prop · GX03215 · 2010-04-19 00:00:00 — För målen enligt har gällt en be- stämmelse i 26 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Övervägan- dena finns i avsnitt 12.7. Av paragrafen följer att omröstning ska ske genom att först de lagfarna domarna, därefter de tekniska råden och sist de särskilda ledamöterna säger sin mening. Hur de olika meningarna ska vägas mot varandra ska enligt bestämmelsen avgöras med stöd av omröstningsreglerna för tviste- mål i 16 kap. . För vitesmålen medför bestämmelsen i 16 kap. 6 § att reglerna i 29 kap. ska Prop. 2009/10:215 tillämpas. 7 § Statliga myndigheter och kommuner är skyldiga att utan ersättning till domstolarna låna ut de lokaler som domstolarna behöver för sina sammanträ- den, förutsatt att lokalerna inte är upptagna för sina huvudsakliga ändamål. Upplåtaren har dock rätt till ersättning för de särskilda kostnader som samman- trädet medför. Paragrafen behandlar statliga myndigheters och kommuners skyldighet att låna ut lokaler till mark- och miljödomstolarnas och Mark- och miljö- överdomstolens sammanträden. Den motsvarar 20 kap. 3 a § och 17 § lagen om domstolar i fastighetsmål. Övervägandena finns i avsnitt 12.8. I paragrafen anges att mark- och miljödomstol, Mark- och miljööver- domstolen och har rätt att utnyttja allmänna lokaler för de sammanträden som domstolarna behöver hålla. Skyldighet att låna ut lokal gäller dock bara om lokalen som nyttjandet är tänkt att ske inte är upptagen för det ändamål som den huvudsakligen an- vänds för. Enligt huvudregeln ska domstolarna inte betala ersättning för sådant nyttjande som avses i paragrafen. Endast om det uppstår särskilda kostnader, t.ex. om en vid krets av intressenter som ska närvara medför att särskilda åtgärder för iordningsställande krävs, ska kostnaden ersättas av staten. Handläggningen av mål och ärenden där mark- och miljödomstol är första instans 1 § I mål där mark- och miljödomstol är första instans tillämpas vad som är föreskrivet om tvistemål i allmän domstol, om inte annat föreskrivs i denna lag eller annan lag. Vid handläggningen av ärenden i första instans tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden. I paragrafen finns bestämmelser om handläggningen av de mål och ären- den där mark- och miljödomstol är första instans. Av första stycket följer att regler för tvistemål ska tillämpas i de mål där mark- och miljödomstolen är första instans. Detta gäller oavsett vilken materiell lagstiftning som är tillämplig i målet. I annan lag kan det dock finnas särbestämmelser. För miljöbalksmålen finns sådana särbestämmelser främst i 2123 kap. och för fastighetsmålen bl.a. i expropriationslagen. I andra stycket anges att ärendelagen ska tillämpas när mark- och miljödomstolen som första instans handlägger domstolsärenden. 2 § I mål om viten tillämpas, i stället för 1 § första stycket, bestämmelserna i 5 kap. 14 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om handläggningen av mål om viten. ska inte heller i fortsättningen tillämpas i sådana mål som anges i paragrafen. I stället tillämpas reglerna i 5 kap. 14 §§ denna Att 5 kap. 5 § inte ska tillämpas innebär att ett avgörande i dessa fall av den andra domstolsinstansen, Mark- och , ska Prop. 2009/10:215 kunna överklagas till . Handläggningen av mål som har överklagats till mark- och miljödomstol 1 § I mål som har överklagats till mark- och miljödomstol tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat föreskrivs i denna lag eller annan lag. Följande bestämmelser i lagen om domstolsärenden ska inte tillämpas: 11 § om förvaltningsmyndighet som motpart, 26 § första stycket om säkerhetsåtgärder, 32 § om rättegångskostnadsansvar, och 34 och 35 §§ om omprövning. I paragrafen finns bestämmelser om handläggningen av de mål som har överklagats till mark- och miljödomstol. Övervägandena finns i avsnitt 13.2.2 och 13.2.3. I första stycket anges att bestämmelserna i ärendelagen ska tillämpas i de mål som har överklagats till mark- och miljödomstol. ett