prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Enligt 3 § UFL ska en understödsförening dock vara registrerad hos , och före registreringen kan föreningen enligt 9 § UFL inte förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. För att en understödsförening ska bli registrerad krävs enligt 10 § UFL att den i enlighet med lagen har antagit stadgar samt utsett styrelse och revisorer. Inom ramen för prövningen av registreringen av föreningen kan dock en indirekt form av tillståndsprövning anses ske genom de krav som ställs på innehållet i stadgarna. När nu regleringen av försäkringsföreningar ska anpassas till det som gäller för försäkringsbolag får det anses naturligt att införa ett uttryckligt krav på tillstånd för att få driva försäkringsrörelse även för föreningarna. Det torde även vara nödvändigt för att uppnå ett gott skydd för försäkringstagarna i en försäkringsförening. Samma krav bör således gälla som för försäkringsbolag. Försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag registreras i försäkringsregistret, vilket förs av . Understödsföreningarna har registrerats i ett särskilt register hos . Med hänsyn till att den verksamhet som drivs av försäkringsföreningar är av samma art som försäkringsbolagens är det mest naturligt att registrera alla försäkringsföretag i samma register, dvs. Registeransvaret för föreningarna bör därför flyttas över till . Förslaget stöds av och . Förslaget påverkar inte försäkringsföreningarnas organisa- tionsnummer. Regeringens förslag: Behovsprincipen avskaffas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: En understödsförening får enligt 4 § UFL registreras endast om den avsedda verksamheten är behövlig, den s.k. behovsprincipen. Detsamma gäller enligt 7 § andra stycket UFL när en understödsförening ändrar sin verksamhet så att den får en väsentligt ny inriktning eller kommer att omfatta en ny verksamhetsgren. Prövningen inför en registrering ska alltså inte endast vara inriktad på kvaliteten i verksamheten och frågan om vissa formella krav har uppfyllts, utan även på om det på den svenska försäkringsmarknaden finns behov av den planerade försäkringsföreningen. Behovsprincipen infördes för att understödsföreningarnas berättigande ifrågasattes. Ny- bildning skulle därför tillåtas endast om den planerade verksamheten kunde anses behövlig och anses fylla ett påtagligt försäkringsbehov för den bestämda grupp av människor som föreningen är avsedd för. Mot bakgrund av de utgångspunkter som föreslås i denna proposition bör behovsprincipen avskaffas. Det torde stå klart att behovsprincipen är en bidragande orsak till att försäkringsföreningarna haft en negativ ut- veckling. Lämpligheten i att den tillståndsgivande myndighetens ska ha till uppgift att bedöma vilket försäkringsbehov som kan finnas hos de tilltänkta medlemmarna i en försäkringsförening och om det redan finns någon försäkringsgivare som kan uppfylla detta behov, kan också starkt ifrågasättas. I sammanhanget måste också beaktas att en behovsprövning inte är tillåten för de föreningar som omfattas av EU:s försäkringsdirektiv. Enligt EU:s försäkringsdirektiv (artikel 8 i första skadeförsäkringsdirektivet i dess lydelse enligt artikel 6 i tredje skadeförsäkringsdirektivet samt artikel 6 i det konsoliderade livförsäk- ringsdirektivet) får en ansökan om tillstånd att driva försäkrings- verksamhet inte behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiska behov. Sammanfattningsvis bör således gälla att ett tillstånd att driva försäkringsrörelse i en försäkringsförening ska beviljas förutsatt att de formella och kvalitativa kraven är uppfyllda. 