prop · GX0387 · 2010-02-11 00:00:00 — Förändringen torde vidare inte få någon saklig betydelse för Försvarsmaktens del, ef- tersom den i de flesta fall redan ansvarar för driften av de skyddsobjekt den har beslutat. Regeringen delar därför utredningens mening. Tydlig information till allmänheten om innebörden av ett beslut om skyddsobjekt är en förutsättning för att denna ska kunna förstå vilka villkor som gäller för det område m.m. som utgör skyddsobjekt. Det bidrar också till undvikande av att allmänheten oavsiktligt stör en verk- samhet, vilket i vissa fall kan leda till att enskilda personer kan komma till skada. Vidare är tillkännagivandet en förutsättning för att kunna ut- döma sanktioner mot den som bryter mot t.ex. ett tillträdesförbud. Reger- ingen har förståelse för den intressekonflikt som kan råda mellan kravet på information till allmänheten och en objektinnehavares berättigade intressen av diskretion kring en viss verksamhet. Regeringen finner emellertid att intresset av att allmänheten informeras bör äga företräde. För det fall att den myndighet som har beslutat om skyddsobjektet no- terar brister i informationen till allmänheten bör detta förhållande påpe- kas för objektsinnehavaren. Lagrådet har i sitt yttrande anfört de synpunkter och förslag som redo- gjorts för i avsnitt 12.1. Regeringen hänvisar till vad som har anförts i det avsnittet och föreslår att beslutsmyndigheten i ett beslut om att något ska vara skyddsobjekt ska ange vem det är som ansvarar för att upplysning om att något är skyddsobjekt lämnas. Särskilt om förordnandet som skyddsvakt Godkännande som skyddsvakt och återkallelse av Regeringens förslag: Enhetliga och tydliga kvalifikationskrav och be- dömningskriterier ska läggas fast för godkännande som skyddsvakt. Ett godkännande som skyddsvakt ska gälla för en bestämd tid, längst , och ska avse anställning eller uppdrag hos viss arbets- eller upp- dragsgivare eller tjänstgöring vid vissa skyddsobjekt. Bestämmelser om återkallelse av godkännande som skyddsvakt införs. Ett beslut om återkallelse ska gälla , om inte annat förordnas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kriminalvården föreslår att även personal inom Kriminalvården bör kunna förordnas som skyddsvakter. , i län, i Östergöt- lands län, och har ställt sig positiva till förslaget. i föreslår att det av lagen bör framgå att beslutet om återkallelse ska gälla om inte annat förordnas. , Group 4 Securior, Panaxia , BYA (Bevakningsbranschens ) och anser att all personal som tjänstgör på kommande skyddsobjekt (värdedepåer) ska genomgå samma bakgrundskontroll som blivande skyddsvakter och skyddsvakter. Skälen för regeringens förslag Skyddsvakt är en samlande beteckning på alla som utan att vara poliser har de särskilda befogenheter som skyddslagen ger, 9 § nuvarande Innan en person anlitas att som skyddsvakt bevaka ett skyddsobjekt måste personen i fråga godkännas som skyddsvakt. därefter kan han eller hon få ett uppdrag eller en anställning. det den myndighet eller det företag som äger, förvaltar, nyttjar eller har bevakningsuppdrag i fråga om skyddsobjektet som också väljer skydds- Däremot finns det i 5 § förordningen (1990:1334) om skydd för sam- hällsviktiga anläggningar m.m. bestämmelser som rör godkännande av Grundläggande är att Försvarsmakten beslutar om god- kännande av den som ska utses som skyddsvakt inom Försvarsmakten och som tillhör myndighetens personal. I övriga fall är det i det län där vederbörande är bosatt som beslutar i frågan om godkännan- Ett godkännande som skyddsvakt ska avse en bestämd tid, längst fem år, och kan begränsas till att avse endast vissa skyddsobjekt. skyddsvakt får bara den godkännas som har erforderlig utbildning och som även i övrigt är lämplig för uppgiften, 6 § förordningen. gäller de närmare detaljerna kring bl.a. utbildningen av skyddsvakter regleras dessa med stöd av 18 § 1 förordningen i föreskriftsform av För- svarsmakten beträffande Försvarsmaktens personal och i övrigt av Riks- polisstyrelsen. I skyddslagstiftningen finns det inte några närmare bestämmelser om vilka kriterier som ska beaktas vid lämplighetsprövningen av om någon ska godkännas som skyddsvakt eller under vilka förutsättningar ett godkännande får återkallas. Regeringen menar, i likhet med utredningen, att en klar och entydig reglering är viktig dels från rättssäkerhetssyn- punkt (för den enskilde), dels som en slags kvalitetsgaranti för den som utser eller