prop · GX03125 · 2010-03-18 00:00:00 — När det gäller handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt tillverkning av sprit och alkoholdrycker innebär förslagen i detta lagstiftningsärende uppenbara regelförenklingar och minskade administ- rativa kostnader för företagen. Förenklingarna består bl.a. i att de sär- skilda tillstånden för försäljning eller inköp av teknisk sprit tas bort, att handeln med alkoholhaltiga preparat ska vara utan krav på införseltill- stånd eller godkännande samt att tillstånden för tillverkning av sprit och alkoholdrycker samt för försäljning eller inköp av teknisk sprit tas bort. den departementspromemoria (Ds 2009:32) om teknisk sprit m.m., som legat till grund för vissa av förslagen i detta lagstiftningsärende, redo- visas de administrativa kostnader som denna tillståndshantering innebär Sammantaget är det framför allt förslaget att avskaffa kra- vet på tillstånd för handel med teknisk sprit som kommer att innebära en stor lättnad för företagen. 2008 den administrativa kostnaden för företagen för förstagångsansök- ningar och förnyanden totalt till ca , utöver de av- gifter som företagen är ålagda att betala. Även de kostnader som hänger samman med dagens krav på införseltillstånd och godkännande av alko- holhaltiga preparat kommer att minska väsentligt. Här bör dock påpekas att FHI enligt föreliggande förslag ges ansvar för att ta fram föreskrifter på området vilket kan komma att ställa krav på företagen även inom den Den nya alkohollagen föreslås träda i kraft , med undantag för bestämmelserna som avser teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Dessa bestämmelser föreslås träda i kraft , då lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. upphör att gälla. I samband med den nya alkohollagens ikraftträdande upphör den gamla Det finns några behov av övergångsbestämmelser. anmälan om försäljning och servering av öl enligt den gamla lagen bör gälla som en anmälan om försäljning eller servering av folköl enligt den Detsamma bör gälla serveringstillstånd som har meddelats med stöd av bestämmelserna i den gamla lagen. Ett sådant tillstånd bör Prop. 2009/10:125 gälla som serveringstillstånd enligt den nya lagen. Beträffande tillstånd för tillverkning av sprit eller alkoholdrycker som har utfärdats med stöd av bestämmelserna i gamla lagen kan anföras följande. Enligt uppgifter från FHI och är de tillstånds- havare som finns , med två undantag, godkända upplagshavare eller skattebefriade förbrukare enligt bestämmelserna i lagen om alkoholskatt. Det uppfyller således de krav som ställs i den nya lagen. De två undantagen avser restauranger som har tillstånd för tillverkning av sprit, och använder tillståndet till att krydda snaps. I den nya lagen före- slås införas en rätt för den som har stadigvarande serveringstillstånd som omfattar spritdrycker att, efter anmälan till kommunen, få krydda bränn- vin för servering i den egna rörelsen. Det finns således inget behov av övergångsbestämmelser. De nuvarande tillstånden föreslås således upp- höra i och med att den gamla lagen upphör att gälla. Det bör ankomma på FHI att informera berörda tillståndshavare om de nya reglerna. I detta lagstiftningsärende föreslås vidare att tillstånden för införsel, försäljning och inköp av teknisk sprit ska utmönstras och ersättas med en rätt för den som är godkänd som upplagshavare eller skattebefriad för- brukare enligt reglerna i lagen om alkoholskatt att bedriva handel med eller köpa in teknisk sprit. Då hanteringen av teknisk sprit är nära kopp- lad till bestämmelserna om punktskatt i lagen om alkoholskatt är samt- liga tillståndshavare godkända upplagshavare eller skattebefriade förbrukare enligt de reglerna. Några övergångsbestämmelser i det avse- ende torde därför inte vara behövliga. roll när det gäller tillsyn över samt utfärdande av föreskrifter gällande handeln med teknisk sprit och alkoholhaltiga prepa- rat föreslås föras över till . För att de båda myn- digheterna ska få skäligt med tid för att