prop · GX03122 · 2010-03-09 00:00:00 — 1.Om en betalningsorder genomförs med hjälp av en unik identifikationskod, ska betalningsordern anses ha genomförts korrekt vad avser den betalningsmottagare som angetts i den unika identifikationskoden. 2.Om den unika identifikationskod som lämnats av betal- tjänstanvändaren är felaktig, ska betaltjänstleverantören inte vara Om en betaltjänstanvändare lämnar information utöver den som närmare anges i artiklarna 37.1 a eller 42.2 b, ska betaltjänstleverantören endast vara ansvarig för genomförandet av betalningstransaktioner i enlighet med den unika identifika- tionskod som betaltjänstanvändaren har angivit. Betalningstransaktioner som inte genomförts eller genomförts bristfälligt Om en betalningsorder har initierats av betalaren, ska dennes betaltjänstleverantör inför betalaren ansvara för att betalningstransaktionen genomförs korrekt, utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 58, artikel 74.2 och 74.3 och artikel 78 om han inte för betalaren och i förekommande fall betalningsmottagarens betaltjänstleverantör kan styrka att betal- ningsmottagarens betaltjänstleverantör har mottagit betalnings- transaktionens belopp i enlighet med artikel 69.1, i vilket fall betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska vara ansvarig inför betalningsmottagaren för att betalningstransaktionen genomförs korrekt. Om betalarens betaltjänstleverantör är ansvarig enligt det första stycket ska denne utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet av den icke genomförda eller bristfälliga betalningstransaktionen till betalaren och i förekommande fall återställa det debiterade betalkontots kontoställning till den som skulle ha förelegat om den bristfälligt genomförda betalningstransaktionen inte hade ägt rum. Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är ansvarig enligt det första stycket ska denne ställa betalnings- transaktionens belopp till betalningsmottagarens förfogande och i förekommande fall kreditera betalningsmottagarens betalkonto med motsvarande belopp. Om en betalningstransaktion inte genomförs eller vid brister i genomförandet av den och betalningsordern har initierats av betalaren, ska hans betaltjänstleverantör oavsett dennes ansvar enligt denna punkt på begäran försöka spåra betalningstransaktionen och underrätta betalaren om resultatet. Om en betalningsorder har initierats av eller via betalnings- mottagaren, ska hans betaltjänstleverantör, vara ansvarig inför betalningsmottagaren för att betalningsordern överförs korrekt till betalarens betaltjänstleverantör i enlighet med artikel 69.3 utan att det påverkar tillämpningen av artikel 58, artikel 74.2 och 74.3 och artikel 78. L 319/32 Europeiska unionens officiella tidning betaltjänstleverantör är ansvarig enligt detta stycke ska denne på nytt överföra den berörda betalningsordern till betalarens betaltjänstleverantör. Dessutom ska betalningsmottagarens betaltjänstleverantör vara ansvarig inför betalningsmottagaren för hantering av betalnings- transaktionens belopp i enlighet med sina skyldigheter enligt artikel 73 utan att det påverkar tillämpningen av artikel 58, artikel 74.2 och 74.3 och artikel 78. Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är ansvarig enligt detta stycke ska denne säkerställa att betalningstransaktionsbeloppet finns till betal- ningsmottagarens förfogande efter det att beloppet krediteras det konto som tillhör betalningsmottagarens betal- tjänstleverantör. Om en betalningstransaktion inte genomförs eller vid brister i genomförandet av den och betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör inte är ansvarig enligt det första och det andra stycket ska betalarens betaltjänstleverantör vara ansvarig inför betalaren. Om betalarens betaltjänstleverantör är ansvarig ska denne på lämpligt sätt och utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet av den icke genomförda eller bristfälliga betalningstransaktionen till betalaren och återställa det debiterade betalkontots kontoställ- ning till den som skulle ha förelegat om den bristfälligt genomförda betalningstransaktionen inte hade ägt rum. Om en betalningstransaktion inte genomförs eller vid brister i genomförandet av den och betalningsordern initierats av eller via betalningsmottagaren, ska hans betaltjänstleverantör oavsett dennes ansvar enligt denna punkt på begäran försöka spåra betalningstransaktionen och meddela betalnings- mottagaren om resultatet. Betaltjänstleverantörerna ska dessutom vara ansvariga inför sina respektive betaltjänstanvändare för eventuella avgifter som de har förorsakat och för eventuell ränta som betaltjänst- användaren ska erlägga till följd av att betalningstransaktionen inte genomförts eller genomförts bristfälligt. All ekonomisk ersättning utöver den ersättning som föreskrivs i detta avsnitt får fastställas i enlighet med tillämplig lag för det avtal som ingåtts mellan betaltjänstanvändaren och hans betal- tjänstleverantör. 