prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — framgår att tidpunkten för mottagande av en betalningsorder avser själva mottagandet av ordern, dvs. innan nödvändiga kontroller har genomförts Dessutom uttalas att betaltjänstleverantören får fastställa en bryttidpunkt nära slutet på bankdagen, exempelvis någon timme före stängningsdags. Betalningsordrar som tas emot därefter ska anses ha tagits emot under den närmast följande bankdagen i stället. Syftet med att ge betaltjänstleverantörerna denna möjlighet är att de ska ges tillräckligt med tid för att kontrollera exempelvis att medel finns tillgängliga på betaltjänstanvändarens konto när en betalningstransaktion godkänns av betaltjänstanvändaren strax före slutet av bankdagen. författningskommentaren uttalas också att betaltjänstleverantörerna om de så önskar kan fastställa tidigare bryttidpunkter om betalnings- Prop. 2009/10:220 transaktionen ska genomföras som betalningstransaktionen godkänns av betalaren. Dessutom framförs att betaltjänstleverantörerna bör anpassa sin verksamhet efter de bryttidpunkter som finns inom de olika betalningssystem som används. I en annan bestämmelse föreslås regler som, i likhet med artikel 64.2, ger parterna möjlighet att avtala om en mottagningstidpunkt som avviker från huvudregeln. I promemorians författningskommentar anges att bestämmelsen tar sikte på de fall när en betalare godkänner betalnings- transaktioner som ska ske före den bankdag då transaktionen ska genomföras, s.k. bevakade betalningar. De bestämmelser som föreslås i promemorian överensstämmer i sak med direktivets bestämmelser i artikel 64. Motsvarande bestämmelser bör tas in i lagen om betaltjänster. 9.9.3 Betaltjänstleverantörens vägran att utföra en betalningsorder Regeringens förslag: Om en betaltjänstleverantör vägrar att utföra en betalningsorder, ska denne meddela betaltjänstanvändaren detta och ange både skälen för vägran och hur betaltjänstanvändaren bör gå till väga för att korrigera något fel från dennes sida som lett till vägran. Betaltjänstleverantören får ta ut en avgift för en sådan underrättelse om en rätt att ta ut avgift framgår av ramavtalet mellan parterna. Betalarens betaltjänstleverantör får dock inte vägra att utföra en godkänd betalningsorder om betalaren har uppfyllt alla villkor i deras ramavtal. Betaltjänstleverantören ska dock inte utföra en betalningsorder eller underrätta betaltjänstanvändaren om skälen för vägran när detta är förbjudet i lag. En betalningsorder som inte har utförts på grund av betaltjänstleverantörens vägran ska anses icke mottagen vid tillämpningen av vissa regler om kreditering av konton och bristfälligt utförande av betalningstransaktioner. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag, förutom att det i promemorians lagförslag inte anges att betaltjänstleverantören inte ska motivera sin vägran eller ens underrätta betaltjänstanvändaren om en underrättelse eller angivandet av skälen för vägran är förbjudet enligt lag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att författnings- kommentaren bör klargöra att en betaltjänstleverantör under vissa förutsättningar bör kunna ta emot en betalningsorder för att göra förnyade uttagsförsök och att reglerna om återkallelse då ska gälla för varje nytt betalningsförsök. efterfrågar klargörande av vad som menas med begreppet . Skälen för regeringens förslag En betaltjänstleverantör som vägrar att utföra en betalningsorder ska underrätta betaltjänstanvändaren om detta Reglerna i direktivets artikel 65 tas upp i tre bestämmelser i det lagförslag som lämnas i promemorian. I en bestämmelse införs regler om att en betaltjänstleverantör som vägrar att utföra en betalningsorder ska underrätta betaltjänstanvändaren om detta på överenskommet sätt möjligt, och inom de tidsfrister som gäller för genomförandet av en betalningstransaktion. Underrättelsen till betaltjänstanvändaren ska om möjligt innehålla en motivering till