prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Det finns inte heller skäl att föreslå några särregler för försäkrings- föreningarna när det gäller överklagande av beslut av eller en länsstyrelse. Eftersom kan komma att fatta beslut i tillståndsärenden enligt FL, krävs emellertid en särregel som klargör att det är bestämmelserna om överklagande i den nya försäkrings- rörelselagen som ska tillämpas vid överklagande av beslut. Regeringens förslag: Bestämmelserna om straff och vite i lagen om ekonomiska föreningar ska gälla även för försäkringsföreningar. Det ska dock inte vara straffbart att inte hålla medlemsförteckning tillgänglig. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot förbudet att lämna ut vissa personuppgifter till förmånstagare ska kunna dömas till böter eller fängelse i högst . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Regler om straff och vite finns för ekonomiska föreningar i I UFL finns bestämmelser om straff i 77 80 §§ och om vite i 74 §. Genom hänvisningar i 78 § UFL till 100 § 1, 4 och 6 samt 111 och 112 §§ föreningslag följer ett antal staffbestämmelser som saknar motsvarighet i FL. Till böter döms i vissa fall den som upp- såtligen eller av grov vårdslöshet lämnar oriktiga eller vilseledande upp- Det gäller för styrelseledamot, likvidator eller annan vid uppgift till eller i medlemsförteckning samt styrelseledamot eller likvidator i handling som hålls tillgänglig för medlemmar eller röstberättigade eller som läggs fram på stämman. revisor eller likvidationsrevisor för uppgifter i revisionsberättelsen eller annan handling som läggs fram på stämman eller annars hålls tillgänglig för medlemmar eller röstberättigade. Vidare kan en revisor eller likvidationsrevisor dömas till böter om han eller hon uppsåtligen eller av grov vårdslöshet underlåter att göra anmärkning rörande förvaltningen trots att det finns anledning till det. Det är för revisorer även bötesbelagt att, trots att han eller hon insett eller bort inse att det kan medföra skada, yppa något som kommit till hans eller hennes kännedom vid granskning utan att det med nödvändighet erfordras för fullgörande av hans uppdrag. Till böter döms även styrelseledamot eller revisor (och i några fall likvidator) som i vissa fall underlåter att fullgöra sina skyldigheter. Det gäller skyldigheten att bereda revisor möjlighet att granska redovisningshandlingar, att anmäla vissa ändringar för registrering, att anmäla ändrade stadgar för registrering, att anmäla likvidationsbeslut för registrering, att för registrering anmäla att föreningen efter slutförd likvidation är upplöst, att avge revisionsberättelse och lägga fram revisionshandlingar för stämman, att föra stämmoprotokoll och att i förvaltningsberättelse under likvidation ange skäl för varför likvidation inte är avslutad . Dessutom döms den till böter som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet meddelar oriktig eller vilseledande uppgift i försäkrings- teknisk utredning som lämnats till eller i andra upp- gifter till inspektionen. Det är även bötesbelagt att underlåta att verkställa försäkringsteknisk utredning samt att underlåta att till göra vissa anmälningar för registrering, nämligen att inte anmäla revisor, att inte anmäla att minsta antal medlemmar underskridits och att inte anmäla avtal om beståndsöverlåtelse. Skälen för regeringens förslag: Enligt 16 kap. 1 § första stycket FL ska den dömas till böter eller fängelse i högst som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheten att sammankalla styrelsen när det begärs av en styrelseledamot eller verkställande direktör. Detsamma gäller den som bryter mot bestämmelsen att styrelsen inte får fatta beslut i ett ärende, om inte alla ledamöter har fått tillfälle att delta i ärendets behandling och fått tillfredsställande underlag eller bestämmelsen om att en suppleant ska beredas tillfälle att träda in i en styrelseledamots ställe om denne inte kan