1.Om en betaltjänstleverantörs ansvar i enlighet med artikel 75 kan hänföras till en annan betaltjänstleverantör eller till en mellanhand ska denna betaltjänstleverantör eller mellanhand ersätta den första betaltjänstleverantören för förluster eller betalda belopp enligt artikel 75. 2.Ytterligare ekonomisk ersättning får fastställas enligt avtal mellan betaltjänstleverantörer och/eller mellanhänder samt til- lämplig lag på det avtal som ingåtts mellan dem. Ansvar enligt kapitlen 2 och 3 ska inte vara tillämpligt i fall av osedvanliga eller oförutsägbara omständigheter som den part som åberopar dessa omständigheter inte har något inflytande över och vars konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla ansträngningar att göra så eller då en betaltjänstleverantör är bunden av andra rättsliga krav som omfattas av nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning. Medlemsstaterna ska tillåta att betalningssystem och betaltjänst- leverantörer behandlar personuppgifter när detta är nödvändigt för att säkerställa förebyggande, undersökning och avslöjande av betalningsbedrägerier. Behandlingen av personuppgifter ska genomföras i enlighet med direktiv /46/EG. Förfaranden för klagomål och tvistlösning utanför domstol Av s n i t t 1 F ö r f a r a n d e n f ö r k l a g o m å l 1.Medlemsstaterna ska se till att det inrättas förfaranden för att göra det möjligt för betaltjänstanvändare och andra berörda parter, däribland konsumentorganisationer, att till de behöriga myndigheterna anmäla klagomål som rör betaltjänstleverantörers påstådda överträdelser av bestämmelserna i nationell lagstiftning om genomförande av direktivets bestämmelser. 2.I lämpliga fall, och utan att det påverkar rätten att få saken prövad i domstol i enlighet med nationell processlagstiftning, ska klaganden i svaret från de behöriga myndigheterna informeras om de förfaranden för klagomål och tvistlösning utanför domstol som anges i artikel 83. Medlemsstaterna ska fastställa regler om sanktioner för överträdelser av nationella bestämmelser som har antagits i enlighet med detta direktiv och ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Europeiska unionens officiella tidning L 319/33 Medlemsstaterna ska anmäla de sanktioner som avses i punkt 1 och de behöriga myndigheter som avses i artikel 82 till kommissionen , samt utan dröjsmål anmäla alla senare ändringar som påverkar dem. 1.Medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de förfaranden för klagomål och de sanktioner som föreskrivs i artikel 80.1 och i artikel 81.1 handläggs av de myndigheter som givits befogenhet att se till att de bestämmelser i nationell lagstiftning som antagits enligt kraven i detta avsnitt efterlevs. 2.Vid överträdelse eller misstanke om överträdelse av bestämmelser i nationell lagstiftning som antagits i enlighet med avdelningarna III och IV ska de behöriga myndigheter som avses i punkt 1 vara de i betaltjänstleverantörens hemmedlems- stat, utom för ombud och filialer vars verksamhet bedrivs enligt rätten till etablering då de ska vara värdmedlemsstatens behöriga myndigheter. Av s n i t t 2 F ö r f a r a n d e n f ö r t v i s t l ö s n i n g u t a n f ö r d o m s t o l 1.Medlemsstaterna ska se till att det införs lämpliga och effektiva förfaranden för klagomål och tvistlösning för att avgöra tvister mellan betaltjänstanvändare och deras betaltjänstleveran- törer om rättigheter och skyldigheter enligt detta direktiv, varvid befintliga organ ska utnyttjas när så är lämpligt. 2.När det gäller gränsöverskridande tvister ska medlemssta- terna förvissa sig om att dessa organ samarbetar aktivt för att lösa tvisterna. För att kunna ta hänsyn till teknik- och marknadsutvecklingen på området för betaltjänster och för att sörja för enhetlig tillämp- ning av detta direktiv får kommissionen i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 85.2 anta genomförandeåtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i detta direktiv och som avser följande: a)Anpassning av förteckningen över verksamheter i bilagan, i enlighet med artiklarna 24 och artikel 16. b)Ändring av definitionen av mikroföretag i den mening som avses i artikel 4.26 i enlighet med en ändring av rekommendation 2003/361/EG. c)Uppdatering av de belopp som anges i artiklarna 26.1 och 61.1 för att ta hänsyn till inflation och viktiga händelser på marknaden. 