9.2.3Förbudet mot affärsmässig försäkringsverksamhet Regeringens förslag: Förbudet mot affärsmässig försäkringsrörelse tas bort. Det ska inte heller finnas någon begränsning av försäkringsbelopp för kapitalförsäkringar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Ändamålet för en understödsförening är enligt 1 § UFL att, utan affärsmässigt drivande av försäkringsrörelse, meddela annan personförsäkring än arbetslöshetsförsäkring, till en krets personer med sådan intressegemenskap att en samverkan även inom personförsäkring är naturlig. Syftet har alltså varit att inom en sluten krets av medlemmar ge bistånd åt dem som drabbas av sjukdom eller invaliditet, som gått i pension eller vars familjeförsörjare har avlidit. Föreningarnas sociala och ideella karaktär har inte ansetts förenlig med en affärsmässigt driven försäkringsrörelse. I förbudet mot affärsmässig försäkringsrörelse har främst lagts att föreningarna inte i någon Prop. 2009/10:246 nämnvärd omfattning aktivt får försöka skaffa nya försäkringar. dock även ansetts att omfattningen av rörelsen har betydelse eftersom verksamheten tenderar att bli mer affärsmässig allt eftersom föreningen växer. Förbudet måste numera anses föråldrat. Förbudet har vidare lett till svårigheter för försäkringsföreningar att få tillräckliga stordriftsfördelar och därför medfört onödigt dyra försäkringar för medlemmarna. Både den offentliga utbyggnaden av de sociala trygghetssystemen och utvecklingen inom den affärsmässiga försäkringsrörelsen i försäkrings- bolagen, har också inverkat på verksamhetsbetingelserna för försäkrings- föreningarna. Som framgått ska utgångspunkten för regleringen av försäkringsföretag vara att den ska vara neutral i förhållande till vilken associationsform som verksamheten drivs i. Förbudet mot att driva försäkringsrörelsen affärsmässigt ska således inte längre gälla för försäkringsföreningarna. Att förbudet föreslås utmönstras innebär inte, att möjligheten att meddela försäkringar utan att bedriva affärsmässig försäkringsrörelse stängs, utan en förening kan själv reglera detta i stadgarna. I likhet med andra kooperativt drivna verksamheter, torde också den affärsmässigt drivna rörelsen vara underordnad det medlemsinriktade syftet. I den pågående översynen av lagen om ekonomiska föreningar (se avsnitt 4.2.2) ska utredaren överväga om det kooperativa kravet i föreningslagen bör lättas upp eller göras mer flexibelt. Det finns därför anledning att närmare gå in på denna fråga i kommande lagstiftningsarbeten. Som ett utflöde av förbudet mot att driva affärsmässig rörelse finns i 6 § UFL en begränsning av hur stora belopp en kapitalförsäkring får omfatta. Om inte medger annat får en sådan försäkring högst avse ett basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. I linje med det som sagts bör inte heller begränsningen av försäkringsbeloppen för kapitalförsäkringar behållas. Det är inte heller förenligt med regeringens utgångspunkter för en modern lagstiftning att i en sådan detaljfråga reglera avtalsinnehåll. Förslagen innebär att understödsföreningarna får driva samma verksamhet som försäkringsbolagen. En rimlig konsekvens av detta är att beskattningen är densamma för dessa försäkringsgivare. Försäkrings- bolagen beskattas dels enligt 39 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), dels enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. Även understödsföreningar som driver till livförsäkrings hänförlig verksamhet är skattskyliga till avkastningsskatt. Därutöver är dock understödsföreningar enligt 7 kap. 19 § inkomstskattelagen endast skattskyldiga för inkomst på grund av innehav av sådan fastighet som inte förvaltas i livförsäkringsverksamhet. I promemoria Nya skatteregler för försäkringsföretag (Fi2009/7899) föreslås att försäkringsföreningar beskattas på samma sätt som övriga försäkringsföretag. Promemorian har remissbehandlats och är under fortsatt beredning i . 