaden mellan de olika kategorierna av aktiebolag är att det finns vissa begränsningar för ett privat aktiebolag eller en aktieägare i ett sådant bolag att försöka sprida aktier och vissa andra värdepapper. 1 kap. ABL innehåller vidare bestämmelser om aktiekapital och redovisningsvaluta. aktiekapital ska detta i ett privat aktiebolag uppgå till och i ett publikt aktiebolag till , eller motsvarande belopp i euro. Vidare framgår av 1 kap. ABL att aktieägarna som regel inte har något personligt betalningsansvar för aktiebolagets förpliktelser. Kapitlet innehåller vidare bestämmelser om vissa begrepp, bl.a. moder- bolag, dotterföretag och koncern. Av 1 kap. framgår också att aktie- bolagsrättsliga handlingar får undertecknas med elektronisk signatur. Inledande associationsrättsliga bestämmelser av motsvarande slag som de i 1 kap. ABL finns i 1 kap. 6, 9, 9 f, 11 och 12 §§ FRL. innehåller vidare grundläggande näringsrättsliga regler om försäkrings- rörelse, såsom regler om tillståndsplikt, samt lagfäster för försäkrings- rörelse viktiga principer såsom stabilitetsprincipen, genomlysnings- Prop. 2009/10:246 principen och standardprincipen. Skälen för regeringens förslag De inledande bestämmelserna i 1 kap. ABL stämmer i huvudsak överens med de som gäller för försäkringsaktiebolag. I 1 kap. 9 ac, e och h §§ FRL finns emellertid begreppen kvalificerat innehav, intresseföretag, nära förbindelser, försäkringsholdingföretag och specialföretag definierade, vilka saknar motsvarighet i ABL. Definitionerna är för- anledda av om ägarprövning, gruppbaserade regler, m.m. finns definierat i 1 kap. 5 § årsredo- visningslagen (1995:1554), vilken genom en hänvisning i 1 kap. 3 § lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag är tillämplig på försäkringsföretag. Det kan ifrågasättas om det är lämpligt att samma begrepp definieras i flera författningar. är emellertid till följd av av särskilt intresse för försäkringsföretagen, se nuvarande 7 a kap. FRL om försäkringsgrupper och 1 kap. 9 f § första stycket FRL om när någon uppträder som mellanman. Sistnämnda bestämmelse, som blir tillämplig när ett bolags status som moderbolag ska prövas, innehåller en avvikelse i förhållande till 1 kap 12 § ABL. Avvikelsen består i att bestämmelsen även ska tillämpas vid bestämmande om ett intresseföretagsförhållande föreligger. Eftersom bestämmelsen vilar på EU-rätt, måste avvikelsen i förhållande till allmän bolagsrätt i redovisningslagstiftningen behållas. Det behövs således definitioner av begreppen kvalificerat innehav, intresseföretag och nära förbindelser även i den nya lagen. Eftersom begreppen är tillämpliga på alla försäkringsföretag föreslås att defini- tionerna intas i de inledande bestämmelserna i den nya lagen. och Advokatfirman har förespråkat att det införs en definition av försäkringsaktiebolag, motsvarande den ordning som gäller för exempelvis bankaktiebolag (jfr 1 kap. 5 § LBF). Enligt regeringens bedömning skulle emellertid en definition av associationsformen försäkringsaktiebolag inte medföra någon egentlig nytta. I likhet med vad som gäller enligt FRL bör någon definition av den aktuella associationsformen därför inte finnas i den nya lagen. Ytterligare skillnader som föreligger mellan 1 kap. ABL och mot- svarande bestämmelser i behandlas i det följande. Några ytterligare särregler i förhållande till 1 kap. ABL föreslås emellertid inte. I 1 kap. 6 § FRL finns regler om aktieägarnas ansvar i försäkringsaktie- bolag, om privata och publika försäkringsaktiebolag, om aktiekapital och redovisningsavluta samt om akties nominella belopp. Till skillnad från motsvarande bestämmelser i innehåller 1 kap. 6 § FRL inte några föreskrifter om aktiekapitalets storlek i ett