prop · GX03231 · 2010-06-09 00:00:00 — Bestämmelsen är tillämplig hos alla de myndigheter som är direktanslutna till registret. Den är däremot inte tillämplig när en myndighet tar ut en uppgift från registret för att använda den i sin egen verksamhet. I ett sådant fall blir den sekretess som kan gälla i den verksamheten tillämplig. Exempel på uppgifter som kan omfattas av sekretess enligt 29 kap. 13 a § OSL är sammanställd information om handelsfartygs rutter, fiskefartygs rörelser och detaljerade uppgifter om last (se prop. 2008/09:152 s. 46). Eventuellt kan även vissa bestämmelserna i 18 kap. OSL bli tillämp- liga. Där har sekretessbestämmelser till skydd för främst intresset av att förebygga eller beivra brott samlats (jfr 2 kap. 2 § första stycket 4 TF). Enligt 17 kap. 8 § 5 och 7 OSL gäller sekretess för uppgift som lämnar eller kan bidra med upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs, och åtgärden avser bl.a. den civila sjöfarten (p. 5) eller hamnskydd (p. Uppgifter som kan sekretessbeläggas med stöd av den förstnämnda punkten är t.ex. information om beredskap vid otillåtet ombordgående, svagheter i fartygens utrustning och innehållet i vissa fraktförsändelser (prop. 2003/04:58 s. 10 och 12). Uppgifter som kan sekretessbeläggas med stöd av den sjunde punkten kan t.ex. finnas i hamnskyddsutred- ningar och hamnskyddsplaner (prop. 2005/06:212 s. 63). Även andra punkter i 18 kap. 8 § kan eventuellt bli aktuella, t.ex. punkten 3 (uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevak- ningsåtgärd avseende telekommunikation eller system för automatiserad behandling av information). Är nu gällande svensk sekretessreglering tillräcklig? Bestämmelsen i artikel 24 i övervakningsdirektivet slår inte fast vilken sekretess som ska gälla för de uppgifter som utbyts enligt direktivet utan överlämnar åt medlemsstaterna att i enlighet med gemenskapslag- stiftning eller nationell lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa sekretessen för de uppgifter som överlämnas till dem i enlig- het med detta direktiv. För att uppfylla direktivets krav behövs nöd- vändigt sekretesskydd både för uppgifter som kan komma att erhålla beträffande enskilda, såsom t.ex. rederier, men också beträffande andra medlemsstater, t.ex. uppgifter om planer för att ta emot fartyg för att bemöta det hot som fartyg i behov av assistans i vatten under deras jurisdiktion innebär samt uppgifter om uppbyggnad och drift av data- systemet SafeSeaNet. Som framgått ovan kan uppgifter om enskildas affärs- och driftsför- hållanden m.m. som överlämnas till enligt övervakningsdirek- tivet omfattas av sekretess hos Transportstyrelsen enligt 30 kap. 23 § OSL och vissa bestämmelser i offentlighets- och sekretessförordningen. Denna sekretess gäller emellertid när det gäller vissa av uppgifterna med ett rakt skaderekvisit, dvs. presumtionen är att uppgifterna är offentliga. Det kan således hända att uppgifter, som omfattas av t.ex. absolut sekretess i en annan stat, bedöms vara offentliga vid en sekretess- prövning enligt de svenska bestämmelserna. Den sekretess till skydd för enskilda som gäller hos Transportstyrelsen gäller inte heller på motsvarande sätt hos och . Vidare kan vissa av bestämmelserna i 18 kap. 8 § OSL bli tillämpliga på uppgifter som utbyts enligt direktivet, men dessa bestämmelser tar endast sikte på uppgifter som lämnar eller kan bidra med upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärder och har därmed ett begränsat tillämpningsområde. Bestämmelsen om utrikessekretess i 15 kap. 1 § OSL kan bli tillämplig på uppgifter som utbyts enligt direktiven, förutsatt att skaderekvisitet i den bestämmelsen är uppfyllt. Mot bakgrund av rättsfallet RÅ 2000 ref. 22 får det dock anses osäkert i vilken mån så skulle anses vara fallet. Mot den ovan tecknade bakgrunden finner regeringen i likhet med utredningen att nu gällande sekretessregler bara delvis kan anses täcka de krav på sekretess som följer av övervakningsdirektivet och ändrings- direktivet. Det finns därför behov av nya sekretessbestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringen vill i sammanhanget också beröra behovet av ändring i offentlighets- och sekretessförordningen. Med anledning av ett motsvarande internationellt samarbete avseende den civila luftfarten infördes en bestämmelse om sekretess i 17 kap. 6 § OSL. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess i en myndighets verksamhet som avser internationellt samarbete avseende tillsyn av civil luftfart för uppgift som lämnats av en annan stat eller en mellanfolklig organisation, om det kan antas att myndighetens arbete för en säkrare civil luftfart motverkas om uppgiften röjs. I förarbetena till den bestämmelsen behandlades det faktum att medlemsstaterna enligt de i det sammanhanget aktuella EG-direktiven och EG-förordningarna dels har en skyldighet att lämna uppgifter till varandra, dels har en skyldighet att vidta nödvändiga åtgärder enligt sin nationella lagstiftning för att säkerställa lämplig sekretess för den information som de mottar. I propositionen konstaterades att det förekom att andra medlemsstater inte lät ta del av uppgifter därför att inte kunde garantera ett tillräckligt sekretesskydd. Det anfördes att en bedömning från svensk sida att lämplig sekretess var ingen sekretess skulle kunna medföra att inte ansågs ha uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiven och förordningarna. Andra medlemsstater skulle kunna hävda att de i ett sådant läge inte heller har någon skyl- dighet att lämna uppgifter till . En annan följd skulle kunna bli att medlemsstaterna visserligen lämnar uppgifter till , men i mindre omfattning än de annars skulle ha gjort, och att informationsutbytet därmed riskerar att bli mindre omfattande och av sämre kvalitet än vad som annars skulle vara fallet. Om så skulle ske skulle effektiviteten minska inte bara i utan också i andra medlemsstaters flygsäker- hetsarbete och då skulle syftet med direktiven och förordningarna, dvs. att förbättra flygsäkerheten, motverkas. Mot denna bakgrund infördes sekretessbestämmelsen i 17 kap. 6 § OSL. En utgångspunkt vid utformandet av bestämmelsen var att sekretessen inte skulle göras abso- lut och att det inte skulle införas mer sekretess än vad som bedömdes nödvändigt för att ska kunna delta i det internationella sam- arbetet om flygsäkerhet på ett effektivt sätt. Vid en bedömning enligt bestämmelsen kan bl.a. vägas in vilket sekretesskydd uppgifterna har hos den stat som har lämnat uppgiften och vilken effekt ett offentliggörande av uppgiften skulle kunna antas ha på det framtida informationsutbytet (prop. 2006/07:110 s. 45 f.). Utredningen, som har framhållit att det sjösäkerhets- och sjötrafiköver- vakningssamarbete som övervakningsdirektivet och ändringsdirektivet reglerar bygger på ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna, har föreslagit att en motsvarande sekretessbestämmelse bör införas i 17 kap. OSL för uppgifter som avser internationellt samarbete avseende civil sjöövervakning och informationssystem för civil sjötrafik. Regeringen konstaterar att de krav som ställs i artikel 24 i ändringsdirektivet, i vart fall till ordalydelsen, skiljer sig något från de krav som ställs i de direktiv och förordningar som ligger till grund för 17 kap. 6 § OSL. Enligt de sistnämnda rättsakterna åligger det att säkerställa lämplig sekre- tess. I ändringsdirektivet krävs att ska säkerställa sekretessen för de uppgifter som överlämnas till i enlighet med direktiven. Det skulle således kunna hävdas att i detta sammanhang har en större skyldighet att beakta vilken sekretess uppgifterna har i den medlemsstat som har lämnat uppgifterna. Vid genomförandet av övervakningsdirektivet, som innehöll samma krav på sekretess, gjordes dock inga ändringar i den svenska sekretessregleringen. Ändrings- direktivet innebär emellertid utökade skyldigheter för medlemsstaterna och ett utökat informationsutbyte. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att det bör införas en ny sekretessbestämmelse, som möjlig- gör för de svenska myndigheterna att hemlighålla uppgifter som de får från andra stater i de fall de bedömer att ett utlämnande av uppgifterna skulle motverka myndighetens arbete för en säkrare civil sjöfart. På motsvarande sätt som vid tillämpning av 17 kap. 6 § OSL bör det bl.a. kunna vägas in vilket sekretesskydd uppgifterna har hos den stat som har lämnat uppgiften och vilken effekt ett offentliggörande av uppgiften skulle kunna antas ha på det framtida informationsutbytet. Transportstyrelsen har ansett att det är oklart vilka uppgifter som omfattas av den föreslagna sekretessbestämmelsen. Styrelsen har påtalat att utredningen i sin motivering till bestämmelsen har nämnt vissa uppgifter med beröring till direktivet men att det i den föreslagna lagtexten inte finns någon begränsning av det slaget. Styrelsen har därför ställt sig frågande inför uttrycket det internationella samarbetet och undrat om den föreslagna sekretessen även omfattar uppgifter från hamn- statskontrolldatabasen. I hamnstatskontrolldirektivet finns det inga bestämmelser om sekretess utan i stället vissa bestämmelser om offent- liggörande av uppgifter (artikel 26 och 27). Regeringen noterar att sekretessbestämmelsen i 17 kap. 6 § OSL rör internationellt samarbete avseende tillsyn av civil luftfart. Bakgrunden till det får antas vara att EU på det området ingått avtal med andra stater om tillämpning av bl.a. de direktiv och förordningar som ligger till grund för sekretessbestämmelsen (jfr prop. 2006/07:110 s. 45). Några mot- svarande avtal föreligger inte på nu aktuellt område. Övervaknings- direktivet och ändringsdirektivet innebär dock till viss del ett genom- förande för medlemsstaternas del av vissa internationella överens- kommelser, t.ex. den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss samt därtill hörande protokoll och ändringar. I dessa överenskommelser, som alltså även gäller i förhållande till andra stater än EU:s medlemsstater, förekommer det bestämmelser som innebär begränsning av möjligheten att lämna ut uppgifter. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att den nya sekretessbestämmelsen bör omfatta internationellt samarbete avseende civil sjötrafikövervakning och informationssystem för civil sjötrafik. Bestämmelsen bör dock som ovan nämnts förses med ett skaderekvisit, så att uppgifter inte hemlighålls utan Prop. 2009/10:231 att det finns tillräckliga skäl för det. Ytterligare en ny sekretessbestämmelse Utredningen har föreslagit att det som ett andra stycke i den föreslagna nya paragrafen i offentlighets- och sekretesslagen ska tas in ytterligare en ny sekretessbestämmelse med anledning av artikel 20a.3 fjärde stycket i ändringsdirektivet. Som nämnts tidigare ska enligt denna bestämmelse i direktivet den som mottar information dels om planer för att ta emot fartyg i behov av assistens, dels om genomförande av de förfaranden som fastställs i planerna, vara bunden av sekretess om medlemsstaterna begär det. Artikeln förutsätter således en sekretessreglering som är beroende av den utlämnande statens vilja. Som utredningen påpekat bygger OSL på motsatt utgångspunkt, näm- ligen att en myndighet ska göra en självständig sekretessprövning och att den som lämnat uppgifter till en myndighet i princip inte har något inflytande över resultatet av denna prövning. undantag från denna huvudregel. Ett sådant exempel finns i 29 kap. 13 § första stycket OSL. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess i ärende om utredning av ett fartygs sammanstötning med ett annat fartyg eller av tillbud till sådan händelse för uppgift som rör sammanstötningen eller tillbudet och som härrör från det fartyg som ärendet avser, om fartygets befälhavare eller redare begär det. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att sekretess ska gälla avseende planer för mottagande av fartyg i behov av assistans i den omfattning som anges i artikel 20a.3 fjärde stycket i övervaknings- direktivet, om en annan medlemsstat begär det. ningens bedömning att en bestämmelse med denna innebörd kan och bör införas, även om regeringen anser att bestämmelsen rent lagtekniskt bör utformas något annorlunda än vad utredningen har föreslagit. har kritiserat den föreslagna lagtexten eftersom den hänvisar till en viss artikel i övervakningsdirektivet och anser att lagtexten i stället bör utformas så att den blir begriplig enbart genom Regeringen delar denna uppfattning. anser vidare att det bör framgå direkt av lagtexten att bestämmelsen inte bara omfattar uppgifter om de aktuella planerna utan även uppgifter om genomförandet av sådana förfaranden som avses i planerna. Kammarrätten i anfört bör bestämmelsen även justeras språk- ligt för att stämma bättre överens med vedertaget språkbruk i offent- lighets- och sekretesslagen. I sammanhanget kan påpekas att på lämpligt sätt bör uppmärk- samma andra stater på att dessa måste begära att det ska gälla sekretess för att sekretessbestämmelsen ska bli tillämplig. De nya sekretessbestämmelsernas placering Utredningen har placerat de nya sekretessbestämmelserna i en ny paragraf i 17 kap. OSL, vilket kapitel har rubriken till skydd för myndigheters verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn. Som nämnts tidigare anser regeringen att alla uppgifter som ska utbytas Prop. 2009/10:231 enligt direktivet inte faller under begreppet tillsyn. utanför detta begrepp är t.ex. uppgifter om sjö- eller miljöräddning. har dock en folkrättslig skyldighet att hemlighålla uppgifter som utbyts mellan medlemsstaterna enligt direktivet i den utsträckning som anges i direktivet. Till den del uppgiftsutbytet inte kan anses falla under begreppet tillsyn i den mening som avses i tryckfrihetsförordningen och offentlighets- och sekretesslagen blir därför en annan sekretessgrund i tryckfrihetsförordningen aktuell, nämligen rikets förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation (2 kap. 2 § första stycket 1 TF). Bestämmelsen om utrikessekretess, som baserar sig på denna grund, har placerats i 15 kap. OSL, vilket kapitel har rubriken till skydd för rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellan- folkliga organisationer. Det finns dock ingenting som hindrar att sekretessbestämmelser som baserar sig på denna grund placeras även i andra kapitel i OSL. Som nämnts tidigare får merparten av de uppgifter som ska utbytas enligt direktivet anses avse tillsyn i den mening som avses i tryckfrihetsförordningen och offentlighets- och sekretesslagen. Regeringen anser därför att de nya sekretessbestämmelserna bör placeras i 17 kap. OSL. Regeringen anser dock att rubriken till kapitlet bör ändras till att lyda Sekretess till skydd främst för myndigheters verksamhet för inspektion, kontroll och annan tillsyn (jfr rubriken till 18 kap. OSL). Skälen för sekretess är i nu aktuella frågor lika starka som när det gäller utrikessekretessen (15 kap. 1 § OSL), varför den föreslagna sekretessen bör gälla som den sekretessen, dvs. Som framgått ovan kan uppgifter om enskildas affärs- och driftsför- hållanden m.m. som överlämnas till enligt övervakningsdirek- tivet omfattas av sekretess hos Transportstyrelsen enligt 30 kap. 23 § OSL, 9 § OSF och punkterna 17, 36 och 118 i bilagan till förordningen. Ett sekretesskydd motsvarande det som gäller hos Transportstyrelsen enligt punkten 17, såvitt avser civil sjöfart, och punkten 118, bör gälla även hos och eftersom även dessa myndigheter kan väntas lämna och motta uppgifter enligt direktivet. Ett sådant resultat kan uppnås genom ändring i bilagan till OSF och påkallar således ingen lagändring. En och samma uppgift kan omfattas av flera sekretessbestämmelser till skydd för samma eller olika intressen. Om så är fallet och en prövning i ett enskilt fall resulterar i att uppgiften ska lämnas ut enligt en eller flera bestämmelser