prop · GX03201 · 2010-04-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2009/10:201 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslår regeringen vissa ändringar i skogsvårdslagen (1979:429), främst i de delar som gäller skyddsskog, svårföryngrad skog och fjällnära skog. Regeringen föreslår att kravet på tillstånd till avverkning av skog inom skyddsskog och svårföryngrad skog upphävs och ersätts med lagens generella krav på att underrätta om planerade avverk- När det gäller den fjällnära skogen gör regeringen bedömningen att det även fortsättningsvis bör krävas tillstånd för att avverka skog inom detta Regeringen föreslår att den som ansöker om tillstånd till avverk- ning i ett sådant område i ansökan ska redovisa vad han eller hon avser att göra för att trygga återväxten av skog. Vidare gör regeringen bedömningen att skyldigheten för skogsbruket att bereda berörda samebyar tillfälle till samråd innan avverkning även i fortsättningen bör gälla inom renskötselns året-runt-marker. att det införs en skyldighet för den som underrättar om avverkning av skog inom detta område att i underrättelsen redovisa vad han eller hon avser att göra för att tillgodose rennäringens intressen. Regeringen förslår även att en bestämmelse införs om att det inom området för renskötselns året-runt-marker ska vara förbjudet att avverka skog om avverkningen medför ett sådant väsentligt bortfall av renbete att möjligheterna att hålla tillåtet renantal påverkas eller om avverkningen omöjliggör sedvanlig samling och flyttning av renhjord. I propositionen föreslås vidare att ett antal bestämmelser som finns i skogsvårdsförordningen (1993:1096) och i före- skrifter i stället ska tas in i skogsvårdslagen. När det gäller straffreglerna föreslås att fängelse inte längre ska ingå i straffskalan för de överträdelser där den straffbelagda gärningen helt eller i det väsentliga anges i föreskrifter som har meddelats av . Överträdelser av fullgörandet av skyldigheten för skogsägaren att under- rätta om vad han eller hon avser att göra för att tillgodose rennäringens intressen i samband med avverkning föreslås bli straffbe- lagda. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................ Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) ............... Ärendet och dess beredning ........................................................... Dialog skogsbruk rennäring ......................................... Hänsyn till rennäring vid skogsbruk................................ 6.5Förbud mot avverkningar som har långtgående konsekvenser för rennäringen.......................................... Rennäringen som allmänt och enskilt intresse................. Vissa frågor om avverkning, markberedning och föryngring ........ Tidpunkten för när beslut ska börja gälla....................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser.................................. Konsekvenser av regeringens förslag............................................. Bilaga 1 Sammanfattning av betänkande (SOU 2009:30) Skog utan gräns? Bilaga 2 Författningsförslag i betänkandet Skog utan gräns? (SOU 2009:30)..................................................................... Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna (SOU 2009:30) ........... Bilaga 4 Kartor över administrativa gränser av betydelse för skogsbruk och rennäring. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429). 2Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Härigenom föreskrivs i fråga om skogsvårdslagen (1979:429)1 dels att 21 § ska upphöra att gälla, dels att 6, 1420, 30 och 38 §§ samt rubriken närmast före 15 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 10 § ska lyda Avverkning m.m. på skogsmark, dels att det i lagen ska införas tio nya paragrafer, 2 b, 6 a, 6 b, 13 a, 13 b, 18 a, 18 b, 18 c, 38 a och 38 b §§, samt närmast före 20 § en ny rubrik av följande lydelse. Med fjällnära skog avses sådan skog inom det fjällnära området 1. skogsbruksåtgärder kan på- verka intressen som är av väsent- lig betydelse för naturvården, kul- turmiljövården eller rennäringen, 2. det råder särskilda förutsätt- ningar för skogens skötsel. Regeringen får meddela före- skrifter om vilka områden som utgör fjällnära skog. Vid anläggning av ny skog skall de föryngringsåtgärder vidtas som kan behövas för att trygga åter- växten av en skog av tillfreds- ställande täthet och beskaffenhet i övrigt. Föreskrifter om föryng- ringsmetod, markberedning, sådd, plantering, vård av plantskog och andra åtgärder i nämnda syfte meddelas av regeringen eller myn- dighet som regeringen bestämmer. 