prop · GX03170d4 · 2010-03-23 00:00:00 — Överlåtelse av egendom efter en överträdelse 64 § Bestämmelserna i 4 kap. 12 § jordabalken ska tillämpas när egendom överlåts mot ersättning efter en överträdelse som avses i 51 § men innan rättelse har skett, om inte överlåtaren vid överlåtelsen upplyst om överträdelsen eller förvärvaren annars känt till eller bort känna till överträdelsen. 65 § Den som i ett ärende som gäller tillsyn enligt denna lag eller EU- förordningar på området har fått information om någons affärs- eller driftsförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar, får inte obehörigen röja eller utnyttja informationen. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 1 § I varje kommun ska det finnas en eller flera nämnder som ska fullgöra kommunens uppgifter enligt denna lag. 2 § Utöver de uppgifter som har enligt andra bestämmelser i denna lag ska nämnden 1.verka för en god byggnadskultur samt en god och estetiskt tilltalande stads- och landskapsmiljö, 2.uppmärksamt följa den allmänna utvecklingen inom kommunen och dess närmaste omgivning samt ta de initiativ som behövs i frågor om planläggning, byggande och fastighetsbildning, 3.samarbeta med de myndigheter, organisationer och enskilda vars arbete och intressen rör nämndens verksamhet, och 4.lämna råd och upplysningar i frågor som rör nämndens verksamhet. 3 § Om någon begär det, ska ge skriftliga upplysningar om planläggning, byggande och fastighetsbildning. 4 § Om det behövs en karta för prövningen av en fråga om bygglov inom ett område med sammanhållen bebyggelse (nybyggnadskarta) och sökanden begär det, ska tillhandahålla en sådan karta. 5 § Det som sägs om nämnder i kommunallagen (1991:900) gäller för . 6 § Delegationsuppdrag enligt 6 kap. 33 § kommunallagen får, utöver det som följer av 6 kap. 34 § kommunallagen, inte omfatta befogenhet att 1. avgöra ärenden som har principiell betydelse eller stor vikt, 2. besluta förelägganden eller förbud som förenas med vite, utom i fall som avses i 11 kap. 3032 §§ och 33 § 1, 3.besluta förelägganden som innebär att en åtgärd kan komma att utföras genom försorg på den försumliges bekostnad, eller 4.avgöra frågor om byggsanktionsavgift enligt 11 kap. 7 § ska ha minst en person med arkitektutbildning till sin hjälp och i övrigt ha tillgång till personal i den omfattning och med den särskilda kompetens som behövs för att nämnden ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. 8 § får ta ut en avgift för 1.beslut om planbesked, förhandsbesked, villkorsbesked, startbesked, slutbesked och ingripandebesked, 2.beslut om lov, 3.tekniska samråd och slutsamråd, 4.tillsynsbesök på byggarbetsplatsen, 5.upprättande av nybyggnadskarta, 6.framställning av arkivbeständiga handlingar, 7.kungörelse enligt 9 kap. 41 § tredje stycket, och 8.andra tids- eller kostnadskrävande åtgärder. 9 § Om ger bygglov för nybyggnad eller ändring av byggnad, får nämnden ta ut en planavgift för att täcka programkostnader och kostnader för andra åtgärder som behövs för att upprätta eller ändra detaljplaner eller områdesbestämmelser. Planavgift får tas ut endast om fastighetsägaren har nytta av planen eller bestämmelserna. Det som sägs i första stycket om en byggnad ska också tillämpas på en anläggning som kräver bygglov enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 7 §. 10 § En avgift enligt 8 eller 9 § får tas ut med högst det belopp som motsvarar kommunens genomsnittliga kostnad för den typ av besked, beslut eller handläggning som avgiften avser. Grunderna för beräkning av avgifterna ska anges i en taxa som beslutas av kommunfullmäktige. 11 § En avgift enligt 8 eller 9 § ska betalas av den som är sökande eller har gjort anmälan i det ärende som beskedet, beslutet eller handläggningen avser. Avgiften får tas ut i förskott. Överklagande av kommunala beslut 1 § Följande beslut enligt denna lag får överklagas i den ordning som gäller för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900): 1.kommunfullmäktiges beslut om översiktsplan, 2.kommunfullmäktiges beslut om uppdrag åt en nämnd att anta, ändra eller upphäva detaljplaner eller områdesbestämmelser, 3. kommunfullmäktiges beslut om uppdrag åt en nämnd att fatta beslut om skyldighet för fastighetsägare att betala kostnader för gator och andra allmänna platser eller att fatta beslut om villkoren för sådan betalning, 4.kommunfullmäktiges eller en nämnds beslut att inte anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser, 5.kommunfullmäktiges eller en nämnds beslut om grunderna för skyldighet att betala kostnader för gator och andra allmänna platser och om generella villkor för sådan betalning, 6.kommunfullmäktiges beslut om taxa i ärenden hos , och 7.ett kommunalförbunds eller regionplaneförbunds fullmäktiges beslut om regionplan. 