prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Om det för eleven återstår endast en årskurs, har eleven också rätt att gå kvar sista årskursen. Paragrafen motsvarar 4 kap. 9 § första stycket skollag. Några språkliga justeringar har gjorts men någon förändring i sak är inte av- sedd. Föreskrifter om interkommunal ersättning i den situation som avses i andra stycket finns i 34 § första stycket. Kommunens organisation av sin grundskola 29 § Varje kommun är skyldig att vid utformningen av sin grundskola beakta vad som är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt för eleverna. Varje kommun ska organisera sin grundskola så att ingen elev på grund av skolgången behöver bo utanför det egna hemmet. Avsteg härifrån får dock göras om förhållandena är så speciella att det framstår som orimligt att kommunen måste anordna skolgång på sådant sätt att eleven kan bo kvar i hemmet under skolgången. Vid denna bedömning ska särskild vikt fästas vid elevens ålder. En elev i grundskola med offentlig huvudman som till följd av sin skolgång måste bo utanför det egna hemmet har rätt till tillfredsställande förhållanden. Hemkommunen ska svara för detta utan extra kostnader för eleven. Hemkommunens skyldighet omfattar dock inte elever som med stöd av 2527 §§ går i en annan kommuns grundskola eller elever som väljer att gå i en annan skolenhet i hemkommunen än den där de annars skulle ha placerats. Paragrafens första och andra stycken motsvarar 4 kap. 6 § första och andra styckena skollag. Motiven till den bestämmelsen finns i prop. 1990/91:115 s. 73. Några språkliga justeringar har gjorts men någon förändring i sak är inte avsedd. Tredje stycket har sin motsvarighet i 4 kap. 7 § andra och tredje styckena lag. Här har skrivningen formulerats om för att passa terminologin i den nya lagen och tydliggöra att det är frågan om en rättighet för den enskilde. Någon förändring i sak är inte avsedd. Av 28 kap. 12 § följer att ett beslut om åtgärder för en elev som inte Prop. 2009/10:165 bor hemma får överklagas till . Placering vid en skolenhet 30 § En elev ska placeras vid den av kommunens skolenheter där elevens vårdnadshavare önskar att eleven ska gå. Om den önskade placeringen skulle medföra att en annan elevs berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet åsidosätts, ska dock kommunen placera eleven vid en annan skolenhet inom sin grundskola. Kommunen får annars frångå elevens vårdnadshavares önskemål endast om 1.den önskade placeringen skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för kommunen, eller 2.det är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. Beslut enligt andra stycket 2 gäller , om inte annat beslutas. I paragrafen regleras hur eleverna ska placeras vid olika skolenheter i grundskola med offentlig huvudman. Den motsvarar delvis 4 kap. 6 § tredje och fjärde styckena skollag. Paragrafen är tillämplig under hela den tid som eleven deltar i utbildningen och inte bara när eleven ska börja i . Av första stycket framgår att kommunen vid placering av en elev vid en viss skolenhet i första hand ska utgå från vårdnadshavares önskemål. Ett önskemål om placering vid en viss skolenhet får emellertid inte gå ut över ett annat barns berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet. Detta blir aktuellt i situationer när vårdnadshavare till en annan elev inte har framställt något önskemål om placering. Någon förändring av tillämpningen i förhållande till motsvarande del av 4 kap. 6 § andra stycket skollag är inte avsedd. Motiven till den bestämmelsen finns i prop. 1992/93:230 s. 73. Enligt bestämmelsen i andra stycket får kommunen frångå en vård- nadshavares vilja i de situationer som beskrivs där. Första punkten möj- liggör för kommunen att frångå en vårdnadshavares önskemål om den önskade placeringen skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Någon förändring av tillämpningen i förhållande till motsvarande del av 4 kap. 6 § tredje stycket skollag är inte avsedd. Enligt uttalande i den ovan nämnda propositionen kan bestämmelsen tillämpas om skolan (i denna lag skolenheten) inte har plats för alla som vill gå där (prop. 1992/93:230 s. 73). I praxis har denna bestämmelse även tillämpats för en elev med behov av omfattande stödinsatser som inte kan tillgodoses vid den skolenhet där eleven fullgör sin utbildning. Utgångspunkten måste emellertid alltid vara att det stöd som en elev behöver ska ges på den skolenhet där eleven går. En elev som under utbildningen får behov av så omfattade stödinsatser att dessa inte kan ges vid den skolenheten utan att det uppstår betydande organisatoriska eller ekonomiska svårig- heter för kommunen ska