anlitar en skyddsvakt. I en ny skyddslag bör därför framgå vilka kvalifikationskrav som måste uppfyllas för att någon ska godkännas som skyddsvakt. Vad avser kvalifikationskravens utformning delar reger- ingen utredningens förslag om att en skyddsvakt bör prövas med avseen- de på sin laglydnad och medborgerliga pålitlighet samt i övrigt vara lämplig för de uppgifter som följer med skyddsvaktstjänsten, bl.a. genom att ha erforderliga kunskaper för uppgiften. När det kommer till frågan om hur godkännandeprövningen närmare ska gå till konstaterar regeringen att säkerhetsskyddslagen (1996:627) och lagen (1974:191) om bevakningsföretag med anknytande förord- ningar ger Försvarsmakten respektive länsstyrelserna en möjlighet att utföra olika typer av säkerhets- och lämplighetsprövningar av en person. Utredningen har närmare redogjort för bestämmelsernas innehåll. Reger- ingen konstaterar at de kontroller som kan utföras med stöd av säkerhets- skyddslagen och lagen om bevakningsföretag används för att pröva om en person ska godkännas som skyddsvakt. Härvid skiljer sig För- svarsmakten och länsstyrelsernas prövning i viss mån åt, vilket bl.a. beror på den särskilda verksamhet som bedrivs vid Försvarsmakten. Som utredningen har redogjort för baserar Försvarsmakten sin granskning av skyddsvakter på säkerhetsskyddslagstiftningen. Det innebär att För- svarsmakten prövar de militära skyddsvakter myndigheten själv godkän- ner avseende laglydnad och medborgerlig pålitlighet, men även också i vissa fall de man i övrigt anlitar, dvs. även civila skyddsvakter som inte hör till Försvarsmaktens personal (t.ex. personal från bevakningsföretag). När det sedan gäller länsstyrelsernas prövning av om någon ska god- kännas som skyddsvakt konstaterar regeringen att länsstyrelserna har möjlighet att kontrollera den som godkänns inför en anställning vid ett auktoriserat bevakningsföretag med stöd av lagen om bevakningsföretag. Vid en sådan prövning har länsstyrelserna direktåtkomst till belastnings- och misstankeregistren vilket möjliggör kontroll av en persons laglydnad. Detta sker med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister och lagen (1998:621) om misstankeregister med tillhörande förordningar. Utredningen har framhållit att det numera knappast alls förekommer att en person blir godkänd som skyddsvakt utan att han eller hon har eller ska få en anställning vid ett bevakningsföretag. Utredningen har påpekat att hur prövningen i övriga fall ska tillgå är oklart. Regeringen avser att med stöd av sin restkompetens meddela närmare föreskrifter om godkännande av skyddsvakt. Utredningen har föreslagit att ett godkännande av skyddsvakt ska gälla för en bestämd tid längst, , och avse anställning eller uppdrag hos viss arbetsgivare, uppdragsgivare eller tjänstgöring vid vissa skyddsob- jekt. Regeringen instämmer i vad utredningen har föreslagit. Återkallelse av godkännande som skyddsvakt . Utredningen har uppmärksammat att det saknas uttryckliga bestämmelser om när ett godkännande som skyddsvakt får återkallas. Regeringen före- slår, i likhet med utredningen, att sådana bestämmelser införs. Besluts- myndigheten bör kunna återkalla ett godkännande när en skyddsvakt brister i laglydnad, medborgerlig pålitlighet eller lämplighet i övrigt för de uppgifter som följer med skyddsvaktstjänsten. Det faller sig naturligt att uppkomna brister i de för godkännandet grundläggande kvalifika- tionskraven medför återkallelse. Utredningen har konstaterat att dagens reglering kan få till följd att en skyddsvakt som slutar eller förlorar sin anställning vid ett bevakningsfö- retag, och som därmed får sitt godkännande som väktare återkallat, i princip behåller sitt godkännande som skyddsvakt intill dess det av tids- skäl upphör att gälla. För att komma till rätta med detta problem har utredningen föreslagit att det bör införas bestämmelser i skyddslagen som på ett klart sätt anger att ett godkännande som skyddsvakt bör kunna återkallas när en skyddsvakt inte längre har någon anknytning till en anställning eller ett bevakningsuppdrag. Regeringen finner att när en person godkänts som skyddsvakt så bör denne som huvudregel ha en anknytning till yrkeslivet för att godkän- nandet ska fortsätta att gälla. Ett skäl som talar för detta är vikten av att den enskilde upprätthåller och utvecklar sin kompetens genom utbildning och vakttjänstgöring. Utredningen har vidare föreslagit att återkallelse bör kunna ske om