prop · GX03187 · 2010-03-23 00:00:00 — Förordningen samlar regleringen av fiskerikontrollen inom unionen i en rättsakt, vilket innebär en förenkling. En stor förändring är att fiskerikontrollen ska utökas till alla handelsled och att det nu ska bli möjligt att spåra fisken från hav till konsument. En annan nyhet är att fritidsfisket regleras genom ett saluföringsförbud för fisk som fångas i havet och att fångster av fritidsfångad fisk som om- fattas av återhämtningsplaner (bl.a. tonfisk, torsk och ål) ska kartläggas för att man ska kunna vidta lämpliga förvaltningsåtgärder. Vidare ska modern teknik utnyttjas mer, t.ex. genom elektronisk loggbok och satellitövervakning som ska gälla även för mindre fartyg . Påföljderna för de som bryter mot bestämmelserna ska vara samma oavsett var överträdelsen har begåtts. Gemensamma sanktionssystem införs för allvarliga överträdelser genom ett pricksystem. Vid ett visst antal prickar ska fiskelicensen kunna dras in. Kommissionen får vidare större möjligheter att agera mot medlemsstater som inte följer reglerna. Det kan innebära att man drar in ekonomiskt stöd eller fiskemöjligheter. Kontrollförordningen trädde i kraft . Många av förord- ningens bestämmelser träder dock i kraft först eller ännu längre fram. Det gäller t.ex. reglerna om spårbarhet och pricksystemet som ska tillämpas först fr.o.m. . Förordningen om olagligt fiske Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, IUU-fiske efter engelskans illegal, unreported and unregulated fishing, är ett av de största globala hoten mot långsiktigt hållbara fiskbestånd. EU är världens största Skr. 2009/10:187 importör av fiskprodukter och därför en stor marknad för olagligt fångad Dessutom utsätts de som bedriver lagligt fiske för illojal kon- kurrens. Trots en rad åtgärder för att förhindra IUU-fiske kvarstår problemet. EU har därför beslutat att införa nya regler för att förhindra import och export av olagligt fångad fisk till och från EU. började den s.k. IUU-förordningen, rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske att tillämpas. Förordningen innebär i korthet att ett fångstintyg som visar att fisken är lagligt fångad måste åtfölja fiskprodukterna vid import till EU. Förordningen omfattar alla bearbetade fiskprodukter med undantag för vattenbruksprodukter från yngel eller larver, sötvattensfisk, akvariefisk, vissa mollusker (sniglar, ostron, musslor) samt mjöl och pelletar av fisk. har också ett globalt avtal om bindande åtgärder för att motverka olagligt fiske förhandlats fram inom FN:s jordbruks- och livs- medelsorganisation, FAO, och förväntas EU:s ratificering av avtalet. Åtgärderna avser skyldigheter för hamnstater att vidta kontrollåtgärder mot utländska fiskefartyg. EU stödjer avtalet och har redan vidtagit lik- nande åtgärder, bl.a. genom IUU-förordningen. Statliga insatser och dess effekter för Regeringens bedömning: De statliga insatserna avseende utveck- lingen och förstärkning av fiskerikontrollen inom unionen såväl som inom har bidragit till den positiva utvecklingen för torsk- beståndet i liksom generellt till att uppnå ett långsiktigt Den svenska fiskerikontrollen befinner sig i en stark förändring och utveckling mot ökad effektivitet och kvalitet. Grundläggande delar i detta förändringsarbete är ökad analys, kompetensutveckling, förenklat regel- verk och förebyggande verksamhet. Kommissionen har kritiserat genomförande av fiskerikontrollen. Kritiken resulterade i att delgavs en underrättelse om Kritiken avsåg brister i fångstövervakningen och ineffektiv hantering och uppföljning av överträdelser. Som ett resultat av detta beslutade regeringen att ge ett övergripande ansvar för genomförande av fiskerikontrollen, flytta ansvaret för att genomföra landningskontroll från till samt att införa ett system med administrativa sanktioner. Under genomförandet av dessa förändringar har kommissionen kritiserat för bl.a. bristande dimensionering av landningskontrollen och bristande geografisk korskontroll av uppgifter med hjälp av VMS. Kritiken har medfört att regeringen tillfört extra resurser för att förstärka och utveckla Skr. 2009/10:187 fiskerikontrollen, senast med . ytterligare ett led i detta förbättringsarbete gjordes en överenskommelse mellan och kommissionen avseende hur den svenska fiskerikontrollen skulle förbättras. De åtgärder som har vidtagits har inneburit: -att antalet landningskontroller mer än fördubblats . Detta är resultat av en utökning av antalet kontrollanter och utveckling av mobila IT-system för genomförande av kontroller i fält avseende såväl dokumentation som tillgång till t.ex. fartygsuppgifter och sattelitpositioner genom nyttjande av VMS, -att inslaget av riskanalys i kontrollens genomförande har ökat, -att ett nytt system för s.k. geografisk korskontroll främst genom ökat nyttjande av VMS har utvecklats, -att ett nytt system för uppföljning av överträdelser har utvecklats som ett led i införandet av administrativa sanktionsavgifter samt -att det förebyggande arbetet har utökats genom förbättrad information gentemot fiskerinäringen Kommissionen har granskat arbete och inte återkommit med kritiken. inleddes arbetet med att ta fram en gemensam teknisk plattform samt en gemensam standard för utbyte av information mellan medlemsstaterna gällande i huvudsak elektronisk loggbok. Detta arbete fortgick också . I EU-sammanhang har haft en hög profil i arbetet med elektronisk rapportering, inte minst i förhand- lingar mellan och . Detta gäller främst arbetet inom de olika tekniska arbetsgrupperna som har tagit fram den detaljerade specifikationen för e-rapporteringen. I överskreds inte några kvoter . Fisket har stoppats när det har funnits i medeltal mellan kvar på kvoten. Kvotavräkningen grundas på de fångstuppgifter som rapporteras löpande av fisket. Uppgifterna korskontrolleras med andra källor. Inom handelskontrollen görs även kontroller i senare led. Fiskets följsamhet mot rapporteringskraven, en effektiv dokumentation samt snabb och korrekt dataläggning av uppgifterna är viktiga orsaker till att kvoterna har kunnat hållas. fördjupade tillsammans med Kustbevak- ningen arbetet med riskanalys inom fiskerikontrollen. tillämpning av riskanalys sker i samband med de gemensamma kontrollkampanjerna, Joint Deployment Plans, JDP. gemensamma inspektionsinsatser mellan berörda medlemsstater i ett havsområde där det finns återhämtningsplaner. Arbetet sker med Skr. 2009/10:187 deltagande från unionens kontrollorgan, CFCA, men med en medlemsstat som ansvarar för koordineringen. deltar genom och regelbundet i JDP i , och . medverkade i sammanlagt 17 JDP. Kommissionen beslutade om införande av ett specifikt kontroll- och inspektionsprogram för torskbestånden i , och samt ett särskilt kontroll- och övervakningsprogram för torskbestånden i i syfte att säkerställa ett harmoniserat genomförande av de fleråriga planerna för torskbeståndens återhämtning för respektive havsdel. I programmen ingår riktvärden för inspektioner till sjöss och land samt genomförande av inspektions- och kontrolluppdrag. har uppfyllt krav på inspektionsnivå i programmet för men inte i sin helhet för , och . Vidare har möjlighet att utfärda olika typer av administrativa sanktioner genom propositionen Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område (prop. 2007/08:107, bet. 2007/08:MJU16, rskr. 2007/08:205) liksom en förtydligad rätt att göra beslag genom propositionen Befogenhet att beslagta fisk och annan egendom enligt fiskelagen (prop. 2008/09:58, bet. 2008/09:MJU7, rskr. 2008/09:105). De viktigaste instrumenten är fastställande av sanktionsavgifter och möjligheten att dra in licenser för en period. Avsaknaden av ett system med administrativa sanktioner var en viktig del av den kritik som kommissionen riktade mot . Erfarenheterna har varit positiva med korta tider mellan överträdelse och beslut om sanktion. Antalet ärenden som hanteras straffrättsligt genom domstolsförfarande har också minskat betydligt. Antalet initierade straff- rättsliga ärenden har i det närmaste halverats jämfört med och 2006. Både systemet med administrativa sanktioner och att vissa typer av ärenden som tidigare hanterades i domstol nu oftast hanteras genom att tar ut en särskild landningsavgift är av betydelse. Antalet funna avvikelser och överträdelseärenden är flest inom den administra- tiva kontrollen. Det finns fortfarande en svårighet att snabbt avgöra om en avvikelse är en överträdelse. Antalet överträdelseärenden inom den administrativa kontrollen är därför betydligt färre än antalet avvikelser. följer effektiviteten i överträdelsehanteringen genom en indikator för utfallet av upprättade ärenden. Målet är att av upptäckta överträdelser ska leda till administrativa sanktioner eller fällande domar, se tabell 5.1. Antalet upptäckta överträdelser som leder till fällande dom (a) eller administrativ sanktion (b) påföljd (%) Straffrättsligt(a) Straffrättsligt(a) Straffrättsligt(a) Straffrättsligt(a) Administrativt(b) Straffrättsligt(a) Administrativt(b) Fiskerikontrollens genomförande kommer att präglas av införandet av de nya EU-förordningarna som har antagits. därför nödvändigt med ytterligare effektivisering och utvidgning av I regeringens proposition En sammanhållen svensk 2008/09:170) arbete med ett förslag om en nationell handlingsplan för fiskerikontroll 20082011 fram och att det är viktigt att arbete sker i linje med denna. Myndigheterna ska bl.a. utforma en operativ tillsynsplan i syfte att effektivisera och förbättra arbetet. Samarbete med andra länder inom fiskerikontrollen Antalet gemensamma inspektions- och övervakningsinsatser, s.k. Deplyment Plans, JDP, har ökat. kontrollorgan för fiske, CFCA, tillsammans med berörda medlemsstater 17 JDP där har medverkat och varit koordinerande stat i fyra av Den operativa kontrollsamverkan inom JDP bidrar dels till en ökad harmonisering och standardisering av kontrollens utförande, dels till en kompetensuppbyggnad och spridning av kompetens mellan Kommissionens kontrollexpertgrupp för höll ett möte under som bl.a. behandlade analyser av medlemsstaternas omnämndes särskilt som ett exempel på en med- lemsstat där data var av god kvalitet och hög tillförlitlighet. Ansvariga myndigheter har även bedrivit ett fortsatt operativt sam- arbete med och i frågor om kontroll i gemensamt Samarbetet med norska myndigheter har varit särskilt intensivt i samband med upprättande av system för hantering av fångst- intyg vid import som är ett krav enligt IUU-förordningen. genom experter varit drivande i arbetet inom unionen med standardisering av den elektroniska rapporteringen från fisket och mellan kontrollplaner och uppföljning av kontrollverksamheten. En gemensam Skr. 2009/10:187 tillsynsplan har utarbetats. Länsstyrelserna har redovisat ett uppdrag till rege- ringen om sin uppgift inom fisketillsynen samt grunderna för och omfattningen av detta arbete. Ärendet bereds inom . påbörjades arbetet med regelförenkling till följd av regering- ens handlingsplan för regelförenkling för företagen. gör bedömningen att det nationella utrymmet för åtgärder som minskar den administrativa bördan är begränsat. Orsaken är att den yrkesmässiga fiskeverksamheten i allt väsentligt lyder under direktverkande EU- förordningar. Den sammanfattande prognosen för mätperioden blir därför omkring 4 procents minskning av den administrativa bördan på fiskets område. Ett antal åtgärder har genomförts var av den viktigaste är införandet av en elektronisk loggbok enligt rådets förordning (EG) nr 1966/2006 av om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys. Andra genomförda förändringar berör främst ett minskat uppgiftslämnande i loggboken, kustfiskejournalen och avräkningsnotan samt lättnader i förhandsanmälan inför landning. Regeringen har även i arbetet med unionens bestämmelser verkat för en regelförenkling. Ett exempel är arbetet med återhämtningsplanen för torskbestånden i med angränsande områden, där för- slag angående alternativa kontrollmetoder infördes , vilket innebär att genomförda nationella förenklingar kan bibehållas. 6.1Utvecklingen av produktion och ekonomiskt värde i det svenska vattenbruket Vattenbruk är odling av fisk och skaldjur. Behovet av vattenområden av god kvalitet innebär att vattenbruksnäringen ofta är geografiskt spridd och en utpräglad glesbygdsnäring, så även i . Globalt sett är vattenbruk en av de snabbast växande grenarna av animalisk födoproduktion. Vattenbruk sker dels i havet dels i sötvatten och syftet med odlingen kan vara olika. Verksamheten som avser odling av fisk brukar delas upp i matfisk- respektive sättfiskodling. Den första odlar fisk för avsalu till en matvarumarknad och den senare odlar fisk för att antingen förse matfiskodlare med yngel eller för att kunna sätta ut fisk i olika vatten i syfte att förstärka naturliga bestånd eller för sportfiske. har den sammanlagda produktionen i varierat mellan 1998 till 2006. Av detta har den havsbaserade odlingen legat relativt stabilt strax under , medan odling i sötvatten har ökat från till drygt 2006. Musselodlingen har under 2000- talet stabiliserat sig kring knappa . , 1998-2006, har värdet av vattenbruksproduktio- nen ökat från till . Den huvud- sakliga värdeökningen ligger i odling i sötvatten som stigit från ca 1999 till 2006. Värdet på den havsbaserade odlingen och musselodling har över perioden legat relativt runt respektive . Den senast tillgängliga statistiken från SCB visar en total produktion från svenskt vattenbruk på till ett värde av . Vid en uppdelning av produktionen på matfisk respektive sättfisk visar det att matfisk utgjorde ca , vilket motsvarar av hela vattenbruksproduktionen och uppgick till ett värde av . Sättfiskproduktionen uppgick till till ett värde av . Utvecklingen över åren visar på en relativt stabil fördelning mellan matfisk och sättfisk. Regnbåge och är de två viktigaste fiskarterna. Regnbåge svarar för den största delen av svensk vattenbruksproduktion, både inom matfisk- och sättfiskodling. Rödingodlingen är fortfarande liten men bedöms ha goda förutsättningar att växa. Andra fiskarter som odlas i liten skala är bland annat ål, lax, öring, abborre, gös och torsk. Det odlas också kräftor samt musslor och ostron. Inom musselodlingen finns en handfull företag där de flesta bedriver musselodling i kombination med annan verksamhet. Musselnäringen bedöms ha god utvecklingspotential särskilt som den kan bidra till att minska närsalthalten i vatten. Även ostronodling kan komma att utvecklas. Kräftodling är till stor del en binäring till annan verksamhet, ofta jordbruk. Det har märkts ett ökat intresse för kräftodling, varför utvecklingspotentialen bedöms vara god. Enligt SCB:s officiella vattenbruksstatistik fanns 2008 totalt 411 odlingsanläggningar i som bedrev vattenbruksverksamhet. Av dessa var 201 aktiva medan resterande är under uppbyggnad eller vilande. Detta kan jämföras med totalt 552 odlingar 2004 varav 361 var aktiva. Sysselsättningen inom vattenbruket 2008 uppskattas till 379 anställda med en arbetsinsats på . Statistiken visar på, vilket även omnämns i betänkandet Det växande vattenbrukslandet (SOU 2009:26), att utvecklingen fortsatt mot en koncentration till färre och större företag. De sex största företagen står för mer än hälften av den totala omsättningen. Det nya kapital som kommer in i näringen härstammar främst från och , från företag som redan bedriver en vattenbruksverksamhet. De företag som har störst omsättning och högst vinst i medeltal är de som odlar regnbåge som matfisk i kassar i sötvatten. Det har även skett strukturella förändringar genom en expansion och förflyttning av produktionen till sötvatten och till på bekostnad av odling på , syd- och . Denna utveckling är troligtvis en följd av svårigheter att erhålla tillräckligt stora odlingstillstånd i de havsområden som har störst belastning av närsalter. 