förbehåll som innebär att ärendelagens regler ska gälla om inte annat är föreskrivet, antingen i denna lag eller i annan lag. viker från ärendelagen finns t.ex. i andra stycket till förevarande paragraf och i 5 kap. 4 och 5 §§. Av 21 kap. 3 § följer att ärendelagen inte ska tillämpas när en mark- och miljödomstol handlägger ett ansök- ningsmål gemensamt med ett överklagat mål. finns också i fastighetsbildningslagen. Enligt andra stycket ska vissa bestämmelser i ärendelagen inte tilläm- Det gäller 11 § om förvaltningsmyndighet som motpart, som ersätts av 2 § i förevarande kapitel (se kommentaren till den paragrafen), 26 § första stycket om säkerhetsåtgärder, 32 § om rättegångskostnadsansvar samt 34 och 35 §§ om omprövning. I det följande lämnas en redogörelse för de bestämmelser i ärendelagen som är tillämpliga. I 1 och 3 §§ ärendelagen finns bestämmelser om lagens tillämpning och om domstolarnas sammansättning vilka, med undantag av reglerna om jäv, ersätts av bestämmelserna i 1 och 2 kap. förevarande lag. ärendelagen görs på samma sätt som i första stycket i förevarande para- graf undantag för särbestämmelser i annan lag. I 4 § ärendelagen finns regler om formerna för ett överklagande och i 5 § finns bestämmelser om vad ett överklagande ska innehålla i syfte att underlätta delgivning. ärendelagen regleras vad en ansökan ska innehålla rörande saken men för överklaganden gäller i fråga om innehållet i stället 7 § ärendelagen. ärendelagen finns bestämmelser om vad som gäller när ett överklagande getts in till domstolen i stället för till förvaltningsmyndigheten eller getts in till fel domstol. I 9 och 10 §§ ärendelagen finns bestämmelser som ger domstolen möjligheter att besluta om avvisning när ett överklagande är bristfälligt eller det föreligger processhinder. Frågor om domstolens offi- cialprövningsskyldighet och materiella processledning behandlas i 12 § ärendelagen, frågor om skriftlighet och muntlighet i 13 och 14 §§, frågor om skriftväxlingen i 1517 §§ och frågor om parts medverkan vid sam- manträde i 18 §. Av 3 § i förevarande kapitel framgår att sakägare och annan mot vilken åtgärd ifrågasätts ska anses som motpart vid tillämp- ningen av 15 och 18 §§ ärendelagen. I 20 och 21 §§ finns bestämmelser om sammanträde. För möjligheterna till stängda dörrar gäller detsamma som enligt . Det är därmed inte tillräckligt att det förekommer en sekretessbelagd uppgift (jfr 16 § förvaltningsprocesslagen). Det bör påpekas att det enligt 21 § ären- delagen inte är nödvändigt att föra protokoll. I syfte att möjliggöra ADB- behandling av sammanträdesuppgifterna tillåts i stället på samma sätt som enligt att uppgifterna antecknas på annat sätt. För- hör får även i övrigt dokumenteras på samma sätt som enligt rättegångs- balken, dvs. genom ljud- och bildupptagningar. I 22 § ärendelagen finns bestämmelser om domstolens kommunice- ringsskyldighet. I 2325 §§ ärendelagen finns bestämmelser om bevisning. Frågor om domstolens möjligheter att föra in bevisning, om parts rätt till bevisning, om möjligheter att avvisa åberopad bevisning och om bevisupptagning vid annan domstol än den som handlägger målet regleras genom hän- visningen i 23 § ärendelagen till 35 kap. 17 och 1012 §§ rättegångs- balken. Av 3 kap. 5 § förevarande lag framgår att domstolen ska hålla syn i målet om det behövs. Bestämmelser om inhibition finns i 26 § ärendelagen. Hela den nu nämnda paragrafen ska dock inte vara tillämplig. Som förut angetts ska nämligen bestämmelserna i 26 § första stycket om säkerhetsåtgärder inte tillämpas. I 27 och 28 §§ ärendelagen finns bestämmelser om domstolens av- göranden. Av 4 § i förevarande kapitel framgår att ett avgörande av saken i målet sker genom dom och att en dom ska undertecknas av de lagfarna ledamöter som deltagit i avgörandet. Bestämmelser om hur domstolen ska underrätta parterna om avgöran- det och om vad en underrättelse ska innehålla finns i 29 och 30 §§ ären- delagen. Av den förstnämnda paragrafen framgår att när sammanträde har