1Lagen omtryckt 1993:553. Senaste lydelse av 21 § 2005:1164. 2Senaste lydelse 1993:553. Vid anläggning av ny skog ska de föryngringsåtgärder vidtas som kan behövas för att trygga åter- växten av en skog av tillfreds- ställande täthet och beskaffenhet i övrigt. Hyggesplöjning får inte använ- das som markberedningsmetod. Om det behövs för att trygga Prop. 2009/10:201 återväxten av en skog av tillfreds- ställande täthet och beskaffenhet i övrigt får regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddela föreskrifter om föryngringsmetod, markberedning, sådd, plantering, vård av plant- skog och andra åtgärder. Främmande trädarter får inte användas som skogsodlingsmate- rial i fjällnära skog. Regeringen får meddela före- skrifter om undantag från förbudet i första stycket. Avverkning, skogsvårdsåtgärder och gödsling får inte ske på skog- liga impediment som är större än . Enstaka träd får dock avverkas om det inte förändrar naturmiljöns karaktär. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytter- ligare undantag från förbudet i första stycket. Inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt rennärings- lagen (1971:437) (renskötselns året-runt-marker), får avverkning inte ske om den 1.medför ett sådant väsentligt bortfall av renbete att möjlig- heterna att hålla tillåtet renantal påverkas, eller 2.omöjliggör sedvanlig samling och flyttning av renhjord. Den produktiva skogsmarkens ägare är skyldig att enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen 1.avverkning och uttag av skogsbränsle som ska äga rum på hans eller hennes mark, 2.sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. , 3.vad han eller hon avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen i samband med avverkning på hans eller hennes mark, och 4.vad han eller hon avser att göra för att trygga återväxten. Krav på tillstånd till avverkning m.m. 3.vad han eller hon avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen i samband med avverkning på hans eller hennes mark, 4.vad han eller hon avser att göra för att tillgodose rennä- ringens intressen i samband med avverkning på hans eller hennes mark inom renskötselns året-runt- marker, och 5.vad han eller hon avser att göra för att trygga återväxten av skogen. Krav på tillstånd till avverkning i fjällnära skog4 I fjällnära skog får avverkning ter om att skog som är svår att föryngra på grund av dess ogynn- samma läge eller som behövs som Tillstånd behövs inte för röjning skydd mot sand- eller jordflykt eller gallring som främjar skogens eller för att förhindra att fjäll- gränsen flyttas ned skall avsättas myndighet som regeringen be- stämmer meddelar också före- skrifter om vilka delar av den anses utgöra fjällnära skog. I ansökan om tillstånd till skyddsskog får avverkning inte ske avverkning ska sökanden redovisa 3Senaste lydelse 2008:662. 4Senaste lydelse 1998:1538. 5Senaste lydelse 2005:1164. I ansökan om tillstånd skall sökanden redovisa vad han avser att göra för att tillgodose natur- vårdens och kulturmiljövårdens intressen. I samband med att tillstånd ges kan besluta om åtgärder för att begränsa eller motverka olägenhet och trygga återväxten. Tillstånd behövs inte för röjning eller gallring som främjar skogens utveckling. Tillstånd till avverkning i svår- föryngrad skog eller skyddsskog får inte ges, om avverkningen medverkar till att en miljökvali- tetsnorm överträds. Avverkningen får dock tillåtas, om det vidtas sådana åtgärder att olägenheterna från annan verksamhet upphör eller minskar så att möjligheterna att uppfylla miljökvalitetsnormen ökar i inte obetydlig utsträckning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för visst eller vissa områden före- skriva att tillstånd till avverkning av svårföryngrad skog inte får ges 1. i fråga om skog på mark som inte i genomsnitt kan producera minst en kubikmeter virke per hektar, om det inte finns särskilda skäl, 2. för byggande av skogsbilväg om nyttan av vägen för skogs- bruket inte motsvarar kostnaden för den eller om vägen inte kan passas in i en vägnätsplan. vad han eller hon avser att göra Prop. 2009/10:201 för att 1.tillgodose naturvårdens, kul- turmiljövårdens och rennäringens intressen, samt 2.trygga återväxten av skogen. Tillstånd till avverkning får inte ges, om avverkningen medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. Avverkningen får dock tillåtas, om det vidtas sådana åtgärder att olägenheterna från annan verksamhet upphör eller minskar så att möjligheterna att uppfylla miljökvalitetsnormen ökar i inte obetydlig utsträckning. Tillstånd till avverkning får inte heller ges för att bygga en skogs- bilväg om nyttan av vägen för skogsbruket inte motsvarar kost- naden för den, eller om vägen inte kan passas in i en vägnätsplan. Tillstånd till avverkning i fjäll- nära skog får inte ges om Tillstånd till avverkning får inte ges om avverkningen är oförenlig 6 Senaste lydelse 1998:821. Anmärkning: Ändringar i 17 § har också föreslagits i prop. 2009/10:184. 