enligt praxis kunna flyttas till en annan skolen- het i kommunen där behovet av stöd kan tillgodoses. Givetvis ska en sådan åtgärd ske i samråd med vårdnadshavaren. Om det inte är möjligt att komma överens i frågan, kan kommunen enligt praxis flytta en elev till en annan skolenhet mot vårdnadshavarens vilja i den beskrivna situa- Att mot elevens vilja neka en elev placering eller flytta en elev kan givetvis vara ett mycket ingripande beslut för den enskilde. Rätts- säkerhetsskäl talar då för att ett sådant beslut ska vara möjligt att över- klaga, på samma sätt som sådana beslut som avses i andra punkten är möjliga att överklaga. Även beslut om att frångå vårdnads- havarens önskemål på grund av att den önskade placeringen skulle inne- bära betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för huvud- mannen ska därför kunna överklagas till Skolväsendets överklagande- nämnd. Bestämmelser om detta finns i 28 kap. I detta sammanhang bör också betonas att frågor om placering vid eller byte av skolenhet är frågor av sådan art att det krävs att vårdnadshavarna är överens om placeringen. Av praxis från ombudsmän () och framgår också att en skola är skyldig att t.ex. via folkbokföringen kontrollera vem som är vårdnadshavare för ett barn (se t.ex. JO 2001/02 s. 397). I fråga om Lagrådets synpunkt på betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter, se avsnitt 5.3.2. Andra punkten avser situationer då det finns behov av att flytta en elev på grund av att elevens eget beteende påverkar andra elevers trygghet och studiero i sådan omfattning att eleven inte kan gå kvar på skolen- heten. Skrivningen motsvarar 4 kap. 6 § fjärde stycket skollag. Rörande tillämpningen av den bestämmelsen kan hänvisas till motiven till sistnämnda bestämmelse, se prop. 2006/07:69 s. 19 f., där det bl.a. anges att avgörande för att bestämmelsen ska kunna tillämpas är att alla andra möjligheter att åstadkomma en lösning på problemet är uttömda. Av 28 kap. framgår att ett beslut enligt andra stycket andra punkten om placering vid en annan skolenhet än vårdnadshavare önskar får över- klagas till . I tredje stycket anges att beslut enligt andra stycket andra punkten gäller , såvida inte be- slutar om inhibition i samband med ett överklagande dit. 31 § Den som har blivit placerad vid en viss skolenhet har rätt att gå kvar där om inte något annat följer av 30 § andra stycket. Detsamma ska gälla den som har tagits emot i förskoleklassen och som ska fortsätta sin utbildning i vid samma skolenhet. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Enligt första meningen får den som blivit placerad på en viss skolenhet som huvud- regel gå kvar där de årskurser som finns vid skolenheten med undantag för om bestämmelserna i 30 § andra stycket tillämpas. Enligt andra meningen gäller detta även den som har blivit mottagen i förskole- klassen. Det innebär att en elev som har tagits emot av en kommun i förskoleklassen vid en viss skolenhet får fortsätta i vid skol- enheten eller i förekommande fall vid den grundskola till vilken för- skoleklassen är knuten. På samma sätt som för elever i kan emellertid en tillämpning av bestämmelserna i 30 § andra stycket inne- bära att en annan skolenhet blir aktuell. Bestämmelserna innebär att en elev som sökt och tagits in i förskoleklassen vid en skolenhet som ligger längre från hemmet än den skola där eleven placerats ifall inget aktivt val gjorts, vid starten av får företräde framför elever som bor nära skolan men inte gått i förskoleklass där. Bestämmelserna har således Prop. 2009/10:165 i dessa fall företräde framför bestämmelserna i 30 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.7. 32 § Elever i grundskola med offentlig huvudman har rätt till kostnadsfri skolskjuts från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där utbildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet. Denna rätt gäller dock inte elever som väljer att gå i en annan skolenhet än den där kommunen annars skulle ha placerat dem eller som går i en annan kommuns grundskola med stöd av 2527 §§. I de fall då det kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter ska kommunen även anordna skolskjuts i dessa fall. Elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas. Enligt första stycket har elever i grundskola med offentlig huvudman rätt till skolskjuts om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållandena, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet. Detta innebär ingen ändring i förhållande till 4 kap. 7 § skollag, dock att bestämmelsen lagtekniskt har ut- formats som en rättighetsregel. Rätten till skolskjuts ska bedömas med utgångspunkt