2 § Följande kommunala beslut enligt denna lag får inte överklagas i den del de avser 1.avbrytande av ett planarbete, 2.planbesked enligt 5 kap. 2 §, 3.andra frågor om gatukostnader än de som avses i 1 § 5, 4.villkorsbesked enligt 9 kap. 19 §, 5.förlängd handläggningstid enligt 9 kap. 27 § andra stycket, 6.behovet av kontrollansvarig, särskilt sakkunnig, tekniskt samråd eller slutsamråd, 7.ingripandebesked enligt 11 kap. 7 §, eller 8.en fråga som redan är avgjord genom en detaljplan, områdesbestämmelser eller ett förhandsbesked. Att prövning av tvister rörande gatukostnader prövas av fastighetsdomstol framgår av 15 kap. 9 §. 3 § Andra kommunala beslut enligt denna lag än de som avses i 1 och 2 §§ får överklagas hos . 4 § beslut enligt 11 kap. 10 § i frågan om överprövning av kommunens beslut får inte överklagas. 5 § beslut enligt 11 kap. 11 § att helt eller i en viss del upphäva ett beslut om detaljplan, områdesbestämmelser, lov eller förhandsbesked får överklagas hos regeringen. 6 § beslut i ett överklagat ärende om antagande, ändring eller upphävande av en detaljplan eller områdesbestämmelser får överklagas hos regeringen. 7 § Andra beslut av enligt denna lag än de som avses i 4 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 8 § Om ett ärende som har överklagats hos en allmän förvaltningsdomstol rör en fråga som har särskild betydelse för Försvarsmakten, Fortifi- kationsverket, eller , ska domstolen överlämna målet till regeringen för prövning. 9 § Bestämmelser om vem som får överklaga beslut som avses i 3 och 57 §§ finns i 22 § förvaltningslagen (1986:223). 10 § Enbart det förhållandet att man har underrättats eller ska ha under- rättats enligt denna lag ger inte rätt att överklaga beslut som avses i 3 och 11 § Ett beslut som gäller staten i egenskap av fastighetsägare eller in- nehavare av en särskild rätt till en fastighet får överklagas av den förvalt- ningsmyndighet som förvaltar fastigheten. 12 § Ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser får överklagas endast av den som senast skriftligen har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Den inskränkning i rätten att överklaga som följer av första stycket gäller inte 1.om beslutet har gått emot sakägaren genom en ändring av planförslaget efter granskningstiden, eller 2.överklaganden som görs på den grunden att beslutet inte har tillkommit i laga ordning. 13 § En sådan ideell förening som avses i 16 kap. 12 § får överklaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan som kan antas få en betydande miljöpåverkan på grund av att planområdet får tas i anspråk för verksamheter eller åtgärder som anges i 4 kap. 34 § denna lag. 14 § En sådan ideell förening som avses i 16 kap. 12 eller 13 § får överklaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan som innebär att ett område inte längre ska omfattas av strandskydd enligt 7 kap. . 15 § Ett beslut om lov eller förhandsbesked inom sådana skydds- eller säkerhetsområden som avses i 9 kap. 13 § får överklagas av 1.Transportstyrelsen, om beslutet rör en civil flygplats, 2.tillsynsmyndigheten, om beslutet rör en kärnkraftsreaktor eller annan kärnteknisk anläggning, och 3.Försvarsmakten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, i andra fall än de som anges i 1 och 2. 16 § Ett beslut om startbesked får överklagas endast av sökanden i bygglovsärendet. 17 § Bestämmelser om överklagande av beslut som avses i 3 § finns i 2325 §§ förvaltningslagen (1986:223). Tiden för överklagande av ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser liksom beslut om lov eller förhandsbesked räknas dock, för alla utom för den sökande och övriga som har delgetts beslutet, från den dag då beslutet eller justeringen av protokollet av beslutet har tillkännagetts på kommunens anslagstavla. När ett sådant beslut har fattats av kommunfullmäktige, ska det som sägs i 2325 §§ förvaltningslagen om den myndighet som har meddelat beslutet i stället avse kommunstyrelsen. Prövningen av ett överklagande 18 § Den myndighet som prövar ett överklagande av ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser ska antingen fastställa eller upphäva beslutet i dess helhet. Om kommunen har medgett det, får dock beslutet upphävas i en viss del eller ändras på annat sätt. Ändringar som har ringa betydelse får göras utan kommunens medgivande. Om kommunen begär det, får myndigheten förordna att det överklagade beslutet i sådana delar som uppenbarligen inte berörs av överklagandet får genomföras trots att överklagandet inte har avgjorts slutligt. Ett sådant förordnande får inte överklagas. 