prop · GX03141 · 2010-03-17 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att prövningen av studieresultat för studerande på eftergymnasial nivå ska grundas på upp- nådda studieresultat i stället för en bedömning av en studerandes möjlig- heter att klara sina studier. Den prövning av studieresultat som sker på andra utbildningar än de eftergymnasiala utgår dess- utom enbart från uppnådda resultat. Det finns ingen anledning till att prövningen vid studier på eftergymnasial nivå ska ske på ett sätt som avviker från vad som gäller för övriga utbildningsnivåer. För att en studerande ska få fortsatta studiemedel på eftergymnasial nivå ska det således krävas att den studerande har bedrivit sina tidigare studier i nor- mal takt. Regeringens grundläggande inställning är att studiestödssystemet ska vara så enkelt och generellt som möjligt. Bestämmelserna i studie- stödslagen bör således så långt det är möjligt vara desamma oavsett vil- ken utbildningsnivå som studiestöd lämnas för. Regeringen föreslår där- för att den nuvarande bestämmelsen i studiestödslagen om att hänsyn ska tas till förhållanden av personlig natur som kan antas ha inverkat på studieresultaten vid prövning av rätt till fortsatt studiestöd på samtliga utbildningsnivåer ska tas bort. I stället ska det för samtliga utbildnings- nivåer, som den studiesociala kommittén har föreslagit, anges att studie- medel får lämnas även om den studerande inte har bedrivit studierna i normal takt, om det finns särskilda skäl för det. På så sätt tydliggörs att det måste finnas skäl av en viss dignitet för att en person som inte har Prop. 2009/10:141 bedrivit sina studier i normal takt ska få nya studiemedel. ingens mening medför detta en viss uppstramning av nuvarande praxis. Särskilda skäl kan t.ex. vara egen eller nära anhörigs sjukdom, dödsfall i familjen eller allvarliga brister hos utbildningsanordnaren som den stude- rande inte har kunnat råda över. Det ska finnas ett tydligt samband mellan de skäl som åberopas och de bristande studieresultaten. De skäl som åberopas ska kunna styrkas. Regeringen föreslår alltså att studiemedel ska kunna lämnas även om den studerande inte har bedrivit studierna i normal takt, om det finns särskilda skäl för det. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad som ska anses vara studier i normal takt. Studiestödslagen (1999:1395) ska ändras i enlighet med detta. Regeringen bedömer att närmare föreskrifter om vad som ska anses vara studier i normal takt på högskolenivå bör meddelas i för- ordning. Regeringen överväger dock ingen ändring av dagens krav på tillräckliga studieresultat på högskolenivå dvs. motsvarande av studieåtagandet. När det gäller studier på andra utbildningsnivåer bör CSN som tidigare få meddela närmare föreskrifter om prövning av studieresultat. Studiestödsförordningen (2000:655) bör ändras i enlighet med ovanstående. 9Avveckling av rätten till studiemedel med den högre bidragsnivån vid vissa eftergymnasiala utbildningar 9.1Det högre bidraget inom studiemedlet I samband med studiestödsreformen infördes en generell och en högre bidragsnivå inom studiemedelssystemet. Studiemedel med den generella bidragsnivån kan lämnas till alla studerande som är berättigade till studiemedel, oavsett utbildningsnivå. Studiemedel med den högre bidragsnivån lämnas i huvudsak till studerande med låg utbildnings- bakgrund som läser på grundskole- eller gymnasienivå. I propositionen Ett reformerat studiestödssystem (prop. 1999/2000:10), som låg till grund för studiestödsreformen, angavs att det är dessa studerande som är i störst behov av utbildning för att kunna stärka sin ställning i arbets- och samhällslivet och att det därför är motiverat att dessa studerande får ett förmånligt studiebidrag. för reformen ansågs det dock rimligt att studiemedel med den högre bidragsnivån skulle kunna lämnas även till vissa andra grupper, t.ex. för utbildningar där det finns en rekry- teringsbehov eller