vägran och information om hur betaltjänstanvändaren ska kunna korrigera eventuella fel som föranlett vägran. En avgift får tas ut för underrättelsen, om parterna kommit överens om detta i sitt ramavtal. Enligt promemorians författnings- kommentar anges det att skälen till vägran ska ges om möjligt eftersom betaltjänstleverantören kan vara förbjuden att ange skälen på grund av annan lagstiftning. Specifikt anges att det vid misstanke om penningtvätt eller bedrägeri kan vara olämpligt att informera om varför betaltjänst- leverantören vägrar utföra en betalningsorder. Som framgår av avsnitt 9.5.2 skulle det strida mot bestämmelsen om meddelandeförbud i 3 kap. 4 § första stycket lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism att lämna information till betalaren om att ett betalningsinstrument har spärrats på grund av misstanke om penningtvätt. På samma sätt gäller, i fråga om vägran att utföra en betalningsorder på grund av sådana misstankar, att betaltjänstleverantören inte får uppge skälen till vägran för betaltjänst- användaren. Som den i promemorian föreslagna bestämmelsen har formulerats och motiveras i författningskommentaren är det dock enbart skälen för en vägran som inte får lämnas om detta skulle strida mot tillämplig lag. Motsatsvis innebär detta att en underrättelse antingen motiverad eller inte alltid måste lämnas till betaltjänstanvändaren. En alternativ tolkning vore att betaltjänstleverantören inte ska lämna någon underrättelse över huvud taget i vissa fall. I skäl 37 till direktivet anges att om en betaltjänstleverantör avvisar en betalningsorder bör betaltjänstanvändaren möjligt underrättas om detta och om orsaken, om inte annat följer av gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning. Även enligt artikel 65.1 är betaltjänstleverantörens förpliktelse att motivera skälen för vägran beroende av att detta inte är förbjudet enligt annan tillämplig lagstiftning. Som artikel 65.1 första meningen har formulerats framgår det inte entydigt att betaltjänstleverantören alltid ska lämna eller tillgängliggöra en underrättelse, även om den i vissa fall inte ska vara motiverad. Det sägs dock i artikel 65.1 andra meningen att underrättelsen ska lämnas till betaltjänstanvändaren eller göras tillgänglig för denne. Denna bestämmelse förefaller innebära en förpliktelse för betaltjänstleverantören att alltid lämna eller tillgängliggöra en underrättelse även i fall då den inte ska motiveras på grund av annan lagstiftning. Detta bör också framgå av den bestämmelse i lagen om betaltjänster som genomför direktivet i har efterfrågat ett klargörande av vad som Prop. 2009/10:220 menas med begreppet . Som framgår av direktivet och den i promemorian föreslagna bestämmelsen ska en underrättelse om vägran lämnas möjligt och under alla förhållanden inom de tidsfrister som gäller för kreditering av betalningsmottagarens konto vid en betalningstransaktion. Den tidsfrist som gäller för detta senast vid slutet av nästföljande bankdag efter mottagandet av betalningsordern är alltså den bortre gränsen för när en underrättelse om vägran ska lämnas. Uttrycket möjligt innebär i detta sammanhang att betaltjänstleverantören bör lämna underrättelsen tidigare än denna bortre gräns, när det låter sig göras. Detta innebär dock inte att betaltjänstleverantören är skyldig att lämna en underrättelse efter det att betalningsordern mottagits. Det ligger i sakens natur att betaltjänstleverantören, för att kunna uppfylla sina förpliktelser enligt direktivets artikel 65 och den lagstiftning som genomför dess bestämmelser i , kommer att behöva för att konstatera att betalningsordern inte bör utföras och för att undersöka huruvida det finns rättsliga hinder mot att lämna en motiverad underrättelse om vägran till betaltjänstanvändaren. Det kan därför inte uteslutas att kommer att förflyta mellan mottagandet av en betalningsorder och underrättelsen till betaltjänstanvändaren om att den inte har