komma. Motsvarande straffbestämmelse finns visser- ligen föreningslag, men gäller inte för understödsföreningar. Motsvarande ansvarsbestämmelser finns också i ABL och FRL. Något skäl att behandla de aktuella gärningarna på ett annat sätt i försäkrings- föreningar än i aktiebolag, ekonomiska föreningar och försäkringsbolag finns inte. Någon särregel i det här avseendet i förhållande till FL föreslås därför inte. Enligt 16 kap. 1 § andra stycket FL kan den dömas till böter som upp- såtligen eller av oaktsamhet underlåter att föra en medlemsförteckning eller att hålla den tillgänglig. Vidare är förbudet mot att använda beteckningen ekonomisk förening för andra än sådana föreningar bötes- sanktionerat. För försäkringsföreningar gäller inte skyldigheten att hålla medlemsförteckningen tillgänglig för envar, och något straffansvar för brott mot denna skyldighet kan därför inte bli aktuellt i en försäkrings- förening. Däremot ska ansvar för underlåtenhet att föra medlems- förteckning gälla även försäkringsföreningar. Ansvarsbestämmelsen som rör otillåten användning av beteckningen ekonomisk förening ska för försäkringsföreningarna i stället gälla otillåten användning av beteckningen försäkringsförening. Revisorer får inte annat än i vissa fall lämna upplysningar om en ekonomisk förenings angelägenheter (jfr 8 kap. 16 § FL). Brott mot denna tystnadsplikt är emellertid inte straffsanktionerad. Enligt 16 kap. 1 § tredje stycket FL är det inte heller straffbelagt som ett brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . Motsvarande gäller också Prop. 2009/10:246 enligt ABL och FRL, men inte enligt UFL. Något särskilt skäl att ha av- vikande bestämmelser för försäkringsföreningar finns inte, varför en särregel inte föreslås. Enligt 16 kap. 2 § FL kan registreringsmyndigheten vid vite förelägga verkställande direktören eller styrelseledamot att fullgöra skyldighet enligt FL eller andra författningar att hos myndighet göra behörig an- mälan för registrering. , som är registreringsmyndig- het för understödsföreningsregistret, har samma möjlighet enligt 74 § UFL. Som framgått ska registeransvaret föras över från Finansinspek- tionen till . Någon särregel i förhållande till FL för försäk- ringsföreningar behövs inte. Genom hänvisningar i 78 § UFL till 100 § 1, 4 och 6 samt 111 och 112 §§ föreningslag är relativt många gärningar straffbelagda med böter. De bestämmelserna saknar helt motsvarighet i FL. I likhet med vad som redan gäller för bank- och finansieringsrörelse, och som föreslås gälla för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag, bör något straffansvar för lämnande av oriktiga eller missvisande uppgifter till inte finnas. Även i övrigt bedöms det inte finnas behov av straffansvar i större utsträckning än vad som följer av 16 kap. FL, med ett undantag. I likhet med vad som gäller för försäkringsbolag ska den som bryter mot förbudet att i vissa fall lämna personuppgifter om förmånstagare kunna dömas till böter eller fängelse i högst . Regeringens förslag: Europakooperativ med säte i som fått tillstånd att driva försäkringsrörelse ska tillämpa lagen om europa- kooperativ. När en försäkringsförening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion ska bestämmelserna om fusion i lagen om ekonomiska föreningar tillämpas med de särregler som följer av den nya försäkringsrörelselagen. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Ett europakooperativ är en europeisk associationsform för gränsöverskridande samverkan i form av vad som närmast kan liknas vid en ekonomisk förening. Europakooperativen regleras av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr1435/2003 av om stadga för europeiska kooperativa föreningar (SCE-föreningar), SCE-förordningen. SCE-förordningen innehåller bestämmelser om bl.a. hur ett europa- kooperativ ska bildas och hur det ska vara organiserat. Enligt artikel 8.1 i SCE-förordningen ska europakooperativ med säte i omfattas av dels kompletterade svenska regler som specifikt avser europakooperativ, dels det regelverk som skulle gälla för ett kooperativ bildat i överensstämmelse med svensk lag. Det sagda innebär att ett europakooperativ, precis som ett europabolag, omfattas av en blandning Prop. 2009/10:246 av EG-rättsliga och nationella bestämmelser. De svenska regler som kompletterar SCE-förordningen finns i lagen (2006:595) om europakooperativ. Europakooperativ som driver föresäkringsrörelse är emellertid undantagna från lagens tillämp- ningsområde. För dessa gäller i stället motsvarande bestämmelser i . Av 92 § UFL framgår att ett europakooperativ som har sitt säte i och som driver försäkringsrörelse ska registreras i europakoopera- tivsregistret som förs av . 9498 §§ UFL behandlar flyttning av ett europakooperativs säte, 9910 §§ europakooperativets organisation och 106108 §§ europakooperativets årsredovisning m.m. Vid bildandet av ett europakooperativ genom fusion ska enligt artikel 20 i SCE-förordningen nationella regler om inhemsk fusion av publika aktiebolag tillämpas om nationella regler om fusion av kooperativ saknas. När bestämmelserna om europakooperativ infördes saknades reg- ler om fusion av understödsföreningar varför de särskilda bestämmelser- na om fusion av publika försäkringsaktiebolag i FRL kom att tillämpas på understödsföreningar i den aktuella situationen (se 86 § UFL). Skälen för regeringens förslag: I överensstämmelse med den lagstiftningsmetod som föreslagits för europabolag (se avsnitt 6.4) föreslås att europakooperativ som är hemmahörande i och som har tillstånd att driva försäkringsrörelse ska tillämpa lagen om europakooperativ med de särregler som följer av den lagen. Några förändringar i sak jämfört med de särregler som gäller enligt UFL finns inte anledning att göra. (Om motiven till de bestämmelserna, se prop. 2005/06:150 s. 202 ff.). De nya reglerna om samgående av försäkringsföreningar genom fusion ska dock tillämpas i stället för bestämmelserna som gäller för publika försäkringsaktiebolag. 9 Nya rörelseregler för försäkringsföreningar I propositionen föreslås att samtliga rörelseregler för företag som driver försäkringsrörelse, inkluderat försäkringsföreningar, samlas i en ny lag är försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag i huvudsak likartat reglerade, medan försäkrings- föreningarnas näringsrättsliga reglering skiljer sig i stor omfattning från Utgångspunkten är, som framgår av avsnitt 5.3, att den näringsrättsliga regleringen av försäkringsföreningar ska anpassas till den som gäller för försäkringsbolagen. De näringsrättsliga reglerna i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL, delar upp försäkringsbolagens verksamhet i skadeförsäkringsrörelse och Dessa verksamheter ska i princip drivas i olika Vissa försäkringar kan dock förekomma i såväl skade- och liv- Vidare går en skiljelinje mellan försäkringsbolag som meddelar direkt försäkring och återförsäkringsbolag. försäkringsbolag får inte driva annan rörelse än återförsäkringsrörelse och därmed sammanhängande verksamhet. Något hinder för direkt- försäkringsbolagen (skade- och livförsäkringsbolag) att driva åter- Prop. 2009/10:246 försäkringsverksamhet finns inte. I fråga om försäkringsföreningar begränsas verksamheten enligt gällande rätt till personförsäkring (livförsäkring). De näringsrättsliga reglerna i FRL genomgick flera reformer , vilka inneburit en avreglering av försäkrings- marknaden. Ett exempel är att behovsprincipen, vilken innebar att verksamhetstillstånd gavs endast om det ansågs finnas behov av ett nytt försäkringsföretag på marknaden. Denna princip avskaffades 1985. Likaså bidrog undertecknande av och medlem- skapet i EU till stora förändringar av regleringen genom det svenska genomförandet av EU:s försäkringsdirektiv. De näringsrättsliga bestämmelserna för försäkringsbolagen har således under en följd av år reformerats för att anpassas till den EG-rättsliga