prop · GX03128 · 2010-03-23 00:00:00 — Även om frågan om ursprungsmärkning inte hante- ras inom ramen för detta lagförslag så berörs den genom kopplingen mellan märkningen och garantierna. Regeringens uppfattning i fråga om ansvaret för ursprungsmärkningen är att det även fortsättningsvis bör ligga kvar på . Skälen för detta är att reglerna om ursprungsmärkning finns i ellagen. Av 12 kap. 1 § ellagen framgår som huvudregel att tillsynen över efterlevnaden av ellagen ut- övas av nätmyndigheten, dvs. Det är också naturligt utifrån myndighetens uppgifter som bl.a. är att bevaka konsumentintresset och stärka elkundernas ställning och möjligheter att göra aktiva val. Regeringens förslag: Det är tillsynsmyndigheten som prövar frågor om rätt till tilldelning av ursprungsgarantier. Kontoförings- myndigheten utfärdar, överför och annullerar ursprungsgarantierna. När tillsynsmyndigheten har fattat ett beslut om tilldelning ska konto- föringsmyndigheten informeras och de uppgifter som är nödvändiga för utfärdandet av ursprungsgarantin ska överföras från tillsyns- myndigheten. Om den som är antecknad som innehavare i ursprungs- garantiregistret begär det ska kontoföringsmyndigheten registrera en överföring till en annan innehavare. Det är den som är antecknad som innehavare i ursprungsgarantiregistret som ska begära att en ursprungsgaranti ska annulleras efter det att den har använts. Om en sådan begäran inte har inkommit till kontoföringsmyndigheten från och med produktionen av den energienhet som ursprungsgarantin avser, ska myndigheten annullera ursprungs- garantin. Rapportens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. förslag är dock mer omfattande och har en annan utformning, se vidare avsnitt 7.1.3. Remissinstanserna: Svebio anser att det finns anledning att skapa ett samlat system för bokföring av förnybar elproduktion för elcertifikat och ursprungsgarantier och är övertygad om att ett sådant samlat system även ger samordningsfördelar och att de rapporterande företagen får en mindre rapporteringsbörda. Sveriges Energiföreningars (), () och () anger att basdata för registrering av kontohavare i garantisystemet om respektive kraftverk redan finns i elcertifikat- systemet. Dessa skulle vara enkla att överföra till det nya garantikonto- systemet. I stället för att kräva ny registrering av alla uppgifter skulle administrationen förenklas om sände ut ett konto- utdrag till kraftverksägarna där de får bekräfta uppgifterna och ansöka om anslutning. När det gäller frågan om erhållet stöd bör blanketten innehålla en krysslista på vilka stöd som varit möjliga att få med angi- vande av tidsperioden då de gällt. Svebio, SERO, SVIF och SVAF anför att det krav på information om vilken typ av stöd en anläggning får eller har fått kommer att bli administrativt krångligt. Eftersom det skett ägarbyten över tiden kan det bli svårt för den nuvarande ägaren av ett kraftverk att redovisa vad som hänt bakåt i tiden. När det gäller krav på information om datum då anläggningen togs i drift är detta för många äldre kraftverk omöjligt att ange. Årtal eller årtionde bör därför accepteras enligt föreningarna. Skälen för regeringens förslag: Regeringens mål är att förfarandet för utfärdande, överföring och annullering av ursprungsgarantier ska vara administrativt enkelt utan att de krav som förnybartdirektivet och kraft- värmedirektivet ställer eftersätts. Förfarandet bör i så stor omfattning som möjligt vara elektroniskt. Det som kan komma att upplevas som betungande för producenten är att fler uppgifter måste lämnas vid ansökningsförfarandet än vad som är fallet med nuvarande bestämmelser. Vissa remissinstanser har också påpekat att en del uppgifter kan vara svåra att ta fram, exempelvis om vilka stöd anläggningen har fått eller vilket datum anläggningen togs i drift. Vilka uppgifter som ska finnas på en ursprungsgaranti framgår dock direkt av förnybartdirektivet och kraftvärmedirektivet. Det