hållits ett beslut ska expedieras inom . Kravet hänger sam- man med beräkningen enligt 38 § ärendelagen av klagofristen. I 31 § ärendelagen finns bestämmelser om omedelbar verkställighet av domstolens avgöranden. I 33 § ärendelagen finns bestämmelser om rättelse av skrivfel och lik- nande och om komplettering. I 3639 §§ ärendelagen finns bestämmelser om överklagande. Såvitt gäller 37 § ärendelagen finns anledning att påpeka att såväl beslut om inhibition som beslut om att inte meddela inhibition kan överklagas sär- skilt. Klagofristen i 38 § ärendelagen är konstruerad på samma sätt som motsvarande frist enligt . Det innebär att den, när sam- manträde har hållits, utgår från beslutsdagen och inte, som enligt förvalt- ningsprocesslagen, i vissa av dessa fall för delgivning av be- slutet. Lagrådets synpunkter i denna del har kommenterats i avsnitt 13.2.3. Reglerna i 39 § ärendelagen om krav på prövningstillstånd och om tillståndsgrunder vid överklagande till en hovrätt överensstämmer i sak med de som finns i och skiljer sig därmed på några punkter från de som finns i förvaltningsprocesslagen. I 40 och 41 §§ ärendelagen finns bestämmelser om överklagande av ett hovrättsavgörande till . Av 5 § i förevarande kapitel framgår att ett avgörande av Mark- och får över- Prop. 2009/10:215 klagas endast i undantagsfall. I 4 kap. 2 § finns dock bestämmelser om att avgörande av Mark- och i ett mål om vite får överklagas till . I 42 § ärendelagen finns bestämmelser om extraordinära rättsmedel. På flera punkter skiljer sig dessa regler från motsvarande bestämmelser i förvaltningsprocesslagen. De sakliga skillnaderna torde dock vara små. Frågor om straff för processförseelser, brott mot tystnadsplikt, vite och hämtning behandlas i 43 § ärendelagen. I 44 § ärendelagen finns bestäm- melser om när en handling ska anses ha kommit in till domstolen och i 45 § ärendelagen finns bestämmelser om laga förfall. I 46 § ärendelagen finns bestämmelser om delgivning. Bestämmelser om ombud, biträden och ombudsfullmakter finns i 47 § ärendelagen. I förhållande till förvaltningsprocesslagen finns bl.a. den skillnaden att en skriftlig ombudsfullmakt inte behöver företes annat än om domstolen anser att det behövs. I 48 § ärendelagen finns bestämmel- ser om tolk och om översättning. 2 § Om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets avgörande är den för- valtningsmyndighet som först beslutat i saken motpart till den enskilde sedan handlingarna i målet överlämnats till mark- och miljödomstolen, om inte annat är särskilt föreskrivet. I mål om planer enligt (2010:000) är kommunen den enskildes motpart. Det som föreskrivs i första stycket gäller inte när det är en lantmäterimyn- dighets beslut som har överklagats eller när en ideell förening eller en annan juridisk person som avses i 16 kap. 13 § har överklagat. Paragrafen, som gäller i stället för 11 § ärendelagen, reglerar frågor om förvaltningsmyndigheter och kommuner som motparter. Övervägandena finns i avsnitt 13.2.3. Om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets avgörande är en- ligt första stycket den förvaltningsmyndighet som först beslutat i saken den enskildes motpart, om inte annat är särskilt föreskrivet. Bestämmel- sen motsvarar 7 a § förvaltningsprocesslagen. Av andra stycket framgår att den kommun som beslutat i saken alltid ska vara den enskildes motpart i mål som gäller planer enligt . I tredje stycket görs undantag från första styckets bestämmelse när det gäller lantmäterimyndigheter. Dessa har inte varit parter vid över- klaganden, utom när lantmäterimyndighets beslut om fakturering för lantmäterikostnader har överklagats. Genom att 11 § ärendelagen undan- tas från tillämpning i 5 kap. 1 § andra stycket 1 upphör lantmäterimyn- dighetens partsställning även i dessa fall. Domstolen bör dock vid pröv- ning av överklagade faktureringar ge lantmäterimyndigheten tillfälle att yttra sig över överklagandet. I tredje stycket görs också, liksom enligt 20 kap. 3 § andra stycket , undantag för det fallet att en sådan ideell förening eller annan juridisk person som avses i 16 kap. 13 § överklagat. 