14 kap. Skadeersättning och inlösen 1 § Detta kapitel innehåller bestämmelser om 1.skyldighet för kommunen att betala ersättning för skador som uppkommer till följd av beslut enligt denna lag, 2.skyldighet för kommunen och andra att lösa eller på annat sätt förvärva rätt till egendom, 3.hur en skada ska bedömas och ersättning beräknas, 4.kommunens rätt att i sin tur få ersättning i vissa fall, och 5.att rätten till ersättning eller inlösen kan gå förlorad. Ersättning i samband med en myndighets tillträde m.m. 2 § Om skada har uppkommit till följd av åtgärder som avses i 11 kap. 8 § första stycket 1 och 2 samt andra stycket, har den skadelidande rätt till ersättning för skadan av kommunen eller, om åtgärden har vidtagits på uppdrag av en statlig myndighet, av staten. Ersättning vid vissa förelägganden 3 § Om med stöd av 11 kap. 22, 23 eller 24 § har meddelat ett föreläggande som innebär att ett byggnadsverk ska tas bort eller bli föremål för annan åtgärd eller att en utfart eller annan utgång ska ändras, har den som äger byggnadsverket rätt till ersättning för den skada som föreläggandet medför för ägaren. Ersättning på grund av vägrat bygglov 4 § Om ersättning har betalats för gatukostnader enligt 6 kap. 25 eller 26 § eller enligt motsvarande äldre bestämmelser, är kommunen skyldig att betala tillbaka ersättningen i den mån skada uppkommer för ägaren av fastigheten genom att ägaren på grund av att bygglov vägras inte kan använda fastigheten på det sätt som förutsattes när ersättningen togs ut. Kommunen är också skyldig att betala ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag fastighetsägaren betalade ersättningen. 5 § Om bygglov vägras för en åtgärd som avser att en byggnad som är riven eller som är förstörd genom en olyckshändelse ska ersättas med en i huvudsak likadan byggnad, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som det vägrade bygglovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock 1.endast om ansökan om bygglov har gjorts från det att byggnaden revs eller förstördes, och 2.när den byggnad som ska ersättas inte är förstörd genom en olyckshändelse, endast om den skada som det vägrade bygglovet medför för ägaren är betydande i förhållande till värdet av den berörda delen av fastigheten. 6 § Det som sägs i 5 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som det vägrade bygglovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. Ersättning på grund av vägrat marklov 7 § Om marklov vägras med stöd av 9 kap 32 § första stycket 2 eller 3, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som det vägrade marklovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om det vägrade marklovet innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. 8 § Det som sägs i 7 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som det vägrade marklovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. Ersättning på grund av rivningsförbud eller vägrat rivningslov 9 § Om en detaljplan eller områdesbestämmelser innehåller ett rivningsförbud eller om ett rivningslov vägras enligt 9 kap. 34 §, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som rivningsförbudet eller det vägrade rivningslovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om den skada som rivningsförbudet eller det vägrade rivningslovet medför för ägaren är betydande i förhållande till värdet av den berörda delen av fastigheten. 10 § Det som sägs i 9 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som rivningsförbudet eller det vägrade rivningslovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. Ersättning när en detaljplan ändras eller upphävs 11 § Om ett område som enligt en detaljplan har varit avsett för allmän samfärdsel men vid genomförandet av en ny eller ändrad detaljplan helt eller delvis blir använt för ett annat ändamål eller ändrat till sitt höjdläge, har den som äger en fastighet som ligger intill området rätt till ersättning av väghållaren för den skada som den nya eller ändrade detaljplanen medför för ägaren. 12 § Om en detaljplan ändras eller upphävs före genomförandetidens utgång, har den som äger en fastighet rätt till ersättning av kommunen för den skada som ändringen eller upphävandet medför för ägaren. En sådan rätt till ersättning gäller också om ändringen eller upphävandet sker efter genomförandetidens utgång och skadan avser en åtgärd som vid genomförandetidens utgång omfattades av ett bygglovsärende som inte var slutligt avgjort. 13 § Det som sägs i 11 och 12 §§ om den som äger en fastighet gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som den nya, ändrade eller upphävda detaljplanen medför för innehavaren av den särskilda rätten. Ersättning på grund av bestämmelser om skydd, placering, utformning och utförande av byggnadsverk och tomter 14 § Om kommunen i en detaljplan inför en bestämmelse som avses i 4 kap. 8 § 1 eller 16 § eller i områdesbestämmelser inför en bestämmelse som avses i 42 § första stycket 2 eller 5, har en fastighetsägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som bestämmelserna medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om bestämmelsen innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. Första och andra styckena gäller inte bestämmelser om rivningsförbud. För sådana bestämmelser gäller i stället 9 §. 15 § Det som sägs i 14 § om en fastighetsägare gäller också den som har en särskild rätt till en fastighet. Rätten till ersättning gäller då den skada som bestämmelsen medför för innehavaren av den särskilda rätten. Ersättning på grund av områdesbestämmelser om vegetation och markyta 16 § Om kommunen i områdesbestämmelser för ett område som avses i 9 kap. 13 § inför en bestämmelse om vegetation eller om markytans utformning eller höjdläge, har en fastighetsägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som bestämmelsen medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om bestämmelsen innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. § Det som sägs i 16 § om en fastighetsägare gäller också den som har en särskild rätt till en fastighet. Rätten till ersättning gäller då den skada som bestämmelsen medför för innehavaren av den särskilda rätten. § Om ett beslut som avses i 5, 7, 9, 14 eller 16 § eller en ändring eller ett upphävande som avses i 12 § första stycket medför att synnerligt men uppkommer vid användningen av fastigheten, är kommunen skyldig att på fastighetsägarens begäran lösa fastigheten. § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en allmän plats som kommunen är huvudman för eller som ska an- vändas för annat än enskilt byggande, är kommunen skyldig att på fastig- hetsägarens begäran lösa marken eller utrymmet. § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en allmän plats som kommunen inte är huvudman för, är den samfäl- lighet som finns eller ska bildas för ändamålet skyldig att på fastighets- ägarens begäran förvärva marken eller utrymmet med äganderätt, nytt- janderätt eller annan särskild rätt. Första stycket gäller inte om staten enligt 21 § eller kommunen enligt § är skyldig att lösa marken eller utrymmet. § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en väg som staten ska vara väghållare för enligt väglagen (1971:948) och som kommunen inte är huvudman för, är staten skyldig att på fastig- hetsägarens begäran förvärva marken eller utrymmet med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en väg som kommunen ska vara väghållare för enligt väglagen (1971:948) men som kommunen inte är huvudman för, är kommunen skyldig att på fastighetsägarens begäran förvärva marken eller utrymmet med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för enskilt byggande men också för en allmän trafikanläggning, för en trafikanläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en all- män ledning, är den som ska vara huvudman för anläggningen skyldig att på fastighetsägarens begäran förvärva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet. § Den som förvärvar rätt till mark eller utrymme enligt 20, 21, 22 eller 23 § får bestämma vilken rätt som förvärvet ska avse. § Skyldigheterna i 1922 §§ gäller inte för tid då tillfällig använd- ning av marken eller utrymmet enligt detaljplanen får pågå enligt det som följer av 4 kap. 2629 §§. 26 § Särskilda bestämmelser om mark eller utrymme inom ett samver- kansområde enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan finns i Bedömningen av en skadas betydelse 27 § Vid bedömningen av en skadas betydelse enligt någon av bestäm- melserna i 510 och 1418 §§ ska man också beakta 1.andra beslut som avses i 510 och 1418 §§, 2.beslut enligt 3 kap. 2 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 3.beslut enligt 7 kap. 3, 5, 6, 9, 22 eller 24 § , 4.beslut som innebär att tillstånd enligt 7 kap. 11 § andra stycket eller 28 b29 a §§ inte ges, 5.förelägganden eller förbud enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket miljöbal- 6.beslut som innebär att dispens enligt de bestämmelser som avses i 2 5 inte ges, 7.beslut enligt 18 § skogsvårdslagen (1979:429), och 8.inverkan av hänsynstaganden enligt 30 § skogsvårdslagen. Första stycket gäller endast i fråga om beslut som har meddelats eller hänsynstaganden som har inträtt före det senaste beslutet. Att en talan eller rätt till ersättning eller inlösen med anledning av ett beslut som avses i första stycket har gått förlorad till följd av bestämmelserna i 15 kap 4 § denna lag eller motsvarande bestämmelser i eller lagen om kulturminnen m.m. hindrar inte att beslutet beaktas. 