prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — Denna lag innehåller bestämmelser om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. Av 2 kap. 10 och 10 a §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder framgår att vissa bestämmelser i denna lag gäller även för fondbolag. Av 3 kap. 2 § lagen (2010:000) om betaltjänster framgår att vissa bestämmelser i denna lag gäller även för betalningsinstitut. Denna lag träder i kraft . 2.12Förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 och 4 §§, 2 kap. 4, 5, 12 och 14 §§ samt 3 kap. 7 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism ska ha följande lydelse. Denna lag gäller för fysiska och juridiska personer som driver 1.bank- eller finansieringsrörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 3.verksamhet av det slag som beskrivs i 2 kap. 1§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 4.verksamhet som kräver anmälan till eller ansökan hos Finans- inspektionen enligt lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet eller lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, 5.försäkringsförmedling enligt lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling, ifråga om sådan verksamhet rörande livförsäkring, bedriven av andra än anknutna försäkringsförmedlare, 6.verksamhet för utgivning av elektroniska pengar enligt lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, 7.fondverksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder, 8.verksamhet som fastighetsmäklare med fullständig registrering enligt fastighetsmäklarlagen (1995:400), 9.verksamhet för kasinospel enligt kasinolagen (1999:355), 10.verksamhet som godkänd eller auktoriserad revisor eller registrerat revisionsbolag, 11.yrkesmässig verksamhet som avser bokföringstjänster eller revisionstjänster men som inte omfattas av 10, 12.yrkesmässig verksamhet som består i att lämna råd i avsikt att påverka storleken på en skatt eller avgift (skatterådgivare), 13.yrkesmässig verksamhet som advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå, till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § första stycket, 14.yrkesmässig verksamhet som annan oberoende jurist än som avses i 13, till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § första stycket, 15.yrkesmässig verksamhet till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § andra stycket och verksamhetsutövaren inte är en sådan person som avses i 1014 §§, eller 16.yrkesmässig handel med varor, till den del verksamheten 15.yrkesmässig verksamhet till den del verksamheten avser tjänster som anges i 3 § andra stycket och verksamhetsutövaren inte är en sådan person som avses i 1014 §§, 16.yrkesmässig handel med varor, till den del verksamheten avser försäljning mot kontant betalning som uppgår till minst ett betalning som uppgår till minst ett belopp som motsvarar 15 000 belopp som motsvarar 15 000 (2010:000) om betaltjänster, eller lagen om betaltjänster utan att I fråga om verksamheter som I fråga om verksamheter som avses i 2 § 17 gäller lagen även avses i 2 § 17 och 17 gäller lagen filialer i till utländska även filialer i till ut- juridiska personer med huvud- kontor i utlandet. huvudkontor i utlandet. Med utomstående i 3 § tredje stycket avses anges i 1 kap. 2 § 13 och 57, anges i 1 kap. 2 § 13, 57 och 17, hemvist inom EES, som har hemvist inom EES, som har tillstånd eller är registrerade i ett tillstånd eller är registrerade i ett särskilt yrkesregister, eller särskilt yrkesregister, eller anges i 1 kap. 2 § 13 och 57, anges i 1 kap. 2 § 13, 57 och 17, revisorer och advokater med hem- revisorer och advokater med hem- vist utanför EES, som har tillstånd vist utanför EES, som har tillstånd eller är registrerade i ett särskilt eller är registrerade i ett särskilt dom och bevarande av handlingar dom och bevarande av handlingar som motsvarar kraven i Europa- som motsvarar kraven i Europa- 2005/60/EG av 2005/60/EG av 2005 om åtgärder för att förhindra 2005 om åtgärder för att förhindra finansiering av terrorism och om finansiering av terrorism och om det finns tillsyn över att dessa det finns tillsyn över att dessa Bestämmelserna om grundläggande kundkännedom och om fortlöpande uppföljning av affärsförbindelser i 3, 4 och 10 §§ gäller inte för 1. svenska myndigheter, anges i 1 kap. 2 § 17, och som anges i 1 kap. 2 § 17, 17 och 18, och som har hemvist a)inom EES, b)i en stat utanför EES om staten har bestämmelser om åtgärder mot penningtvätt som motsvarar dem som föreskrivs i och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och om det finns tillsyn över att dessa bestämmelser följs, 3. företag inom EES vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i