blir myndigheterna som får ta fram rutiner för uppgiftslämnandet. I den omfattning det är möjligt bör rutinerna omfatta att anläggningsspecifika uppgifter som redan finns registrerade ska användas för de nya ursprungsgarantierna. Ansökningsförfarandet kommer att hanteras av tillsynsmyndigheten. Det är också tillsynsmyndigheten som fattar beslut om rätt till tilldelning av ursprungsgarantier och lämnar uppgifter vidare till kontoförings- myndigheten. utfärdar garantierna och ska även sköta registreringar av överföringar till nya innehavare och annulleringar av ursprungsgarantier. En ursprungsgaranti ska annulleras om den som är antecknad som innehavare i ursprungsgarantiregistret begär det. ska annullera garantin på eget initiativ om den inte har använts från och med produktionen av den energienhet som ursprungsgarantin avser. Lagrådets synpunkter på utformningen av vissa bestämmelser om förfarandet har följts. Regeringens förslag: ska föra ett elektroniskt register över ursprungsgarantier. Den som lider skada på grund av ett tekniskt fel i registret har rätt till ersättning av staten. Ersättningen ska sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning ha låtit bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande på något annat sätt har medverkat till skadan genom eget vållande. Rapportens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Energi- myndigheten förslag är dock mer omfattande och har en annan utformning, se vidare avsnitt 7.1.3. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att den aktuella lagens förhållande till personuppgiftslagen (1998:204) bör ses över. Det bör enligt kammarrättens mening anges vilka bestämmelser i person- uppgiftslagen som gäller. Skälen för regeringens förslag: I förnybartdirektivet anges att medlemsstaterna ska säkerställa att ursprungsgarantier utfärdas, överförs och annulleras elektroniskt och att de är tillförlitliga och skyddade mot bedrägeri. ska därför föra ett register över ursprungsgarantierna. I registret ska ursprungsgarantier utfärdas, över- föras och annulleras. Registret är en förutsättning för den elektroniska hanteringen och ett viktigt redskap för att skydda systemet mot bedrägerier. utfärdas merparten av ursprungsgarantierna som s.k. pdf-filer. Svenska kraftnäts befintliga IT-system som hanterar ursprungsgarantier behöver utvecklas alternativt ersättas av ett nytt IT- system för kontoföringen av ursprungsgarantier. Systemen måste vara anpassade så att internationella överföringar av ursprungsgarantier blir möjliga. Förnybartdirektivet och kraftvärmedirektivet anger vilka uppgifter som åtminstone måste finnas på ursprungsgarantierna. Det är dessa uppgifter som producenten ska lämna och det är också de som kommer att finnas i registret jämte uppgifter om eventuella nya innehavare. I person- uppgiftslagen (1998:204) definieras personuppgifter som all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. De uppgifter som ska finnas med på ursprungsgarantin enligt de aktuella direktiven avser anläggningen och produktionen av el. Det går dock inte att utesluta att personuppgifter kan komma att registreras i ursprungsgarantiregistret. Det kan exempelvis finnas behov av att registrera kontaktuppgifter för företag och det kan också finnas mindre produktionsanläggningar som ägs av fysiska personer där adressuppgifterna går att hänföra till en fysisk person. I sådana fall ska bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) tillämpas på registret. Regeringen bedömer inte att det är nödvändigt med någon särreglering utöver vad som anges i personuppgiftslagen. Ursprungsgarantierna kan ha ett ekonomiskt värde för innehavaren. Därför bör det finnas en möjlighet till skadestånd om det skulle uppstå tekniska fel i registret. Tekniska fel avser fel i innehållet i programvaran eller fel i maskinvaran, dvs. apparaturen för den automatiserade Tekniska fel i registret kan medföra felaktiga registreringar, att