som den är sekretessbelagd enligt en eller flera ska de senare bestämmelserna ha företräde, se 7 kap. 3 § OSL. Som nämnts ovan kan uppgifter om enskildas affärs- och driftsför- hållanden m.m. omfattas av sekretess hos Transportstyrelsen enligt 30 kap. 23 § OSL och vissa bestämmelser i offentlighets- och sekretess- förordningen. Regeringen har också gjort bedömningen att motsvarande sekretesskydd bör införas beträffande och Kustbevak- ningen genom en ändring i nämnda förordning. Sekretessen enligt 30 kap. 23 § första stycket 1 OSL gäller emellertid med ett rakt skade- rekvisit, dvs. presumtionen är att uppgifterna är offentliga. Det kan således hända att uppgifter om enskildas affärs- och driftsförhållanden, som omfattas av t.ex. absolut sekretess i den stat som gjort uppgifterna tillgängliga för de svenska myndigheterna enligt övervakningsdirektivet, vid en sekretessprövning enligt 30 kap. 23 § första stycket 1 bedöms vara offentliga. I ett sådant fall kan t.ex. den föreslagna sekretessbestäm- melsen till skydd för myndigheters arbete för en säkrare civil sjöfart bli tillämplig om skaderekvisitet i den bestämmelsen anses vara uppfyllt (jfr prop. 2006/07:110 s. 48). Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter Enligt 3 kap. 1 § OSL innebär sekretess ett förbud att röja uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär således såväl tystnadsplikt som handlingssekretess. Den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av 1 kap. 1 § TF och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) har som huvudregel företräde framför tystnadsplikten. Nämnda rätt har dock aldrig företräde framför handlingssekretessen (7 kap. 3 § första stycket 2 och 5 § TF och 5 kap. 1 § första stycket och 3 § 2 YGL). Det kan således vara tillåtet att t.ex. muntligen lämna en uppgift till en journalist eller att själv publicera uppgiften, men det är aldrig tillåtet att med stöd av rätten att meddela och offentliggöra uppgiften lämna den allmänna handling varav den sekretessbelagda uppgiften framgår till t.ex. en journalist eller t.ex. själv publicera denna handling. I ett antal fall har vidare även bestämmelser om tystnadsplikt företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. I dessa fall är således rätten att meddela och offentliggöra uppgifter helt inskränkt. Vissa av dessa situa- tioner är reglerade direkt i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets- grundlagen. Där anges vidare att det inte är tillåtet att med stöd av rätten att meddela och offentliggöra uppgifter uppsåtligen åsidosätta en tyst- nadsplikt i de fall som anges i en särskild lag. Den särskilda lag som av- ses är offentlighets- och sekretesslagen (13 kap. OSL, slutet av varje kapitel i lagens fjärdesjätte avdelningar samt lagens sjunde avdelning). En redogörelse för omständigheter som kan utgöra skäl för att in- skränka rätten att meddela och offentliggöra uppgifter finns i prop. 1979/80:2 Del A s. 111 f. Sådana skäl kan t.ex. vara att en uppgift lämnats i förtroende eller att en uppgift omfattas av absolut sekretess eller i viss utsträckning att en uppgift omfattas av sekretess med ett omvänt skaderekvisit. Som nämnts tidigare föreslår regeringen att två nya sekretessbestäm- melser ska placeras i en ny paragraf 17 kap. OSL. Den föreslagna sekretessbestämmelsen till skydd för myndigheters arbete för en säkrare civil sjöfart är, i likhet med övriga sekretessbestämmelser i 17 kap. OSL, Prop. 2009/10:231 försedd med ett s.k. rakt skaderekvisit. Ingen av de tystnadsplikter som följer av sekretessbestämmelser i 17 kap. inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Några särskilda skäl att göra en annan bedömning beträffande den nu förslagna bestämmelsen föreligger inte. Enligt den andra föreslagna sekretessbestämmelsen ska det gälla sekretess för uppgifter som lämnats av en medlemsstat och som rör planer för mottagande av fartyg i behov av assistans eller genomförande av förfaranden som avses i sådana planer, om en medlemsstat begär det. Om en sådan begäran görs, ska det inte göras någon skadeprövning om uppgiften begärs ut, utan uppgiften omfattas i en sådan situation av absolut sekretess. Regeringen anser därför att den tystnadsplikt som följer av sistnämnda sekretessbestämmelse bör ha företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. 