prop · GY0345 · 2010-11-02 00:00:00 — 6 § Kan det antas att kontaktförbud avseende gemensam bostad kommer att meddelas, är den mot vilken förbudet avses gälla skyldig att på tillsägelse av en polisman följa med till ett förhör som hålls därefter, om förhör på platsen inte kan äga rum eller det av annan anledning är av vikt för utredningen att den mot vilken förbudet avses gälla följer med till förhör. Vägrar han eller hon utan giltig orsak, får polismannen ta med honom eller henne till förhöret. Ett förhör enligt första stycket får inte avslutas senare än efter det att den förhörde togs med till förhöret. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte Prop. 2010/11:45 avsedd. 6 a § Frågor om kontaktförbud ska handläggas skyndsamt. I fråga om kontaktförbud avseende gemensam bostad ska åklagarens beslut i ärendet meddelas med särskild skyndsamhet. Har den mot vilken förbudet avses gälla tagits med till förhör ska beslut i ärendet, om det inte finns något synnerligt hinder, meddelas i samband med att förhöret avslutas. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § Frågor om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet avses skydda eller när det annars finns anledning till det. I paragrafen görs endast en språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. 7 a § I fråga om kontaktförbud avseende gemensam bostad eller särskilt utvidgat kontaktförbud ska ett offentligt biträde förordnas för den som förbudet gäller eller avses gälla, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Frågan om förordnande ska prövas . Ett sådant biträde har samma rättigheter som en offentlig försvarare. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt till offentligt biträde när fråga är om vissa former av kontaktförbud. Ändringen i paragrafen behandlas i avsnitt 7.1.3. Paragrafen har utformats i enlighet med I första stycket anges när rätt föreligger till ett offentligt biträde. Ändringen innebär att rätten till offentligt biträde utökas till att även omfatta frågor om särskilt utvidgat kontaktförbud. Om det kan antas att behov av biträde saknas ska något offentligt biträde inte förordnas. kan t.ex. vara fallet om offentlig försvarare är förordnad i en parallell 8 § Prövningen av frågor om kontaktförbud ankommer på åklagaren på den ort där förbudet helt eller huvudsakligen ska gälla eller där den mot vilken förbudet avses gälla har sin hemvist eller mera varaktigt uppehåller sig. misstänkt för brott som har betydelse för frågan om kontaktförbud, får frågan prövas även av åklagare som är behörig att väcka åtal för brottet. I fråga om åklagare tillämpas vidare 7 kap. . I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9 § För utredning av frågor om kontaktförbud får åklagaren anlita biträde av I fråga om utredningen gäller i tillämpliga delar 23 kap. 4, 6, 7 och 912 §§ Vid tillämpningen av 4 och 11 §§ ska bestämmelserna om den som är misstänkt i stället avse den mot vilken förbudet avses gälla. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte 11 § Innan frågan om kontaktförbud prövas ska den mot vilken förbudet avses gälla och den som förbudet avses skydda underrättas om uppgifter som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och ges tillfälle att yttra sig över dem. Frågan får dock avgöras utan att så har skett om åtgärderna är uppenbart obehövliga, om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genomföra beslutet i ärendet eller om avgörandet inte kan skjutas upp. Åklagaren bestämmer hur underrättelse enligt första stycket ska ske. Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 12 § Ett beslut varigenom åklagaren ålägger någon kontaktförbud ska vara skriftligt och ange 1.den som förbudet avses skydda och den som förbudet avses gälla mot, 2.förbudets innebörd och omfattning, 3.de skäl som har bestämt utgången, 5.vilken påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra, och 6.upplysning om möjligheten att få rättens prövning enligt 14 § och att begära omprövning enligt 23 §. Paragrafen reglerar utformningen av åklagarens beslut varigenom en fråga om kontaktförbud avgörs. Ändringen innebär att det i punkten 5 görs ett förtydligande som innebär att beslutet ska innehålla uppgift om vilken påföljd som en överträdelse av förbudet kan medföra. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 12 a § Ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning ska, utöver vad som anges i 12 §, ange 1.den polismyndighet som är ansvarig för den elektroniska övervakningen, 2.när den elektroniska övervakningen ska inledas och hur det ska ske, 3.vad den mot vilken förbudet gäller är skyldig att göra för att medverka till att övervakningen kommer till stånd och kan fortgå, och 4.vilken påföljd som hindrande av elektronisk övervakning enligt 25 § kan medföra. Paragrafen, som är ny, reglerar utformningen av ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning. Utöver vad som anges i 12 § ska ett sådant beslut innehålla de uppgifter som behövs för att den som ålagts förbudet ska kunna fullgöra sin skyldighet enligt 2 a § att medverka till att den elektroniska övervakningen kommer till stånd och kan fortgå. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. I första punkten föreskrivs att beslutet ska ange den polismyndighet som är ansvarig för den elektroniska övervakningen. Vilken polismyndighet som ansvarar för den elektroniska övervakningen regleras i 13 a §. I regel är det polismyndigheten på den ort där förbudet helt eller huvudsakligen avses bli tillämpat som ansvarar för övervakningen. Av andra punkten följer att beslutet ska ange när den elektroniska övervakningen ska inledas och hur det ska ske. Det innebär att det av beslutet ska framgå när den tekniska utrustningen i det enskilda fallet ska Prop. 2010/11:45 installeras så att den elektroniska övervakningen kan inledas. alltså bl.a. anges och på vilken plats den elektroniska utrustningen ska monteras på den övervakade. Enligt tredje punkten ska beslutet även innehålla uppgift om vad den mot vilken förbudet gäller är skyldig att göra för att medverka till att övervakningen kommer till stånd och kan fortgå, dvs. vad som krävs av den övervakade för att den tekniska utrustningen ska fungera. övervakade måste medverka till att bära sändaren och regelbundet ladda batterierna. Det kan också finnas andra anvisningar som gäller handhavandet av den tekniska utrustningen, t.ex. om vattentålighet etc. som den övervakade bör informeras om. information kan behöva vara detaljerad men bör kunna utfärdas standardiserat, t.ex. genom en bilaga till beslutet. Av fjärde punkten framgår slutligen att det i beslutet ska anges vilken påföljd som hindrande av elektronisk övervakning enligt 25 § kan Lagrådet har föreslagit att fjärde punkten ges lydelsen vilken påföljd som kan ådömas den som inte medverkar enligt 3. anser emellertid att en direkt och uttrycklig hänvisning till straffbestämmelsen på ett tydligare sätt klargör vad informationen ska Regeringen har därför i detta avseende valt att inte följa Lagrådets Att ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning ska innehålla tydliga uppgifter om vilket område förbudet gäller följer av att beslutet enligt 12 § 2 ska ange förbudets innebörd och omfattning. 13 § Vid åklagarens handläggning av ärenden om kontaktförbud gäller i övrigt 4 9, 14, 15 §§, 20 § första stycket andra meningen 1, 3 och 4 och andra stycket samt 26 § förvaltningslagen (1986:223). I paragrafen görs endast en språklig och en redaktionell ändring. ändring i sak är avsedd. 13 a § När ett beslut om kontaktförbud avseende gemensam bostad har meddelats får en polisman avlägsna den mot vilken förbudet gäller från bostaden. När ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning har meddelats, är polismyndigheten på den ort där förbudet helt eller huvudsakligen ska gälla ansvarig för verkställigheten av den elektroniska Den polismyndighet som avses i andra stycket får överlämna ansvaret för verkställighet av den elektroniska övervakningen till en annan polismyndighet. Innan ansvaret överlämnas ska samråd ske mellan myndigheterna. Paragrafen reglerar frågor i samband med verkställighet av vissa Ändringarna i paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafens första stycke görs endast språkliga ändringar. ändring i sak är inte avsedd. I paragrafen införs ett nytt andra stycke, som innebär att det är polismyndigheten på den ort där förbudet helt eller huvudsakligen ska gälla som är ansvarig för verkställigheten av den elektroniska I normalfallet är det den ort där den som förbudet avses skydda är bosatt. ska bl.a. se till att den elektroniska övervakningen installeras och kommer igång samt informera den som avses med förbudet om övervakningens innebörd och konsekvenser. Vidare ska polismyndigheten övervaka larmet, hantera larmsituationer och avsluta övervakningen. Ett beslut om kontaktförbud gäller enligt 4 § andra stycket . Det innebär att polismyndigheten kan verkställa beslutet trots att det inte har vunnit laga kraft. Delgivning av beslut kan i ett sådant fall ske i anslutning till verkställigheten. I paragrafen införs också ett nytt tredje stycke, som innebär att en polismyndighet, t.ex. av praktiska skäl, får lämna över ansvaret för verkställighet av den elektroniska övervakningen, helt eller delvis, till en Innan ansvaret för verkställighet överlämnas ska dock myndigheterna samråda. 