registreringar fördröjs, men även att registeruppgifter Sådana fel skulle kunna leda till ekonomiska förluster för Det bör därför finnas en rätt till ersättning för skador som kan uppkomma vid tekniska fel. avsikt är att peka ut den myndighet som ska företräda staten i ärenden om ersättning för tekniskt fel i ursprungsgarantiregistret i förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten. Tillsyn, avgifter och överklagande m.m. Regeringens förslag: ska utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen och av de föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen. har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. ska även på begäran få tillträde till produktions- får återkalla ett beslut om rätt till tilldelning av ursprungsgarantier på vissa grunder. garanti från en annan medlemsstat ska erkännas, om det inte finns skäl att tvivla på dess riktighet. Om en ursprungsgaranti inte erkänns, ska tillsynsmyndigheten underrätta Europeiska kommissionen och ange varför ursprungsgarantin inte kan erkännas. föreskrifter om avgift för utfärdande, överföring och annullering av Beslut om rätt till tilldelning av ursprungsgarantier och om återkallelse av sådana beslut ska kunna överklagas till allmän Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Rapportens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. myndigheten förslag är dock mer omfattande och har en annan utformning, se vidare avsnitt 7.1.3. Remissinstanserna: Kammarrätten i finner det märkligt att inte nämner vilka konsekvenser den förslagna möjligheten till överklagande av en rad beslut av både tillsynsmyndig- heten och kontoföringsmyndigheten till allmän förvaltningsdomstol får Kammarrätten förutsätter att de allmänna förvaltnings- domstolarna tillförs nödvändiga resurser för att möta den måltill- strömning som kan bli aktuell till följd av de föreslagna bestämmelserna. Skälen för regeringens förslag: främsta upp- gift när det gäller tillsynen torde bli att kontrollera om de uppgifter om produktionen som en elproducent har lämnat stämmer överens med den verkliga elproduktionen i producentens anläggning. För att kunna utöva tillsyn måste myndigheten få rätt att ta del av de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Det är också viktigt att tillsyns- myndigheten kan få tillträde till produktionsanläggningar för att kontrollera uppgifter om produktionen. Förnybartdirektivet anger att medlemsstaterna i Europeiska unionen ska erkänna varandras ursprungsgarantier. En medlemsstat får, enligt direktivet, endast vägra att erkänna en annan medlemsstats ursprungs- om det finns välgrundade skäl att ifrågasätta dess riktighet, tillförlitlighet och trovärdighet. Om en medlemsstat vägrar att erkänna en annan medlemsstats ursprungsgaranti ska den medlemsstat som vägrar erkänna ursprungsgarantin underrätta Europeiska kommissionen och ange varför ursprungsgarantin inte kan erkännas. heten som inom ramen för tillsynen bör kontrollera att en ursprungs- garanti som överförts till är riktigt utfärdad i en annan medlems- Om tillsynsmyndigheten finner att det finns skäl att tvivla på riktigheten hos en ursprungsgaranti ska myndigheten fatta beslut om att garantin inte ska erkännas och underrätta Europeiska kommissionen. Om systemet med ursprungsgarantier missbrukas, exempelvis genom att oriktiga uppgifter lämnas eller om tillsynsmyndigheten hindras att utöva tillsyn, så föreslås myndigheten kunna återkalla ett beslut om tilldelning av ursprungsgarantier. Att det finns en möjlighet att återkalla ett beslut och därmed avbryta tilldelningen av ursprungsgarantier anser regeringen är en tillräcklig sanktion då systemet med ursprungsgarantier Hanteringen av ursprungsgarantierna kommer att medföra kostnader Regeringen bör få meddela föreskrifter om avgifter för att täcka kostnaderna för kontoföringsmyndighetens arbetsuppgifter. Vissa beslut som har fattats av myndigheterna bör kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Det rör sig om beslut om rätt till till- delning av ursprungsgarantier och beslut om återkallelse av sådana Lagrådet har anfört att i den mån det kan förekomma andra beslut som meddelas enligt lagen bör det, om det är avsikten, uttryckligen anges att andra beslut enligt lagen inte får överklagas. uppräkningen ska vara uttömmande och regeringen har följt Lagrådets synpunkt och lagt in en ett förtydligande om detta. fanns i lagrådsremissens lagförslag om att beslut enligt föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen får överklagas till allmän förvaltnings- domstol har tagits bort. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande När det gäller måltillströmningen till domstolarna förväntas denna bli marginell baserat på erfarenheterna från den nuvarande lagstiftningen om ursprungsgarantier. 7.3 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya lagen träder i kraft . Den upphävda lagen gäller fortfarande för ursprungsgarantier som har utfärdats före . Rapportens förslag: innehåller inget förslag till ikraftträdandebestämmelse. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte lämnat några kommentarer avseende tidpunkten för ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag: För att den nya elektroniska hanteringen av ursprungsgarantier ska kunna fungera krävs anpassningar av systemen hos kontoföringsmyndigheten. Dessa anpassningar kräver tid. Ett ikraftträdande bör därför sättas . Förnybart- direktivet ska vara genomfört . ikraftträdande är därför . Den upphävda lagen ska fortfarande gälla för de ursprungsgarantier som har utfärdats före . Regeringens förslag: Om en elleverantör överför ursprungsgarantier som avser energi från förnybara energikällor till en annan innehavare, ska den mängd energi som motsvarar ursprungsgarantierna dras från andelen energi från förnybara energikällor när uppgifter lämnas till elanvändare. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nät- myndigheten får meddela närmare föreskrifter om hur sådana uppgifter ska beräknas och redovisas för elanvändarna. Rapportens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. förslag har en annan utformning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom den nya bestämmelsen genomförs förnybartdirektivs artikel 15.8 som anger att den mängd energi från förnybara energikällor som motsvarar ursprungsgarantierna och som överförs av en elleverantör till en tredje part ska dras ifrån andelen energi från förnybara energikällor som ingår i dess energimix. Det gällande bemyndigandet till regeringen eller nätmyndigheten bör även omfatta hur uppgifter enligt det nya stycket ska beräknas och redovisas för elanvändarna. 8 Åtkomst till och drift av näten 8.1Genomgång av artikel 16 i direktivet I artikel 16 i förnybartdirektivet finns bestämmelser om åtkomst till och drift av näten. Bestämmelserna motsvarar delvis artikel 7 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /77/EG av om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el17. Artikel 7 i det direktivet ska enligt artikel 26.1 i förnybartdirektivet utgå med verkan . Av artikel 16.1 framgår att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att utveckla nätinfrastrukturen för transmission och distribution, 17 EGT L 283, 27.10.2001, s. 33 (Celex 32001L0077). intelligenta nät, lagringsanläggningar och elsystemet för att möjliggöra Prop. 2009/10:128 en säker drift av elsystemet. Medlemsstaterna ska även vidta lämpliga åtgärder för att påskynda godkännandeförfarandena för nätinfrastruktur och samordna godkännande av nätinfrastruktur med hjälp av administra- tiva förfaranden och planeringsförfaranden. När det gäller utvecklingen av nätinfrastrukturen bedömer regeringen att det inte finns något krav på lagstiftning. Det kan dock finnas skäl att notera att ellagen har kompletterats med flera bestämmelser som främjar teknikutveckling och investeringar. Kravet på mätning av