prop · GX03162 · 2010-03-23 00:00:00 — Det inbegriper bestäm- melsen i 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen om ett tjugofem- procentigt påslag i de fall som anges i 5 kap. 10 a § andra stycket fas- tighetsbildningslagen. Andra stycket är nytt. Det innehåller bestämmelser av övergångskarak- tär med anledning av de nya ersättningsbestämmelserna i expropriations- lagen. Ändringarna i den lagen nödvändiggör inte några ändringar i sak i anläggningslagen men däremot i fastighetsbildningslagen (se författ- ningskommentaren till förslaget om ändring i den lagen). Det nya stycket reglerar vad som övergångsvis ska gälla för det fall en ansökan om förrättning enligt anläggningslagen har gjorts före . I ett sådant fall ska de ersättningsbestämmelser i fastighetsbildningslagen och expropriationslagen som gällde vid utgången av tillämpas. Bestämmelser om ansökan om förrättning finns i 17 §. Av den paragra- fen framgår att en anläggningsfråga får tas upp utan ansökan om det vid en fastighetsreglering har förordnats att frågan ska prövas enligt an- läggningslagen. har möjlighet att enligt t.ex. 9 kap. 7 § fastighetsbildningslagen meddela ett sådant förordnande. Det är då dagen för förordnandet som är avgörande för övergångsbestäm- melsens tillämpning. Med förrättning avses anläggningsförrättningen. Även om en sakägare för talan om ersättning vid en särskild förrättning enligt 13 a §, är det alltså dagen för ansökan om den ursprungliga anlägg- ningsförrättningen som är avgörande för övergångsbestämmelsens tillämpning. Det nya stycket har motsvarande innebörd som punkten 4 i övergångs- bestämmelserna till förslaget till ändring i , se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8 och 9. Denna lag träder i kraft . Lagändringarna träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.8Förslaget till lag om ändring i bostadsförvaltnings- lagen (1977:792) Om en fastighet är ställd under tvångsförvaltning men förhållandena är sådana att en tillfredsställande förvaltning därvid inte kan uppnås, får kommunen lösa fastigheten. Talan om inlösen ska väckas vid fastighetsdomstolen. I fråga om in- lösen gäller i övrigt expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar, dock med undantag för 4 kap. 1 § andra stycket. Paragrafen reglerar förutsättningarna för inlösen av en fastighet som är ställd under tvångsförvaltning samt vilka ersättningsbestämmelser som ska gälla i ett sådant fall. I andra stycket har det tidigare undantaget såvitt avser tillämpningen av den s.k. influensregeln i 4 kap. 2 § expropriationslagen (1972:719) tagits bort (jfr Lagrådets yttrande i prop. 2003/04:135 s. 105). Vidare har bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtions- regeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av fastighetens marknadsvärde som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. Slutligen har det införts ett undantag som gäller 4 kap. 1 § andra styck- et expropriationslagen. I den bestämmelsen föreskrivs att ytterligare löse- skilling och intrångsersättning ska betalas av marknads- värdet respektive marknadsvärdeminskningen. Något tjugofemprocentigt påslag ska alltså inte göras vid inlösen enligt bostadsförvaltningslagen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 7 och 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättningen, om talan om inlösen har väckts före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska hän- visningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Punkten 2 första meningen innebär att de nya ersättningsbestämmel- serna gäller för ersättningen vid inlösen i de fall en talan om inlösen har Punkten 2 andra meningen är av samma slag som punkten 4 i över- gångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.9 Förslaget till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) I fråga om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut enligt 18 § första eller andra stycket gäller 25 kap. 6 § och 31 kap. 2 §, 4 § första stycket, 7 § första stycket första meningen, 8 § första meningen, 9, 12 och 13 §§, 15 § första stycket första meningen och andra stycket, 31 § tredje stycket samt 33 § . Det som sägs i dessa bestämmelser om miljödomstol ska i stället gälla fastighetsdomstol. Paragrafen innehåller regler om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut om avverkning