3 § Vid tillämpning av 15 och 18 §§ lagen (1996:242) om domstolsärenden ska Prop. 2009/10:215 sakägare och annan mot vilken åtgärd ifrågasätts anses som motparter. Paragrafen innehåller regler om sakägare m.fl. Övervägandena finns i av- snitt 13.2.3. Enligt paragrafen ska vid tillämpning av 15 och 18 §§ ärendelagen om kommunicering och kallelse till förhandling sakägare och annan mot vilken åtgärd ifrågasätts behandlas som motparter. 4 § Ett avgörande av saken i målet sker genom dom. Domen ska undertecknas av de lagfarna domare som har deltagit i avgörandet. Paragrafen innehåller bestämmelser om mark- och miljödomstolens av- göranden. Övervägandena finns i avsnitt 13.2.3. I paragrafen, som kompletterar bestämmelserna i 27 och 28 §§ ärende- lagen om domstolens avgöranden, anges att ett avgörande av saken i målet ska ske genom dom. Domen ska undertecknas av de lagfarna domare som har deltagit i avgörandet. 5 § och beslut av Mark- och i mål som har över- klagats till mark- och miljödomstol får inte överklagas. Mark- och miljööver- domstolen får dock tillåta att en dom eller ett beslut i annat mål än mål enligt överklagas till , om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av . I paragrafen finns bestämmelser om överklagbarheten av Mark- och mil- jööverdomstolens avgöranden i mål som har överklagats till mark- och miljödomstol. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. I paragrafens första mening anges som huvudregel att Mark- och miljö- överdomstolens avgöranden i nu aktuella mål inte får överklagas. Av andra meningen framgår dock att det finns en möjlighet för Mark- och att, när domstolen anser att det är av vikt för ledning av rättstillämpningen, tillåta överklagande till . Denna s.k. ventil gäller dock inte för mål enligt som har överklagats till mark- och miljödomstol från en myndighet. Det bör anmärkas att, även efter meddelande av ett beslut om att tillåta överklagande, vanliga regler om prövningstillstånd gäller i . Av 4 kap. 2 § följer att ett avgörande av Mark- och i mål om vite enligt får överklagas. 16.3Förslaget till lag om ändring i 10 § Tvist om äganderätt eller nyttjanderätt till fast egendom, om rätt till servi- tut eller annan särskild rätt till egendomen eller om besittning av egendomen ska tas upp av rätten i den ort, där fastigheten ligger. Detsamma gäller om tvisten rör skyldighet för ägare eller innehavare av egendomen att fullgöra något som åligger honom eller henne i denna egenskap eller, då nyttjanderätt eller annan särskild rätt till egendomen upplåtits, det är fråga om vederlag för upplåtelsen, underhåll eller annat dylikt. Ligger fastigheten under flera domstolar eller gäller tvisten flera fastigheter Prop. 2009/10:215 under skilda domstolar, ska tvisten tas upp av den rätt under vilken huvuddelen av fastigheterna ligger. Paragrafen innehåller bestämmelser om forum i fastighetsrättsliga mål. Ändringen innebär att andra stycket upphävs. stycket från 8 kap. 32 § jordabalken, som också upphävs, har därmed blivit inaktuell (se kommentaren till den paragrafen). Paragrafen har i övrigt genomgått en språklig modernisering. 16.4Förslaget till lag om ändring i jordabalken I författningsförslagets ingress anges att 8 kap. 32 § jordabalken ska upp- höra att gälla. Detta är en följd av att arrendetvisterna enligt jordabalken i fortsättningen ska handläggas av tingsrätterna. Detsamma gäller ärendena enligt 9 kap. 24 § jordabalken. Överväganden i denna del finns i avsnitt 7.3.2. 31 b § I hovrätten får utöver lagfarna ledamöter ingå ett tekniskt råd, om målets beskaffenhet eller något annat särskilt skäl föranleder det. I fråga om kvalifikationskrav för det , möjligheten för hovrätten att låta en ledamot verkställa en undersökning på platsen och i fråga om den ut- redning som en ledamot verkställt tillämpas 2 kap. 2 § och 3 kap. 4 § lagen (2010:000) om mark- och miljödomstolar. I paragrafen finns bestämmelser om hovrättens sammansättning i ären- den som rör beslut som har överklagats från arrendenämnd. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.3.3. I första stycket har uttrycket teknisk ledamot bytts ut mot tekniskt råd. I andra stycket har hänvisningar till bestämmelser i lagen om dom- stolar i fastighetsmål bytts ut mot hänvisningar till motsvarande bestäm- melser i lagen om mark- och miljödomstolar. 16.5Förslaget till lag om ändring i Lagförslagen är en följd av att bestämmelser om mark- och miljödom- stolar samlas i en ny lag om mark- och miljödomstolar och att ärende- lagen i stor utsträckning föreslås att tillämpas vid handläggningen av mål och ärenden i mark- och miljödomstolarna om inte annat är föreskrivet i annan lag. Ett antal bestämmelser i upphävs medan vissa regler om handläggningen behålls oförändrade i . I författningsförslagets ingress anges att 20 kap., 21 kap. 6 §, 22 kap. 13 och 18 §§ samt 23 kap. 1, 2, 4 och 8 §§ ska upphöra att gälla. I stället för 20 kap. 1 och 7 §§ tillämpas 1 kap 1 § lagen om mark- och miljödom- stolar. Innehållet i bestämmelsen i 20 kap. 2 § flyttas till en ny 21 kap. 1 §. Bestämmelserna i 20 kap 3 § ersätts delvis av 4 kap. 1 och 2 §§ och delvis av 5 kap. 1 och 2 §§ lagen om mark- och miljödomstolar. för bestämmelsen i 20 kap. 3 a § tillämpas 3 kap. 7 § lagen om mark- och Bestämmelserna i 20 kap. 4 § ersätts av 2 kap. 2 och 4 §§ lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelserna i 20 kap. 5 § ersätts av 2 kap. 47 §§ lagen om mark- och miljödomstolar. I stället för 20 kap. 6 § tillämpas 2 kap. 3 § lagen om mark- och miljödomstolar. 20 kap. 8 § ersätts av 3 kap. 1 § lagen om mark- och miljödomstolar och 20 kap. 8 a § av 3 kap. 2 § lagen om mark- och miljödomstolar. Bestäm- melserna i 20 kap. 9 § ersätts delvis av 3 kap. 1 §, delvis av 3 kap. 2 § och delvis av 3 kap. 3 § lagen om mark- och miljödomstolar. I stället för 20 kap. 10 § tillämpas 3 kap. 6 § lagen om mark- och miljödomstolar och 20 kap 11 § ersätts av 2 kap. 1, 3 och 10 §§ lagen om mark- och miljö- domstolar. I stället för 21 kap. 6 § införs det en bestämmelse i 3 kap. 3 § lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelserna i 22 kap. 13 re- spektive 18 §§ ersätts av bestämmelserna i 3 kap. 4 respektive 5 §§ lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelserna i 23 kap. 1 § ersätts av 1 kap. 2 §, 4 kap. 1 § och 5 kap. 1 § lagen om mark- och miljödomstolar. Även bestämmelserna i 23 kap. 2 § ersätts av 4 kap. 1 § och 5 kap. 1 § lagen om mark- och miljödomstolar. I stället för 23 kap. 4 § tillämpas 3 kap. 4 § lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelsen i 23 kap. 8 §, slutligen, ersätts av 5 kap. 5 § lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelserna i den nuvarande 21 kap. 1 § flyttas till en ny paragraf, betecknad 21 kap. 1 a §. Därutöver görs i några paragrafer ändringar som innebär anpassningar till den nya organisationen och de nya handläggningsreglerna. Dessa ändringar kommenteras i det följande. 1 § Regeringen, länsstyrelserna och andra förvaltningsmyndigheter, kommu- nerna, mark- och miljödomstolarna, Mark- och och prövar mål och ärenden enligt denna balk eller enligt föreskrifter med- delade med stöd av balken. I fråga om prövningen av mål om straff eller för- verkande enligt 29 kap. gäller dock vad som är föreskrivet om brottmål i all- mänhet. Närmare bestämmelser om vilka mål och ärenden som prövas av respektive prövningsmyndighet finns i 17 kap. 14 §§, 18 kap. 12 §§, 19 kap. 12 §§, 21 kap. 1 § och i lagen (2010:000) om mark- och miljödomstolar. Beslut eller dom om återkallelse av tillstånd, dispens, godkännande och förbud mot fortsatt verksamhet samt omprövning av tillstånd eller villkor meddelas av tillståndsmyndigheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om prövningsmyndigheter för mål och ärenden enligt . I första stycket ersätts hänvisningar till miljödomstolar och Miljööver- domstolen med hänvisningar till mark- och miljödomstolar och Mark- och . I andra stycket ersätts hänvisningar till paragrafer som upphävs med hänvisningar till den nya 21 kap. 1 § och till bestämmelserna i lagen om mark- och miljödomstolar. Tredje stycket är oförändrat. 