elmätare, som gäller , har medfört att i princip samtliga mätare i klarar fjärravläsning. Vidare kan nämnas de nya bestämmelserna i ellagen om leveranssäkerhet (prop. 2005/06:27, bet. 2005/06:NU6, rskr. 2005/06:96, SFS 2005:1110), vilka syftar till att skapa drivkrafter för en leveranssäker elöverföring och undvika att framtida svåra väderförhållanden leder till allvarliga konsekvenser. I fråga om förfarandena för godkännande av nätinfrastruktur bedömer regeringen att det visserligen finns utrymme för ytterligare förbättringar men att det inte krävs lagstiftning för att leva upp till direktivets krav. En rad åtgärder har redan vidtagits för att underlätta etableringen av förnybar el. Regeringen har beslutat en ändring i förordningen (2007:215) om undantag från kravet på nätkoncession enligt ellagen (1997:857), som innebär att ledningar som förbinder två eller flera elektriska anläggningar för produktion (kraftverk) undantas från kravet på nätkoncession (SFS 2008:897). Vidare har en rad lagändringar som syftar till att underlätta utbyggnaden av vindkraft, som kraven på en rättssäker och omsorgsfull prövning inte minskar, trätt i kraft (prop. 2008/09:146, bet. 2008/09:MJU27, rskr. 2008/09:258). Bland annat har de nuvarande kraven på detaljplan och bygglov i huvudsak tagits bort i det fall uppförandet av ett vindkraftverk har fått tillstånd enligt miljö- balken. Det finns också skäl att peka på de förslag som lämnats i propositionen Enklare och tydligare regler för förnybar elproduktion, m.m. (prop. 2009/10:51). Förslagen syftar framför allt till att göra det lättare att producera och sälja el från förnybara energikällor. Regeringens bedömning: Artikel 16.2 i förnybartdirektivet om garanterad transmission och distribution m.m. av el från förnybara energikällor föranleder att en bestämmelse om rapporteringsskyldighet för bör föras in i förordningen (1994:1806) om systemansvaret för el. I övrigt krävs inga författningsändringar. Rapportens bedömning och förslag: Artikel 16.2 c kräver en genom- förandeåtgärd, som innebär ett tillägg till 8 kap. 2 § ellagen av en bestämmelse om rapporteringsskyldighet för den systemansvariga myndigheten och införande av en ny paragraf, 1 kap. 6 a § ellagen, som definierar vad som avses med förnybara energikällor. I övrigt kräver Prop. 2009/10:128 artikel 16.2 inga ytterligare genomförandeåtgärder. Remissinstanserna: Hovrätten för och har anfört att innebörden av det föreslagna tillägget till bestämmelsen i 8 kap. 2 § ellagen är oklar. SERO anser att är skyldig att se till att näten klarar av att ta emot all förnybar energi som genereras och att näten behöver förstärkas. Enligt SERO måste vid rapportering en redovisning göras som visar varför en viss förnybar energikälla inte får tillgång till nätet. Vidare behöver det upprättas någon form av kompensation för uteblivna intäkter till de kraftverk som förhindras leverera el på grund av bristande nätkapacitet. har anfört att anslutningsavgifter och fasta avgifter som elleverantören måste betala kan bli svåröverstigliga hinder för små elleverantörer. Skälen för regeringens bedömning Artikel 16.2 i direktivet har följande lydelse. I enlighet med krav som rör underhållet av nätets tillförlitlighet och säkerhet ska medlemsstaterna, på grundval av transparenta och icke- diskriminerande kriterier som fastställts av de behöriga nationella myndigheterna, a)se till att de systemansvariga för transmissions- och distributions- systemen på sina territorier garanterar transmissionen och distri- butionen av el från förnybara energikällor, b)sörja för att el från förnybara energikällor får antingen prioriterad åtkomst eller garanterad åtkomst till elnätet, c)se till att de systemansvariga för transmissionssystemen då de avgör inmatningsordningen mellan produktionsanläggningarna prioriterar anläggningar som använder förnybara energikällor, i den mån säkerheten för driften av det nationella elsystemet tillåter det