till grupper som är i särskilt behov av kompetens- förstärkning. Vid tiden för studiemedelsreformen bedömdes rekryte- ringsbehovet vara stort i fråga om specialpedagogiska högskole- utbildningar och den dåvarande regeringen beslutade därmed att special- pedagogiska högskoleutbildningar skulle ge rätt till studiemedel med den högre bidragsnivån, trots att dessa utbildningar ges på eftergymnasial Prop. 2009/10:141 nivå. 9.2Specialpedagogiska utbildningar bör inte längre berättiga till studiemedel med den högre bidragsnivån Regeringens bedömning: Rätten till studiemedel med den högre bi- dragsnivån bör upphöra för utbildning på högskolenivå som leder fram till specialpedagogexamen, specialpedagogisk påbyggnadsexamen eller en motsvarande äldre examen. Studiestödsförordningen bör ändras i enlighet med detta. Studiesociala kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har kommenterat förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Ett system för finansiering av studier måste enligt regeringens mening vara enkelt, hållbart och upp- fattas som rättvist. Regeringen strävar efter ett samordnat och samman- hållet studiestödssystem. Att enbart vissa utbildningar på högskolenivå ger rätt till studiemedel med den högre bidragsnivån är därför inte rim- ligt. Den studiesociala kommittén har framfört att det är svårt att se var- för just utbildning till specialpedagog ska ge de studerande möjlighet till ett mer förmånligt studiemedel än annan lika samhällsnyttig special- utbildning på eftergymnasial nivå. Regeringen delar kommitténs be- dömning. Mot bakgrund av ovanstående bedömer regeringen att rätten till den högre bidragsnivån för utbildning på högskolenivå till special- pedagogexamen, specialpedagogisk påbyggnadsexamen eller motsva- rande äldre utbildning bör upphöra. Studiestödsförordningen (2000:655) bör ändras i enlighet med detta. 10 Anpassningar av studiestödet till Lissabonfördraget om ändring av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (Lissabon- fördraget) undertecknades i och trädde ikraft . Lissabonfördraget innehåller ändringar i och tillägg till de grundläggande fördragen och vissa protokoll som hör till dem. Fördraget om Europeiska unionen () kvarstår i modi- fierad form, medan fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen (EG-fördraget) byter namn till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Artiklarna i fördragen numreras om. Europeiska unionen (EU) ersätter och efterträder vidare Europeiska gemenskapen (EG) som juridisk person. Innebörden av Lissabon- fördraget och de huvudsakliga ändringarna och tilläggen i förhållande till nu gällande fördrag samt ändringar i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen har redovisats i regering- ens proposition Lissabonfördraget (prop. 2007/08:168). En grundläggande EU-rättslig princip är att det ska råda fri rörlighet för personer inom Europeiska unionen. Principen om arbetskraftens fria rörlighet regleras i artikel 45 i EUF-fördraget (tidigare art. 39 i EG-för- draget). Inom gäller en allmän likabehandlingsprincip. Lika- behandlingsprincipen, som innebär att varje form av diskriminering grundad på nationalitet är förbjuden inom EUF-fördragets tillämpnings- område, fastslås i artikel 18 i EUF-fördraget (tidigare artikel 12 i EG- fördraget). Principen finns även intagen i olika rättsakter. har också vid ett flertal tillfällen prövat tillämpningen av denna princip. I rättspraxis har begreppet likabehandling getts en vid tolkning och omfattar även indirekt diskriminering som följer av t.ex. att regelverk är utformade så att de i praktiken innebär att medborgare i andra länder har svårare att uppfylla krav som ställs än medlemslandets egna medborgare. Genom medlemskapet i EU har åtagit sig att behandla med- borgare från andra medlemsländer på samma sätt som svenska medbor- gare. Rätten till likabehandling gäller i fråga om bestämmelser om fri rörlighet även medborgare från , och , efter- som dessa länder genom omfattas av den inre marknadens lagstiftning avseende fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital. Med EES-området avses alltså medlemsländerna i Europeiska unionen samt genom , och . Frihandels- området Efta består av , , och . har valt att stå utanför och ingår därför inte i EES- området. har dock ingått en rad bilaterala avtal med EU på många av de områden som omfattar. Även avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å den andra sidan när det gäller rörlighet för personer innehåller ett förbud mot diskriminering på grund av nationalitet. Bistånd till studier i form av bidrag och lån till uppehälle faller inom EUF-fördragets tillämpningsområde. Fördragets principer om lika- behandling och fri rörlighet för EES-medborgare är därför tillämpliga på det svenska studiestödet. Studiemedel betraktas enligt unionsrätten som en social förmån (jfr. mål C-293/83 Gravier och C-39/86 Lair). I rådets för- ordning (EEG) nr 1612/68 av om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen, som har direkt tillämpning i svensk rätt, fastslås att den migrerande arbetskraften ska åtnjuta samma sociala och skattemässiga förmåner som landets egna medborgare (artikel 7.2). Mig- rerande arbetstagare och egenföretagare samt deras familjemedlemmar som kan härleda rättigheter från unionsrätten har därför möjlighet att få svenskt studiestöd både för studier i och utomlands på samma villkor som bosättningslandets egna medborgare (jfr. bl.a. C-30/89 Bernini). Rätten till sociala förmåner knyts till arbetstagare som nyttjar den fria rörligheten inom EU. Begreppet arbetstagare blir därför av- Begreppet definieras inte närmare i fördraget utan har tolkats av Prop. 2009/10:141 (se bl.a. C-357/89 Raulin). och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (rörlighets- direktivet) genomfördes i svensk rätt . Avsikten med detta direktiv var att samla befintlig lagstiftning i en enda rättsakt och därigenom upprätta ett enda system som är tillämpligt på alla kategorier av personer (arbetstagare, egenföretagare, studenter, icke-yrkes- verksamma) samt att beakta praxis. Införandet av detta direktiv innebar bl.a. att det s.k. studentdirektivet (93/96/EEG) upphörde att gälla. Rörlighetsdirektivet föranledde ändringar i studiestödslagen (1999:1395). Dessa ändringar trädde i kraft . 10.2Utökad rätt till studiestöd för familjemedlemmar till EES-medborgare samt schweiziska medborgare och deras familjemedlemmar Utländska medborgare kan enligt bestämmelser i studiestödslagen (1999:1395) få rätt till studiestöd i form av studiemedel eller studiehjälp med stöd av antingen unionsrätten eller nationella bestämmelser. och rådets direktiv /38/EG Innan rörlighetsdirektivet genomfördes i svensk rätt kunde en EES-med- borgare som ansökte om uppehållstillstånd i beviljas ett femårigt EU/EES-tillstånd. Detta tillstånd kunde ges till såväl EES-medborgare som deras anhöriga, oberoende av de anhörigas medborgarskap. medborgare eller en tredjelandsmedborgare med ett femårigt EU/EES- tillstånd beviljades studiestöd om han eller hon kunde uppvisa en var- aktig anknytning till . Varaktig anknytning kunde uppnås an- tingen genom arbete i eller familjeanknytning till . barn var det tillräckligt att de bodde hos sina föräldrar som arbetade här för att ett EU/EES-tillstånd skulle utfärdas för dem. följd av rörlighetsdirektivet gjordes ändringar i utlänningslagstiftningen som bl.a. innebar att de femåriga /EES-tillstånden togs bort. infördes begreppet uppehållsrätt, som är en självständig rätt att uppehålla Uppehållstillstånden ersattes med ett registrerings- En EES-medborgare som är arbetstagare, egenföretagare, arbetssökande med verklig möjlighet att få en anställning, studerande eller som har tillräckliga medel för sin försörjning har uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 § utlänningslagen (2005:716). denna EES-medborgare har, oavsett medborgarskap, uppehållsrätt enligt 3 a kap. 4 § utlänningslagen. När en unionsmedborgare vistas i i mer än ska utfärda ett registreringsbevis för honom eller henne. För unionsmedborgares familjemedlemmar utfär- das uppehållskort (3 a kap. 10 § utlänningslagen). bevis för att registrering eller anmälan har skett. telse i inträder permanent uppehållsrätt för EES-medborgare och Prop. 2009/10:141 deras anhöriga (3 a kap. 6 och 7 §§ utlänningslagen). borgare kan få uppehållstillstånd i , vilket framgår av 4 kap. 911 §§ utlänningsförordningen (2006:97). Anhöriga till schweiziska med- 4 kap. 16 § utlänningsförordningen. 