regleringen och till nya verksamhetsförutsättningar i övrigt. Motsvarande reformer som gjorts för försäkringsbolagen har inte gjorts i samma utsträckning i lagstiftningen för understödsföreningar. Ett område som har moderniserats för såväl försäkringsbolag som understödsföreningar är den externa redovisningen, dock att moderniseringen för föreningarna genomfördes senare än för försäkringsbolagen. Gemensamma redo- visningsregler gäller för alla försäkringsföretag, förutom i vissa mindre delar. Bestämmelserna finns i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Genom lagstiftning som trädde i kraft , den s.k. försäkringsrörelsereformen, gjordes en betydande modernisering på näringsrättens område. Reformen, vars tyngdpunkt låg på bestäm- melserna om livförsäkringsbolag, syftade till att ge större frihet åt försäkringstagarna och försäkringsbolagen att själva komma överens om försäkringsavtalens villkor och därigenom underlätta produktutveckling och stimulera konkurrens (se prop. 1998/99:87). trädde nya regler i kraft för tjänstepensions- verksamhet med anledning av det s.k. tjänstepensionsdirektivet.16 Ändringarna gäller både livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverk- samhet och understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäk- ring, s.k. tjänstepensionskassor. De nya reglerna syftar till att underlätta tjänstepensionsverksamhet över gränserna och tillgodose en aktsam kapitalförvaltning (se prop. 2004/05:165). gäller också nya EG-anpassade försäkringsrörelseregler för åter- försäkringsbolag (se prop. 2007/08:40). Genom återförsäkringsdirektivet gjordes även vissa ändringar i första och tredje skadeförsäkrings- direktivet samt i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet. Genom ändringarna anpassas det befintliga regelverket för direkt försäkring till den nya tillsynsordningen för återförsäkringsföretag. På detta sätt säkerställs en i vissa delar moderniserad reglering för hela försäkrings- sektorn. Ändringarna innebär även att de bestämmelser som rör solvensmarginalen för återförsäkring kan tillämpas på direktförsäkrings- företags återförsäkringsverksamhet, om denna utgör en volymmässigt 16 och rådets direktiv /41/EG av om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut. betydande del av den samlade verksamheten i ett företag. 2009/10:246 har införts i svensk lag genom regler i FRL och lagen (1988:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . 2009 antogs och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II). Syftet med direktivet är att införa ett riskbaserat regelverk som tar sin utgångspunkt i företagens verksamhet som helhet och som vilar på en i högre utsträckning förebyggande tillsyn. Direktivet syftar också till att ytterligare harmonisera försäkringsregleringen inom EU så att samma konkurrensmöjligheter skapas för försäkringsföretag i olika medlems- stater. Utformningen av solvenssystemet ska ske på ett sådant sätt att det skapas incitament för försäkringsföretagen att mäta sina risker och hantera dem på ett ändamålsenligt sätt. För att uppnå detta är mål- sättningen att utveckla gemensamma principer för riskhantering och för tillsynsprocessen. Utöver reformeringen av den EU-rättsliga solvensregeringen innehåller Solvens II en konsolidering av flertalet befintliga direktiv inom skade-, liv- och återförsäkring. Tjänstepensionsdirektivet omfattas inte av nämnda konsolidering. Solvens II-direktivet ska vara genomfört fullt ut i medlemsstaterna . Moderna regler för försäkringsbolag För försäkringsbolag gäller att försäkringsrörelse får drivas bara av den som har tillstånd (koncession) och att rörelsen står under statlig tillsyn Vidare ställs krav på de personer som ska ha inflytande i ett försäkringsbolag. Styrelseledamöter och den verk- ställande direktören ska vara lämpliga att delta i ledningen och bl.a. ha erforderlig insikt och erfarenhet. I ett försäkringsaktiebolag ska även aktieägarna