och på grundval av transparenta och icke-diskriminerande kriterier. Medlemsstaterna ska se till att lämpliga nät- och marknadsrelaterade driftsåtgärder vidtas så att andelen el från förnybara energikällor inte minskas mer än nödvändigt. Om betydande åtgärder vidtas för att minska andelen el från förnybara energikällor för att garantera säker- heten i det nationella elsystemet och en trygg energiförsörjning, ska medlemsstaterna se till att de systemansvariga rapporterar till de behöriga tillsynsmyndigheterna om dessa åtgärder och anger vilka avhjälpande åtgärder de har för avsikt att vidta för att förhindra att andelen el från förnybara energikällor minskas mer än vad som är lämpligt. Bestämmelserna i punkterna a och b samt första meningen i punkten c svarar i stort mot vad som sägs i artikel 7.1 i direktiv /77/EG. viktigaste skillnaderna är att det uttryckligen anges att åtgärderna ska vila Prop. 2009/10:128 på transparenta och icke-diskriminerande kriterier samt att bestämmelsen om prioriterad åtkomst har fått en strängare lydelse. Vid genomförandet av direktiv /77/EG i svensk rätt konstaterade regeringen (prop. 2002/03:85 s. 27) att ellagen (1997:857) var så utformad att alla produktionsanläggningar, inklusive de anläggningar som producerade förnybar el, som var anslutna till elnätet hade en ovillkorlig rätt att mata in el och få elen överförd på elnätet. Frågan om inmatningsordning blev därmed inte aktuell. Bestämmelsen i artikel 7.1 i direktiv /77/EG bedömdes därför redan vara genomförd i den svenska lagstiftningen. Det svenska elnätets kapacitet Enligt regeringens bedömning föreligger ingen kapacitetsbrist i stort. När det gäller enskilda nätförstärkningar som kan vara påkallade i anledning av anslutning av anläggningar för förnybar elproduktion uppfattar regeringen inte att det finns några allvarliga problem i fråga om nätföretagens möjligheter att tillgodose behovet. Det kan när det gäller kostnaden för anslutning, som har berörts av , konstateras att nätföretaget enligt gällande regelverk har rätt att ta ut en skälig avgift för att ansluta en produktionsanläggning till elnätet. I huvudsak innebär detta att anslutningskunden ska svara för de kostnader som orsakas av anslutningen. Regeringen bedömer inte att det är motiverat att frångå denna ordning för att genomföra förnybart- direktivet. Det kan dock framhållas att det redan inom ramen för det befintliga regelverket tas hänsyn till om en nätanslutning är till nytta för andra än den som begärt anslutningen (se avsnitt 8.3). har lyft fram frågan hur man exempelvis ämnar göra för att underlätta i de fall då solceller på en villa är anslutna till elnätet för att ha möjlighet att leverera el vid överskottsproduktion. Det finns här skäl att peka på förslag till de ändringar i ellagen som regeringen har lagt fram i propositionen Enklare och tydligare regler för förnybar elproduktion, m.m. (prop. 2009/10:51). Ändringarna innebär bl.a. att små elprodu- center, som är nettoanvändare av el, inte behöver betala någon nätavgift för sin inmatning. är systemansvarig myndighet enligt 8 kap. 1 § ellagen och har i den egenskapen det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. Av 8 kap. 4 § ellagen framgår vidare att en elleverantör bara får leverera el i uttagspunkter där någon har åtagit sig det ekonomiska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i uttagspunkten (balansansvar). Ett sådant åtagande ska göras genom ett Prop. 2009/10:128 avtal med . har bemanning dygnet runt för att se till att frekvensen i näten ständigt hålls mellan gränsvärdena 49,9 och . Genom så kallad balansreglering hanterar den obalans i nätet som uppkommer under själva drifttimmen. Svenska kraftnäts modell för balanshantering innebär att lämpliga nät- och marknadsrelaterade driftsåtgärder vidtas för att upprätthålla balansen i systemet. Samtliga elproduktionsanläggningar, inklusive de som producerar förnybar el, omfattas av modellen.