i fjällnära skog. Hänvisningen till 31 kap. 32 § har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning vid inlösen (jfr hän- visningen i paragrafen till 31 kap. 8 § första meningen ) ska därmed betalas även för den del av fastighetens marknadsvärde som av- ser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. I de fall som ersättningsrätten uppkommer i enlighet med hänvisningen till 31 kap. 4 § första stycket utan att det blir fråga om inlösen avgränsas rätten till ersättning redan genom att beslutet ska ha inneburit att pågående markanvändning inom berörd del av en fastighet avsevärt ska ha försvårats. Det innebär att den skada som en fastighetsägare lider genom att inte ha möjlighet att utnyttja marken på ett annat sätt än tidigare, dvs. bortfall av förväntningar, inte är ersättningsgill (jfr prop. 1997/98:45, del 1, s. 550 samt prop. 1997/98:90 s. 251 och 355). I ett sådant fall påverkas alltså inte ersättningsbestämningen av att presum- tionsregeln har upphävts. Av hänvisningen till 31 kap. 2 § , som i sin tur hänvisar till expropriationslagen, följer att den nya bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen för marknadsvärdeminskningen bestäms. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättning med anledning av ett beslut som har meddelats före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska hänvisningarna i 19 § till 31 kap. samt hänvisningarna i 31 kap. till expropriationslagen (1972:719) avse dessa lagars lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Punkten 2 första meningen innebär att de nya ersättningsbestämmelser- na gäller för ersättningen, om det beslut som ersättningsanspråket grun- das på har meddelats efter . beträffande ersättning för inlösen. Det framgår av hänvisningen i 19 § till 31 kap. 8 § . Punkten 2 andra meningen är av samma slag som punkten 4 i över- gångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter Ägare till mark som tas i anspråk för bearbetning eller härmed samman- hängande verksamhet är berättigad att av koncessionshavaren få intrångs- ersättning och annan ersättning för skada. Samma rätt till ersättning har innehavare av nyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastighet som be- rörs av ianspråktagandet. Beträffande ersättningen gäller 4 kap. expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning för mark som tas i an- språk för bearbetning av torvfyndigheter. Bestämmelsen i andra stycket om tillämpningen av den s.k. presum- tionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska där- med betalas även för den del av markens eller rättighetens marknadsvär- de som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssät- tet. Av hänvisningen till 4 kap. expropriationslagen följer vidare att den nya bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. Påslaget ska betalas som ytterligare intrångsersättning. Övervägandena finns i avsnitt 8. I mål om inlösen enligt 28 § gäller, om inte annat är föreskrivet i denna lag, expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning vid inlösen av mark. Paragrafen har ändrats på samma sätt som 27 §, se författningskom- mentaren till den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättning med anledning av en bearbetningskoncession som har beviljats före ikraftträdandet, om talan om ersättning eller inlösen har väckts före . I ett sådant fall ska hänvisningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Punkten 2 första meningen innebär att äldre ersättningsbestämmelser under vissa förutsättningar gäller om ersättnings- eller inlösenrätten grundas på en bearbetningskoncession som har beviljats före ikraftträd- andet. Bestämmelser om att en bearbetningskoncession ska avgränsas och rum finns i 11 §. En förutsättning för att äldre ersättningsregler ska gälla är att en talan om ersättning eller inlösen har väckts före . Om någon talan inte har väckts , ska i stället de nya ersättningsbestämmelserna gälla. Punkten 2 andra meningen är av samma slag som punkten 4 i över- gångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.11Förslaget till lag om ändring i (1987:10) 6 kap. 39 § Vid bestämmande av ersättning i fall som avses i 17 eller 24 § ska 4 kap. expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Paragrafen anger hur ersättningen ska bestämmas i de fall som kom- munen får lösa mark eller annat utrymme som ska användas för allmän plats eller för enskilt bebyggande. Bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av markens eller utrymmets marknadsvärde som avser förvänt- ningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. Av hänvisningen till 4 kap. expropriationslagen följer att bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag i förekom- mande fall ska tillämpas när ersättningen bestäms. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 14 kap. Skyldighet att lösa mark och utge ersättning 14 kap. 9 § Vid bestämmande av ersättning i fall som avses i 18 §§ ska 4 kap. expropriationslagen (1972:719) tillämpas i den mån inte annat följer av 10 §. Paragrafen anger hur ersättning ska bestämmas vid kommunens inlösen av mark eller annat utrymme som ska användas för bl.a. allmänna platser samt vissa andra fall då ersättning ska betalas till fastighetsägaren, t.ex. vid beslut om bebyggelserestriktioner. Bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed som utgångs- punkt betalas även för den del av markens eller utrymmets marknadsvär- de som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssät- tet. Emellertid ligger en begränsning i detta avseende i att ersättningsrät- ten enligt 8 § andra stycket i vissa fall är beroende av att pågående mark- användning avsevärt ska ha försvårats. Se vidare om detta i författnings- kommentaren till förslaget om ändring i skogsvårdslagen (1979:429). Även av 10 § följer begränsningar i vissa fall av rätten till ersättning. Av hänvisningen till 4 kap. expropriationslagen följer att bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag i förekom- mande fall ska tillämpas när ersättningen bestäms. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 14 kap. 10 § Ersättning för minskning av fastighetens marknadsvärde i fall som avses i 3 §, 4 §, 5 § första stycket eller 8 § första stycket ska bestämmas som skillnaden mellan fastighetens marknadsvärde före och efter beslutet eller den åtgärd som avses i 4 §. Härvid ska bortses från förväntningar om ändring av markanvändningen. Vid bestämmande av ersättningen ska 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Ersättning för skada i fall som avses i 8 § första stycket 1 och 2 ska minskas med ett belopp som motsvarar vad som på grund av 8 § andra stycket ska tålas utan ersättning. Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om hur ersättning för minskning av marknadsvärdet ska bestämmas vid t.ex. beslut om bebyg- gelserestriktioner och i vissa andra fall. I första stycket har i förtydligande syfte lagts till en bestämmelse om det tjugofemprocentiga påslaget. Där anges att 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen (1972:719) ska tillämpas vid bestämmande av ersätt- ning. Enligt den bestämmelsen ska den som exproprierar såsom ytter- ligare intrångsersättning betala av marknadsvärdeminskning- en. Skillnaden mellan fastighetens marknadsvärde före och efter beslutet eller den åtgärd som avses i 4 § ska räknas fram, varvid det enligt före- varande paragrafs första stycke bortses från förväntningar om ändring av markanvändningen. Ett s.k. toleransavdrag görs i förekommande fall enligt andra stycket. Det framräknade beloppet höjs sedan med 25 pro- cent med stöd av nämnda bestämmelse i expropriationslagen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättning a) enligt 6 kap. 17 och 24 §§ samt 14 kap. 1 och 2 §§, om talan om in- lösen eller förvärv har väckts före ikraftträdandet, b) med anledning av ett sådant beslut som avses i 14 kap. 3, 5, 7 och 8 §§, om beslutet har meddelats före ikraftträdandet, och c) med anledning av en sådan åtgärd som avses i 14 kap. 4 och 6 §§, om åtgärden har utförts före ikraftträdandet. I de fall som avses i 2 ska hänvisningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter fortfarande gälla i vissa fall efter ikraftträdandet. Punkten 2 a innebär att äldre föreskrifter ska gälla för ersättningen vid inlösen enligt 6 kap. 17 och 24 §§ samt vid inlösen eller förvärv enligt 14 kap. 1 och 2 §§, om talan om inlösen eller förvärv har väckts före ikraftträdandet. Punkten 2 b tar sikte på de ersättningsfall i 14 kap. där rätten till ersätt- ning är avhängig av att ett beslut av ett visst slag har meddelats. Om ett sådant beslut har meddelats före ikraftträdandet, gäller äldre