7 Senaste lydelse 2005:1164. med intressen som är av väsentlig Prop. intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården eller När tillstånd ges skall Skogs- styrelsen besluta om vilka hänsyn som skall tas till naturvårdens och som i fråga om hyggets storlek och förläggning samt tillåten avverk- ningsform. Tillstånd till avverkning på en sammanhängande yta som är större än inom samma brukningsenhet får ges endast om det finns särskilda skäl för det. När tillstånd till avverkning ges ska besluta om vilka hänsyn som ska tas till 1.naturvårdens och kulturmiljö- vårdens intressen, samt Sådana hänsyn får avse hyggets storlek och förläggning, avverk- ningsform eller liknande. Villkor som gäller rennäringens intressen får inte avse annat än vad som uppenbart behövs med hänsyn till renskötselrätten. I samband med att tillstånd till avverkning ges får besluta om åtgärder för att begränsa eller motverka andra olägenheter än sådana som avses i 18 b § och för att trygga åter- växten av skogen. Lydelse enligt prop. I fråga om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut enligt 18 § första eller andra stycket gäller 25 kap. 6 § och 31 kap. 2 §, I fråga om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut enligt 18 § eller 18 b § första stycket 1 gäller 25 kap. 6 § och 31 kap. 2 §, 4 § första stycket, 7 § första stycket första meningen, 8 § första meningen, 9, 12 och 13 §§, 15 § första stycket första meningen och andra stycket, 31 § tredje stycket samt 33 § . Det som sägs i dessa bestämmelser om miljödomstol ska i stället gälla fastighetsdomstol. 4 § första stycket, 7 § första stycket första meningen, 8 § första meningen, 9, 12 och 13 §§, 15 § första stycket första meningen och andra stycket, 31 § tredje stycket samt 33 § . Det som sägs i dessa bestämmelser om miljödomstol ska i stället gälla fastighetsdomstol. Samråd inom renskötselns året- Innan avverkning sker inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt rennäringslagen (1971:437) (renskötselns året-runt-marker) skall berörd sameby beredas till- fälle till samråd enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Innan avverkning sker inom ren- skötselns året-runt-marker ska berörd sameby beredas tillfälle till samråd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådant samråd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den hän- syn som skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i fråga om hyggens storlek och utlägg- ning, beståndsanläggning, kvar- lämnande av träd och träd- samlingar, gödsling, dikning och skogsbilvägars sträckning. För att tillgodose dessa in- tressen får regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddela föreskrifter om Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den hän- syn som ska tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i fråga om hyggens storlek och utlägg- ning, beståndsanläggning, kvar- lämnande av träd och träd- samlingar, gödsling, dikning och skogsbilvägars sträckning. 8 Senaste lydelse 1998:1538. 1. bryter mot 6 b § första stycket, 10 § första stycket eller 10 a §,2. bryter mot 15 § eller mot villkor i beslut som gäller av- verkning och som har meddelats med stöd av 18 b § eller 18 c §,3. bryter mot 36 § tredje stycket eller avverkningsförbud som avses i 36 § fjärde stycket,4. inte rättar sig efter ett före- läggande eller bryter mot ett för- bud som har meddelats för att 31 § ska följas,5. genom avverkning eller andra åtgärder bryter mot 25 § första stycket första meningen, 27 § första stycket eller mot ett beslut om avverkning som har meddelats förbud mot avverkning och andra skogsbruksåtgärder på skogliga impediment. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om de åtgärder som skall vidtas för det fall föreskrifter enligt första stycket inte har följts. Bemyndigandet i första och tredje stycket medför inte be- fogenhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvå- ras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om de åtgärder som ska vidtas för det fall föreskrifter enligt första stycket inte har följts. Bemyndigandena i första och andra styckena medför inte be- fogenhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvå- ras. Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 7 § första stycket, 10 § andra stycket, 11 §, 20 § eller 29 § första stycket, 2. bryter mot 10 § första stycket eller 10 a §, 3. bryter mot 16 § första stycket eller mot villkor som gäller av- verkning och som har meddelats med stöd av 16 § tredje stycket, 18 § andra stycket eller 21 § tredje stycket, 4. bryter mot 36 § tredje stycket eller avverkningsförbud som avses i 36 § fjärde stycket, 5. inte fullgör anmälningsskyl- dighet som har föreskrivits med stöd av 14 §, 6. inte rättar sig efter ett före- läggande eller bryter mot ett för- bud som har meddelats för att 31 § eller en föreskrift enligt 30 § skall följas, 7. genom avverkning eller andra åtgärder bryter mot 25 § första stycket första meningen, 27 § första stycket eller mot ett beslut om avverkning som har meddelats 9 Senaste lydelse 2005:390. med stöd av 27 § tredje stycket. I ringa fall döms inte till ansvar. Den som inte har rättat sig efter ett vitesföreläggande eller som har överträtt ett vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet. med stöd av 27 § tredje stycket. Till böter döms den som upp- såtligen eller av oaktsamhet 1.bryter mot en föreskrift som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 7 § första stycket eller 11 §, 2.bryter mot en föreskrift som en myndighet har meddelat med stöd av regeringens bemyndigande enligt 10 § andra stycket, 20 § eller 29 § första stycket, 3.inte fullgör underrättelse- skyldighet enligt föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 14 §, 4.inte rättar sig efter ett föreläggande eller bryter mot ett förbud som har meddelats för att en föreskrift enligt 30 § ska följas. I ringa fall döms inte till ansvar. Den som inte har rättat sig efter ett vitesföreläggande eller som har överträtt ett vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Tillstånd som har meddelats enligt 16 § i dess äldre lydelse gäller fortfarande. 3.En ansökan om tillstånd till avverkning av skog enligt 16 § i dess äldre lydelse som inte omfattas av tillståndsplikt enligt 15 § och som har kommit in till, men inte prövats av, före , ska anses som en underrättelse enligt 14 §. Ärendet och dess beredning Gällande skogsvårdslag beslutades (prop. 1978/79:110, bet. 1978/79:JoU130 och SkU49, rskr. 1978/79:387 och 388). beslutade om en ny skogspolitik (prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15, rskr. 1992/93:252) som innebar en rad lagändringar, bl.a. att begreppet skogliga impediment infördes i lagen. tillsattes en särskild utredning med uppgift att utvärdera och se över skogspolitiken, . Utredningen presen- terade sitt slutbetänkande, Mervärdesskog, SOU 2006:81, för regeringen . Betänkandet innehöll bl.a. ett förslag om att genomföra en översyn av gränserna för fjällnära och svårföryngrad skog. fick ett uppdrag att utreda konsekvenserna av en avveckling av gränsen för svårföryngrad skog. Det var i första hand ett uppdrag inom ramen för regeringens regelförenklingsarbete med målet att företagens administrativa kostnader till följd av statliga regel- verk ska minska med till 2010. konstaterade i sin redovisning av sitt uppdrag att ett borttagande av gränsen för svårföryngrad skog skulle medföra konse- kvenser såväl för skogsbruket och rennäringen som för natur- och kulturmiljövården. påpekade att det är tydligt att gränsens ursprungliga syfte, att förhindra att återväxten efter en ovarsam avverk- ning skulle bli undermålig, i viss mån har spelat ut sin roll eftersom det finns tillgång till bättre plantmaterial, säkrare föryngringsmetoder och en ökad lönsamhet i skogsbruket. En avveckling av gränsen för svår- föryngrad skog skulle sannolikt underlätta skogsbrukets administration vid avverkning och konsekvenserna för att trygga återväxten är hanter- bara. Konsekvenserna för natur- och kulturmiljövårdens intressen be- dömdes bli små i norra , medan en viss risk för försämrad hänsyn befarades för och . Följderna för skogens sociala värden bedömdes bli begränsade. För rennäringen bedömdes konsekvenserna däremot bli påtagliga om inte åtgärder skulle vidtas för att lindra de olägenheter som skulle uppkomma enligt . Regeringen aviserade därför i propositionen En skogspolitik i takt med tiden (prop. 2007/08:108, bet. 2007/08:MJU18, rskr. 2007/08:244) att en översyn av gränsdragningen samt de regelverk som är kopplade till gränsen för svårföryngrad skog behövde göras, men att det måste ske samlat tillsammans med övriga regelverk och andra relevanta gränser som rör samverkan mellan skogsbruk och rennäring. tillsattes en utredning, (Jo 2008:04), med uppdrag att utreda om gränsen för svårföryngrad skog och regelverket kopplat till denna gräns var möjliga att avveckla samt att göra en översyn av gränsen för fjällnära skog. Utredningen skulle även lämna förslag på hur gränsen för skyddsskog ska kunna avvecklas. Vidare skulle utredningen se över möjligheterna för staten att teckna s.k. renskogsavtal med markägare. Utredningen presenterade sitt slutbetänkande, Skog utan gräns?, SOU 2009:30, för regeringen . En sammanfattning av utredningens förslag finns i bilaga 1. Utredningens lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet remissbehandlades /. 