anpassa sig till de nya reglerna och även för FHI att utfärda de föreskrifter som behövs, föreslås att reg- lerna om teknisk sprit träder i kraft . I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 kap. 1 § gamla alkohollagen (1994:1738). Ändringarna är föranledda av att bestämmelserna om teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat arbetas in i den nya alkohollagen och att lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. (LTF) föreslås upphöra att gälla. Med införsel avses att en vara förs in eller tas emot från ett annat EU- land. Import innebär att en vara förs in eller tas emot från tredje land. Motsvarande gäller beträffande utförsel respektive export. Med EU-land förstås de områden som tillhör Europeiska Gemen- Med tredje land förstås länder och områden utanför detta område. Denna definition ansluter till de begrepp som an- vänds i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Paragrafen anger alkohollagens innehåll och kapitelindelning. I denna och följande paragrafer (412 §§) ges definitioner av vissa cen- trala begrepp i lagen. Definitionerna behandlas närmare i avsnitt 6. Sprit definieras som en vätska som innehåller alkohol och där alkoho- len har framställts genom destillering eller annan kemisk process. Med annan kemisk process avses tex. att etanolen utvinns direkt från etangas, utan att alla steg i destillationsprocessen behöver vidtas. Även andra kemiska processer som syftar till att utvinna ren sprit omfattas av defini- tionen. Någon lägsta alkoholhalt anges inte. Detta är en skillnad i förhål- lande till gamla alkohollagen (1994:1738). Den nya definitionen avser att vara tydligare och utgår från hur alkoholen har framställts. Med alkohol avses, liksom tidigare, etylalkohol (etanol). Paragrafen motsvarar 1 kap. 2 § gamla alkohollagen och behandlas närmare i avsnitt 6.1. Definitionen av teknisk sprit har, med vissa moderniseringar, förts över från lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. (LFT). Definitionen av teknisk sprit utgår i den nya lagstiftningen, på samma sätt som i LFT, från ordet sprit i dess betydelse enligt första stycket i föregående paragraf. Med teknisk sprit avses även i fortsättningen sprit som uteslutande är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medi- cinskt, vetenskapligt eller annat jämförligt ändamål. Hänvisningen i LFT till tulltaxenummer ersätts med en hänvisning till de KN-nr som används i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Som exempel på teknisk sprit kan nämnas absolut alkohol (sprit med en sammanlagd etanol- och metanolhalt överstigande 99,5 volympro- cent), cellulosaråsprit (sprit framställd ur en biprodukt från cellulosa- industrin och med en sammanlagd etanol- och metanolhalt på 9596 volymprocent) samt finsprit (sprit med en alkoholhalt på 9596 volym- procent). Även andra former av teknisk sprit förekommer beroende på tillverkningsteknik och råvaror. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.1. I denna bestämmelse definieras begreppet alkoholdryck. Alkoholdryck är en sammanfattande benämning på drycker med en alkoholhalt översti- gande 2,25 volymprocent. Alkoholdrycker delas in i spritdrycker, vin, öl och andra jästa alkoholdrycker. Dryck som är alkoholfri eller innehåller högst 2,25 volymprocent alkohol benämns lättdryck. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och mot- svarar 1 kap. 3 och 7 §§ gamla alkohollagen (1994:1738) och behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen ges definitionen på spritdryck. En spritdryck är en alkohol- dryck som innehåller sprit. En ytterligare förutsättning är att alkohol- halten överstiger 2,25 volymprocent (jfr 5 §). Bestämmelsen motsvarar 1 kap. 4 § gamla alkohollagen (1994:1738) och behandlas närmare i avsnitt 6.2. Begreppet vin förbehålls en dryck som är framställd genom jäsning av druvor eller druvsaft. Med vin förstås således fortsättningsvis den dryck som i övriga betecknas vin. Som vin ska även betraktas sådant vin till vilket det i