1.Kommissionen ska biträdas av en betalningskommitté. 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.15a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. 1.Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 30.2, 33, 34.2, 45.6, 47.3, 48.3, 51.2, 52.3, 53.2, 61.3, 72 och 88 får medlemsstaterna i den mån detta direktiv innehåller harmoni- serade bestämmelser inte behålla eller införa andra bestämmelser än de som föreskrivs i detta direktiv. 2.Om en medlemsstat utnyttjar någon av de möjligheter som avses i punkt 1, ska den informera kommissionen om detta och om alla eventuella senare ändringar. Kommissionen ska offentliggöra informationen på en webbplats eller på annat sätt som gör att den lätt kan nås. 3.Medlemsstaterna ska se till att betaltjänstleverantörer inte avviker från bestämmelser i nationell lagstiftning som genomför eller motsvarar bestämmelser i detta direktiv på ett sätt som är till nackdel för betaltjänstanvändaren, såvida inte detta uttryck- ligen föreskrivs i direktivet. Betaltjänstleverantörer får dock besluta att bevilja betaltjänst- användare förmånligare villkor. ska kommissionen till Europa- parlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kom- mittén och överlämna en rapport om genomförandet och resultatet av detta direktiv, särskilt i fråga om eventuella behov av att utvidga direktivets tillämpnings- område till betalningstransaktioner i alla valutor och till betalningstransaktioner där endast en av betaltjänstleveran- törerna är belägen i gemenskapen, L 319/34 Europeiska unionens officiella tidning tillämpningen av artiklarna 6, 8 och 9 när det gäller tillsynskrav för betalningsinstitut, särskilt krav på kapitalbas och skyddskrav (öronmärkning), eventuell inverkan av att betalningsinstitutet beviljar kredit i samband med betaltjänster enligt artikel 16.3, eventuell inverkan av auktorisationskraven för betalnings- institut på konkurrensen mellan betalningsinstitut och andra betaltjänstleverantörer samt vad gäller hinder mot marknadstillträde för nya betaltjänstleverantörer, tillämpning av artiklarna 34 och 53 och eventuella behov av att se över direktivets tillämpningsområde när det gäller betalningsinstrument för låga belopp och elektroniska pengar, och tillämpningen av artiklarna 69 och 75 och hur de fungerar för alla slags betalningsinstrument när så är lämpligt åtföljt av ett förslag till översyn. 1.Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /60/EG eller annan tillämplig gemenskapslagstiftning ska medlemssta- terna tillåta juridiska personer som före har inlett verksamhet som betalningsinstitut i den mening som avses i detta direktiv i enlighet med gällande nationell lagstiftning att fortsätta denna verksamhet inom den berörda medlemsstaten till och med , utan auktorisation enligt artikel 10. Den som inte har beviljats auktorisation ska i enlighet med artikel 29 förbjudas att tillhandahålla betaltjänster. 2.Trots vad som sägs i punkt 1 ska ett undantag från auktorisationskraven enligt artikel 10 beviljas de finansiella institut som har inlett verksamhet som förtecknas i punkt 4 i bilaga I till direktiv /48/EG och uppfyller villkoren i artikel 24.1 första stycket e i det direktivet i enlighet med nationell lagstiftning före . Emellertid ska de underrätta de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten om denna verksamhet . Dessutom ska denna underrättelse innehålla information som visar att de har uppfyllt kraven i artikel 5 a, d, gi, k och l i detta direktiv. När de behöriga myndigheterna är förvissade om att dessa krav har uppfyllts ska de berörda finansiella instituten registreras i enlighet med artikel 13 i detta direktiv. Medlemsstaterna får tillåta att deras behöriga myndigheter undantar dessa finansiella institut från kraven i artikel 5. 3.Medlemsstaterna får föreskriva att juridiska personer som avses i punkt 1 automatiskt ska beviljas auktorisation och upptas i det register som anges i artikel 13 om de behöriga myndigheterna redan har bevis för att kraven i artiklarna 5 och 10 är uppfyllda. De behöriga myndigheterna ska informera de berörda enheterna innan de beviljas auktorisation. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /60/EG eller annan tillämplig gemenskapslagstiftning får medlemssta- terna tillåta att fysiska eller juridiska personer som har inlett verksamhet som betalningsinstitut i den mening som avses i detta direktiv i enlighet med den nationella lagstiftning som gällde före och som har rätt till undantag enligt artikel 26 att fortsätta denna verksamhet inom den berörda medlemsstaten under högst , utan att ha beviljats undantag enligt artikel 26 och utan att ha varit upptagna i det register som anges i artikel 13. Den som inte har beviljats undantag ska i enlighet med artikel 29 förbjudas att tillhandahålla betaltjänster. Ändring av direktiv /7/EG Artikel 8 i direktiv /7/EG ska utgå. Ändringar av direktiv /65/EG Direktiv /65/EG ska ändras på följande sätt: 1.I artikel 4 ska följande punkt läggas till: När och rådets direktiv /64/ EG av om betaltjänster på den inre marknaden (*) också är tillämpligt ska informationsbe- stämmelserna enligt artikel 3.1 i detta direktiv, med undantag av punkterna 2 c2 g, 3 a, 3 d och 3 e samt 4 b, ersättas av artiklarna 36, 37, 41 och 42 i det direktivet. (*)EUT L 319, 5.12.2007, s. 1. 2.Artikel 8 ska utgå. Ändringar av direktiv /60/EG Direktiv /60/EG ska ändras på följande sätt: 1.Artikel 3.2 a ska ersättas med följande: a) Ett företag som inte är ett kreditinstitut och som bedriver en eller flera av de verksamheter som förtecknas i punkterna 212 och 14 i bilaga I till direktiv /48/EG, inbegripet valutaväxlingsverk- samhet (bureaux de change). 2.Artikel 15.1 och 15.2 ska ersättas med följande: I de fall där en medlemsstat tillåter de kreditinstitut och finansiella institut som avses i artikel 2.1.1 eller 2.1.2 och som är belägna på dess territorium att bli betrodda som tredje part nationellt, ska medlemsstaten under alla omständigheter göra det möjligt för de institut och personer som avses i artikel 2.1 och som är belägna på dess territorium att i enlighet med artikel 14 erkänna och godta resultatet av kraven på kundkontroll i artikel 8.1a8.1c som genomförts i enlighet med detta direktiv av ett institut enligt artikel 2.1.1 eller 2.1.2 i en annan medlemsstat, med Europeiska unionens officiella tidning L 319/35 undantag av valutaväxlingskontor och de betalningsinstitut enligt definitionen i artikel 4.4 i och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden (*) som huvudsakligen tillhandahåller de betaltjänster som förtecknas i punkt 6 i bilagan till det direktivet, inbegripet de fysiska och juridiska personer som har beviljats undantag enligt artikel 26 i det direktivet och som uppfyller kraven i artiklarna 16 och 18 i detta direktiv, även om de handlingar och uppgifter på vilka dessa krav grundar sig är annorlunda än dem som krävs i den medlemsstat till vilken kunden hänvisas. I de fall då en medlemsstat tillåter att valutaväxlings- kontor enligt artikel 3.2 a och de betalningsinstitut enligt definitionen i artikel 4.4 i direktiv /64/EG som huvudsakligen tillhandahåller de betaltjänster som förteck- nas i punkt 6 i bilagan till det direktivet och som är belägna på dess territorium blir betrodd som nationell tredje part, ska den medlemsstaten under alla omständigheter i enlighet med artikel 14 i detta direktiv, tillåta att de erkänner och godtar resultatet av kraven på kundkontroll i artikel 8.1 a 8.1 c som genomförts i enlighet med detta direktiv av samma typ av institut i en annan medlemsstat och som uppfyller kraven i artiklarna 16 och 18 i detta direktiv, även om de handlingar och uppgifter på vilka dessa krav grundar sig är annorlunda än dem som krävs i den medlemsstat till vilken kunden hänvisas. (*)EUT L 319, 5.12.2007, s. 1. 3.I artikel 36.1 ska andra meningen utgå. Ändringar av direktiv /48/EG Bilaga I till direktiv /48/EG ska ändras på följande sätt: 1.Punkt 4 ska ersättas med följande: 4. betaltjänster enligt definitionen i artikel 4.3 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden (*) (*)EUT L 319, 5.12.2007, s. 1. 2.Punkt 5 ska ersättas av följande text: Utställande och administration av andra betalnings- medel (t.ex. resecheckar och postväxlar) såvida inte denna verksamhet omfattas av punkt 4. Direktiv /5/EG ska upphöra att gälla . Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före . De ska genast informera kommissionen om detta. När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. M. LOBO ANTUNES L 319/36 Europeiska unionens officiella tidning BETALTJÄNSTER (DEFINITION 3 I ARTIKEL 4) 1.Tjänster som möjliggör kontantinsättningar på ett betalkonto samt de transaktioner som krävs för förvaltningen av ett betalkonto. 2.Tjänster som möjliggör kontantuttag från ett betalkonto samt de transaktioner som krävs för förvaltningen av ett betalkonto. 3.Genomförande av betalningstransaktioner, däribland överföring av medel, från ett betalkonto hos användarens betaltjänstleverantör eller någon annan betaltjänstleverantör: Genomförande av autogireringar, även engångsautogireringar. Genomförande av betalningstransaktioner med betalkort eller liknande. Genomförande av betalningar, även stående betalningsorder. 