från avståndet mellan elevens hem och den plats där utbildningen bedrivs. Materiellt sett innebär det ingen skillnad i förhållande till skollag. I andra stycket anges vissa begränsningar i rätten till skolskjuts. Bestämmelserna motsvarar i dessa delar i huvudsak 4 kap. 7 § tredje stycket skollag men en språklig bearbetning har gjorts i syfte att göra innebörden tydligare. Dessutom saknar den uttryckliga hänvisningen till de fall som avses i 26 § motsvarighet skollag. I andra stycket andra meningen finns en ventil som innebär att kommunen ska vara skyldig att anordna skolskjuts även i de fall som anges i andra stycket första meningen, om detta kan ske utan organisa- toriska eller ekonomiska svårigheter för kommunen. Ventilen innebär att kommunen kan vara skyldig att erbjuda skolskjuts till elever som går i en annan skola än den där eleven skulle ha placerats av kommunen. Av 40 § framgår att kommunen i dessa fall även ska anordna skolskjuts för elever i fristående skolor. Bedömningen av huruvida an- ordnandet av skolskjuts i dessa fall kan medföra ekonomiska eller orga- nisatoriska svårigheter för kommunen ska göras utifrån vilka skyldig- heter kommunen skulle ha haft om eleven valt att gå i den skola som han eller hon placerats i. I fråga om skolskjuts är det inte relevant, som Lag- rådet föreslagit, att använda uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter. Rätten till skolskjuts innebär inte att sådan skjuts måste anordnas från bostadsadressen till den plats där utbildningen bedrivs eller att skol- skjutsningen måste anpassas till varje elevs skoltider. Det står kommunen fritt att organisera skolskjutsverksamheten på lämpligt sätt, dock med beaktande av trafikförhållanden och övriga i paragrafen angivna omstän- Eleverna kan t.ex. hänvisas till särskilda uppsamlingsplatser i Prop. 2009/10:165 hemmets respektive skolans närhet. Den uttryckliga bestämmelsen om att rätten till skolskjuts även om- fattar skjuts hem efter skoldagens slut är ny men speglar i praktiken vad Av tredje stycket framgår att det är elevens hemkommun som ska om- besörja att skolskjuts anordnas. Uttrycket ombesörja används här för att markera att kommunen kan fullgöra sin skyldighet även på andra sätt än att själv anordna skolskjutsen. Av 28 kap. framgår att beslut om skolskjuts får överklagas hos allmän Paragrafen behandlas i avsnitt 14.8. Skolskjuts i en annan kommun än hemkommunen 33 § En elev som med stöd av 25 § går i en annan kommuns grundskola och som på grund av skolgången måste övernatta i den kommunen har rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i Den kommun som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjuts anordnas enligt första stycket. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av I paragrafen finns bestämmelser om skolskjuts för elever som med stöd av 25 § går i en annan kommuns grundskola. inga materiella förändringar i förhållande till vad som gäller enligt 4 kap. 7 § fjärde stycket skollag. Eftersom skolskjuts inte ingår i de utbildningskostnader som ersätts enligt bestämmelserna om inter- ersättning, har ett uttryckligt stadgande om hemkommunens 34 § En kommun som i sin grundskola har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång i kommunen grundar sig på 24, 25 eller 26 §. Även i de fall som avses i 27 § ska hemkommunen betala ersättning till den Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om annat, ska ersättningen bestämmas med hänsyn till kommunens åtagande och elevens behov efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna. Har en elev ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för I paragrafen har föreskrifter om interkommunal ersättning vid mot- tagande i samlats. I första stycket föreskrivs att den mottagande kommunens kostnader ska ersättas om en elev har tagits emot med stöd av 24, 25 eller 26 §. Bestämmelsen motsvarar delvis 4 kap. 8 § första stycket skol- Eftersom situationerna kan variera är det inte möjligt att i författ- ningstexten precisera hur ersättningen ska bestämmas. Givetvis bör Prop. 2009/10:165 kommunerna sträva efter att komma överens om ersättningen. särskild ordning för att avgöra tvister om interkommunal ersättning finns inte i skollagen, utan en tvist om ersättningen får ytterst avgöras av all- män domstol. I andra stycket regleras skyldigheten för hemkommunen att utge er- sättning till den mottagande kommunen i de fall som avses i 27 §. Regleringen motsvarar i denna del 4 kap. 8 a § skollag. Vad gäller uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska konsekven- ser, se avsnitt 5.3.2. 