9.2.4Försäkringsföreningar får driva all form av direkt försäkringsrörelse Regeringens förslag: Försäkringsföreningarna får driva all form av direkt försäkringsrörelse. Försäkringsföreningar ska även få teckna mottagen återförsäkring. Separationskrav ska gälla för livförsäkring och skadeförsäkring respektive för tjänstepensionsverksamhet och övrig livförsäkring. Regeringens bedömning: Försäkringsföreningarna omfattas inte av rätten att uteslutande driva återförsäkringsrörelse enligt återförsäk- ringsdirektivet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Bakgrund: I EU:s försäkringsdirektiv delas försäkringsverksamhet upp i skadeförsäkring och livförsäkring. För skadeförsäkring finns 18 klasser (2 kap. 3 a § FRL) och för livförsäkring finns 4 klasser (2 kap. 3 b § FRL). Livförsäkring och skadeförsäkring får enligt försäkrings- direktiven inte drivas i samma företag, vilket för försäkringsbolagen framgår av 1 kap. 3 § andra och tredje styckena FRL. Av bestämmelsen framgår vidare två undantag från denna s.k. separationsprincip, dels för sjuk- och olycksfallsförsäkring (skadeförsäkringsklass 1 och 2) som trots att det är skadeförsäkring får drivas i samma företag som livförsäkring, dels för företag som drev både livförsäkringsrörelse och skade- försäkringsrörelse före . Direkt försäkringsrörelse får vidare förenas med rörelse avseende återförsäkring av en eller flera av dessa skade- eller livförsäkringsklasser. Ett annat separationskrav gäller enligt 1 kap. 3 a § FRL som en följd av genomförandet i svensk rätt av tjänste- pensionsdirektivet. Ett försäkringsbolags tillgångar som motsvarar dess åtaganden inom tjänstepensionsförsäkringar ska hållas åtskilda från förvaltningen av bolagets övriga tillgångar. Det gäller även ett krav på separation av de försäkringstekniska avsättningar som motsvarar åtaganden för tjänstepensionsförsäkringar. Enligt försäkringsdirektivens indelning av försäkringsverksamhet driver understödsföreningarna livförsäkringsverksamhet inom livförsäk- ringsklasserna I (livförsäkring) och IV (lång sjuk- och olycksfalls- försäkring) samt skadeförsäkringsverksamhet inom skadeförsäk- ringsklasserna 1 (olycksfall) och 2 (sjukdom). Vidare gäller enligt 7 § tredje stycket UFL att om föreningen driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring får den inte driva någon annan verksamhet, om den inte är föranledd av verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring. Inom ramen för den verksamhet som en understödsförening får driva enligt 1 § UFL kan föreningarna enligt gällande rätt inte driva indirekt försäkringsrörelse (motta återförsäkring). Skälen för regeringens förslag: Understödsföreningarnas verksamhet är till följd av bestämmelser enligt lag inriktad på personförsäkring genom att lämna sjukhjälp, begravningshjälp, pension eller liknande understöd åt medlemmarna eller deras anhöriga. Likadant synes förhållandena vara i jämförbara länder. Det kan emellertid ifrågasättas om företagsformen ska styra vilka slag av försäkringar eller på vilka marknader försäkringar får meddelas . Vidare har den offentliga utbyggnaden av de sociala trygghetssystemen och utvecklingen inom den affärsmässiga försäkringsrörelsen i försäkringsbolagen, haft en negativ inverkan på verksamhetsbetingelserna för understödsföreningarna. Enligt regeringen är det rimligt att en utvidgning inom livförsäkring tillåts. Försäkringsföreningar får enligt gällande rätt inte meddela fondförsäkring, dvs. försäkring som är anknuten till fonder. En sådan försäkring innebär att inbetalda placeras i andelar i den eller de fonder som försäkringstagaren väljer och värdet på försäkringen är beroende av värdet av dessa fondandelar. För att göra det möjligt för försäkringsföreningar att meddela fondförsäkring föreslås att de för försäkringsbolagen tillämpliga reglerna om fondförsäkring även ska gälla för försäkringsföreningar. Eftersom fondförsäkring är en livförsäkring (livförsäkringsklass III), och därmed även en personförsäkring, medger förslaget att pensionskassorna utvidgar sin verksamhet till att även meddela fondförsäkring. Vidare får tjänstepensionskassorna enligt gällande rätt inte driva annan verksamhet, om den inte är föranledd av tjänstepensionsverksamheten. Denna