försäk- I stället för minsta aktiekapital gäller för försäkrings- aktiebolagen särskilda regler om att kapitalbasen när bolaget bildas ska Prop. 2009/10:246 uppgå till minst garantibeloppet (1 kap. 8 a § FRL). För direkt livförsäkringsrörelse och återförsäkringsrörelse uppgår garantibeloppet till och för direkt skadeförsäkringsrörelse till , beroende på försäkringsklass (se 7 kap. 26 och 27 §§ FRL). Vid utövandet av verksamheten ska kapitalbasen minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (stabilitetsprincipen). Kapitalbasen får dock aldrig vara mindre än garantibeloppet. Dessa krav, som vilar på EU:s försäkringsdirektiv, har ansetts innebära att de krav som ställs på försäkringsbolagen väl överstiger de som ställs på publika aktiebolag (se prop. 1994/95:70 s. 119 f.). Med hänvisning till att reglerna för försäkringsbolagen torde medföra att ABL:s krav på minsta aktiekapital för de olika bolagskategorierna alltid är uppfyllda, finns inte något som hindrar att den allmänna aktiebolagsrättens regler om ett minsta aktiekapital ska gälla även för försäkringsaktiebolagen. I banklagstiftningen finns en särregel om aktiekapitalets storlek. Ett bankaktiebolags aktiekapital ska enligt den regeln bestämmas med hänsyn till den planerade verksamhetens omfattning och art. En bestämmelse i FRL som motsvarade nämnda särregel i lagen (2004:329) om bank- och finansieringsrörelse upphävdes som obehövlig när infördes i FRL (se prop. 1992/93:257 s. 183). har dock framfört att det utifrån tillsynserfarenhet finns ett behov av en sådan bestämmelse. Enligt inspektionen är ett aktiekapital enligt miniminivån i ABL meningslöst eftersom det kan bestämmas utan hänsyn till verksamhetens omfattning. Reglerna om tvångslikvidation när en viss andel av aktiekapitalet är förbrukat får emellertid en mindre ändamålsenlig innebörd om aktiekapitalet kan bestämmas utan hänsyn till verksamhetens omfattning. Finans- inspektionen menar vidare att det som ingår i kapitalbasen och som inte är aktiekapital kan vara utdelningsbara medel och att det, trots att företagen i och för sig inte får dela ut dessa om de riskerar att inte klara solvenskravet, kan vara svårt att kontrollera att så ändå inte sker. Den reglering som regeringen föreslår har sin utgångspunkt i de EU- rättsliga kapitalkraven för försäkringsrörelse. Dessa kapitalkrav har bl.a. utgjort grund för utformningen av kraven på en minsta tillåten kapitalbas för försäkringsaktiebolag (1 kap. 8 a § FRL). Kraven på en viss kapitalbas och tillstånd för bedrivande av försäkringsrörelse får, tillsammans med de föreslagna bestämmelserna om tillsyn och ingripande från , enligt regeringens bedömning en samlad effekt som medför att de fördelar som skulle kunna följa av krav på ett högre aktiekapital framstår som begränsade. Mot denna bakgrund och eftersom nya solvenskrav kommer att ställas efter genomförandet av och rådets direktiv om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II-direktivet)10 finns det inte anledning att nu införa särskilda nationella kapitalkrav. 10 EUT L 335, 17.12.2009, s. 1155 (Celex 32009L0138). I 1 kap. 9 § sista stycket FRL finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva att FRL:s bestäm- melser, eller föreskrifter som meddelats med stöd av dem, om koncerner ska gälla helt eller delvis för en grupp av företag som inte utgör en koncern i FRL:s mening, men som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning, s.k. oäkta koncerner. Bestämmelsen tillkom och tog sikte på det då förekommande långtgående samarbetet mellan ömsesidiga försäkringsbolag, vilket tog sig uttryck i en gemensam administration och företagsledning samt nästan identiska styrelser. Inte något av bolagen kunde sägas ha