2009/10:201 förteckning över remissinstanserna återfinns i bilaga 3. ställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Jo2009/1086). Regeringen har under gemensamberedning av lagrådsremissen givit möjlighet att yttra sig över förslaget. yttrande finns tillgängligt i (dnr Jo2010/921). Dessutom har haft muntliga kontakter med i ärendet för att diskutera regeringens förslag. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitten 6.2, 6.5 och i författnings- kommentaren. Regeringen har följt Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissen har också övergångsbestämmelser införts i tydlig- görande syfte samt gjorts vissa språkliga och redaktionella ändringar. första skogsvårdslag infördes . har säkerställandet av återbeskogningen, dvs. att ny skog etableras där en avverkning skett, och den långsiktiga tillgången på virke varit den röda tråden i svensk skogspolitik. Skogens värden från miljösynpunkt upp- märksammades först senare och genom skogspolitiska beslut lyftes miljöfrågorna fram på ett tydligare sätt genom att de två jämställda målen för skogspolitiken fastställdes, ett produktionsmål och ett miljö- mål. Den nu gällande skogsvårdslagen (1979:429) trädde i kraft och har därefter ändrats åtskilliga gånger. I 1 §, skogsvårdslagens portal- paragraf, föreskrivs att skogen ska nyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en god avkastning. De jämställda produktions- och miljömålen innebär att skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga ska bevaras så att den ger en god avkastning som den biologiska mångfalden bevaras. Skogen har vidare en viktig roll för klimatfrågan. Vid skötseln ska hänsyn tas även till andra allmänna intressen, bl.a. skogens kultur- miljövärden, dess estetiska och sociala värden samt rennäringen. Vissa bestämmelser i lagen gäller, som framgår nedan, endast för pro- duktiv skogsmark. Med produktiv skogsmark avses enligt 2 § skogsmark som enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst en kubikmeter virke per hektar och år. Lagen innehåller även vissa bestämmelser som gäller särskilt för skogliga impediment. Skogliga impediment är enligt 2 § sådan skogsmark som inte är produktiv samt träd- och buskmark. Med träd- och buskmark avses sådan bevuxen mark som inte utan produktionshöjande åtgärder klarar de krav avseende höjd eller kronslutenhet som har satts för att marken ska anses vara skogs- mark. Enligt 5 § ska återplantering av skog ske om markens virkesprodu- cerande förmåga efter avverkning eller på grund av skada på skogen inte tas till vara på ett godtagbart sätt, om marken ligger outnyttjad eller om skogens tillstånd är uppenbart otillfredsställande. Skogsmarkens ägare är ansvarig för återplantering och vård av ny skog. I 6 § finns bestämmelser om föryngringsåtgärder samt i 7 § ett bemyndigande att meddela före- skrifter om vilket skogsodlingsmaterial som får användas. I 10 § föreskrivs att avverkning av skog ska vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog eller främja skogens utveckling. Bestämmelsen inne- håller vidare, liksom 11 §, bemyndigande för regering eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avverkning. Den produktiva skogsmarkens ägare är enligt 14 § skyldig att under- rätta om avverkning och uttag av skogsbränsle eller sådan dikning som har samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. . Vid avverkning ska skogsägaren dessutom redovisa vad han eller hon avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen samt för att trygga återväxten. Bestäm- melsens närmare innehåll anges i föreskrifter som meddelas av rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I 15 § skogs- vårdsförordningen (1993:1096) undantas avverkningar som är mindre än samt röjning eller gallring. En avverkning som omfattas av underrättelseskyldigheten får enligt samma paragraf påbörjas tidigast efter att sådan underrättelse har gjorts.