den mening som avses i och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EG och 93/6/EG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG, eller 4. företag utanför EES vars överlåtbara värdepapper är upptagna till motsvarande handel och omfattas av motsvarande informations- skyldighet som företag under 3, 5. livförsäkringar, om den årliga premien uppgår till ett belopp motsvarande högst eller engångspremien uppgår till ett belopp motsvarande högst , 6. pensionsförsäkringar enligt 58 kap. 416 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) som inte får återköpas, 7. pensionsavtal och pensionsrätter för anställda eller i den försäkrades förvärvsverksamhet, om inbetalning sker i form av avdrag på lön och överlåtelse av rättigheter inte är tillåten, 8. elektroniska pengar enligt lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar a)om det penningvärde som kan lagras på ett elektroniskt medium som inte kan laddas uppgår till högst , eller b)när det gäller elektroniska medier som kan laddas, det penningvärde som omsätts under ett kalenderår inte överstiger och högst kan lösas in , eller 9. när det gäller verkliga huvudmän bakom gemensamma konton som förvaltas av advokater eller andra oberoende jurister som har hemvist a)inom EES, om uppgifter om de verkliga huvudmännens identitet kan göras tillgängliga på verksamhetsutövarens begäran, eller b)i en stat utanför EES, om uppgifter om de verkliga huvudmännens identitet kan göras tillgängliga på verksamhetsutövarens begäran och advokaten eller den oberoende juristen omfattas av skyldigheter som motsvarar dem som föreskrivs i och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det En verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § 17, 17 och 18 ska ha ett system för att snabbt och fullständigt kunna lämna upp- lysningar om huruvida de har haft en affärsförbindelse med en viss person och, om så skulle vara fallet, om förbindelsens art.Verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § 17 ska tillämpa be- stämmelserna om kundkännedom och bevarande av handlingar enligt 2 kap. även för sina filialer och majoritetsägda dotterföretag med hemvist utanför EES, om inte hemvistlandets lag hindrar detta. finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och om det finns tillsyn över att dessa skyldigheter uppfylls. Verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § 17, 17 och 18 ska tillämpa bestämmelserna om kundkännedom och bevarande av handlingar enligt 2 kap. även för sina filialer och majoritetsägda dotterföretag med hemvist utanför EES, om inte hemvistlandets lag hindrar detta. En verksamhetsutövare ska vidta åtgärder för att effektivt hantera risken för penningtvätt och finansiering av terrorism om bestämmelserna som anges i första stycket inte kan tillämpas samt skriftligen underrätta om detta. Verksamhetsutövare som anges i Verksamhetsutövare som anges i 1 kap. 2 § 17 får 1 kap. 2 § 17, 17 och 18 får inte föra anonyma konton eller utfärda En verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § 17 ska ha ett system för att snabbt och fullständigt kunna lämna upp- lysningar om huruvida de har haft en affärsförbindelse med en viss person och, om så skulle vara fallet, om förbindelsens art. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd har antagit direktivet 2007/64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG (i det följande benämnt betaltjänstdirektivet), se bilaga 1. En faktapromemoria om förslaget har överlämnats till (2005/06:FPM33 Direktivförslag om betalningar på den inre marknaden). Regeringen har under förhandlingsarbetet fortlöpande informerat och samrått med . Företrädare för Finans- departementet har samrått med finansutskottet och finansministern har vid sammanträde i redogjort för förhandlingsarbetet och den svenska positionen. uppdrog därefter åt att utreda hur betaltjänstdirektivet bör genomföras i svensk rätt. redovisade uppdraget i en promemoria, Genomförande av betal- tjänstdirektivet 2007/64/EG, som lämnades . Samman- fattningen i promemorian och promemorians lagförslag finns i bilagorna 2 och 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 4. En remissammanställning finns tillgänglig i (ärende Fi2008/2596). Bedömningar och förslag för att genomföra betaltjänstdirektivets bestämmelser om ansvaret för en obehörig transaktion och därmed sammanhängande frågor (se artiklarna 51, 53, 56 och 5861) finns i en proposition med förslag till lag om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument, som regeringen beslutade (prop. 2009/10:122). Genomförande av övriga delar av direktivet behandlas i den förevarande lagrådsremissen. Direktivet har behandlats vid möten som Europeiska kommissionen anordnat för sakkunniga inom medlemsstaternas regeringskanslier. Vid dessa möten utbyttes erfarenheter av arbetet med genomförandet av direktivet och diskuterades hur vissa bestämmelser kan tolkas. Under arbetet med att ta fram ett utkast till lagrådsremiss i ärendet har synpunkter under hand inhämtats från Riksbank, Datainspektionen, , , Konsument- verket, , , , och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. synpunkter behandlas i avsnitt 7.1, 8.1, 8.2, 8.7, 9.1, 9.10, 12.1 och 12.2 samt i författningskommentaren. Efter lagrådsföredragningen har vissa justeringar gjorts i 2 kap. 6 10 §§, 3 kap. 9 och 15 §§, 4 kap. 10 §, 5 kap. 30 § samt 8 kap. 7 10 §§ i den föreslagna lagen om betaltjänster. Ett förslag till ändring i Prop. 2009/10:220 31 § lagen (2006:595) om europakooperativ har lagts till. justeringarna innebär främst att vissa bestämmelser görs tillämpliga på europabolag och europakooperativ, på motsvarande sätt som i annan lagstiftning som avser finansiella företag. Vidare föreslås i propositionen en ändring i lagen om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. I stället för den i lagrådsremissen föreslagna ändringen i 7 kap. 1 § lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- bolag föreslås i propositionen en ändring i lagen (2010:000) om ändring i 7 kap. 1 § den lagen. De nu nämnda justeringarna är författningstekniskt och även i övrigt av sådan enklare beskaffenhet att regeringen bedömer att Lagrådets hörande över dem saknar betydelse. Härutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissen. Regeringen gör bedömningen att 10 kap. 5 § regeringsformen ska tillämpas vid beslut, dvs. beslutet ska tas med minst tre fjärdedels majoritet av de röstande (se avsnitt 12.1.5). att göra det möjligt att genomföra betal- ningar på ett säkert och effektivt sätt är en av de huvudsakliga funktionerna i det finansiella systemet. Betalningsförmedling har i traditionellt hanterats inom bankväsendet och bankerna med sina kontosystem utgör fortfarande grunden för betalningssystemet. Betal- ningar förmedlas dock numera även av företag i andra branscher. Det förekommer också att företag erbjuder kunder att öppna konton och att betala för inköp med företagets betalkort. Varje betalning är i grunden en överföring av ett penningbelopp från en avsändare till en mottagare. Hur överföringen går till beror på vilket betalningssätt (betalningsinstrument) som parterna väljer och genom vilken betalningskanal som informationen om betalningen förs. En grundläggande distinktion är den mellan å ena sidan kontantbaserade betalningar och å andra sidan kontobaserade betalningar. En annan distinktion är den mellan å ena sidan stora betalningar och å andra sidan massbetalningar. Stora betalningar rör överföringar av betydande belopp, ofta , mellan främst banker och clearingorganisationer. De stora betalningarna är relativt få till antalet. Massbetalningar däremot avser ofta små belopp men initieras i stort antal av enskilda företag och hushåll. Stora betalningar är kontobaserade medan massbetalningar kan vara antingen konto- eller kontantbaserade. Vid kontantbaserade betalningar används sedlar och mynt som betalningsmedel. Sådana betalningar kan, till skillnad mot kontobaserade betalningar, genomföras utan mellanhänder. Överlämnandet av kontanter innebär att betalningen slutförs och att det påverkar ett underliggande fordrings- och skuldförhållande. Kontobaserade betalningar innebär att medel flyttas mellan två konton i en eller flera banker genom ett betalningsinstrument som t.ex. en girering, en överföring med autogiro eller en kortbetalning. Vid girering används ett särskilt nummer för att identifiera avsändare och mottagare av betalningen. Autogiro innebär att betalningsmottagaren t.ex. det företag som mottar en återkommande betalning från en kund genom avtal har skaffat sig rätt att dra ett belopp på betalningsavsändarens konto. Kortbetalningar kan ske på flera sätt. Vid betalning med bankkort debiteras transaktionsbeloppet direkt på kortinnehavarens bankkonto. När betalkort används har kortinnehavaren möjlighet till kredit upp till en viss gräns. Kreditkort ger innehavaren kredit och möjlighet att betala skuldbeloppet i efterhand. Gemensamt för de betalningsinstrument som beskrivits är att de initierar en överföring mellan två konton hos någon eller några betalningsförmedlare som i sin tur måste vidta åtgärder för att medel ska föras över. För att kontobaserade betalningar ska kunna genomföras krävs alltså medverkan av en eller flera mellanhänder (intermediärer). Detta får till följd att betalningen kan ta att genomföra, och att ett tidsmässigt glapp ofta uppstår från det att betalningen initierats till dess att den utförts. 2009/10:220 betalningsinstrument kan ofta utnyttja olika alternativa betalningskanaler för att skicka information om transaktionen vidare. Som exempel kan en kontokortsbetalning (ett kontobaserat betalningsinstrument) användas för betalningar över disk i en butik eller via Internet. Kontanter används framför allt vid betalningar med låga belopp och svarar för en stor andel av det totala antalet betalningstransaktioner. Enligt har andelen kontantbetalningar minskat till förmån för kortbetalningar, även om avsaknaden av övergripande statistik om kontantanvändningen gör att dess omfattning endast kan uppskattas. När det gäller kontobaserade betalningsinstrument har det skett en ökning av andelen kortbetalningar. Antalet kortbetalningar har niofaldigats , och värdet på kortbetalningarna har nästan femfaldigats. Dessutom har värdet på en genomsnittlig kortbetalning sjunkit från till , vilket tyder på att kort används för att betala lägre belopp. har andelen gireringar minskat. Kontobaserade betalningar hanteras i olika betalningssystem beroende på vilken typ av betalning som initierats. Alla stora banker och clearingorganisationer i deltar i betalningssystem . Över bankernas konton i sker dels direkta betalningar mellan bankerna, dels den slutliga avvecklingen av betalningsuppdrag från bankkunderna. Alla betalningar som medför en överföring från ett konto i en bank till ett konto i en annan bank hanteras och avvecklas i RIX- systemet. Massbetalningar mellan bankerna hanteras i i bank- girosystemet som drivs av Bankgirocentralen (BGC). I bankgirosystemet hanteras och avvecklas bl.a. girobetalningar, autogirobetalningar, leverantörsbetalningar från företag, kontoinsättningar av löner och skatteinbetalningar. Dessutom hanterar BGC betalningar som har initierats i vissa andra system. På uppdrag av driver BGC Dataclearingen, som är ett system för vanliga bank- överföringar från konto till konto samt för checkbetalningar. Dessutom vidarebefordrar BGC information om vissa transaktioner (kontantuttag i vissa uttagsautomater och MasterCard Europes kortbetalningar i ) till där de avvecklas. På bankernas uppdrag hanterar BGC även avvecklings- och krediteringsunderlag till för distributionen av kontanter till och från banker och postkontor. Vissa betaltjänster gränsöverskridande betalningar i EU-medlems- staternas valutor har reglerats på EU-nivå genom och rådets direktiv /5/EG av om gräns- överskridande betalningar och genom och rådets förordning (EG) nr 2560/2001 av om gräns- överskridande betalningar i euro. Därutöver har Europeiska kommis- sionen lämnat ett antal rekommendationer rörande bl.a. en europeisk uppförandekod för elektroniska betalningar, förhållandet mellan kortinnehavare och kortutgivare i betalningssystem och förhållandet mellan utgivare och innehavare vid transaktioner med hjälp av Prop. 2009/10:220 elektroniska betalningsmedel. En samlad reglering av betaltjänstverksamhet i EU- och EES-länderna åstadkoms dock först genom och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden (betaltjänstdirektivet). Direktivet ställer upp verksamhetskrav för de aktörer som bedriver betalningstjänster, regler om marknads- tillträde för nya betaltjänstleverantörer, regler om krav på information samt om såväl betaltjänstanvändares som betaltjänstleverantörers rättigheter och skyldigheter. Direktivets syfte är uttryckligen att uppnå en mer harmoniserad inre marknad för betaltjänster inom Europeiska unionen. Betalningar inom EES-området ska göras lika enkla, effektiva och säkra som nationella betalningar. Detta ska uppnås genom att en gemensam rättslig ram med lika spelregler för samtliga betalningssystem. Enligt skäl 4 till betaltjänst- direktivet bör detta innebära att konsumenternas valfrihet upprätthålls och att de får tillgång till säkrare, effektivare och mindre kostsamma betalningssystem. 