tillverkningsprocessen har tillsatts sprit framställd av vinprodukter och som har en alkoholhalt icke överstigande 22 volympro- cent. Det som åsyftas med denna definition är sådant vin som i EG-för- ordning 479/2008 benämns likörvin. Som exempel på sådana viner kan nämnas sherry, och . Bestämmelsen motsvarar 1 kap. 5 § gamla alkohollagen (1994:1738) och behandlas närmare i avsnitt 6.2. I denna paragraf återfinns definitionen av öl. Begreppet öl är förbehållet en dryck som framställs genom jäsning, med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne. I denna del innebär begreppet ingen förändring mot nuvarande bestämmelse. Den ändring som gjorts är att begreppet öl innefattar alla styrkor av öl, dvs. lättöl, folköl, mellanöl och starköl. Begreppet folköl förs in i lagen som begrepp för öl med en alko- holhalt överstigande 2,25 men inte 3,5 volymprocent, dvs. den dryck som i dagligt tal benämns folköl. Starköl innebär även fortsättningsvis öl med en alkoholhalt som överstiger 3,5 volymprocent. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och mot- svarar 1 kap. 6 § gamla alkohollagen (1994:1738) och behandlas närmare i avsnitt 6.2. I denna paragraf införs ett nytt begrepp i alkohollagen annan jäst alko- holdryck. Begreppet omfattar alkoholdrycker som framställts genom jäsning av frukt, bär, eller andra växtdelar och som inte är vin eller öl. Bland drycker som omfattas av definitionen kan nämnas cider, frukt- viner, bärviner, maskrosvin och mjöd. Begreppet har tillkommit som en följd av att vin i nya lagen förbehålls den dryck som enligt gängse defi- nition är vin. Definitionen innebär ingen saklig förändring avseende regleringen i lagen av alkoholdrycker. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.2. Definitionen av begreppet alkoholhaltigt preparat har till viss del sin motsvarighet i 1 § andra stycket lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., men innebär en något snävare avgränsning av begrep- pet genom lokutionen färdigställd för slutlig användning. I uttrycket ligger bl.a. att varan ska vara avsedd att användas direkt, alltså utan vidare bearbetning eller förädling, för visst, åsyftat slutligt ändamål. Alkoholhaltiga preparat är i allmänhet avsedda för enskilda konsumenter och finns att tillgå i detaljhandeln. Alkoholhaltigt preparat är inget enhetligt begrepp, utan ett samlingsbegrepp för varor som innehåller alkohol men som inte är alkoholdryck, sprit eller läkemedel. Dessa varor, som kontrolleras i annan ordning, utgör således aldrig alkoholhaltiga preparat. Den nedre gränsen för när en vara ska betraktas som ett alko- holhaltigt preparat är mer än 2,25 volymprocent alkohol, samma gräns som gäller för när en dryck ska anses vara en alkoholdryck. Det kan i sammanhanget anmärkas att även vissa beskattningsbestäm- melser utgår från ordet vara; se t.ex. 20 § lagen (1994:1564) om alkohol- skatt. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.1. Bestämmelsen i första stycket är överförd från 1 kap. 8 § första stycket gamla alkohollagen (1994:1738) och har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag. Bestämmelsen i andra stycket har överförts från 1 kap. 8 § tredje stycket gamla alkohollagen (1994:1738). Denaturering definieras genom föreskrifter som meddelats av . Definitionen är överförd från dessa föreskrifter. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.3. I första stycket slås fast vad som gäller för rätten att tillverka sprit eller spritdrycker. De nuvarande tillverkningstillstånden avskaffas och ersätts med en reglering som är kopplad till lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Rätt att bedriva tillverkning av sprit och spritdrycker föreligger således endast för den som är godkänd som upplagshavare för sådan vara enligt 9 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller godkänd som skattebefriad förbrukare enligt 31 e § samma lag. Tillverkning av och förvaring av en vara utan att skattskyldighet ska inträffa kan ske endast i ett godkänt skatteupplag. För sådana upplag finns föreskrifter, meddelade av Skatte- verket, om säkerhet m.m. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 1 § första stycket gamla alkohollagen (1994:1738). Bestämmelsen behandlas när- mare i avsnitt 7.1. Tillverkning utan rätt därtill enligt paragrafen medför straffansvar, se 11 kap. 1 § 1. Andra och tredje styckena motsvarar 2 kap. 1 § andra och tredje styck- ena gamla alkohollagen med vissa redaktionella ändringar. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 1 kap. 2 § första stycket andra meningen gamla alkohollagen (1994:1738) med den ändring som föran- leds av att definitionen av sprit har snävats in. Andra stycket innehåller en bestämmelse som inte återfinns i gamla alkohollagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.1 och anger att rening och återvinning av sprit ska likställas med tillverkning. Detsamma gäller borttagning eller försvagning av denaturering eller andra förfaranden med sprit eller alkoholhaltiga preparat i syfte att göra dem tjänliga för förtäring. Den som tar bort eller försvagar denaturering i tekniska alko- holprodukter utan att vara godkänd som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare gör sig således skyldig till olovlig befattning med sprit enligt 11 kap. 1 §. Bestämmelsen i tredje stycket äger ingen motsvarighet i gamla alko- hollagen. I bestämmelsen tydliggörs att sådan kryddning av spritdryck för servering som snaps i egen restaurangrörelse som är tillåten enligt 8 kap. 3 § inte är att anse som tillverkning. Annan egentillverkning av drycker, som inte är blandning på kundens beställning, är fortfarande att betrakta som tillverkning av spritdryck. Bestämmelsen behandlas när- mare i avsnitt 11.8. I paragrafen anges vad som gäller för rätten att tillverka vin, folköl, starköl och andra jästa alkoholdrycker. Liksom vad som gäller för till- verkning av sprit och spritdrycker krävs inte längre något särskilt till- stånd, utan rätten att tillverka knyts till godkännande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 7.1. Andra stycket som säger att tillverkning i hemmet för eget bruk är till- låten utan särskilt godkännande, äger sin motsvarighet i 2 kap. 2 § gamla alkohollagen (1994:1738). Första och andra styckena motsvarar i huvudsak 2 kap. 5 och 4 §§ gamla alkohollagen (1994:1738). Den förändring som har gjorts i första stycket har sin grund i att det inte längre behövs tillstånd för tillverkning av sprit, se avsnitt 7.1. Tredje stycket anger att ett sådant förfarande med varorna som anges i 7 § första stycket 7 och 8 lagen (1994:1564) om alkoholskatt inte utgör ett olovligt förfarande. I nämnda paragraf anges att alkoholskatt inte ska betalas för varor som under ett uppskovsförfarande blivit fullständigt förstörda eller oåterkalleligen gått förlorade och därigenom blivit oanvändbara som punktskattepliktiga varor på grund av varornas beskaf- fenhet, oförutsedda händelser eller force majeure eller att varorna har förstörts under tillsyn av . 3 kap. Allmänna bestämmelser om försäljning Motsvarar 3 kap. 1 och 1 a §§ gamla alkohollagen (1994:1738). I den gamla lagen fanns en upplysning i 1 § om att särskilda bestämmelser gäller för detaljhandel med och servering av öl. Den meningen har inte förts över till den nya lagen, då den bedömts som onödig. I 2 § har tillagts ett nytt tredje stycke där det föreskrivs att en lokal där provsmakning bedrivs enligt 8 kap. 7 § andra stycket, inte ska omfattas av förbudet i första stycket. Det ska således vara tillåtet att, om prov- smakningen anordnas i en lokal som också är butik, där förvara de egen- producerade alkoholdrycker som erbjuds provsmakning av. Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 2 § gamla alkohollagen (1994:1738). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 3 § gamla alkohollagen (1994:1738). Annan lag som avses är framför allt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Bestämmelsen, som motsvarar 3 kap. 7 § gamla alkohollagen (1994:1738), har förtydligats så att det framgår att det är bedrivande av näringsverksamhet som avses. 