2009/10:187 Enligt SCB:s statistik finns flest odlingar i , 6.2Statliga insatser avseende vattenbruket Regeringens bedömning: Det finns en kvarstående potential för vattenbruket i att utvecklas, särskilt inom musselodling och vissa fiskarter såsom och regnbåge. Musselodling har dessutom en positiv betydelse för en renare havsmiljö. Utvecklingen av vatten- bruket i har dock gått långsamt. Vid jordbruks- och fiskerådet antogs rådsslutsatser angående vattenbruket i unionen. Rådsslutsatserna baserades på ett meddelande från kommissionen, Mot en hållbar framtid för vattenbruket. Nya impulser för strategin för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket (KOM (2009) 162 slutlig), där en strategi för vattenbrukets utveckling inom unionen presenteras. Rådsslutsatserna lyfter fram väsentliga delar av meddelandet om vattenbrukets utveckling med både åtaganden och möjligheter. I har vattenbrukets betydelse för en levande landsbygd och inslag i svensk landsbygdsutveckling lyfts fram som en möjlighet. Utvecklingen har dock gått långsamt. Mot den bakgrunden tillsatte regeringen en utredning för att analysera för- utsättningarna för samt identifiera hinder mot att ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt vattenbruk ska kunna utvecklas. Utredningen läm- nade sitt betänkande , Det växande vattenbrukslandet (SOU 2009:26). I betänkandets presenteras bl.a. ett förslag till en handlingsplan bestående av tretton punkter för att ge förutsättningar för en utveckling av den svenska vattenbruksnäringen. Betänkandet har remitterats och bereds inom . En viktig satsning på vattenbruket har skett genom att före detta försöksstation i nu drivs i privat regi. Verksamheten har möjliggjorts genom en satsning från flera aktörer och är viktig för att utveckla avel och odling främst av . Stöd för produktiva investeringar eller miljövårdande åtgärder inom vattenbruk har och kan sökas inom ramen för de svenska fiskeprogrammen. har totalt investerats i vattenbruket i varav av EU-medel, från andra offentliga finansiärer och resterande från privata finansiärer. Att vattenbruket är en landsbygdsnäring framgår av att av stödet har gått till företag utanför storstäderna. Sammantaget har 52 stödmottagare i 41 kommuner i 14 län tagit del av stödet. Störst investeringar har gjorts i , men mest stöd har gått till och . Även i , , och har investeringar på över sammanlagt gjorts i respektive län. Största andelen investeringar är små, investeringar har varit eller mindre och av investeringarna har legat under . 2009/10:187 Medelinvesteringen var . var utrustning men även nyetablering, lokaler och båtar omfattade stora andelar av utbetalda medel. Ungefär hälften av de beviljade medlen har betalats ut. Utöver de som har investerats i produktionen har ytterligare investerats i studier och pilotprojekt som rör vattenbruk . och ny odlingsteknik har varit de största områdena. Även musselodling, artspecifika projekt och foderutveckling har varit områden som erhållit stöd. Det har varit en stor efterfrågan på medel inom det nya fiske- programmet, 20072013, för investeringar i vattenbruk. Fram /09 har det beslutats om investeringar i vattenbruket, varav hälften är EU-medel och den andra hälften är nationella offentliga medel. Av dessa avser knappt 20 stycken investeringar i mussel- eller ostronodlingar omfattande , varav hälften EU-medel. Ytterligare inkomna ansökningar om avvaktar beslut, varav ca avser investeringar i mussel- eller ostronodlingar. Eftersom stödsatsen är högst av den totala investeringskostnaden pågår således investeringar omfattande totalt ca i svenskt vattenbruk . 