begränsning har sin grund i artikel 7 första stycket tjänste- pensionsdirektivet (se prop. 2004/05:165 s. 231) och är en konsekvens av att tjänstepensionsdirektivet tillkom i syfte att reglera den rest av finansiella institut som agerar på tjänstepensionsmarknaden och som inte omfattades av gemenskapsregler. Enligt regeringens mening är det rimligt att öppna upp för tjänstepensionskassorna att erbjuda privat livförsäkring som inte grundas på ett anställningsförhållande. Liksom för försäkringsbolagen ska då följa ett krav på separation av tillgångar och avsättningar som avser tjänstepensionsverksamheten. Frågan om det ska vara fortsatt möjligt att driva verksamhet som lyder direkt under tjänstepensionsdirektivet kommer, som framgår i avsnitt 5.3.2, att vara föremål för fortsatta överväganden inom ramen för genomfarandet av Solvens II-direktivet i nationell rätt. Nästa fråga är om försäkringsföreningar ska kunna driva även annan form av skadeförsäkring än sjuk- och olyckfallsförsäkring. En sådan utvidgning av verksamheten skulle innebära ett stort avsteg ifrån den nuvarande ordningen. Det skulle bl.a. innebära att en tidigare avsiktlig gränsdragning gentemot försäkringsbolagen tas bort. Några starka skäl till att inte tillåta att skadeförsäkring drivs i föreningsformen har inte framkommit. Vidare torde en förutsättning för att göra föreningsformen till ett likvärdigt alternativ till de övriga associationsformerna vara att verksamheten inte begränsas på det sätt som görs . Någon motsvarande begränsning finns inte heller i fråga om den verksamhet som får drivas i ett europakooperativ som driver försäkringsrörelse. Harmoniseringssträvanden inom EU beträffande regleringen av försäkringsföretagen talar således för att tillåta försäkringsföreningarna att driva olika former av skadeförsäkring. Även ur konkurrenssynpunkt bör reglerna för försäkringsföreningar vara neutrala i förhållande till gällande regelsystem för andra associa- tionsformer på försäkringsmarknaden. ska inom ramen för den tillståndsprövning som föreslås för försäkringsföreningar tillse att en försäkringsförening har tillräcklig finansiell styrka för att Prop. 2009/10:246 driva den planerade rörelsen. Därmed kan även försäkringstagarnas Mot den angivna bakgrunden föreslås att försäkringsföreningars verksamhet ska få utvidgas till att omfatta all form av skadeförsäkring. Skadeförsäkring kan dock endast drivas under beaktande av EU:s separationsprincip. Denna princip hindrar således befintliga föreningar som inte är sjukkassor, från en utvidgning inom skadeförsäkring. En annan fråga rör möjligheten för en förening att driva såväl direkt försäkring som mottagen återförsäkring. I ett företag som driver försäk- ringsverksamhet finns ett antal risker som måste tas i beaktande. Ett vanligt sätt att hantera risker i ett direktförsäkringsbolag är att i sin tur försäkra riskerna via återförsäkring. Återförsäkring medför att försäkringsföretaget kan ta sig an större åtaganden. kan vända sig till rena återförsäkringsbolag som ute- slutande driver återförsäkringsverksamhet, men det är också vanligt att återförsäkring sker genom att direktförsäkringsföretag byter försäkrings- risker med varandra. Genom att tillåta att försäkringsföreningar avger och mottar återförsäkring skapas möjlighet till riskspridning mellan föreningarna och mellan företagsformerna. Det föreslås således att även försäkringsföreningar ska få teckna mottagen återförsäkring. Styrelsen i en försäkringsförening bör, i enlighet med allmänna råd FFFS 2000:5 om teckningsrisker och återförsäkringsrisker i försäkringsbolag, fastställa riktlinjer som omfattar såväl direkt försäkring som mottagen återförsäkring och som syftar till en tillfredställande riskspridning och en i övrigt lämplig sammansättning av försäkrings- beståndet med hänsyn till föreningens solvens. Skälen för regeringens bedömning: trädde nya bestämmelser i kraft i FRL som