ett bestämmande inflytande över de andra eller ha någon del i deras resultat. Eftersom bolagen ingick i samma företagsgrupp borde bestämmelserna om koncernerna efter särskilt förordnande få gälla. (Se prop. 1981/82:180 s. Bemyndigandet avsåg vid bestämmelsens tillkomst alltså inte Varken från tillsynsmyndigheten eller från branschhåll har det sagts att ett sådant bemyndigande skulle vara erforderligt beträffande försäkringsaktiebolagen. olika författningar (däribland ABL och årsredovisningslagen [1995:1554]) är vidare föremål för utredning (dir. 2007:78). definitionen i 1 kap. 11 § ABL bör därför gälla för försäkringsaktie- bolagen utan komplettering. Bildande av aktiebolag och bolagsordning Regeringens förslag: Utöver aktiebolagslagens bestämmelser om bildande av aktiebolag ska för försäkringsaktiebolagen gälla, även fortsättningsvis, att ett försäkringsaktiebolag inte får bildas om det senare kommer att ägas av personer som inte ägarprövats. Tillstånd att driva försäkringsrörelse ska kunna ges till redan Även i övrigt ska allmänna regler om bolags- bildning omfatta försäkringsaktiebolagen. Utöver aktiebolagslagens bestämmelser om innehållet i bolags- ordningen ska bolagsordningen i ett försäkringsaktiebolag, även fortsättningsvis, innehålla uppgift om huruvida rörelsen ska avse såväl direkt försäkring som mottagen återförsäkring och om bolaget ska driva försäkringsrörelse utanför EES. Ett livförsäkringsaktiebolags bolagsordning ska, även fortsätt- ningsvis, innehålla bestämmelser om vinstutdelning och förlust- Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: ställer sig positivt till förslaget att ett redan befintligt aktiebolag ska kunna omregistreras till ett försäkringsaktiebolag medan avstyrker förslaget att tillstånd att driva försäkringsrörelse ska kunna ges till redan bildade anser det vidare inte heller tillräckligt att en revisor lämnar ett yttrande över betalningen när det gäller användande av apportegendom vid bolagsbildningen och menar att kravet på inspektionens medgivande i dessa fall bör vara kvar. har inga invändningar mot att bestämmelserna i angående betalning med apportegendom tillämpas även för försäkringsaktiebolagen, men anser att dessa regler behöver anpassas och kopplas samman med bestämmelserna i om investeringar och bolagets placeringsriktlinjer för att tillse att apportegendomen kommer bolaget till nytta. Övriga remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: I 2 kap. ABL regleras frågor om bildande av aktiebolag, vilka åtgärder som ska vidtas vid bolagsbildningen och när bolaget ska anses bildat. Kapitlet innehåller bestämmelser om stiftare, stiftelse- urkunden, aktieteckning, betalning av aktierna och registrering av bolaget. finns endast ett förfarande för bolagsbildning, vilket bygger på förfarandet för s.k. simultanbildning. Förfarandet innefattar att stiftarna upprättar en stiftelseurkund som innehåller en bolagsordning, att en eller flera av stiftarna tecknar sig för samtliga aktier i stiftelse- urkunden och betalar dessa, att stiftelseurkunden därefter färdigställs och undertecknas samt att slutligen stiftarna anmäler bolaget för registrering hos . Om aktiekapitalet är fördelat på flera aktier representerar varje aktie en lika stor andel av aktiekapitalet (aktiens kvotvärde). Aktier får inte ges ut till ett belopp som understiger kvotvärdet. I 3 kap. ABL finns bestämmelser om bolagsordning. Bolagsordningen ska innehålla uppgift om bl.a. bolagets firma, ort där styrelsen ska ha sitt säte, föremålet för bolagets verksamhet, aktiekapitalets storlek, hur bolagsstämman ska sammankallas m.m. Bestämmelser om bildande av försäkringsaktiebolag och om bolagsordning finns i 2 kap. FRL. Enligt nuvarande ordning