utförts. Underrättelsen kan komma att lämnas till betaltjänstanvändaren sent då betalningsordern mottogs eller dagen därpå. Betaltjänstleverantörerna bör dock sträva efter att i möjligaste mån förkorta hanteringstiden. När det gäller avgifter för en underrättelse enligt artikel 65 får avgifter tas ut om det överenskommits i ramavtalet mellan betaltjänstanvändaren och betaltjänstleverantören. Motsvarande bestämmelser föreslås i promemorian och bör tas in i lagen om betaltjänster. En förutsättning är att vägran att utföra betalningsordern är objektivt betingad. Detta innebär att betaltjänstleverantören bör kunna visa på något faktiskt förhållande som gör att betalningsordern inte kan utföras. Att en betalningsorder som mottagits från en betaltjänstanvändare exempelvis anses medföra en alltför stor kreditrisk kan vara ett objektivt betingat skäl för vägran, om bedömningen av kreditrisken i det enskilda fallet har gjorts i enlighet med en fastställd policy hos betaltjänstleverantören för att bedöma sådana risker. Om alla villkor i ramavtalet är uppfyllda får betalarens betaltjänst- leverantör inte vägra att utföra betalningsordern Enligt artikel 65.2 får betalarens betaltjänstleverantör inte vägra att utföra en godkänd betalningsorder om alla villkor i ramavtalet med betalaren är uppfyllda. Detta gäller oavsett om det är betalaren eller en betalnings- mottagare som initierar ordern. Trots detta får betalarens betaltjänstleverantör vägra att utföra betalningsordern om utförandet av den skulle strida mot någon tillämplig lag. En motsvarande bestämmelse föreslås i promemorian och bör tas in i lagen om betaltjänster. Lagstiftning som kan göra att en betalningsorder inte ska utföras trots att alla villkor i ramavtalet är uppfyllda kan vara t.ex. regler till förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism eller bestämmelser som Prop. 2009/10:220 införts för att uppfylla krav på internationella sanktioner. En betalningsorder som inte har utförts på grund av betaltjänst- leverantörens vägran ska i vissa sammanhang anses som icke mottagen Av artikel 65.3 framgår att en betalningsorder som har vägrats utförande inte ska anses ha tagits emot vid tillämpning av artiklarna 69 och 75 i direktivet. Detta innebär att de krav på genomförandetider som gäller enligt artikel 69 inte ska räknas från den tidpunkt då betaltjänst- leverantören mottog en betalningsorder som denne därefter vägrade att utföra. Det innebär också att en sådan betalningsorder ska anses som icke mottagen vid tillämpningen av vissa bestämmelser om fördelning av ansvar mellan betaltjänstleverantörer i artikel 75. En motsvarande bestämmelse föreslås i promemorian och bör tas in i lagen om betaltjänster. har framfört att det i författningskommentaren bör klargöras att en betaltjänstleverantör under vissa förutsättningar bör kunna ta emot en betalningsorder för att göra förnyade uttagsförsök och att reglerna om återkallelse då ska gälla för varje nytt betalningsförsök. Direktivets bestämmelser om mottagande av betalningsorder, vägran att utföra en betalningsorder och om betalningsorderns oåterkallelighet fastställer regler om när en betalningsorder ska anses mottagen, vad som gäller när en betaltjänstleverantör vägrar att utföra ordern och en order får återkallas. I promemorian föreslås bestämmelser som i sak motsvarar direktivet i denna del. Vare sig direktivet eller de i promemorian föreslagna bestämmelserna innehåller några uttryckliga regler om betaltjänstleverantörens möjlighet att göra förnyade försök att utföra betalningsordern på det sätt som beskriver, i enlighet med villkor i ramavtalet med betaltjänstanvändaren eller efter att information lämnats till denne vid en enstaka betalningstransaktion. Det kan dock noteras dels att vissa bestämmelser om krav på bl.a. genomförandetid inte ska bli tillämpliga om en betalningsorder har vägrats (artikel 65.3), dels att parterna har möjlighet att avtala om en annan