7 Fritids- och turistfisket har stora möjligheter till fritidsfiske och fisketurism. Mer än två- kust med öar och skärgårdar, tusentals mil av vattendrag, de , , , och samt ytterligare ca 100 000 sjöar ger varierande möjligheter för den som vill fiska för rekreation och till husbehov. Fritidsfiske är en av de vanligaste och mest uppskattade friluftsaktivite- terna i . De viktigaste motiven för fritidsfisket är avkoppling från vardagen, naturupplevelser, social gemenskap med familj och vänner samt fångst till det egna hushållet. Enligt svensk fiskerilagstiftning är allt fiske som inte sker med stöd av yrkesfiskelicens eller enskild rätt att beteckna som fritidsfiske. Detta fiske kan bedrivas såväl med hand- redskap som med en begränsad mängd redskap av annan typ, i första hand nät och burar. Termen sportfiske brukar användas för fisket som sker med handredskap. Att ha tillgång till och kunna utöva fritidsfiske är av betydelse för både unga och gamla, kvinnor och män samt invandrare såväl som infödda svenskar. En stunds avkoppling från vardagen genom fritidsfiske främjar hälsan. De kostnader som de fiskande lägger ned på sitt fiske skapar underlag för en växande fisketurism och utveckling av företagandet på landsbygden. Fritidsfiskets utövare och omfattning genomförde och , , en enkätundersökning avseende fritidsfiskets omfattning och utövare. Undersökningen visade att 2006 fiskade totalt 1 miljon personer bosatta i vid åtminstone något tillfälle. Antalet fiskedagar uppgick till närmare 13,8 miljoner varav antalet fiskedagar i haven uppgick till knappt fem miljoner. Fler män än kvinnor fritidsfiskar och i genomsnitt fiskar också männen fler dagar . Störst andel fiskande bland befolkningen finns i inland följt av och Norra /inland. Huvuddelen av utövarna uppger att syftet med fritidsfisket är rekreation, naturupplevelser, social gemenskap och fångst av fisk för egen konsumtion. Ett av syftena med undersökning har också varit att tydligare klargöra var fisket sker. Studien visar att huvuddelen av fisket sker nära där man bor. Av allt fritidsfiske sker av fisket inom från bosta- den och av allt fiske sker inom . Åtgärder för att öka och förbättra allmänhetens fiskemöjligheter får därför störst effekt om de riktas mot tätortsnära områden. Den viktigaste destinationen för fiske långt från bostaden och den inhemska fisketurismen är inland En studie som utfördes av organisationen över barns och ungdomars fiskevanor (Finfo 2009:1) visar att sju av tio, eller 460 000, barn och ungdomar i åldern fiskade . Av dessa fiskade 109 000 ofta, alltså fler än 10 gånger . Antalet fiskedagar i åldersgruppen var mer än 4 miljoner 2007. Barn som fiskar verkar ha större kunskap i ett antal frågor om natur och miljö än de som inte fiskar alls. Fiskeintresset är starkast i och minst i storstäderna. De barn som har goda förutsättningar för fiske, såsom fiskevatten nära hemmet eller sommarstuga, fiskar mer. 7.2Bestånd och arter som nyttjas i fritids- och turistfisket Fångsterna i fritidsfisket, mätt som bibehållen vikt, skattades 2008 till totalt ca , därutöver återsattes i storleksordningen . Handredskapsfisket stod för av totalfångsten. I sötvattensområden stod handredskapsfisket för den helt dominerande fångstandelen medan den största andelen av fångsten på kusten togs i andra redskap som nät, ryssjor och burar. De generellt sett viktigaste arterna, räknat i fångstmängd, är gädda och abborre. Vad gäller antalet utövare är för fiske med handredskap arterna abborre, gädda, öring och makrill mest betydelsefulla. Andra betydelse- fulla arter för handredskapsfisket är harr, , regnbåge, gös, torsk, sill/strömming och lax. För fiske med mängdfångande redskap är sötvattenskräftor, abborre, gädda, mörtfiskar och sik viktigast. Även fiske efter sötvattenskräfta och hummer är av stort värde för fritidsfisket. Det finns fortfarande brister i det statistiska underlaget, men i allmänhet anses fritidsfiskets effekter på fiskbestånden vara små, särskilt när fritids- fisket bedrivs med handredskap, som fångar en fisk i taget. Dessutom bedrivs fritidsfisket, till skillnad från yrkesfisket, i hela sötvattens- Det totala uttaget blir på så sätt mera utspritt. Lokalt, eller vad Skr. 2009/10:187 gäller vissa arter, kan dock fritidsfisket ha betydande inverkan.