2 § Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter Prop. 2009/10:215 meddelade med stöd av balken, får lämnas för begränsad tid. meddela ytterligare föreskrifter om sådan tidsbegränsning. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter med- delade med stöd av balken, får förenas med villkor. Vid ändring av en miljöfarlig verksamhet får tillståndet begränsas till att enbart avse ändringen (ändringstillstånd). För verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter får dock inte beslutas villkor om begränsning av kol- dioxidutsläpp eller villkor som genom att reglera använd mängd fossilt bränsle syftar till en begränsning av koldioxidutsläpp. Bestämmelser om vilka mål som är ansökningsmål finns i 21 kap. 1 a § och bestämmelser om vad en ansökan i ett ansökningsmål ska innehålla finns i 22 kap. 1 §. Regeringen får meddela föreskrifter om vad en ansökan i ett ärende ska innehålla. I paragrafen finns bestämmelser om tillståndsgivning. Förstafjärde styckena är oförändrade. Som en följd av att 21 kap. 1 § ska betecknas 21 kap. 1 a § ersätts i femte stycket en hänvisning till 21 kap. 1 § med en hänvisning till 21 kap. 1 a §. Stycket ändras också språkligt. 1 § Förvaltningsmyndigheterna och kommunerna prövar ärenden enligt vad som är föreskrivet i balken eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Kommuners beslut i frågor som rör bildande, ändring eller upphävande av naturreservat, kulturreservat, naturminnen, biotopskyddsområden, djur- och växt- skyddsområden, strandskyddsområden eller vattenskyddsområden, utom frågor om ersättning, får överklagas hos om inte annat är särskilt före- skrivet. Kommunala nämnders beslut i särskilda fall får överklagas hos läns- styrelsen, om inte annat är särskilt föreskrivet. och andra statliga myndigheters beslut i särskilda fall får över- klagas hos mark- och miljödomstol enligt 21 kap. 1 § andra stycket. Detsamma gäller beslut av en annan myndighet än regeringen om att bilda, ändra eller upphäva ett biotopskyddsområde. Paragrafen innehåller bestämmelser om förvaltningsmyndigheternas och kommunernas prövning. Första och andra styckena är oförändrade. Innehållet i 20 kap. 2 §, som upphävs, flyttas till den nya 21 kap. 1 §. I tredje stycket ersätts därför en hänvisning till 20 kap. 2 § andra stycket med en hänvisning till 21 kap. 1 § andra stycket. En hänvisning till miljö- domstol i stycket ersätts med en hänvisning till mark- och miljödomstol. 5 § I ärenden som prövas av länsstyrelser eller kommunala nämnder ska tilläm- pas bestämmelserna 1.i 22 kap. 1 § första stycket om ansökans form och innehåll, 2.i 22 kap. 2 § om en ansökans ingivande och brister i den, 2 a. i 22 kap. 2 a § om prövningar som avses i 24 kap. 3, 5 och 8 §§, 3.i 22 kap. 3 § om kungörelses innehåll, 4.i 22 kap. 6 § om talerätt, 5.i 22 kap. 9 § om rätt att företräda fastighet, 6. i 22 kap. 12 § om sakkunniga, 7. i 3 kap. 4 § lagen (2010:000) om mark- och miljödomstolar om undersök- Prop. 2009/10:215 ning på platsen, 8.i 22 kap. 25 § första stycket 13 och 511 samt andra stycket sista meningen och tredje stycket om tillståndsdoms innehåll, 9.i 22 kap. 26 § om särskild dom, 10.i 22 kap. 27 § första stycket, andra stycket andra meningen samt tredje stycket första meningen om uppskjutna frågor och provisoriska föreskrifter, 11.i 22 kap. 28 § första stycket första meningen om verkställighetsförordnan- de, och 12.i 23 kap. 3 § när det gäller särskild överklagan i frågor om sakkunniga som avses i 22 kap. 12 §. I ärenden som rör deponering eller förbränning av avfall ska också de bestäm- melser som anges i 22 kap. 25 a respektive 25 b § om en tillståndsdoms innehåll tillämpas. Paragrafen innehåller bestämmelser om länsstyrelsernas och de kommu- nala nämndernas prövning.