tidpunkt för mottagande av betalningsorder och genomförande av betalningstransaktion (artikel 64.2). Om en betalningsorder har vägrats anses den inte mottagen, och kraven på att betalningstransaktionen ska vara genomförd blir inte tillämpliga. Tidsfristen för genomförande börjar alltså inte löpa från den tid då den vägrade betalningsordern mottogs av betaltjänstleverantören. Om betaltjänstanvändaren som lämnat betalningsordern korrigerar ett sakfel, exempelvis efter att ha tagit del av en underrättelse från betaltjänstleverantören om att betalningsordern vägrats, kan detta möjliggöra att betalningstransaktionen kan genomföras. Frågan är då om betaltjänstleverantören har möjlighet att ta emot den tidigare vägrade betalningsordern och göra ett förnyat försök att debitera betaltjänst- användarens konto om ett sådant förfarande har överenskommits i ramavtalet mellan dem. Parterna ges enligt artikel 64.2 möjlighet att avtala om mottagande- och Prop. 2009/10:220 genomförandedatum som avviker från huvudregeln i artikel 64.1. sammanhang kan också noteras att kommissionen i ett tolkningsuttalande har framhållit att betaltjänstleverantörer kan tillhandahålla mer omfattande tjänster till sina betaltjänstanvändare. Som exempel kan betaltjänstleverantören erbjuda sig att rätta betalningar där felaktiga uppgifter har angetts, i stället för att skicka tillbaka dem till den betaltjänstanvändare som angett exempelvis fel unik identifikationskod. Enligt kommissionens tolkningsuttalande skulle ett sådant förfarande stå i samklang med den möjlighet till mer gynnande villkor för betaltjänstanvändarna som ges i direktivets artikel 86.3 andra stycket. Mot denna bakgrund förefaller det som om ett förfarande där parterna kan avtala om förnyat initierande av en tidigare vägrad betalningsorder är väl förenligt med direktivets bestämmelser i denna del. En betaltjänstleverantör bör alltså kunna ta emot en tidigare vägrad betalningsorder igen, förutsatt att detta förfarande har överenskommits i ramavtal eller att betaltjänstanvändaren har informerats om förfarandet vid en enstaka betalningstransaktion. De bestämmelser om betalningsorderns oåterkallelighet som behandlas i avsnitt 9.9.4 nedan bör då, som anför, tillämpas vid varje nytt betalningsförsök. Regeringens förslag: En betaltjänstanvändare får som huvudregel inte återkalla en betalningsorder när den har mottagits av betalarens Om en betalningstransaktion har initierats av eller via betalningsmottagaren, får betalaren inte återkalla betalningsordern efter att ha gett sitt godkännande till betalningsmottagaren. överföring med autogiro får betalaren dock återkalla en betalningsorder senast i slutet av bankdagen före den dag då medlen ska debiteras hans Om parterna har kommit överens om att betalningstransaktionen ska genomföras en viss dag får betaltjänstanvändaren återkalla en betalningsorder senast i slutet av bankdagen före den avtalade dagen för Efter dessa respektive tidpunkter får betalningsordern enbart återkallas om detta avtalats mellan parterna. I fråga om betal- ningstransaktioner som initierats av eller via betalningsmottagaren krävs också betalningsmottagarens godkännande för att återkallande ska få ske. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. kommentaren bör klargöra att en betaltjänstleverantör under vissa förut- sättningar bör kunna ta emot en betalningsorder för att göra förnyade uttagsförsök och att reglerna om återkallelse då ska gälla för varje nytt göranden av reglerna om återkallande av kort- och autogirobetalningar så att bestämmelsen inte längre innehåller en rätt till återbetalning av återkallade och ej genomförda transaktioner. förtydligande av att principen om en betalningsorders oåterkallelighet inte går emot vissa andra rättsliga eller kontraktuella förpliktelser. Skälen för regeringens förslag Huvudregeln är att betaltjänstanvändaren inte får återkalla en betalningsorder som mottagits av dennes betaltjänstleverantör