7 och 8 §§ Paragraferna motsvarar, med smärre redaktionella justeringar, 3 kap. 8 § gamla alkohollagen (1994:1738). Paragrafen motsvarar 3 kap. 9 § gamla alkohollagen (1994:1738). I första och andra styckena har endast smärre redaktionella justeringar gjorts. Tredje stycket innehåller ett undantag från förbudet i andra stycket. Be- stämmelse är utformad som en undantagsbestämmelse från det generella förbudet i andra stycket att förse den som inte har uppnått föreskriven ålder med alkoholdrycker. Motsvarande bestämmelse finns även i den gamla lagen, men har här getts en tydligare utformning. Det ska således vara tillåtet att bjuda den som inte har uppnått föreskriven ålder, dvs. för alla sorters alkoholdrycker utom för folköl där åldersgränsen är , på en mindre mängd alkoholdryck under förutsättning att förtä- ringen sker på platsen och under ordnade förhållanden samt att det med hänsyn till den unges ålder och utveckling och omständigheterna i övrigt framstår som försvarligt. Det anges också i paragrafen att på serverings- ställe gäller föreskriven åldersgräns, dvs. Med serveringsställe avses sådant som riktar sig till allmänheten. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 8.1. Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 10 § gamla alkohollagen (1994:1738). Paragrafen motsvarar 4 kap. 6 § gamla alkohollagen (1994:1738). I första stycket har den förändringen gjorts i förhållande till bestäm- melsen i gamla lagen att bestämmelsen blir tillämplig på samtliga de aktörer som bedriver verksamhet utifrån en rätt som ges i lagen, dvs. de som bedriver tillverkning av sprit och alkoholdrycker, partihandel med alkoholdrycker samt handel med teknisk sprit. Andra stycket är oförändrat jämfört med gamla lagen. 4 kap. Partihandel m.m. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 1 § gamla alkohollagen (1994:1738). Ett nytt andra stycke har tillförts som anger vad som avses med parti- handlare enligt lagen. Partihandlare är den som har godkänts i enlighet med föreskrifterna i första stycket, dvs. godkännande som upplagshavare eller registrerad varumottagare för spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker enligt bestämmelserna i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 5 § gamla alkohollagen (1994:1738) med huvudsakligen redaktionella ändringar. Punkten 4 i första stycket motsvarar i huvudsak 4 kap. 4 § gamla alko- hollagen (1994:1738). Det är samma kategori av inköpare som avses. Den ändring som har gjorts är att kravet på inköpstillstånd har ersatts med en rätt för den som har godkänts som skattebefriad förbrukare enligt bestämmelserna i lagen (1994:1564) om alkoholskatt att direkt från partihandlare köpa alkoholdrycker för att användas i teknisk, industriell, medicinsk, vetenskaplig eller liknande verksamhet. Tredje stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 12.3. Bestämmelsen, som motsvarar 4 kap. 7 § gamla alkohollagen (1994:1738), har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen, som motsvarar 4 kap. 2 § gamla alkohollagen (1994:1738), anger vad som gäller för att föra in alkoholdrycker (undantaget folköl för vilket inga restriktioner finns) i landet. Begreppet föra in i landet om- fattar såväl införsel från annat EU-land som import från tredje land. All införsel och import ska enligt huvudreglerna i lagen (1994:1564) om alkoholskatt (LAS) beskattas. Vissa undantag finns avseende privat införsel. Sålunda motsvaras punkterna 16 i paragrafen av 8 a § LAS, vari regleras när undantag från skattskyldighet för införande av varor till föreligger. Införsel enligt p. 7 är alltid skattepliktig enligt bestämmelser i . Undantag från beskattning vid import från tredje land regleras i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import m.m. Till ledning för vad som ska avses med dennes eller dennes familjs personliga bruk finns s.k. indikativa nivåer i punktskattedirektivet11. 