vara lämpliga och kunna antas inte komma att motverka de krav som gäller för verksamheten, om aktieinnehavet kan möjliggöra ett väsentligt inflytande över verksamheten. Den som tänker förvärva aktier i en sådan omfattning, i normalfallet av samtliga aktier, måste därför ha tillstånd. Det ställs vidare upp särskilda verksamhets- anpassade krav på buffertkapital, s.k. kapitalbas, som måste finnas i ett försäkringsbolag och hur tillgångar som motsvarar bolagets försäkrings- åtaganden ska placeras. För verksamheten gäller tre grundläggande principer, stabilitets- principen, genomlysningsprincipen och principen om god försäkrings- Stabilitetsprincipen innebär att verksamheten ska drivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och god kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker så att åtagandena mot försäkringstagarna kan fullgöras. Genomlysningsprincipen ställer krav på den information som ett försäkringsbolag ska lämna till de som vill köpa en försäkring eller som redan är försäkringstagare. Kravet på god försäkringsstandard innebär bl.a. att ett försäkringsbolag ska ha en väl fungerande administration. Om verksamheten i ett försäkringsbolag inte drivs i enlighet med de krav som ställs i FRL har möjlighet att ingripa. Sammanfattningsvis kan den nuvarande regleringen sägas utgå från att om bolagens ledningar är tillräckligt kompetenta för verksamheten och det finns ett tillräckligt kapital för att bolagen ska kunna fullgöra de försäkringsavtal som har ingåtts, så behöver verksamheten inte detalj- regleras på det sätt som tidigare skett. Även om den näringsrättsliga lag- stiftningen för försäkringsbolagen numera får anses väl avvägd för modern försäkringsverksamhet spelar dock den tidigare detaljregleringen fortfarande en relativt stor roll för livförsäkringsbolagen. Det beror på att många nu gällande livförsäkringsavtal ingicks under de förutsättningar som gällde före avregleringen. Ett exempel på detaljreglering som tagits bort för försäkringsbolagen är systemet med förhandsgodkännande av de försäkringstekniska grund- erna. Systemet, som innebar en statlig priskontroll för vissa försäkringar, framför allt livförsäkringar, har till följd av tvingande regler i EG:s direktiv avskaffats. Genom försäkringsrörelsereformen ersattes seder- mera kravet på försäkringstekniska grunder av ett krav på att styrelsen ska fastställa för bolaget interna försäkringstekniska riktlinjer. Ytterligare exempel på slopad reglering är förbudet mot vinstutdelning i liv- försäkringsbolag och skälighetsprincipen. Bestämmelserna därom ansågs medföra att allt överskott som uppstod i hela försäkringsbolagets verk- samhet hörde till försäkringstagarna och att det därför skulle komma dem till godo som återbäring, i den mån inte soliditetskraven medförde att en viss del av överskottet måste behållas som konsolideringskapital. Det är först efter skälighetsprincipens avskaffande som det blivit möjligt för försäkringsbolagen att mer fritt komma överens med sina kunder om dessa ska ha rätt till återbäring och hur återbäringen i så fall ska ut- formas. 9.1.2Äldre principer lever kvar för understödsföreningar Även understödsföreningarna står under statlig tillsyn. Något uttryckligt krav på tillstånd för att få driva verksamheten finns däremot inte, men en understödsförening ska vara registrerad hos . Registrering kan vägras om det inte finns behov av verksamheten (behovsprincipen) eller om verksamheten inte är ägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet. En understödsförening kan inte heller registreras om stadgarna inte är ägnade att trygga att föreningen kan fullgöra sina försäkringsutfästelser, den s.k. soliditetsprincipen, eller på annat sätt inte är upprättade på ett med hänsyn till verksamhetens art eller omfattning lämpligt sätt. Soliditetsprincipen innebär bl.a. att bestämmelserna om avgifter och fondbildning ska ge ett betryggande skydd för medlemmarna. Stadgarna