genomför och rådets direktiv /68/EG om återförsäkring. Återförsäkringsdirektivet reglerar rätten att starta och driva självständig återförsäkringsverksamhet, utövad av försäkringsföretag som uteslutande driver återförsäkrings- verksamhet och som är etablerade i en medlemsstat eller som önskar etablera sig där. Enligt återförsäkringsdirektivets bilaga 1 ska ett svenskt företag som ansöker om tillstånd för att uteslutande driva återförsäkringsrörelse anta någon av företagsformerna försäkrings- aktiebolag eller ömsesidigt försäkringsbolag. I 1 kap. 3 b § andra stycket FRL framgår därför att med ett återförsäkringsföretag avses i svensk rätt ett försäkringsaktiebolag eller ett ömsesidigt försäkringsbolag som har tillstånd endast för rörelse som avser återförsäkring. Härtill kommer att ett återförsäkringsbolag kan anta den särskilda aktiebolagsformen europabolag. Ett tillstånd att uteslutande driva återförsäkrings- verksamhet kan således inte ges en försäkringsförening, med mindre än att återförsäkringsdirektivets bilaga 1 ändras. 9.3.1Grundläggande bestämmelser om försäkringsrörelsen Regeringens förslag: För försäkringsföreningar införs de lagfästa principerna om stabilitet, genomlysning och god försäkringsstandard som gäller för försäkringsbolag. Skälighetsprincipen ska dock alltjämt gälla för försäkringsavtal som har meddelats på grundval av den principen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Ett krav för registrering av en understödsförening är enligt 4 § UFL att den avsedda verksamheten är ägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet. andra stycket UFL gäller samma krav vid en ändring av verksamhetens Lagstiftningen för understödsföreningar vilar på de s.k. soliditets- och skälighetsprinciperna (se 11 § UFL). föreningen alltid ska kunna fullgöra sina försäkringsutfästelser mot sina Enligt skälighetsprincipen ska medlemmarnas försäkrings- avgifter vara skäligt avvägda i förhållande till de förmåner som försäk- Således ska de föreskrifter som ska tas in i stadgarna om bl.a. avgifter och grunder för fondbildning vara utformade så att de ger ett betryggande skydd för medlemmarna och andra förmånsberättigade samt att kostnader och villkor för försäkringstagarna är skäliga. Motsvarande krav har tidigare gällt även för försäkringsbolag. på att verksamheten ska vara ägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet ändrades 1994 så att det endast tog sikte på det enskilda försäkringsbolaget och inte försäkrings- väsendet i allmänhet. I den senaste större försäkringsrörelsereformen för försäkringsbolag, som genomfördes (se prop. 1998/99:87), togs även kravet på sund försäkringsverksamhet bort. soliditetsprincipen och skälighetsprincipen, även om den sistnämnda har fått fortsatt giltighet för försäkringsavtal som har ingåtts . allmänna krav som bör tillgodoses genom särreglering av försäkrings- rörelse slogs fast i en bestämmelse av portalkaraktär kompletterad med mer detaljerade bestämmelser för verksamhetens drivande. När det särskilt gäller skälighetsprincipen ansåg regeringen att den hade begränsat försäkringsbolagens möjligheter att konkurrera med varandra genom differentierad produktutformning och premiesättning. Den ansågs dessutom ha varit svår att tillämpa för tillsynsmyndigheten. Även om det inte kunde uteslutas att skälighetsprincipen i vissa fall hade lett till lägre och bättre villkor än vad som annars skulle ha varit fallet ansåg regeringen att det kunde antas att den i flera fall hade lett till Eftersom det ansågs att försäkringstagarnas intresse bättre kunde tillgodoses på annat sätt avskaffades skälighetsprincipen. aktiga villkor för försäkringstagarna skulle i stället åstadkommas genom regler som ger utrymme för en sund konkurrens mellan försäkrings- bolagen och som säkerställer en bättre genomlysning av försäkringens kostnader och förmåner. Rörelsen ska drivas med en likviditet och god kontroll över risker, placeringsrisker