10.2.2Utländska medborgares rätt till studiestöd till följd av Efter inträde i EU har reglerna för utländska medborgares rätt till svenskt studiestöd anpassats till . Utländska medborgare ska, när det gäller rätt till studiestöd i form av studiehjälp och studie- medel, jämställas med svenska medborgare om de på grund av anställ- ning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättig- heter i fråga om sociala förmåner från , eller av- talet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan, och å andra sidan om fri rörlighet för personer. Det gäller även familjemedlemmar som avses i 3 a kap. 2 § utlänningslagen till sådana utländska medborgare. Även utländska medborgare med perma- nent uppehållsrätt i som kan härleda rättigheter i fråga om soci- ala förmåner från unionsrätten ska jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till studiestöd. Vidare ska utländska medborgare med ställning som varaktigt bosatta i eller varaktigt bosatta i en annan EU-stat men som har uppehållstillstånd i jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till studiestöd vid studier i . Slut- ligen ska även utländska medborgare, som kan härleda rättigheter i fråga om familjeförmåner från unionsrätten, jämställas med svenska med- borgare om de är gästforskare som avses i lagen (2008:290) om god- kännande av forskningshuvudmän att ta emot gästforskare med uppe- hållstillstånd i för forskning eller familjemedlemmar med uppe- hållstillstånd i till sådana gästforskare, dock endast i fråga om studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg. 10.2.3Utländska medborgares rätt till studiestöd enligt nationella bestämmelser Utöver ovan angivna bestämmelser som införts till följd av finns ytterligare bestämmelser om utländska medborgares rätt till studie- stöd i 2 kap. 4 § och 3 kap. 4 § studiestödslagen. Av dessa bestämmelser framgår att studiestöd kan lämnas till en studerande som inte är svensk medborgare om den studerande är bosatt i och har permanent uppehållstillstånd här, under förutsättning att den studerande har bosatt sig i i huvudsakligen annat syfte än att genomgå utbildning här. Kravet på permanent uppehållstillstånd gäller inte för medborgare med uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 § utlänningslagen som har fått en varaktig anknytning till . För att anses ha en varaktig anknytning ska den studerande t.ex. ha bott och arbetat i på minst halv- Något undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd kan enligt nuvarande bestämmelser inte göras för en EES-medborgares Prop. 2009/10:141 familjemedlem som har fått uppehållsrätt enbart i egenskap av familje- medlem enligt 3 a kap. 4 § utlänningslagen. 10.2.4Undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd Regeringens förslag: Familjemedlemmar till EES-medborgare med uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 § utlänningslagen (2005:716) som själva har uppehållsrätt enligt 3 a kap. 4 § samma lag samt schweiziska med- borgare med uppehållstillstånd och deras familjemedlemmar som själva har uppehållstillstånd ska undantas från kravet på permanent uppehålls- tillstånd för rätt till studiestöd, om de har fått en varaktig anknytning till . Promemorians förslag: Förslagen i promemorian Ändringar i rätten till studiestöd för familjemedlemmar till vissa unionsmedborgare (U2009/1493/SV) överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorian innehöll dock inget förslag i fråga om schweiziska med- borgare med uppehållstillstånd och deras familjemedlemmar med uppe- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att erinra mot förslaget. medborgare i de föreslagna bestämmelserna bör uteslutas eftersom det kan misstolkas som syftande på det medborgarskap som avses i 3 a kap. 3 § utlänningslagen, styrker förslaget men har synpunkter på att den föreslagna utformningen av bestämmelserna inte omfattar schweiziska medborgare och deras anhöriga samt personer som har ställning som varaktigt bosatta i ett annat medlemsland och deras anhöriga. Skälen för regeringens förslag: Rörlighetsdirektivet syftar till att EES-medborgare ska kunna utöva sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. För att denna frihet ska kunna gälla fullt ut fastslås i direktivet att även EES-medborgarens familje- medlemmar ska beviljas denna rätt, oavsett familjemedlemmarnas med- I samma riktning talar dom i målet C-127/08 Av domen framgår att rörlighetsdirektivet ska tillämpas på alla genomfördes i svensk rätt . ringar i studiestödslagen som trädde i kraft . Familjemedlemmar till en EES-medborgare som har uppehållsrätt i enligt 3 a kap. 4 § utlänningslagen har inte rätt till studiestöd enligt nuvarande bestämmelser i studiestödslagen, om kravet på perma- nent uppehållstillstånd i inte är uppfyllt. rörlighetsdirektivet kom inte denna grupp att omfattas av bestämmel- serna i studiestödslagen (1999:1395) om möjligheten att göra undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd för att få rätt till studiestöd. Att denna grupp inte skulle omfattas av bestämmelserna i studiestödsla- gen (1999:1395) om möjligheten att göra undantag från kravet på perma- nent uppehållstillstånd var inte regeringens intention. praxis bedöms dock samtliga familjemedlemmar till en EES-medborgare med uppehållsrätt, som själva är EES-medborgare, ha uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 § utlänningslagen. Dessa får därmed, enligt CSN:s praxis, grundläggande rätt till svenskt studiestöd. CSN avslår däremot an- sökningar om studiestöd från tredjelandsmedborgare med uppehållsrätt enligt 3 a kap. 4 § utlänningslagen. När det gäller familjemedlemmar till en EES-medborgare så hade dessa oberoende av medborgarskap före rörlighetsdirektivets införlivande rätt till svenskt studiestöd genom ett femårigt EU/EES-tillstånd. Den översyn av studiestödsbestämmelserna som gjordes i samband med införlivandet av rörlighetsdirektivet i svensk lagstiftning är den senaste större anpassningen av studiestödsbestämmelserna till som gjorts på detta område. Regeringen anser att det nu finns behov av att se över dessa bestämmelser något. Det är viktigt att studiestöds- systemet överensstämmer med de EU-rättsliga principerna om fri rörlig- het för personer och likabehandling. Regeringen föreslår därför att även utländska medborgare som har fått uppehållsrätt i enligt be- stämmelserna i 3 a kap. 4 § utlänningslagen, dvs. i egenskap av familje- medlemmar till en EES-medborgare med uppehållsrätt i , ska undantas från huvudregeln att utländska medborgare ska ha permanent uppehållstillstånd i för att de ska ha rätt till studiestöd. En EES- medborgares familjemedlemmar ges därmed möjlighet att fullt ut utöva de rättigheter som ankommer dem enligt unionsrätten. har i sitt remissvar lyft fram att schweiziska med- borgare och deras anhöriga samt personer som har ställning som var- aktigt bosatta i en annan medlemsstat och deras familjemedlemmar inte omfattas av remisspromemorians förslag. Regeringens uppfattning är att även schweiziska medborgare med uppehållstillstånd samt deras familje- medlemmar som själva har uppehållstillstånd ska omfattas av de aktuella bestämmelserna och förslaget har justerats i enlighet med detta. I propositionen Anpassningar av studiestödet till vissa EG-direktiv m.m. (prop. 2005/06:134) tog regeringen ställning