35 § Varje fristående grundskola ska vara öppen för alla elever som har rätt till utbildning i . Utbildningen får dock begränsas till att avse 2.elever som är i behov av särskilt stöd, och 3.vissa elever som utbildningen är speciellt anpassad för. Huvudmannen behöver inte ta emot eller ge fortsatt utbildning åt en elev om hemkommunen har beslutat att inte lämna bidrag för eleven enligt 39 § andra stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om sådana speciellt anpassade utbildningar som avses i första stycket 3. Enligt första stycket gäller som huvudregel att en fristående skola ska vara öppen för alla elever som har rätt till utbildning i . En motsvarande bestämmelse finns i 9 kap. 2 § skollag. Att en skolenhet ska vara öppen för alla innebär att enheten i mån av plats ska ta emot alla som söker dit. En utförligare kommentar till uttrycket öppen för alla finns i prop. 1995/96:200 s. 70. I punktuppställningen anges avvikelser från kravet på att utbildningen ska vara öppen för alla. Första punkten om begränsning till vissa års- kurser motsvarar bestämmelserna i 9 kap. 2 § tredje stycket skollag. Möjligheten enligt andra punkten att begränsa utbildningen till elever i behov av särskilt stöd är däremot ny. Den gör det möjligt för fristående skolor att specialisera utbildningen till elever med exempelvis dyslexi, inlärningsproblem eller koncentrationssvårigheter. Det kan också vara fråga om elever i behov av sådant särskilt stöd att utbildning i behandlingshem eller skoldaghem är aktuell. Den nya bestämmelsen motsvarar till viss del bestämmelser som för den offentliga funnits i 5 kap. 5 § grundskoleförordningen (1994:1194). Även regleringen i den tredje punkten är ny. Enligt denna bestämmelse får en fristående skola också begränsa utbildningen vid en skolenhet till vissa elever för vilka utbildningen är speciellt anpassad enligt föreskrifter som meddelas av regeringen, se paragrafens tredje stycke. Exempel på sådan särskild anpassad utbildning har för den kommunala del funnits i 2 kap. 7 och 8 §§ grundskoleförordningen. Genom skriv- ningen om anpassad utbildning i den tredje punkten möjliggörs motsva- rande reglering även för enskilda huvudmän. Bestämmelsen i andra stycket innebär vissa förtydliganden jämfört Prop. 2009/10:165 med 9 kap. 2 § första stycket 3 skollag. Den syftar till att klar- göra att huvudmannen för en fristående skola aldrig kan åberopa organi- satoriska eller ekonomiska svårigheter för att inte ta emot en elev i behov av särskilt stöd, om elevens hemkommun betalar bidrag för det särskilda stödet. Vidare reglerar den föreslagna bestämmelsen förutom mottagande även fortsatt utbildning. Huvudmannen för en fristående skola behöver således inte ta emot en elev i behov av särskilt stöd, om stödbehovet är så omfattande att hemkommunen inte är skyldig att lämna bidrag för det särskilda stödet. Huvudmannen behöver inte heller ge fortsatt utbildning åt en elev som efter mottagandet får ett sådant omfattande behov av sär- skilt stöd. Om hemkommunen lämnar bidrag för det särskilda stödet gäller dock öppenhetskravet även för en sådan elev. Den enskilde huvudmannen kan i sådant fall inte göra en egen bedömning av stöd- behovets konsekvenser för den fristående skolan. Om huvudmannen anser att det bidrag som lämnas är otillräckligt med hänsyn till stödbe- hovets omfattning, kan hemkommunens beslut i bidragsfrågan över- klagas till allmän förvaltningsdomstol (se 28 kap. 5 §). Hemkommunens bedömning ska liksom göras på samma sätt som om eleven i stället hade begärt att få gå vid en av kommunens egna skolenheter. I tredje stycket finns det ovannämnda bemyndigandet för regeringen att meddela föreskrifter om sådana speciellt anpassade utbildningar som avses i första stycket tredje punkten. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.9. 36 § Om det inte finns plats för alla sökande, ska urvalet göras på de grunder som godkänner, om inte annat följer av föreskrifter som meddelats med stöd av 9 § andra stycket eller annars avser sådana utbildningar som avses i 6 § 2. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. anses det följa av 9 kap. 2 § skollag att en fristående skola som inte har plats för alla sökande måste göra urvalet på grunder som inte sätter kravet på öppenhet för alla elever ur spel. Som exempel på urvalsgrunder som anses förenliga med öppenhetskravet kan nämnas kötid, syskonförtur och geografisk närhet (se prop. 1995/96:200 s. 34). Ordet godkänner syftar till att klargöra att de urvalsgrunder som en fristående skola avser att tillämpa ska granskas av i samband med dess prövning av en ansökan om godkännande enligt 2 kap. 5 §. I praktiken görs en sådan granskning av Skolinspektionen . Av paragrafen framgår också att avvikelser från huvudregeln kan förekomma med stöd av föreskrifter som tillåter tester och prov som urvalskriterier i fall som avses i 9 § andra stycket eller som annars avser sådana särskilda utbild- ningar som avses i 6 § 2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag. 37 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje elev vid skolenheten. Bidraget består av ett grundbelopp enligt 38 § och i vissa fall ett tilläggsbelopp enligt 39 §. Första stycket motsvarar 9 kap. 6 § tredje stycket första meningen skollag. Något särskilt beslut om rätt till bidrag ska inte längre fattas. Rätten till bidrag följer i stället av Statens skolinspektions beslut om godkännande enligt 2 kap. 5 §. I andra stycket förtydligas att bidraget består av ett grundbelopp och i vissa fall också ett tilläggsbelopp. 38 § Grundbeloppet ska avse ersättning för Grundbeloppet ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna . I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i grundbeloppet. Första stycket motsvarar i huvudsak 9 kap. 6 § tredje stycket andra meningen skollag. Begreppet läromedel och utrustning har ersatts med lärverktyg i enlighet med den terminologi som används i lagen i övrigt (se författningskommentaren till 10 kap. 10 §). Ingen änd- ring i sak är avsedd. Kostnader för elevhälsa motsvarar kostnader för elevvård och skolhälsovård enligt nuvarande lagstiftning. Angående den närmare innebörden av bestämmelserna i övrigt hänvisas till proposi- tionen Offentliga bidrag på lika villkor (prop. 2008/09:171 s. 31 f.). Andra stycket motsvarar 9 kap. 6 § femte stycket skollag (se prop. 2008/09:171 s. 28 f.). 39 § Tilläggsbelopp ska lämnas för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd eller ska erbjudas modersmålsundervisning. Hemkommunen är inte skyldig att betala tilläggsbelopp för en elev i behov av särskilt stöd, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § fjärde stycket skollag. ende den närmare innebörden av bestämmelserna hänvisas till prop. 2008/09:171 s. 41 f. Lagrådet har anfört att likabehandlingsprincipen borde gälla också för tilläggsbeloppet, dvs. att även det beloppet, i likhet med grundbeloppet, ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar för bestämning av bidrag till verksamhet som den själv erbju- Tilläggsbeloppet avser dock bl.a. ersättning för särskilt stöd till elever som har behov av det. Stödet ska alltså anpassas till varje elevs behov på individuella grunder. Det ligger därför i sakens natur att likabe- handlingsprincipen, som den kommit till uttryck i lagen i fråga om grundbeloppet, inte kan tillämpas direkt. Däremot måste naturligtvis det Prop. 2009/10:165 stöd som utges för elevers särskilda behov, liksom stödet för moders- målsundervisning, bestämmas på ett sådant sätt att inte elever i fristående skolor missgynnas i jämförelse med elever i kommunala skolor eller tvärtom. Det skulle strida mot kommunalrättsliga principer och grun- derna för reformen om lika villkor. Vad gäller uttrycket betydande orga- nisatoriska eller ekonomiska svårigheter som Lagrådet invänt mot, se avsnitt 5.3.2. 40 § Hemkommunen ska anordna skolskjuts för elever som går i en fristående grundskola inom kommunen under samma förutsättningar som enligt 32 § andra stycket andra meningen gäller för elever som valt en annan skolenhet än den där kommunen annars skulle ha placerat dem. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, regleras hem- kommunens skyldighet att anordna skolskjuts för elever vid fristående grundskolor. Hänvisningen till 32 § innebär att kommunen ska anordna kostnadsfri skolskjuts för elever som går i en fristående skola inom kommunen i de fall som de allmänna förutsättningarna för skolskjuts är uppfyllda och det kan ske utan ekonomiska och organisatoriska konse- kvenser för kommunen. 41 § Den kommun där den fristående skolan är belägen har rätt till insyn i verksamheten. I paragrafen regleras kommunens rätt till insyn. Bestämmelsen motsvaras av 9 kap. 11 § andra stycket första meningen skollag. Med insyn i verksamheten avses att kommunen fortlöpande ska kunna hålla sig informerad om hur verksamheten vid den fristående skolan utvecklas. Rätten till insyn innebär dock inte någon rätt för kommunen att göra påpekande gentemot den fristående skolan. Paragrafen och Lagrådets invändning mot bestämmelsen behandlas i avsnitt 14.10. 11 kap. Grundsärskolan Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (217 §§), bestämmelser om betyg (1823 §§), bestämmelser om grundsärskola med offentlig huvudman (2433 §§), och bestämmelser om fristående grundsärskola (3440 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet.