prop · GX03205 · 2010-04-14 00:00:00 — Bedömningsgrunderna när det gäller förbud mot transitering kommer således, liksom tillståndsprövningen enligt EU-förordningen, att bygga på utrikes- säkerhets- eller försvarspolitiska intressen och det kommer inte att göras någon avvägning mellan dessa intressen och enskildas intressen att få bedriva ekonomisk verksamhet. har en upparbetad kompetens att mot bakgrund av dessa bedömningsgrunder avgöra frågor om förbud mot transitering. Med hänsyn härtill bör tills vidare Inspektionen för strate- giska produkter pröva sådana frågor. bör dock pröva beslut om förbud mot transitering enligt EU-förordningen när det gäller kärnämnen eller material m.m. som finns i bilaga I till EU-förordningen och som tillhör kategori 0. Lagförslag till följd av en ny EU-förordning om tullbefrielse och Lissabonfördragets ikraftträdande Regeringens förslag: Lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. ska ändras så att beteckningen på den nya EU-förordningen om tull- befrielse förs in i den svenska rättsordningen. De konsekvensändringar som föranleds av Lissabonfördraget genomförs i de lagar som ligger inom ansvars- Skälen för regeringens förslag Ny EU-förordning om tullbefrielse Rådet har antagit en ny EU-förordning om upp- rättande av ett gemenskapssystem för tullbefrielse (kodifierad version) som ska ersätta rådets förordning (EEG) nr 918/83 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse. Därför bör lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. ändras på så sätt att den nya EU-förordningen anges i 1 § i stället för den äldre EU- förordningen så att det står klart vilken EU-förordning som ska tillämpas överlämnade Europeiska kommissionen ett förslag gällande kodifiering av rådets förordning om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse till rådet. Rådets förordning (EEG) nr 918/83 av om upp- rättande av ett gemenskapssystem för tullbefrielse har ändrats ett flertal gånger på ett väsentligt sätt och avsikten med förslaget var att genom en officiell kodifiering uppnå en klar och begriplig lagstiftning. Kodifiering är ett instrument för att förenkla och uppdatera befintlig unionslagstiftning och minska dess omfång. Genom att ge läsaren en enda rättsakt i stället för en eller flera grundrättsakter och ändringarna av dessa bidrar kodifieringen till att göra unionslagstiftningen mer an- vändarvänlig. På grundval av slutsatserna från i slöt , rådet och kommissionen ett interinstitutionellt avtal om en påskyndad arbetsmetod för officiell kodifiering av texter till rättsakter. inledde kommis- sionen ett omfattande program för kodifiering av gemenskapens hela sekundärlagstiftning. ingår kodifiering som en av åtgärderna i de politiska programmen för att förenkla och förbättra lagstiftningen. Den utgör en del av det "rullande förenklingsprogram" som lades fram och som regelbundet uppdateras. Officiell kodifiering innebär att bestämmelserna i en eller flera rätts- akter och deras respektive ändringar förs samman i en ny rättsligt bindande akt som upphäver de rättsakter som den ersätter utan att inne- hållet i bestämmelserna ändras. En kodifiering görs normalt när en grundläggande rättsakt har ändrats tio gånger. Den nya förordningen om tullbefrielse (kodifierad version) ersätter således de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen (rådets förordning (EEG) nr 918/83 och tillhörande ändringar). Vilka dessa rättsakter är framgår av bilaga V till den kodifierade förordningen. Kom- missionens förslag följer de kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till följd av kodifieringen endast är av formell karaktär. En inledande diskussion av arbetet med kodifieringen skedde i en expertgrupp (tullkodexkommitténs sektion för tullbefrielse) där kommissionen informerade medlemsländerna om att en kodi- fiering av förordning (EEG) 918/83 skulle ske och distribuerade ett första utkast till förslag. Kommissionens förslag har sedan behandlats i råds- arbetsgruppen för kodifiering av lagstiftningen vid flera möten . lämnade sitt yttrande och godkände kommissionens förslag utan att föreslå några ändringar. Rådet fattade beslut att anta förordningen . Gemenskapens system för tullbefrielser rör beviljandet av befrielser från sådana import- eller exporttullar som normalt skulle ha tagits ut för de berörda varorna. Ett av syftena med systemet är att undanröja skill- nader i de olika medlemsländerna inom EU i fråga om föremål, räckvidd och tillämpningsvillkor för befrielser. I förordningen anges de fall då, på grund av särskilda förhållanden, befrielse från import- eller exporttullar och åtgärder som antagits på grundval av artikel 207 i EUF-fördraget ska beviljas när varor övergår till fri omsättning eller exporteras från gemenskapens tullområde. Eftersom kodifieringen inte får ändra den befintliga lagstiftningen i sak har inga innehållsmässiga ändringar gjorts vid kodifieringen. Däremot har bl.a. vissa redaktionella ändringar gjorts, t.ex. har artiklarna i för- ordningen numrerats om, hänvisningar till annan lagstiftning uppdaterats, och vissa KN-nummer (KN, den Kombinerade Nomenklaturen, är EU:s legala tulltaxa som beskriver varan på dess åttasiffriga nivå och där tullsatsen för varan anges) och varubeskrivningar i bilagorna IIV till förordningen uppdaterats för att ta hänsyn till lydelsen i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistik- Prop. 2009/10:205 nomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1031/2008. Parallellt med kodifieringen har en rättelse av den svenska språk- versionen gjorts. Synpunkterna på den svenska språkversionen har be- aktats och införts i den kodifierade förordningen. Lagändringar till följd av Lissabonfördragets ikraftträdande Lissabonfördraget trädde i kraft . Europeiska gemenskapen upphör i och med Lissabonfördraget. I svenska lagar bör därför begreppet Europeiska gemenskapen ersättas med Europeiska unionen. I några lagar hänvisas till Europeiska gemenskaperna, vilket avser Europeiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen. Europeiska atomenergigemenskapen upphör inte genom ikraftträdandet av Lissabonfördraget. I de fall Europeiska gemenskaperna avser ett geografiskt område bör detta ändras till Europeiska unionen, eftersom unionens geografiska räckvidd sammanfaller med atomenergi- gemenskapens. När det gäller övriga situationer bör i varje enskilt fall bedömas om begreppet Europeiska gemenskaperna bör ändras till Europeiska unionen eller till Europeiska unionen och/eller Europeiska atomenergigemenskapen. Dessa bedömningar redovisas närmare i för- fattningskommentaren. Europeiska gemenskapernas kommission byter genom Lissabon- fördraget namn till Europeiska kommissionen. De lagar som omnämner Europeiska gemenskapernas kommission bör därför ändras i enlighet med detta. I flera lagar används begreppen gemenskapsrätten och EG:s rättsakter. Dessa begrepp bör i enlighet med terminologin i Lissabonfördraget ändras till unionsrätten respektive EU:s rättsakter. Likaså bör begreppen EG-rättsliga bestämmelser och EG-bestämmelser ändras till unions- rättsliga bestämmelser respektive EU-bestämmelser. Europeiska gemenskapens och den gamla Europeiska unionens regelverk som är i kraft vid det Lissabonfördragets ikraftträdande bibehålls. Hänvisningar i svenska lagar till namngivna förordningar, direktiv etc. bör således inte ändras till följd av Lissabonfördraget. Detsamma gäller hänvisningar till namngivna avtal som EG ingått med tredje part. Sådana ändringar får i stället göras då sekundärrätten eller avtalen i förekommande fall ändras. De konsekvensändringar som föranleds av Lissabonfördraget bör genomföras i de lagar som ligger inom ansvars- område. En inventering har gett vid handen att ändringar därvid bör göras i lagen (1962:120) om straff i vissa fall för oriktigt ursprungsintyg m.m., lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m., lagen (1994:1548) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m., lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, lagen (2003:491) om konsulärt ekonomiskt bistånd samt lagen (2009:1079) om tjänster på den inre marknaden. Regeringens förslag: Ändringarna i lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd samt i lagen om straff för terroristbrott ska träda i kraft . Även de lagändringar som föreslås till följd av en ny EU-förordning om tullbefrielse och Lissabonfördragets ikraftträdande i lagen om straff i vissa fall för oriktigt ursprungsintyg m.m., lagen om tullfrihet m.m., lagen om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m., lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd samt lagen om tjänster på den inre marknaden ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd bör inte innehålla någon övergångsbestämmelse i anledning av den nya EU- förordningen. De lagändringar som föreslås till följd av en ny EU-förordning om tullbefrielse och Lissabonfördragets ikraftträdande i lagen om straff i vissa fall för oriktigt ursprungsintyg m.m., lagen om tullfrihet m.m., lagen om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m., lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd samt lagen om tjänster på den inre marknaden bör inte innehålla några övergångsbestämmelser. Ändringar i PDA-lagen och