föregås alltid bildandet av att stiftarna ansöker om koncession och stadfästelse av bolagsordningen för det blivande försäkringsaktiebolaget. Det är alltså först när koncession har beviljats som den egentliga bolagsbildningen påbörjas. Denna ordning samt de regler som hänger samman med roll som tillsynsmyndighet har medfört vissa skillnader mellan 2 kap. FRL och motsvarande regler för allmänna aktiebolag. om bolagsordningens innehåll går utöver kraven för allmänna aktiebolag. Vidare finns avvikelser mellan FRL och ABL beträffande krav på att i bolagsordningen ange tiden för styrelse- ledamöterna och revisorernas uppdrag och vilka ärenden som ska förekomma på den ordinarie bolagsstämman m.m. Skälen för regeringens förslag Bestämmelserna om koncession och stadfästelse av bolagsordning samt om den därmed sammanhängande prövningen (2 kap. 3 § FRL), vilar i stor utsträckning på EU-rätt och föreslås utan sakliga ändringar överföras till den nya försäkringsrörelselagen. Terminologin på området bör dock moderniseras på så sätt att begreppet koncession ersätts med tillstånd och uttrycket stadfästelse med godkännande. I frågan om själva bolagsbildandet bör i likhet med vad som gäller för bankaktiebolag tillstånd att driva försäkringsrörelse kunna meddelas också ett existerande aktiebolag. Detta bör gälla även om bolaget tidigare drivit verksamhet. anser att det kan finnas latenta skadeståndskrav och gamla åtaganden i ett redan bildat aktiebolag som kan påverka bolaget i betydande utsträckning något som inte framgår i samband med tillståndsansökan. Inspektionen avstyrker därför förslaget i denna del. Risken för att en reglering med det föreslagna innehållet skulle kunna leda till att ett försäkringsaktiebolag får ekonomiska problem på grund av åtaganden från tidigare verksamhet bedöms emellertid vara liten. Den omfattande prövning som görs vid en tillståndsansökan torde närmast utesluta den risken (jfr prop. 1997/98:166 s. Ansökan om tillstånd att driva försäkringsrörelse bör alltså kunna göras dels, som , av stiftarna när bolagsordning har upprättats, dels efter det att aktiebolaget bildats. Som en följd av detta bör även den för försäkringsbolagen specifika bestämmelsen i 2 kap. 9 § FRL avseende ersättning till stiftare och andra upphävas. Även i övrigt bör allmänna regler om bolagsbildning omfatta försäkringsaktiebolagen. Således får bestämmelserna i om revisors yttrande vid betalning med apportegendom, i motsats till vad hävdat, anses tillräckliga också för försäkrings- aktiebolag. Det nuvarande kravet på inspektionens medgivande till betalning av sådant slag kan följaktligen slopas (2 kap. 2 § andra stycket FRL). har ansett att dessa regler behöver anpassas och kopplas samman med och bolagets placeringsriktlinjer för att tillse att apportegendomen verkligen kan tillföra bolaget nytta. har hävdat att revisorn normalt inte tar ställning till om apportegendomen är till nytta för försäkringsbolaget och inte heller vilken kvalitet egendomen har eller hur stor del av det egna kapitalet egendomen representerar. Skälet till regeln om medgivande vid betalning med apportegendom var att det kan vara svårt att fastställa det verkliga värdet för bolaget (se prop. 1994/94:70 s. 125). De aktuella bestämmelserna i innefattar emellertid att en revisor lämnar yttrande över egendomens tillförande, dess nytta för bolaget och att den inte tagits upp till högre värde än det verkliga värdet för bolaget. Detta ställningstagande torde normalt ge tillräcklig säkerhet i nu aktuella avseenden. Vid bedömningen av om en viss egendom uppfyller kravet på nytta är det naturligt att denna bland annat sker med beaktande av investeringsbestämmelser och eventuella interna placeringsriktlinjer.