28 § Vid bestämmande av ersättning enligt detta kapitel ska man tillämpa 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Det som sägs i 4 kap. 3 § expropriationslagen ska då tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före den då talan om inlösen väcktes. 29 § I fall som avses i någon av bestämmelserna i 3 och 511 §§, 12 § första stycket samt 1417 §§ ska, trots det som sägs i 28 §, ersättning för minskning av en fastighets marknadsvärde bestämmas 1.som skillnaden mellan fastighetens marknadsvärde före och efter beslutet eller den åtgärd som avses i 11 §, och 2.utan hänsyn till förväntningar om ändring av markanvändningen. I fall som avses i 5, 6, 9 och 10 §§ ska ersättningen minskas med ett belopp som motsvarar det som på grund av 5 § andra stycket och 9 § andra stycket ska tålas utan ersättning. Ersättning för kommunens kostnader enligt detta kapitel 30 § Om kommunens införande av ett rivningsförbud som avses i 9 § eller en bestämmelse som avses i 14 § har gjorts efter ett planföreläggande enligt 11 kap. 14 § och för att tillgodose ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. , är staten skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. 31 § Om kommunen har betalat ersättning på grund av någon av bestämmelserna i 7, 8, 16 och 17 §§, är ägaren till den anläggning för vilken skydds- eller säkerhetsområdet har beslutats skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. Förlorad rätt till ersättning eller inlösen 32 § Den som inte anmäler sina anspråk inom den tid som avses i 5 kap. 26 § förlorar sin rätt till ersättning eller inlösen. Trots det som sägs i första stycket gäller rätt till ersättning eller inlösen om skadan inte rimligen kunde förutses inom den angivna tiden. 15 kap. Domstolsprövning m.m. 1 § Om annat inte sägs i denna lag, ska, utöver det som följer av 6 kap. 18 § och 14 kap. 28 och 29 §§ denna lag, expropriationslagen (1972:719) tillämpas i mål om 1.inlösen enligt 6 kap. 14, 15 eller 16 §, och 2.ersättning eller inlösen eller förvärv av nyttjanderätt eller annan särskild rätt i fall som avses i 14 kap. 223 §§. 2 § En talan om inlösen enligt 6 kap. 14 § får väckas även om beslutet att anta detaljplanen inte har vunnit laga kraft. 3 § En talan om inlösen enligt 6 kap. 16 § ska väckas efter genomförandetidens utgång. Målet ska förklaras vilande till dess att ärendet slutligt har avgjorts, om 1.det har gjorts en ansökan om förlängning av genomförandetiden eller om kommunen har väckt en fråga om förnyelse av genomförandetiden, eller 2.en talan har väckts om inlösen enligt 6 kap. 15 § och en ansökan har gjorts om fastighetsbildning i överensstämmelse med detaljplanen. Om genomförandetiden förlängs eller förnyas, förfaller kommunens talan. Om en fastighet bildas som överensstämmer med detaljplanen, förfaller kommunens talan. När kommunen har väckt talan om inlösen enligt 6 kap. 15 §, ska fastighetsdomstolen skicka underrättelse om det till lantmäterimyndigheten. 4 § I fall som avses i 14 kap. 310, 12 och 1418 §§ ska talan väckas från det att det beslut som talan grundas på vann laga kraft. I fall som avses i 14 kap. 2 och 11 §§ ska talan väckas från det att den åtgärd som talan grundas på utfördes. En talan får dock väckas senare än som anges i första och andra styckena, om skadan inte rimligen kunde förutses inom angiven tid. 5 § Ersättning enligt 14 kap. 2, 3 och 518 §§ ska bestämmas i pengar att betalas på en gång eller, om det finns särskilda skäl, med ett visst årligt belopp. Om förhållandena ändras, ska det årliga beloppet omprövas på begäran av kommunen, fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till fastigheten. Om kommunen begär det och det inte är uppenbart oskäligt, ska dom- stolen förordna att ersättning enligt 14 kap. 9, 10, 14 eller 15 § ska beta- las ut först när vissa åtgärder med byggnaden har utförts. 6 § Det som i fråga om ersättning har avtalats eller uppenbarligen för- utsatts gälla mellan kommunen och fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till fastigheten gäller även mot en ny ägare av fastigheten eller en ny innehavare av den särskilda rätten. 7 § Om domstolen i ett mål som avses i 1 § ogillar en talan på grund av att fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till en fastigheten