lagen om straff för terroristbrott Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tillstyrker promemorians förslag eller lämnar förslagen utan invändningar. Skälen för regeringens förslag och bedömning Med hänsyn till att EU-förordningen trädde i kraft (jfr artikel 28 i EU-förordningen) är det önskvärt att de lagändringar som föreslås träder i kraft så snart som lagstiftningsprocessen medger. Mot den bakgrunden och med hänsyn till den tid som de olika leden i lag- stiftningsprocessen kan väntas ta framstår som en lämplig tidpunkt för ikraftträdande. I andra stycket av artikel 27 i EU-förordningen föreskrivs att de an- sökningar om exporttillstånd som lämnas in innan förordningen träder i kraft ska fortsätta att omfattas av de relevanta bestämmelserna i för- ordning (EG) nr 1334/2000. Med hänsyn härtill behöver PDA-lagen inte innehålla någon övergångsbestämmelse i anledning av den nya EU- förordningen (jfr prop. 2000/01:9 s. 38 och 293). I artikel 27 tredje stycket i EU-förordningen föreskrivs att hänvisningar till den upphävda EU-förordningen ska anses som hänvisningar till den nya EU-förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i Det torde stå klart att artikel 27 tredje stycket är bindande och direkt tillämplig gentemot andra rättsakter som har beslutats av EU:s institutioner, såsom andra EU-förordningar och EU-direktiv. Med hänsyn till att de olika leden i den svenska lagstiftningsprocessen inte medger att de i denna proposition föreslagna lagändringarna träder i kraft förrän efter den nya EU-förordningens ikraftträdande uppkommer frågan vilken bindande verkan artikel 27 tredje stycket (som är en s.k. trolleribestämmelse) i den nya EU-förordningen har gentemot svenska författningar i vilka det finns bestämmelser som hänvisar till den En inventering har gett vid handen att sådana hänvisningar i lag endast finns i PDA-lagen. Denna fråga överlämnas åt I svenska förordningar fanns tidigare sådana hänvisningar i för- ordningen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd samt i förordningen (2008:889) om finansiering av verksamheten vid . dessa författningar har trätt i kraft (jfr prop. 1999/2000:126 s. 135 f. och 272). Ändringarna innebär att hänvisningar till den äldre EU-förordningen har bytts ut till den nya EU-förordningen samt att och Strålsäkerhets- myndigheten anges som behöriga myndigheter att pröva frågor om tillstånd och förbud enligt den nya EU-förordningen. Ändringar till följd av en ny EU-förordning om tullbefrielse och Lissabonfördragets ikraftträdande Skälen för regeringens förslag och bedömning EU-förordningen om tullbefrielse trädde i kraft den tjugonde dagen efter det att den offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning . Enligt artikel 134 i EU-förordningen ska den Lagen om ändring i lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. bör träda i Prop. 2009/10:205 kraft så snart det är möjligt. Regeringen gör bedömningen att lagen kan träda i kraft . Det saknas behov av övergångsbestämmelser. Ändringar till följd av Lissabonfördragets ikraftträdande Lissabonfördraget trädde i kraft . Det är därför önskvärt att de konsekvensändringar med anledning av Lissabon- fördraget som föreslås i denna proposition träder i kraft . Mot den bakgrunden framstår som en lämplig tidpunkt för ikraftträdande. Det saknas behov av övergångsbestämmelser. 7.1Konsekvenser för det allmänna Regeringens bedömning: Den nya EU-förordningen och de i denna proposition föreslagna bestämmelserna medför en mer heltäckande reglering av områden som inte täcktes av den äldre EU- förordningen eller av svensk lagstiftning. och Strålsäkerhetsmyndig- heten kommer att påföras nya uppgifter. Dessa uppgifter bedöms dock ha så liten omfattning att de inte medför några ekonomiska konse- kvenser. De nya bestämmelserna bedöms inte heller i övrigt få några ekonomiska konsekvenser. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tillstyrker promemorians förslag eller lämnar förslagen utan invändningar. har anfört att det mot bakgrund av den osäkerhet som råder om förväntat antal tillståndsärenden samt tillsynens omfattning är viktigt att, såsom promemorian föreslår, en utvärdering görs efter EU-förordningens och de föreslagna lagändringarnas ikraftträdande. En sådan utvärdering bör även omfatta konsekvenserna för polisen. Säkerhetspolisen har framfört samma synpunkt som och att en sådan utvärdering även bör omfatta konsekvenserna för Säkerhetspolisen. Därutöver har Säkerhetspolisen anfört att myndigheten inte längre har rätt att inrikta signal- spaningsverksamhet. Denna förändring kommer överlag att medföra negativa effekter för främst Säkerhetspolisens brottsförebyggande arbete men även för det brottsutredande arbetet. Mer specifikt kommer den att innebära att arbetet med kontroll av export m.m. av produkter med dubbla användningsområden försvåras. inte att kunna bistå behöriga myndigheter, och , med underrättelseinformation i samma utsträckning som . Skälen för regeringens bedömning: Den nya EU-förordningen och de i denna proposition föreslagna bestämmelserna medför en mer hel- täckande reglering av områden som inte täcktes av den äldre EU- förordningen eller svensk lagstiftning. För tillsynsmyndigheterna och innebär detta att tillsynsområdena ökar i motsvarande mån. Som framgått i avsnitt 5.4.2 finns ingen kontroll över företag som tillhandahåller förmedlingstjänster avseende produkter med dubbla användningsområden. Det är därför inte möjligt att ha en uppfattning om hur många företag som ägnar sig åt sådan verk- samhet och inte heller möjligt att i detalj uttala sig om hur många ansökningar om tillstånd till tillhandahållande av förmedlingstjänster avseende sådana produkter som kommer att komma in till myndigheterna eller hur mycket tillsyn som kommer att behöva utövas i form av inspektioner m.m. I jämförelse med antalet ansökningar om tillstånd till export eller till överföring inom EU görs dock bedömningen att det kommer att röra sig om väsentligt färre ansökningar när det gäller tillstånd till tillhanda- hållande av förmedlingstjänster än för de nämnda tillståndsansökning- arna. När det gäller antalet beslut om förbud mot transitering görs bedömningen att det kan komma att röra sig om några eller något enstaka beslut . Även om och Strålsäkerhets- myndigheten således påförs nya arbetsuppgifter görs ändå bedömningen att dessa kommer att ha en så liten omfattning att de inte medför några ekonomiska konsekvenser. Det är mycket ovanligt att förundersökningar inleds för misstanke om brott mot bestämmelserna i och ännu ovanligare att åtal väcks för sådana brott. Även om det i denna proposition föreslås att det kriminaliserade området ska utökas görs därför bedömningen att eventuella kostnader för polismyndigheterna, , Åklagar- myndigheten och de allmänna domstolarna ryms inom ramen för dessa myndigheters anslag. Återkallelse av myndighets beslut om tillstånd till förmedlingstjänst samt föreläggande vid vite får enligt förslagen i denna lagrådsremiss överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Bedömningen görs att de kostnader som är förenade med de ärenden som kommer att gå vidare till de allmänna förvaltningsdomstolarna med anledning av dessa ändringar ryms inom ramen för domstolarnas anslag. Såsom flera remissinstanser har påpekat kan emellertid frågan om konsekvenser för , Strålsäkerhets- myndigheten och andra myndigheter komma att behöva utvärderas efter EU-förordningens och de föreslagna lagändringarnas ikraftträdande. Säkerhetspolisen har anfört att myndigheten inte längre har rätt att inrikta signalspaningsverksamhet, vilket överlag kommer att medföra negativa effekter för främst Säkerhets- polisens brottsförebyggande arbete men även för det brottsutredande Mer specifikt kommer detta enligt Säkerhetspolisen att innebära Prop. 2009/10:205 att arbetet med kontroll av export m.m. av produkter med dubbla använd- Säkerhetspolisen anför att den t.ex. inte kommer att kunna bistå behöriga myndigheter, och , med underrättelseinformation i samma utsträckning som . Frågan om Säkerhetspolisens rätt till inriktning av signalspanings- verksamhet har varit föremål för utredning genom SOU 2009:66, Signalspaning för polisiära behov. Frågan bereds inom . Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några omfattande konsekvenser för företagen. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tillstyrker promemorians förslag eller lämnar förslagen utan invändningar. Som framförts i avsnitt 5.4 har , och har framfört att de önskar få tillfälle att lämna synpunkter på eventuella kommande förslag till föreskrifter till följd av de föreslagna normgivningsbemyndigandena. Skälen för regeringens bedömning Innan kommissionen lade fram förslaget till en ny EU-förordning genom- fördes en omfattande konsekvensanalys (dokumentet finns på följande webbadress: 6_en.htm) och ett uttalat syfte med kommissionens förslag var att begränsa regelverkets bördor för EU:s exportörer och se till att de inte får konkurrensnackdelar gentemot exportörer från tredje länder. Den största delen av detta förenklingsarbete var att införa nya generella gemenskaps- exporttillstånd. Som angetts i avsnitt 5.5.1 har kommissionen lagt fram ett sådant förslag, vilket numera förhandlas inom rådsarbets- gruppen för produkter med dubbla användningsområden (WPDU). och kommer enligt förslagen i denna lagrådsremiss att vara tillsynsmyndig- heter för företag som tillhandahåller förmedlingstjänster avseende produkter med dubbla användningsområden och för företag som för transitering tar befattning med sådana produkter. Enligt 12 § PDA-lagen får ta ut en avgift för tillsyn enligt lagen. Närmare bestämmelser om tillsyns- avgifter finns i förordningen (2008:889) om finansiering av verksam- heten vid . Enligt 10 § den nämnda förordningen ska inspektionen ta ut en årlig avgift av den som tillverkar eller säljer produkter med dubbla användningsområden som omfattas av Storleken på avgiften regleras i 11 och 12 §§ Prop. 2009/10:205 förordningen. Avgiftssystemet är utformat så att avgifterna står i rimlig proportion till de kostnader som den avgiftsskyldige åsamkar inspek- tionen. Ett avgiftsuttag förutsätter att den som ska betala avgift också rent faktiskt som avgiftsskyldigheten omfattar har varit föremål för en direkt åtgärd (tillsyn eller tillståndsprövning) från myndighetens sida (se prop. 2007/08:166 s. 19). Som framgått finns ingen kontroll över företag som tillhanda- håller förmedlingstjänster avseende produkter med dubbla användnings- områden. Det är därför inte möjligt att ha en uppfattning om hur många företag som ägnar sig åt sådan verksamhet. För det fall inspek- tionen anser att företag som ägnar sig åt sådan verksamhet är föremål för direkta tillsynsåtgärder eller tillståndsprövning bör dessa företag också betala avgifter till inspektionen. I vissa fall kan det säkert vara på så sätt att sådana företag redan betalar avgift till inspektionen för det fall de, förutom att tillhandahålla förmedlingstjänster avseende produkter med dubbla användningsområden, även tillverkar eller säljer sådana produkter. I den mån inspektionen beslutar om avgifter uppstår därför kostnader för företagen. För det fall regeringen utnyttjar de bemyndiganden som föreslås i avsnitt 5.4 kan detta eventuellt komma att medföra konsekvenser för företagen. Som angetts i avsnitt 5.4 skulle ett införande av vissa av dessa be- stämmelser innebära att exportören och förmedlaren bör iaktta en större vaksamhet i sina affärskontakter än vad som krävs enligt artikel 4.4 och 5.1 i den nya EU-förordningen. Något aktivt undersökningskrav skulle emellertid inte heller i detta fall ställas på exportören eller för- medlaren. För det fall regeringen utnyttjar bemyndigandena genom föreskrifter bör särskilt de administrativa konsekvenserna för berörd del av närings- livet beaktas och förslagen bör utformas så att företagens administrativa kostnader hålls så låga som möjligt. Som framförts i avsnitt 5.4 har , och framfört att de önskar få tillfälle att lämna synpunkter på eventuella kommande förslag till föreskrifter till följd av de föreslagna normgivningsbemyndigandena. Som angetts i avsnitt 5.4 kommer, för det fall regeringen anser att de bemyndiganden som föreslås bör utnyttjas genom föreskrifter, sådana inte att införas utan att det normala beredningskravet enligt 7 kap. 2 § regeringsformen uppfylls. I paragrafen föreskrivs att vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter samt att i den omfattning som behövs ska tillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig. Detta inne- bär att, för det fall regeringen genom förordning vill besluta sådana före- skrifter, berörda företrädare för näringslivet i den mån detta behövs kan komma att ha möjlighet att lämna synpunkter på sådana föreskrifter. 8.1Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd 1 § Denna lag gäller kontroll av produkter med dubbla användningsområden och kontroll av tekniskt bistånd. Lagen innehåller kompletterande bestämmelser till rådets förordning (EG) nr 428/2009 av om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden (omarbetning). Bestämmelser finns också i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5.2, motsvarar i huvudsak den nuvarande 1 §. Andra stycket har dock ändrats på så sätt att hänvisningen till rådets förordning (EG) nr 1334/2000 av om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export av produkter och teknik med dubbla användningsområden har tagits bort. I stället anges att lagen innehåller kompletterande bestämmelser till rådets förordning (EG) nr 428/2009 av om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden (omarbetning). 2 § Med produkter med dubbla användningsområden, export, exportör, förmedlare, förmedlingstjänster och transitering avses i denna lag detsamma som i artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 428/2009.