14 § Åklagarens beslut i fråga om kontaktförbud ska prövas av tingsrätten, om den som har ålagts kontaktförbud eller den som förbudet avses skydda begär det. Begäran om sådan prövning ska göras skriftligen eller muntligen hos åklagaren, som ska överlämna ärendet till rätten. Omfattar ärendet beslut om kontaktförbud avseende gemensam bostad ska åklagaren utan dröjsmål överlämna ärendet till I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 15 § Behörig domstol är den tingsrätt där åklagare som har prövat frågan om kontaktförbud ska föra talan i brottmål i allmänhet. Omfattar ärendet en prövning av ett beslut om kontaktförbud avseende gemensam bostad, ska vad som sägs i 19 kap. 12 § andra meningen om domstols befattning med förundersökning och användande av tvångsmedel tillämpas. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte 16 § Har åklagaren beslutat om kontaktförbud, är han eller hon skyldig att på begäran av den som förbudet avses skydda föra dennes talan vid rätten, om inte särskilda skäl talar mot det. Rätten ska begära yttrande av åklagaren, om det inte är obehövligt. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 17 § Rätten får förordna att ett kontaktförbud tills vidare inte ska gälla. kontaktförbud inte tidigare meddelats, får rätten meddela sådant förbud fram till dess att ärendet avgjorts slutligt. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte 19 § Sammanträde inför rätten ska alltid hållas om någon part begär det. Omfattar ärendet en prövning av ett beslut om kontaktförbud avseende gemensam bostad ska tingsrätten även utan särskild begäran hålla sammanträde i ärendet så snart det kan ske och, om det inte finns något synnerligt hinder, senast Prop. 2010/11:45 på fjärde dagen efter det att rättens prövning begärdes hos åklagaren. ska, om det inte finns något synnerligt hinder, avgöras i anslutning till sammanträdet. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 21 § Vid rättens handläggning av ärenden om kontaktförbud gäller i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. I fråga om en begäran om prövning gäller vad som sägs i den lagen om ansökan. Ett beslut varigenom rätten ålägger någon kontaktförbud ska innehålla de uppgifter som anges i 12 § första stycket 15 och 12 a §. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka regler som gäller vid handläggningen av ärenden om kontaktförbud i domstol, utöver dem som anges i de föregående paragraferna. I första stycket görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. I paragrafen införs ett nytt andra stycke, som innebär att rättens beslut innehållsmässigt ska utformas på motsvarande sätt som åklagarens beslut. Ändringen i paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 22 § Har någon begärt rättens prövning av ett beslut i fråga om kontaktförbud och är den mot vilken förbudet avses gälla misstänkt för brott som har betydelse för prövning av frågan om förbudet, får beslutet i fråga om kontaktförbud prövas i mål om allmänt åtal rörande brottet. Bestämmelserna om rättegång i ett sådant mål ska tillämpas. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23 § Om det på grund av ändrade förhållanden finns skäl till det, får åklagaren häva eller ändra ett beslut om kontaktförbud som har meddelats av åklagaren eller rätten. Första stycket gäller dock inte om beslutet är föremål för rättens prövning. I paragrafen görs endast en språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 24 § Den som bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar. I paragrafen görs endast språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 25 § Den som har meddelats ett särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer till stånd eller kan fortgå döms för hindrande av elektronisk övervakning till böter eller fängelse i högst . Paragrafen och brottsrubriceringen är nya. Bestämmelserna i paragrafen Prop. 2010/11:45 föreskriver straffansvar för uppsåtliga och grovt oaktsamma förfaranden som innebär att den elektroniska övervakningen hindras. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.3. Straffansvaret omfattar den som har meddelats ett särskilt utvidgat kontaktförbud som förenats med villkor om elektronisk övervakning. Det straffbara området omfattar gärningar som innebär att den elektroniska övervakningen hindras. Om gärningsmannen har försökt att förstöra utrustningen utan att handlingen lett till att den elektroniska övervakningen upphört föreligger inget hindrande. För straffansvar krävs således att gärningsmannen omöjliggör den elektroniska övervakningen. Med att hindra den elektroniska övervakningen avses dels att den elektroniska övervakningen inte kommer till stånd, dels att den inte kan fortgå. Sålunda omfattas gärningar som innebär att den elektroniska övervakningen inte kan inledas, t.ex. en vägran att sätta på sig den elektroniska utrustningen. Vidare omfattas gärningar som innebär att den pågående elektroniska övervakningen avbryts. Det kan vara fråga om aktiva handlingar som att förstöra utrustningen eller underlåtenhet att sköta utrustningen på det sätt som krävs för att elektronisk övervakning ska kunna fortgå. Som exempel på underlåtenhet att sköta utrustningen kan nämnas att inte ladda batterierna till utrustningen. I subjektivt hänseende krävs uppsåt eller grov oaktsamhet. Straffansvar för grov oaktsamhet bör i första hand förbehållas sådana beteenden som är ett utslag av medveten oaktsamhet. Ett exempel på när grov oaktsamhet kan föreligga är när den som beslutet gäller, utan att uppsåt föreligger, underlåter att se till att batterierna är laddade. Straffskalan är böter eller fängelse i högst . 26 § Uppgifter om den övervakades position vid elektronisk övervakning får endast tas fram när 1.den övervakade träder in i eller vistas inom det område som avses i 2 § andra stycket, eller 2.pågående elektronisk övervakning hindras. Paragrafen, som är ny, reglerar när uppgifter om den övervakades position vid elektronisk övervakning får tas fram. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av paragrafen framgår att uppgifter om den övervakades position vid elektronisk övervakning endast får tas fram i två situationer. första får uppgifter tas fram när den mot vilken förbudet gäller träder in i eller vistas inom det området som avses i 2 § andra stycket. får således göras tillgängliga när den övervakade träder in i eller vistas inom det område som det särskilt utvidgade kontaktförbudet omfattar. För det andra får uppgifter om den övervakades position tas fram när en pågående elektronisk övervakning hindras. Det kan t.ex. vara fråga om manipulation av den elektroniska utrustningen. övervakningen kan också hindras genom att den övervakade tar av sig utrustningen eller låter bli att ladda batterierna. vidare hindras av andra rent tekniska orsaker. I övrigt får uppgifter om den övervakades position vid elektronisk övervakning inte tas fram. 27 § Uppgifter om den övervakades position, som får tas fram enligt 26 §, får bevaras . När uppgifter om den övervakades position inte längre får bevaras ska de förstöras. Paragrafen, som är ny, reglerar hur länge uppgifter om den övervakades position, som får tas fram enligt 26 §, får bevaras. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Paragrafen har i huvudsak utformats i enlighet med Av första stycket framgår att det endast är sådana uppgifter om den övervakades position som får tas fram med stöd av 26 §, som får bevaras och då . Det innebär således att uppgifter i övrigt om den övervakades position inte får bevaras. Enligt andra stycket ska uppgifterna förstöras då de inte längre får bevaras. Övriga lagförslag innehåller ändringar till följd av att uttrycket besöksförbud ersätts av kontaktförbud. Vidare görs språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Utredningens sammanfattning av betänkandet Stalkning (SOU 2008:81) Ett stort antal personer i utsätts för hot och förföljelse. Enligt (Brå) har mer än 600 000 personer i åldern blivit utsatta för stalkning, varav 105 000 165 000 personer . Två tredjedelar av offren var på ett eller annat sätt bekant med gärningsmannen. Av dem var ca en fjärdedel dåvarande eller tidigare partner och ca en fjärdedel hade någon annan privat relation. Andra var t.ex. arbetskamrater eller personer man fått kontakt med genom sin yrkesutövning. En tredjedel av offren uppgav att de var obekanta med gärningsmannen. Brå konstaterade att ju närmare relationen var mellan offer och gärningsman desto allvarligare var trakasserierna och risken för våld var större. av alla som hade utsatts för stalkning hade också utsatts för våld. Brå konstaterade också att ca 15 000 personer i tvingas flytta efter att de har utsatts för förföljelse. En knapp tredjedel av de utsatta hade polisanmält trakasserierna. En femtedel av de fall där polisanmälan gjordes ledde till någon påföljd för gärningsmannen. De