4.3 Nuvarande svenska regler för betaltjänster I bilagan till betaltjänstdirektivet definieras vilka tjänster som utgör betaltjänster och kan omfattas av direktivets regler. Det rör sig om tjänster som möjliggör kontantinsättningar och uttag på ett betalkonto, genomförande av gireringar, autogirobetalningar och kortbetalningar, kortutfärdande och kortinlösen, penningöverföring samt genomförande av betalningstransaktioner genom digital teknik där den part som tillhandahåller systemet (operatören) endast är mellanhand mellan betalaren och betalningsmottagaren. Vissa betalningar regleras i lagen (1999:268) om betalnings- överföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, som uppställer regler om informationsskyldighet, genomförandetider och Denna lag reglerar dock enbart betalningar upp till ett belopp motsvarande mellan en person i och en person i ett annat EES-land när betalningen beställs av den enskilde och utförs av banker eller andra motsvarande företag. direktivet 97/5/EG om gränsöverskridande betalningar. upphävs i och med att betaltjänstdirektivet träder i kraft. På unionsnivå har tills även funnits förordningen nr 2560/2001 om gränsöverskridande betalningar i euro som reglerar avgiftsuttag vid gränsöverskridande betalningar i euro. Enligt förordningen ska samma avgifter tas ut vid gränsöverskridande betalningar som vid betalningar inom en medlemsstat. Genom lagen (2002:598) om avgifter för vissa gränsöverskridande betalningar gjordes förordningen tillämplig även på gränsöverskridande betalningar i svensk valuta. Detta innebär att avgiften för en betalning i euro eller i svenska kronor från till en annan medlemsstat i EU inte får vara högre än avgiften för motsvarande Principen om lika avgift gäller för gireringar, kortbetalningar, uttag i kontantautomater (bankomater) och för checkar. Förordningen har dock ersatts av och rådets förordning (EG) nr 924/2009 om gränsöverskridande betalningar i Prop. 2009/10:220 gemenskapen och om upphävande av förordning (EG) nr 2560/2001. följer emellertid av övergångsbestämmelser i den nya förordningen att inte behöver vidta några ytterligare åtgärder för att större delen av förordningens regler ska gälla i . Däremot krävs att vissa kompletterande bestämmelser om exempelvis utseende av ansvarig tillsynsmyndighet införs. För flertalet av de betaltjänster som räknas upp i bilagan till betaltjänstdirektivet gäller att det uppställs krav på de aktörer som vill tillhandahålla dem. Banker och kreditmarknadsföretag får enligt 7 kap. 1 § andra stycket enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse bl.a. förmedla betalningar, om de har fått tillstånd att bedriva bank- respektive finansieringsrörelse enligt samma lag. Banker och kreditmarknadsföretag får även tillhandahålla de övriga tjänster som enligt direktivets bilaga utgör betaltjänster. För kreditmarknadsföretag som vill tillhandahålla betalningsförmedling via generella betalnings- system, t.ex. genom att utfärda betalkort som är anknutna till VISA:s eller MasterCards betalningssystem, fordras dock att kreditmark- nadsföretaget inte erbjuder kortfristig inlåning, eftersom de i så fall skulle utöva verksamhet som faller under definitionen av bank- rörelse. Även institut för elektroniska pengar, som fått tillstånd att bedriva verksamhet enligt bestämmelserna i lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, får tillhandahålla de betaltjänster som räknas upp i bilagan till direktivet. Detsamma gäller för de företag som undantagits från tillstånd enligt samma lag. För att få bedriva penningöverföring, som enligt 1 § första stycket 2 i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verk- samhet innebär yrkesmässig överföring av pengar eller pengars värde för någon annans räkning, krävs enligt samma lags 2 § att verksamheten registreras hos . De fysiska eller juridiska personer som registrerat sig hos i enlighet med lagens bestämmelser benämns finansiella institut. De är skyldiga att anmäla sig men står inte under löpande tillsyn av . Banker, kreditmarknadsföretag och vissa andra personkategorier är dock undantagna från anmälningsplikten enligt lagens 2 §. 5.1En ny lag om betaltjänster I promemoria föreslås att betaltjänstdirektivet genomförs genom att två nya lagar införs. Där föreslås nämligen dels en ny lag om betalningsinstitut som främst innehåller bestämmelser om verksamheten i och tillsynen över betalningsinstitut, dels en ny lag om betaltjänster som reglerar hur betaltjänster genomförs och vilka rättigheter och skyldigheter olika aktörer har i samband med tillhandahållande av sådana tjänster. föreslås att den nuvarande lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom EES ska upphöra att gälla. 5.1.2 Ett samlat genomförande av betaltjänstdirektivet i en lag Regeringens förslag: Betaltjänstdirektivets bestämmelser genomförs i huvudsak i en ny lag om betaltjänster. Lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom EES upphävs. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att betaltjänstdirektivet genomförs i två nya lagar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att direktivet bör genomföras i en lag. framför på ett övergripande plan att regelverk avseende de finansiella marknaderna bör samlas på ett mer lättillgängligt sätt, och noterar att regeringen tidigare uttalat sig positivt om en finansmarknadsbalk.