Reglerna i direktivets artikel 66 tas upp i tre bestämmelser i det lagförslag som lämnas i promemorian. I en bestämmelse fastslås den huvudregel som framgår av artikel 66.1, att en betaltjänstanvändare inte får återkalla en betalningsorder efter det att hans betaltjänstleverantör har tagit emot ordern. I promemorians författningskommentar anges att en återkallelse av en betalningsorder alltid görs av en betaltjänstanvändare. En bestämmelse som motsvarar den som föreslås i promemorian bör införas i lagen om betaltjänster. Av denna bestämmelse bör också, genom hänvisningar till andra bestämmelser, framgå att det finns flera undantag från huvudregeln. Dessa undantag behandlas i det följande. Av de skäl som framgått av avsnitt 9.9.3 bör en betaltjänstleverantör kunna ta emot en tidigare vägrad betalningsorder igen, förutsatt att detta förfarande har överenskommits i ramavtal eller att betaltjänstanvändaren har informerats om förfarandet vid en enstaka betalningstransaktion. Bestämmelserna om betalningsorderns oåterkallelighet bör då tillämpas vid varje nytt betalningsförsök. Vid kort- och autogirobetalningar får betalaren som huvudregel inte åter- kalla betalningsordern efter godkännande När en betalningstransaktion initieras av betalningsmottagaren (exempel- vis vid en överföring med autogiro) eller genom denne (exempelvis vid en betalning med kontokort i butik) får betalaren inte återkalla betalningsordern efter det att han överfört ordern till betalnings- mottagaren eller lämnat sitt godkännande att genomföra betalnings- transaktionen till denne. I promemorian föreslås en bestämmelse med denna innebörd. I författningskommentaren till bestämmelsen anges som exempel att betalningsordern vid en korttransaktion godkänns genom att kunden (betalaren) anger sin PIN-kod, varpå betalningsordern överförs från kortterminalen till handlarens (betalningsmottagarens) betaltjänstleverantör. I detta fall bör bestämmelsen alltså innebära att betalaren inte kan återkalla betalningsordern efter att ha angett sin PIN-kod. Motsvarande tolkning har också gjorts av kommissionen i ett tolkningsuttalande. MasterCard har efterlyst ett förtydligande av att principen om en betalningsorders oåterkallelighet inte går emot andra rättsliga eller kontraktuella förpliktelser som avskrivning (cooling off) eller reklama- tionsrätt. I detta sammanhang påpekar att direktivets skäl 39 anger att betalningsorderns oåterkallelighet inte bör påverka betaltjänst- leverantörens rätt eller skyldighet att i enlighet med exempelvis ett ramavtal återbetala beloppet vid en tvist mellan betalaren och betalningsmottagaren. I skäl 39 anges också att en återbetalning i dessa fall bör betraktas som en ny betalningsorder. Avslutningsvis sägs i skäl 39 att tvister mellan betalaren och betalningsmottagaren i övriga fall bör avgöras endast mellan dem. Kommissionen har i ett tolkningsuttalande tagit upp frågan om Prop. 2009/10:220 förhållandet mellan regeln om betalningsorderns oåterkallelighet och rätten enligt exempelvis ett ramavtal att begära återbetalning av beloppet (s.k. charge-back) om en tvist uppstår mellan betalaren och betalningsmottagaren. Enligt kommissionens tolkning kan betalaren göra gällande en sådan rätt utan att detta strider mot bestämmelsen om betalningsorderns oåterkallelighet i artikel 66.2. En sådan återbetalning utgör enligt kommissionens mening en ny betalningstransaktion. Däremot säger kommissionen inte att samma rätt till återbetalning på grund av exempelvis villkor i ett ramavtal föreligger när återbetalningen inte görs till följd av en tvist mellan betalaren och betalningsmottagaren. Det framgår också av direktivets skäl 39 att rätten till återbetalningar som grundar sig på villkor i exempelvis ramavtal inte påverkas av direktivbestämmelserna om betalningsorderns oåterkallelighet, såvitt avser fall där betalaren och betalningsmottagaren är i tvist. I den utsträckning som en avtalsgrundad rätt