vanligaste brottsrubriceringarna var olaga hot och misshandel. saknas en generell bestämmelse som innebär en kriminalisering av systematiserad förföljelse. Däremot kan gärningarna var och en för sig utgöra brott. Det finns dessutom möjlighet att utfärda besöksförbud redan om det finns risk för att någon kommer att utsätta någon annan för brott, förföljelse eller trakasserier. Den som överträder ett besöksförbud gör sig skyldig till ett brott. har haft i uppdrag att utreda vilka skyddsåtgärder som är lämpligast för att förstärka skyddet för personer som utsätts för hot eller förföljelse. Utredaren skulle också överväga om det finns ett behov av ett kompletterande ekonomiskt stöd i vissa fall då personer utsätts för upprepade, allvarliga hot eller annan allvarlig brottslighet i sådan omfattning att deras livssituation påtagligt påverkas. I uppdraget ingick bl.a. att belysa hur lagen om besöksförbud tillämpas och föreslå förändringar som kan leda till en bättre och mer ändamålsenlig användning av besöksförbud och lämna förslag på en rättslig lösning som medger att besöksförbud kan kontrolleras med elektronisk övervakning. skulle också se över bestämmelserna kring sekretesskydd för bostadsadresser m.m. och skyddade personuppgifter. Dessutom har haft i uppdrag att analysera straffbestämmelsernas tillämplighet vid upprepade trakasserier och förföljelser (stalkning) och överväga om skyddet behöver förstärkas i Det pågår redan ett omfattande arbete i med anknytning till de frågor som utredningen har behandlat. En del insatser finns beskrivna i regeringens Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Skr. 2007/08:39). Flera myndigheter har tagit egna initiativ, t.ex. sådana som berör frågor om skyddade personuppgifter och behandling av Åtta länder inom den Europeiska unionen hade antagit specifika förbud mot stalkning i sin lagstiftning. I övriga länder inom Europeiska unionen saknas visserligen särskilda bestämmelser om stalkning, men handlingen kan ändå, precis som i , vara straffbar enligt andra regler, t.ex. såsom olaga hot, ofredande eller I 26 av 27 länder inom den Europeiska unionen finns regler Vi bedömer att de pågående insatserna i ändå inte är tillräckliga för att komma till rätta med problemet med stalkning. lämnar därför förslag på hur arbetet mot systematisk förföljelse ska bli För att verkningsfullt komma till rätta med problemen med stalkning anser vi det finns tre huvudområden som bör avhandlas. måste insatser göras för att undanröja hotet om stalkning, dvs. direkt riktade mot gärningsmannen. För det andra kan det dock i vissa fall vara omöjligt att komma till rätta med själva förföljelsen. gärningsmän kan betraktas som så besvärliga och enträgna att det inte är tillräckligt ens med frihetsberövanden. Brottsoffret kommer i dessa fall att behöva skyddas. För det tredje är det i många fall nödvändigt att erbjuda brottsoffret andra stödåtgärder än skydd. saknas det en särskild bestämmelse om straff för systematiserad Förföljaren kan dömas för varje gärning som utgör ett brott, men det saknas förutsättningar att betrakta helheten. förutsättningar att beakta att beteendet att systematiskt förfölja någon innebär ett omfattande psykiskt lidande för den som blir utsatt. att det finns starka skäl för att kriminella gärningar betraktas från en annan utgångspunkt om de begås inom ramen för systematisk förföljelse. Vi föreslår därför att ett nytt brott, olaga förföljelse, införs. De olika oönskade beteendena som den systematiska förföljelsen kan innefatta spänner över ett mycket brett spektrum av aktiviteter. bestämmelsen bör därför omfatta alla straffvärda förfaranden inom det område den är avsedd att skydda. Vi anser dock inte att det kriminaliserade området som sådant bör utvidgas. bedöms ha nått upp till ett brott bör istället kunna medföra ett beslut om Enligt den nya bestämmelsen ska den som begår brottsliga gärningar enligt 3 kap. 5 §, 4 kap. 47 §§, 5 kap. 1 § och 3 §, 6 kap. 10 §, 12 kap. 1 §, 17 kap. 12 § och 10 § eller enligt 35 § första stycket lagen (200x:xx) om kontaktförbud eller försök och förberedelse enligt vad som är föreskrivet för varje brott dömas för olaga förföljelse om var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränkning av Straffet för normalfallet föreslås bli fängelse högst . fall bör straffet vara fängelse lägst och högst . bedömande om en gärning ska betraktas som grov ska särskilt beaktas om det har förekommit våld eller hot om allvarligt våld, om förföljelsen har pågått eller om gärningarna av annan anledning kan anses vara särskilt allvarliga.