7Ändringar med anledning av Lissabonfördraget Lissabonfördraget trädde i kraft . Genom fördraget har Europeiska gemenskapen ersatts av Europeiska unionen. Det nya fördraget innebär också att flera av institutionerna har bytt namn. Detta innebär att följdändringar måste göras i författningar som innehåller EU- begrepp eller namn på EU:s institutioner. Två av de lagar som föreslås ändras genom förslag i denna proposition innehåller bestämmelser som kräver en sådan följdändring, nämligen 7 kap. 7 § fartygssäkerhetslagen (2003:364) och 7 kap. 6 a § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. I dessa båda bestämmelser ändras Europeiska gemenskapen till Europeiska unionen. Lagrådet har anfört att sista meningen i 7 kap. 7 § fartygssäkerhets- lagen framstår som obehövlig eftersom normgivningsbemyndigandet i paragrafen innefattar en rätt att meddela föreskrifter om bl.a. vitesföre- lägganden. Enligt Lagrådet kan vitesbestämmelsen tas in i förordning utan att bemyndigandet eller lagen i övrigt behöver innehålla något härom. Regeringen håller med Lagrådet i vad det har anfört, men finner att möjligheten att förelägga vite i förevarande fall bör komma till uttryck i lag. Regeringen har därför inte följt Lagrådets förslag i denna del. Regeringens förslag: De förslag som avser genomförandet av över- vakningsdirektivet, samt de förslag som avser justeringar med anled- ning av ikraftträdandet av Lissabonfördraget, ska träda i kraft . De förslag som avser genomförandet av hamnstatskontrolldirektivet ska träda i kraft . Utredningens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Utredningen föreslog att de förslag som genomför hamnstatskontroll- direktivet skulle träda i kraft . Remissinstanserna: Framför inte några synpunkter. Skälen för regeringens förslag och rådets direktiv /17/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (övervakningsdirektivet) ska vara genomfört av medlemsstaterna . De förslag som lämnas för att genomföra över- vakningsdirektivet, dvs. 7 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen (2003:364) och 17 kap. 6 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), bör således träda i kraft detta datum. De lagar och andra författningar som genomför och rådets direktiv /16/EG om hamnstatskontroll (hamnstatskontroll- direktivet) ska enligt artikel 36.1 antas och offentliggöras , men tillämpas . Utredningen har föreslagit att förslagen ska träda i kraft . Eftersom de nya bestämmelserna enligt direktivet ska tillämpas först dagen därefter, , är det lämpligast att också låta bestämmelserna träda i kraft . Kravet i artikel 36.1 att anta och offentliggöra bestämmelserna kommer ändå att uppfyllas. De förslag som lämnas för att genomföra det direktivet, dvs. 5 kap. 9, 16 a och 22 §§ och 7 kap. 6 § fartygssäkerhetslagen, samt 6 kap. 3 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, bör således träda i kraft . Ändringar med anledning av Lissabonfördraget Lissabonfördraget har trätt i kraft. Förslagen till ändring i 7 kap. 7 § fartygssäkerhetslagen och 7 kap. 6 a § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg som bör därför träda i kraft så snart det är möjligt. Ovan har föreslagits att bestämmelserna som föreslås för att genomföra över- vakningsdirektivet ska träda i kraft . lämpligt att även de förslag som avser justeringar med anledning av Prop. 2009/10:231 Lissabonfördraget träder i kraft det datumet. Några övergångsbestämmelser behövs inte. 9 Läkarintyg för intendenturpersonal Innan en person kan få tillträde till en befattning ombord på ett fartyg ska personen genomgå det s.k. mönstringsförfarandet.