och rörelserisker så att åtagandena mot försäk- ringstagarna och andra ersättningsberättigade enligt försäkringsavtal kan fullgöras (stabilitetsprincipen). Dessutom ställs det krav på att informa- tion till försäkringstagarna och de som erbjuds att teckna en försäkring ska vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa försäkringens villkor och värdeutveckling samt att även andra ersättningsberättigade ska ges den information de behöver (genomlysningsprincipen). Slutligen ska rörelsen drivas enligt god försäkringsstandard. Genomlysningsprincipen ändrades till följd av genomförandet av tjänstepensionsdirektivet. I fråga om tjänstepensions- försäkringar ska informationen innehålla uppgifter om försäkringsbolaget och dess verksamhet samt om de överenskommelser som ligger till grund för försäkringarna. För de understödsföreningar som meddelar tjänste- pensionsförsäkring infördes den på så sätt utvidgade genom- lysningsprincipen (20 a § UFL). De nu gällande principerna för understödsföreningars verksamhet har i stort sett samma innebörd som de som har gällt för försäkringsbolagens rörelse, men vissa skillnader har ansetts gälla eftersom hänsyn har tagits till den särskilda verksamheten i understödsföreningar. (För en närmare beskrivning av skälighetsprincipen se SOU 1998:82 s. 135 ff.). De skäl som har föranlett ett införande av stabilitets-, genomlysnings- och standardprincipen för försäkringsbolag är gällande också för försäkringsföreningar. Försäkringsföreningarna bör således tillämpa den portalbestämmelse som gäller för försäkringsbolagen i nuvarande 1 kap. 1 a § FRL. Trots att skälighetsprincipen har avskaffats för försäkringsbolagen gäller den fortfarande för äldre försäkringsavtal, om inte annat har av- talats. Vid den senaste försäkringsrörelsereformen framhölls att det i görligaste mån måste säkerställas att livförsäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades rätt till ansamlade och framtida överskott från enligt avtal som är tecknade enligt skälighetsprincipen inte försämras (se prop. 1998/99:87 s. 364). Detsamma ansågs gälla även för skadeförsäkringar som har meddelats på basis av skälighetsprincipen. Det finns inte skäl att göra en annan bedömning när det gäller skälighetsprincipens betydelse för försäkringsavtal som har meddelats av försäkringsföreningar. Skälighetsprincipen ska därför gälla för försäkringsavtal som meddelats på grundval av den principen. 9.3.2Försäkringstekniska avsättningar, och placering av tillgångar Regeringens förslag: För försäkringsföreningar införs nya krav på försäkringstekniska avsättningar, bestämning av och placering av tillgångar som motsvarar dem som gäller för De försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna ska ske under överinseende av en eller flera aktuarier. Promemorians förslag överensstämmer med regeringes förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Bakgrund: För försäkringsbolag finns särskilda regler om om- fattningen och beräkningen av försäkringstekniska avsättningar i 7 kap. 1 och 2 §§ FRL. Reglerna bygger på EU-direktiven. I 7 kap. 1 § anges att bolagen ska göra avsättningar som ska vara så stora att bolaget ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. I 7 kap. 2 § anges de specifika situationer för vilka avsättningar ska göras samt hur dessa ska beräknas. I 7 kap. 4 § FRL finns en särskild bestämmelse avseende premieberäkning för livförsäkring och s.k. lång skadeförsäkring (om detta begrepp, se 2 kap. 3 b § första stycket 4 FRL). De försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna ska enligt 8 kap. 18 § FRL utföras under överinseende av en eller flera aktuarier. Finans- inspektionen har meddelat föreskrifter om villkoren för behörighet att tjänstgöra som aktuarie i ett försäkringsbolag (FFFS 2007:21). I 7 kap. 910 e §§ FRL finns bestämmelser om hur tillgångar mot- svarande de försäkringstekniska avsättningarna får placeras.