till vad som ska gälla för tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatta i en annan medlemsstat och deras familjemedlemmar. Regeringen föreslog i propositionen att personer som har ställning som varaktigt bosatta i annan medlemsstat men som har uppehållstillstånd i ska jäm- ställas med svenska medborgare. har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 2005/06:UbU21, rskr. 2005/06:305) och den aktuella bestämmelsen, 1 kap. 6 § studiestödslagen, trädde ikraft . Vad gäller familjemedlemmar till varaktigt bosatta i annan medlemsstat angavs i ovan nämnda propositionen att det inte anses föreligga någon skyldighet att lämna studiestöd även till dessa familje- 2003/109/EG av Regeringen gör nu inte någon annan bedömning. Vad Migrations- verket anfört i detta avseende föranleder således ingen ändring i för- hållande till promemorians förslag. En EES-medborgare som har uppehållsrätt i enligt 3 a kap. 3 § utlänningslagen måste som framgått ovan ha en varaktig anknytning till för att han eller hon ska ha rätt till studiestöd. På samma sätt ska även personer som har uppehållsrätt enligt 3 a kap. 4 § utlänningslagen och schweiziska medborgare med uppehållstillstånd och deras familje- medlemmar med uppehållstillstånd ha en varaktig anknytning till Prop. 2009/10:141 för att rätt till studiestöd ska föreligga. Mot bakgrund av de synpunkter som lämnat har i bestämmelserna förtydligats att de avser utländska medborgare. 10.3Studiemedel vid studier utomlands Studiemedel kan , under vissa förutsättningar, lämnas för studier såväl i som utomlands. I studiestödsförfattningarna ställs bland annat krav på att studierna ska bedrivas under en viss minsta tid och med en viss minsta omfattning för att studiemedel ska kunna lämnas. Kraven i studiestödsförfattningarna skiljer sig dock åt vad gäller studier i respektive studier utomlands. För att en utbildning i ska ge rätt till studiemedel måste den pågå och på av heltid. Vid studier utomlands är dock kravet att studierna bedrivs på heltid. Dessa olika krav och omfattning för att få studiemedel för studier i respektive utomlands har funnits , när möjligheten att studera utomlands med studiemedel infördes. 10.3.1Krav på studieomfattning och studietakt Regeringens bedömning: Vid studier i länder inom EES-området bör studiemedel kunna ges för studier som pågår och som bedrivs på heltid eller i en takt som motsvarar av heltid. Studiestödsförordningen bör ändras i enlighet med detta. Studiesociala kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med Remissinstanserna: Få remissinstanser berör frågan om kortaste tid och omfattning för att få studiemedel i respektive utomlands. remissinstanser som har uttalat sig tillstyrker förslaget. () tillstyrker att gränsen för hur korta studier som studiemedel ska kunna beviljas för görs lika för alla studier inom EES samt att utlandsstuderande ska kunna få studiemedel för deltids- tillstyrker förslaget och framhåller att för- ändringarna kan förväntas öka mobiliteten bland studenterna t.ex. under Internationella programkontoret för utbildningsområdet anser att tidsgränser och regler för studiernas omfattning måste vara lika för studier utomlands som i . Skälen för regeringens bedömning: ÖKS har i beslut kommit fram till att delar av studiemedelssystemet för studier utomlands strider mot grundläggande unionsrättsliga principer. Den bestämmelse som bedömts oförenlig med unionsrätten är 3 kap. 21 § studiestödsförordningen (2000:655). Bestämmelsen innehåller dels ett krav på att utlandsstudier måste pågå för att ge rätt till studiemedel, dels ett krav på studier utomlands ska bedrivas på heltid. Således kan CSN inte till- lämpa denna bestämmelse vid handläggningen av ansökningar om studiemedel för studier utomlands. Den studiesociala kommittén har i sitt betänkande föreslagit att tids- Prop. 2009/10:141 gränserna och reglerna för studiernas omfattning ska vara lika för studier utomlands och studier i .