4.Genomförande av betalningstransaktioner, när medlen täcks genom ett kreditutrymme för en betaltjänstanvändare: Genomförande av autogireringar, även engångsautogireringar. Genomförande av betalningstransaktioner med betalkort eller liknande. Genomförande av betalningar, även stående betalningsorder. 5.Utfärdande av och/eller förvärvande av betalningsinstrument. 7.Genomförande av betalningstransaktioner där betalarens godkännande att genomföra en betalningstransaktion ges med någon form av utrustning för telekommunikation, digital teknik eller informationsteknik och betalningen görs till operatören för systemet eller nätet för telekommunikation eller informationsteknik vilken endast fungerar som mellanhand mellan betaltjänstanvändaren och leverantören av varorna och tjänsterna. Sammanfattning av departementspromemorian Betalningsansvar vid obehöriga transaktioner (Ds 2008:86) Promemorian innehåller förslag som syftar till att genomföra två artiklar i ett EG-direktiv (2007/64/EG) om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG (betaltjänstdirektivet). I stort sett alla har avtal om betaltjänster med någon bank eller annan betaltjänstleverantör. Det kan exempelvis vara ett avtal om betalkonto, med eller utan kredit, där insättningar och uttag görs med hjälp av ett betalningsinstrument, t.ex. ett kontokort eller en bankdosa. Det förekommer att betalningsinstrument används utan samtycke av den som enligt avtalet med banken har rätt att lämna ett sådant samtycke. I allmänhet är det svårt att ta reda på vem som gjort den obehöriga transaktionen och då blir frågan om banken eller betalaren ska stå för den slutliga ekonomiska förlusten. I promemorian föreslås det nya bestämmelser om en betalares skyldig- heter i förhållande till en bank eller annan betaltjänstleverantör. Det föreslås också nya bestämmelser om vilket ansvar för förlust som en betalare ska ha vid en obehörig transaktion. Beträffande obehöriga transaktioner där en personlig kod har använts föreslås att betalaren ska stå för en självrisk. Vidare föreslås en begränsning i förlustansvaret i de fall då en betalare som är konsument har brutit mot avtalsvillkoren genom grov oaktsamhet. Lagändringarna är avsedda att träda i kraft . Promemorians lagförslag (Ds 2008:86) 1Förslag till lag om betalningsansvar vid obehöriga transaktioner Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller kontohavares skyldigheter och ansvar för förlust vid obehöriga transaktioner. Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna lag är till nackdel för en konsument är utan verkan mot denne. I andra fall gäller avtalsvillkor framför bestämmelserna i denna lag. 2 § I lagen avses med 1.kontohavare: den som på grund av ett betaltjänstavtal innehar ett betalningsinstrument, 2.obehörig transaktion: en transaktion som genomförts utan att konto- havaren lämnat sitt samtycke, 3.konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ända- mål som faller utanför näringsverksamhet. 3 § Kontohavaren är skyldig att 1.skydda en personlig kod som kontohavaren fått, 2.vid vetskap om att betalningsinstrumentet kommit bort eller obe- hörigen använts anmäla detta till betaltjänstleverantören och 3.i övrigt följa villkoren för användning av betalningsinstrumentet. 4 § Om en obehörig transaktion har genomförts med ett betalningsinstru- ment och en personlig kod har använts, ska kontohavaren stå för en för- lust med högst . Detta gäller dock inte om kontohavaren visar att transaktionen inte berodde på att han eller hon underlåtit att skydda sin kod. 5 § Om en obehörig transaktion har orsakats av att en skyldighet enligt 3 § åsidosatts genom grov oaktsamhet, ska kontohavaren stå för hela för- lusten. Är kontohavaren konsument ska han eller hon inte behöva stå för mer än . Har kontohavaren uppsåtligen möjliggjort den obe- höriga transaktionen, ska han eller hon dock stå för hela förlusten. 6 § Oavsett vad som anges i 4 och 5 §§, ska kontohavaren inte stå för förlusten, om den obehöriga transaktionen har genomförts efter det att kontohavaren har anmält att betalningsinstrumentet ska spärras. Detta gäller dock inte om kontohavaren har handlat svikligt. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen Härigenom föreskrivs i fråga om konsumentkreditlagen (1992:830) dels att 34 § ska upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 34 § ska utgå. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Den upphävda paragrafen gäller dock i fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2008:86)