11 Rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EG. Bestämmelserna motsvarar 5 kap. 13 §§ gamla alkohollagen (1994:1738) med smärre redaktionella ändringar. Bestämmelsen motsvarar 5 kap. 5 § gamla alkohollagen (1994:1738), men förtydligas. Bestämmelsen reglerar Systembolagets skyldighet att bistå privatpersoner med införskaffande av alkoholdrycker som inte lagerförs av bolaget. Det gäller såväl alkoholdrycker som lagerförs av annan inom landet, som varor som måste införskaffas från utlandet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 6 § gamla alkohollagen (1994:1738). I första och andra styckena har endast redaktionella änd- ringar gjorts. I tredje stycket har ett förtydligande skett så att det klart framgår att försäljning av folköl inte får påbörjas förrän anmälan har gjorts. I fjärde stycket har tillförts en bestämmelse som anger att näringsidka- ren ska svara för att personalen har erforderliga kunskaper om vad som gäller för försäljningen, dvs. vilka regler som lagen uppställer för för- säljning av folköl, framför allt vad avser åldersgräns och ålderskontroll. Bestämmelserna behandlas närmare i avsnitt 8.2. Handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat I bestämmelsens första stycke anges att handel med teknisk sprit får be- drivas endast om det föreligger rätt därtill enligt lagen. Bestämmelsen avses vara heltäckande. Således får teknisk sprit inte säljas, köpas, infö- ras, importeras, föras ut eller exporteras om det inte föreligger rätt därtill enligt lagen. I andra stycket undantas sådan teknisk sprit som är fullständigt denatu- rerad i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 3199/93 av om ömsesidigt erkännande av förfaranden för att fullständigt denaturera alkohol för att erhålla punktskattebefrielse.12 Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 12.1. I paragrafen anges vem som får sälja teknisk sprit. I förhållande till lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. har reglerna ändrats i flera avseenden. Framför allt har de särskilda försäljningstillstånden avskaffats. I stället föreskrivs när rätt att bedriva försäljning föreligger. Denna ordning kan jämföras med rätten att bedriva partihandel med och import av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker under villkor som anges i 4 kap. 1 och 2 §§. 12 EGT L 288, 23.11.1993, s.12 (Celex 31993R3199). Rätt att bedriva försäljning föreligger endast för den som är godkänd som upplagshavare enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Dessa subjekt är fysiska eller juridiska personer som yrkesmässigt och regel- mässigt tillverkar eller hanterar skattepliktiga varor och som har att ställa säkerhet för skattens betalning. Förvaring av en vara under skattesuspen- sion kan ske endast i en upplagshavares skatteupplag. För sådana upplag finns föreskrifter, meddelade av , om säkerhet m.m. För rätten att bedriva försäljning krävs att beslut om godkännande avser sprit. Den som har godkännande som upplagshavare endast för spritdrycker har alltså inte rätt att bedriva försäljning av tek- nisk sprit. Eftersom godkännandet som upplagshavare tar sikte på vilken vara som hanteras, kommer rätten att försälja att omfatta förutom den som tillverkar eller bearbetar sprit även den som yrkesmässigt inför skattepliktiga varor från ett annat EU-land eller som importerar sådana varor. Olovlig försäljning av sprit medför straffansvar, se 11 kap. 3 § i dess lydelse från . Försäljning i strid med vad som före- skrivits angående bl.a. denaturering kan medföra straffrättsligt ansvar enligt 11 kap. 8 § i dess lydelse från . Någon på det nya regelverket grundad administrativ sanktion för den som är berättigad att bedriva försäljning av teknisk sprit men som bryter mot reglerna finns inte. Försäljning i strid med det skatterättsliga regel- verket medför dock att skatten förfaller till betalning. Det bör också beaktas att ett beslut av om återkallelse av ett god- kännande som upplagshavare medför förlust av rätten att sälja teknisk sprit.