föreskrifter. Övergångsregeln tar, i förekommande fall, även sikte på ersättningen vid inlösen, se 14 kap. 5 § och 8 § tredje stycket. Punkten 2 c reglerar de ersättningsfall i 14 kap. där ersättningsrätten är avhängig av att åtgärder av olika slag har vidtagits. Äldre föreskrifter gäl- ler i de fall som en sådan åtgärd utförs före ikraftträdandet. Jfr även mot- svarande övergångsregel till 31 kap. 10 § . Punkten 3 är av samma slag som punkten 4 i övergångsbestämmelser- na till förslaget till ändring i , se författningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:11) om exploateringssamverkan Vid förrättningen ska bestämmas grunderna för fördelning av kostna- derna för exploateringssamverkan och de fördelar som vinns genom den- na. För detta ändamål ska andelstal fastställas för varje fastighet som in- går i exploateringssamfälligheten. Andelstalet för en fastighet ska bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn främst till arealen av den för exploatering tillgängliga mark av fastigheten som ingår i samverkansområdet. Om det bidrag en fastig- het lämnar genom tillskott i mark inte motsvarar vad fastigheten har att tillskjuta med tillämpning av andelstalet, ska skillnaden utjämnas i pen- gar. Därvid ska 4 kap. expropriationslagen (1972:719) tillämpas med un- dantag för 1 § andra stycket. Om en detaljplan har antagits efter det att exploateringsbeslutet enligt 13 § denna lag har vunnit laga kraft, ska hänsyn inte tas till den inverkan som planen kan ha haft på markens värde. För en fastighet inom samverkansområdet som saknar mark som är till- gänglig för exploatering, ska andelstal bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn främst till den nytta som fastigheten har av exploater- ingen. I fall då andelstal såväl för fastigheter med mark tillgänglig för exploatering som för fastigheter utan sådan mark ska tillämpas , ska de enligt andra stycket bestämda andelstalen i motsvarande mån jäm- kas. Paragrafen innehåller grunderna för fördelningen av en exploaterings- samverkans kostnader och fördelar. I andra stycket finns bestämmelser om utjämning i pengar för det fall det tillskott till exploateringen som en fastighet lämnar i form av mark inte motsvarar vad fastigheten har att tillskjuta med tillämpning av fastig- hetens andelstal. Utjämningen ska ske med tillämpning av 4 kap. expro- priationslagen (1972:719). Ett undantag gäller beträffande det tjugofem- procentiga påslaget enligt 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen. Något sådant påslag ska alltså inte ingå i beräkningen. Vidare har bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtions- regeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Vid utjämningen ska därmed ersättning be- talas även för den del av en fastighets marknadsvärde som avser för- väntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet (s.k. förvänt- ningsvärden). Om en detaljplan har antagits efter det att ett exploater- ingsbeslut enligt 13 § har vunnit laga kraft, gäller dock alltjämt att hän- syn inte ska tas till den inverkan som planen kan ha haft på markens vär- de. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. Om mark enligt 19 eller 20 § överförs till en annan fastighet eller till en samfällighet, ska ersättningen bestämmas med tillämpning av 4 kap. ex- propriationslagen (1972:719). Hänsyn ska dock inte tas till den inverkan som detaljplanen kan ha haft på markens värde. Om innehavaren av en rättighet som minskar en fastighets värde är be- rättigad till ersättning, ska det värde som tillgodoräknas fastighetens äga- re minskas med ett belopp som motsvarar den värdeminskning för fastig- heten som rättigheten har inneburit. Om det värde som ska tillgodoräknas fastighetens ägare inte kan minskas utan att skada uppkommer för inne- havare av fordran med bättre rätt, minskas i stället ersättningen till rättig- hetshavaren med motsvarande belopp. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning till ägare till fastighe- ter som inte ingår i exploateringssamfälligheten men likväl helt eller del- vis avstår sina fastigheter enligt 19 eller 20 §. Det tidigare andra stycket har upphävts. Det innehöll en bestämmelse om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropria- tionslagen (1972:719). Ändringen beror på att den paragrafen har upp- hävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av marknadsvärdet som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet (s.k. förväntningsvärden). Hänsyn ska dock inte tas till den inverkan som Prop. 2009/10:162 detaljplanen kan ha haft på markens värde. Av hänvisningen till 4 kap. expropriationslagen följer vidare att be- stämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. Andra stycket motsvarar det tidigare tredje stycket. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättningen, om ansökan om exploateringsförrättning har gjorts före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska hänvisningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Punkten 2 första meningen innebär att de nya ersättningsbestämmelser- na gäller om ansökan om exploateringsförrättning har gjorts efter . Punkten 2 andra meningen har motsvarande innebörd som punkten 4 i övergångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se för- fattningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.13Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. 3 kap. 13 § I fråga om ersättning eller inlösen enligt 10 eller 12 § andra stycket ska expropriationslagen (1972:719) tillämpas i den mån avvikande bestäm- melser inte meddelas i denna lag. Ersättning för minskning av fastighetens marknadsvärde i fall som avses i 10 § ska bestämmas som skillnaden mellan fastighetens mark- nadsvärde före och efter beslutet. Därvid ska bortses från förväntningar om ändring av markanvändningen. Vid bestämmande av ersättningen ska 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen tillämpas. Ersättning för skada enligt 10 § första stycket 1 ska minskas med ett belopp som motsvarar det som enligt samma punkt ska tålas utan ersätt- ning. Om staten begär det och det inte är uppenbart oskäligt, ska domstolen förordna att ersättning enligt 10 § första stycket ska betalas ut först när vissa åtgärder med byggnaden har utförts. Ogillas en talan om ersättning eller inlösen som har väckts av fastig- hetsägaren eller annan sakägare, kan domstolen förordna att fastighets- ägaren eller sakägaren ska bära sina egna kostnader, om han eller hon har inlett rättegången utan tillräckliga skäl. Har rättegången uppenbart inletts utan skälig grund, får domstolen dessutom förordna att fastighets- ägaren eller sakägaren ska ersätta staten dess rättegångskostnader. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning till följd av skyddsbe- stämmelser och förbud (se 10 §) samt till följd av bristfällig deposition (se 12 §). Första stycket är oförändrat. Av hänvisningen till 4 kap. expropria- tionslagen följer att den nya bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. I andra stycket finns en särskild bestämmelse om ersättning för minsk- ning av fastighetens marknadsvärde i fall som avses i 10 §. ska då bestämmas som skillnaden mellan fastighetens marknadsvärde före och efter beslutet. I stycket har gjorts samma ändring som i 14 kap. 10 § första stycket (1987:10). hänvisas till författningskommentaren till ändringen av den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättning med anledning av skyddsbestämmelser eller, i fall som avses i 3 kap. 10 § fjärde stycket, förbud som har meddelat före ikraftträdandet. 3.I de fall som avses i 2 ska hänvisningen till expropriationslagen (1972:719) avse den lagen i dess lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Övergångsbestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets Punkten 2 innebär att äldre ersättningsbestämmelser ska gälla om en länsstyrelse före har meddelat sådana skyddsbestäm- melser eller förbud som grundar en rätt till ersättning enligt 3 kap. 10 §. Det sagda gäller även ersättning vid inlösen enligt 3 kap. 10 § tredje stycket. Punkten 3 är av samma slag som punkten 4 i övergångsbestämmel- serna till förslaget till ändring i , se författningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.14Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45) 7 kap. 4 § I fråga om ersättning och löseskilling enligt 13 §§ gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriations- lagen (1972:719) i tillämpliga delar. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning och löseskilling enligt 13 §§ vid undersökning och bearbetning av . Bestämmelserna om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) har tagits bort.