till återbetalning kan hänföras till en tvist mellan betalaren och betalningsmottagaren kan den alltså åberopas oberoende av bestämmelserna om betalningsorderns oåter- kallelighet och innebär då att en ny betalningstransaktion initieras. Vid överföring med autogiro får betalaren återkalla betalningsordern senast dagen före debiteringen av hans konto Av artikel 66.3 framgår att särskilda regler om återkallande av betalningsorder gäller vid betalningar med autogiro. I dessa fall får betalaren återkalla betalningsordern senast i slutet av bankdagen före den dag då betalningsbeloppet enligt avtal ska debiteras hans konto. En bestämmelse med motsvarande innebörd föreslås i promemorian. I promemorians författningskommentar anges att det avtal som bestämmelsen hänvisar till är avtalet mellan betalaren och betalnings- mottagaren. Dessutom sägs att en återkallelse av en betalningsorder avseende autogiro inte medför att autogiromedgivandet som sådant upphävs. Möjligheten att återkalla en betalningsorder, som det anges i direktivet och promemorians bestämmelse, påverkas inte av rätten till återbetalning. Betalaren har alltså möjlighet att återkalla betalningsordern utan att detta påverkar den rätt till återbetalning som kan föreligga enligt reglerna i 5 kap. 68 §§ lagen om betaltjänster. Möjligheten till återkallande gäller alltså oberoende av bestämmelserna om rätt till återbetalning. gäller dock att återbetalning enbart kan krävas om förutsättningarna i lagens 5 kap. 68 §§ är uppfyllda. Av 5 kap. 6 § första stycket följer att rätten till återbetalning avser betalningstransaktioner som redan godkänts och genomförts. Om en betalningsorder återkallas före det att den utförts kan betalaren inte heller åberopa någon rätt till återbetalning enligt 5 kap. 6 §. Om parterna avtalat om en viss mottagandedag får betaltjänst- Prop. 2009/10:220 användaren återkalla betalningsordern senast dagen innan Om parterna har avtalat om att betalningstransaktionen ska genomföras med början en viss dag, vid slutet av eller den dag då betalaren har ställt medel till sin betaltjänstleverantörs förfogande, så att betalningsordern anses mottagen denna dag, gäller att betaltjänst- användaren får återkalla en betalningsorder senast i slutet av bankdagen före den avtalade dagen. En bestämmelse med denna innebörd föreslås i promemorian och bör införas i lagen om betaltjänster. Efter tidsfristens utgång krävs särskilt godkännande för att återkalla en betalningsorder I direktivets artikel 66.5 anges att när de tidpunkter som anges i artikel 66.166.4 har passerats får en betalningsorder enbart återkallas om den betaltjänstanvändare som vill återkalla ordern har avtalat om detta med sin betaltjänstleverantör. I vissa fall, avseende betalningstransaktioner som initierats av eller via betalningsmottagaren (typiskt sett kort- och autogirotransaktioner) krävs också dennes godkännande. Bestämmelser till genomförande av direktivet i denna del föreslås i promemorian. Motsvarande bestämmelser bör föras in i lagen om betaltjänster. 9.9.5 Överförda och mottagna belopp Regeringens förslag: Betaltjänstleverantörerna ska överföra hela betalningstransaktionens belopp utan att dra av några avgifter. Betalningsmottagaren och dennes betaltjänstleverantör får dock komma överens om att betaltjänstleverantören får dra av sina egna avgifter. fall ska hela betalningstransaktionens belopp och avgifterna redovisas separat för betalningsmottagaren. Om andra avgifter dras av från det överförda beloppet, ska betalarens betaltjänstleverantör se till att betalningsmottagaren får hela transaktionsbeloppet. transaktioner som initierats av eller via betalningsmottagaren ska betalningsmottagarens betaltjänstleverantör se till att denne får hela Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås bestämmelser som genomför direktivets artikel 67. Syftet med direktivets bestämmelse är att det belopp som överförs i enlighet med betalningsordern ska