ska dessutom tillgodose medlemmarnas intresse av skäliga kostnader och försäkringsvillkor, vilket innebär att skälighetsprincipen gäller även om den anses ha en delvis annan innebörd för understödsföreningarna än vad den hade för livförsäkringsbolagen. Stadgarna kan närmast sägas vara en blandning av i stadgar vanligen förekommande föreningsrättsliga be- stämmelser samt försäkringsvillkor och försäkringstekniska grunder. Kravet på registrering av stadgarna hos innebär att det för understödsföreningar alltjämt gäller en statlig kontroll av villkor och priser. Något krav på att de som ingår i ledningen för en understödsförening är lämpliga finns inte. Inte heller finns något generellt krav på ett minsta buffertkapital. I och med genomförandet av tjänstepensionsdirektivet har det emellertid införts sådana krav för tjänstepensionskassorna. För övriga understödsföreningar gäller att de måste ha tillgångar som motsvarar försäkringsåtagandena. Verksamheten i en understödsförening får inte drivas affärsmässigt. Syftet bakom förbudet har varit att dra en gräns mot försäkringsbolagens verksamhet. Överskottet i verksamheten ska avsättas till en försäkrings- fond och tillgångar som motsvarar försäkringsfonden och föreningens övriga skulder ska placeras i vissa tillgångar som har ansetts tillräckligt säkra. Med tillstånd kan emellertid de placerings- regler som gäller för försäkringsbolag tillämpas, vilket ger fler invest- eringsalternativ. För tjänstepensionskassor liberaliserades placerings- reglerna betydligt i samband med genomförandet av tjänstepensions- direktivet. Om försäkringsfonden överstiger premiereserven med en tjugondel får det överskjutande beloppet föras från försäkringsfonden. Hur sådana medel får användas ska regleras i stadgarna. Om en understödsförening inte uppfyller gällande krav på verksam- heten kan ingripa. Ingripandemöjligheterna skiljer sig från dem som gäller för försäkringsbolag. En tillnärmning till reglerna i FRL kom emellertid till stånd för tjänstepensionskassor . 9.1.3Moderna regler för försäkringsföreningar Som framgår i avsnitt 5 föreslås i denna proposition att försäkrings- föreningarna reformeras dels genom att de näringsrättsliga reglerna anpassas till det som gäller för försäkringsbolag, dels genom att de associationsrättsliga reglerna anpassas till det som gäller för ekonomiska föreningar. De överväganden och förslag som görs beträffande associationsrätten framgår i avsnitt 8. Nedan analyseras och redovisas de förändringar som föreslås i näringsrätten. Den generella utgångspunkten i propositionen är att samma rörelseregler bör gälla för drivande av försäkringsrörelse i såväl bolag som föreningar eftersom skyddsbehovet för försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringsavtal är oberoende av i vilken företagsform som försäkringsrörelsen drivs. Skillnader i försäkringsföreningarnas storlek och verksamhet beaktas genom möjligeter till undantag från bestämmelserna i den nya lagen (se avsnitt 10). Eftersom det nya regelverket kommer att innebära en omställning för försäkringsföreningarna, bl.a. avseende verksamhetstillstånd, föreslås i avsnitt 11 en övergångsperiod fr.o.m. lagens ikraftträdande. Regeringens förslag: Det införs ett krav på tillstånd för att få driva försäkringsrörelse i en försäkringsförening. För att få tillstånd ska samma krav gälla som för försäkringsbolag. En försäkringsförening ska registreras i försäkringsregistret hos . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: För att få driva försäkringsrörelse uppställs för försäkringbolagen krav på särskilt tillstånd (koncession), se 1 kap. 1 § FRL. Det är normalt som beslutar i ett koncessionsärende. Förutsättningarna för koncession anges i 2 kap. 3 § femte stycket FRL. Senast efter det att koncession har beviljats ska ett försäkringsbolag enligt 2 kap. 13 § FRL anmälas för registrering. För understödsföreningar saknas krav på tillstånd för verksamheten.