det annars finns särskilda skäl för det. Regeringen, som vill framhålla att det är givet att en skyddsvakts lämplighet inte bör kunna ifrågasättas, in- stämmer i utredningens förslag. Ett exempel på sådana skäl som bör kunna föranleda återkallelse är att en skyddsvakt innehar en bisyssla eller annan sidouppgift som inte är förenligt med skyddsvaktsuppdraget. Det kan föreligga omständigheter som medför att ett godkännande bör kunna återkallas tills vidare i avvaktan på ett slutligt avgörande i saken, s.k. interimistiskt beslut. Regeringen föreslår, i likhet med utredningen, att det ska finnas en möjlighet för beslutsmyndigheterna att meddela sådana beslut. Utgångspunkten bör dock vara att det vid en samlad be- dömning av omständigheterna kan antas att godkännandet som skydds- vakt slutligt kommer att återkallas. Ett beslut om återkallelse bör gälla , om inte annat förord- nas. Enligt regeringens mening är det av vikt att när förutsättningarna för godkännandet har upphört återkallelsebeslutet får sin verkan. Regeringens förslag: Nuvarande regler om tystnadsplikt för skyddsvakt ska även fortsättningsvis gälla. I det allmännas verksamhet tillämpas bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Har inte berört saken. Skälen för regeringens förslag: Enligt 18 § första stycket nuvarande skyddslag får inte den som tjänstgör eller har tjänstgjort som skyddsvakt obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av uppdrag fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av bety- delse för totalförsvaret eller annars för säkerhet. finns en motsvarande hänvisning för det allmännas verksamhet till offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Regeringen konstaterar att skyddsobjekten till sin karaktär är sådana att det är av vikt att en skyddsvakt inte obehörigen berättar om vad han eller hon har fått reda på under tjänstgöringen. Regeringen föreslår därför att de regler om tystnadsplikt för skyddsvakt som finns i nuvarande skydds- lag även framgent bör finnas. Liksom bör bestämmelsen både om- fatta skyddsvakter som är anställda av det allmänna och dem som är anställda av t.ex. ett privat bevakningsföretag. brott mot tystnadsplikt finns i 20 kap. 3 § . Regeringens förslag: Bestämmelser om överklagande ska tas in i den nya lagen. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammar- rätten. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Säkerhetspolisen har bl.a. föreslagit att lagen ska kompletteras med en möjlighet att överklaga beslut i fråga om återkal- lande av godkännande som skyddsvakt. anser att Affärs- verket bör ges rollen som besvärsinstans vid ett regio- nalt avslag om skyddsobjekt. Skälen för regeringens förslag Generella bestämmelser om överklagande av förvaltningsbeslut finns i förvaltningslagen (1986:223). Enligt 22 § förvaltningslagen får ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. I den nuvarande skyddslagen finns inga be- stämmelser om överklagande av beslut som fattats med stöd av lagen. Sådana bestämmelser finns i stället i 19 § förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Enligt denna bestämmelse får beslut om att en viss person ska godkännas som skyddsvakt eller skyddsområdesvakt (5 och 14 §§ förordningen) och beslut om särskilda skyddsåtgärder (8 §) samt beslut i fråga om tillstånd för utlänningar att uppehålla sig på militärt skyddsområde (11 §) överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut som fattas med stöd av lagen eller förordningen kan inte överklagas. Utredningen har föreslagit att bestämmelser om överklagande ska tas Prop. 2009/10:87 in i den nya lagen. Regeringen är av samma mening. I det följande ut- vecklar regeringen sin uppfattning att beslut i fråga om skyddsobjekt samt beslut i fråga om godkännande som skyddsvakt ska kunna överkla- gas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut och beslut som fattas av regeringen ska dock inte kunna överklagas. Beslut i fråga om skyddsobjekt och godkännande som skyddsvakt Enligt förvaltningslagens bestämmelser, som redogjorts för ovan, ska ett överklagbart beslut kunna överklagas av den som beslutet angår, om det gått honom eller henne emot. Regeringen anser att både principiella skäl och rättssäkerhetsskäl talar för att det ska vara möjligt att kunna överkla- ga ett beslut i fråga om skyddsobjekt. Av avsnitt 11.2.1 framgår att regeringen föreslår att när någon annan än staten äger eller annars nyttjar ett objekt så ska som huvudregel ett beslut om att något ska utgöra skyddsobjekt föregås av ett medgivande från objektsinnehavaren. Detta bör medföra att behovet av att kunna överklaga beslut avseende skyddsobjekt begränsas. Utredningen har föreslagit att det även fortsättningsvis bör finnas en möjlighet att överklaga beslut som rör frågan om godkännande som skyddsvakt till allmän förvaltningsdomstol. Regeringen instämmer i utredningens förslag. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att det från rättssäkerhetssynpunkt inte får råda något tvivel om huruvida ett visst beslut är överklagbart eller inte. Till följd av att det anges att andra beslut än de som nämns i 33 § inte ska kunna överklagas blir det ytterst viktigt att de beslut som ska vara överklagbara klart preciseras i bestämmelsen. Regeringen delar Lagrådets uppfattning. Av bestämmelsen bör därför framgå att en för- valtningsmyndighets beslut om en byggnad, en anläggning, ett område eller ett objekt ska kunna vara skyddsobjekt eller om godkännande eller återkallelse av godkännande som skyddsvakt får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 16 Straffansvar och förverkande Regeringens förslag: Lagen ska innehålla bestämmelser om straffansvar för den som bryter mot förbud enligt lagen. Lagen ska även innehålla bestämmelser om förverkande. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Säkerhetspolisens synpunkter med anledning av överträdelser av avbildningsförbudet från satelliter m.m. har behandlats av regeringen i avsnitt 10.1. Övriga remissinstanser har inte framfört några synpunkter. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande skyddslagen gäller att överträdelse av förbud, som utfärdats med stöd av lagen, kan straffas med böter eller fängelse i högst . Det finns även bestämmel- ser som rör utlänningar som bryter mot förbud. Vidare är det inte tillåtet Prop. 2009/10:87 att lämna oriktiga eller vilseledande uppgifter för att få tillträde till ett skyddsobjekt eller ett militärt skyddsområde eller för att få ett tillstånd enligt lagen. Den som medvetet gör detta kan dömas till böter eller fäng- else . Dessa bestämmelser, som återfinns i 3537 §§ nu gällande skyddslag, är subsidiära i förhållande till straff- bestämmelser. Enligt 39 § ges en möjlighet att förverka fotografier, avbildningar, be- skrivningar och mätuppgifter som har kommit till genom förfarande som utgör brott enligt skyddslagen ska förklaras förverkade liksom föremål som har använts som hjälpmedel vid brott mot lagen. Utredningen har föreslagit att nu gällande regler om straffansvar och förverkande fortsättningsvis ska gälla. Regeringen är inte av någon annan uppfattning. För att skyddet av ett skyddsobjekt ska kunna upprätthållas måste överträdelser kunna beivras. Regeringen bedömer att nuvarande straffskalor bör behållas. När det kommer till ansvar för medverkan är regler till- lämpliga, eftersom skyddslagen innehåller straffbelagd gärning för vilken fängelse är föreskriven, 23 kap. 4 § (se prop. s. 5758). 17 Förslag avseende övriga författningar Regeringens förslag: De skyddsobjekt som är undantagna från kravet på tillstånd för allmän kameraövervakning och från skyldigheten att lämna upplysning om att sådan kameraövervakning bedrivs, ska även fortsättningsvis undantas. I vissa fall medför bl.a. en ändrad terminologi i skyddslagstiftningen vissa begränsade ändringar i förhållande till dagens reglering av allmän kameraövervakning. Utredningens förslag: Utredningens bedömning är att den nya skyddslagsregleringen endast medför följdändringar i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning. Utredningen har emellertid påpekat att även om ändringarna i lagen om allmän kameraövervakning i princip är konsekvensändringar från ett skyddslagsperspektiv kan det eventuellt finnas andra aspekter som bör beaktas från ett kameraövervakningsper- spektiv. Remissinstanserna: framhåller att utredningen föreslår påtagliga och sakliga ändringar i både inskränkande och utvidgande riktning, utan att utredningen synes närmare överväga om de nya skyddsobjekten bör undantas från reglerna om såväl tillstånds- som upp- lysningsplikten i lagen om kameraövervakning. menar att behovet av att undanta de nya skyddsobjekten från dessa regler måste analyseras noggrant i förhållande till skyddet för den personliga integrite- ten. i län är av uppfattningen att det, med en vidgad innebörd av begreppet skyddsobjekt, finns anledning att noga överväga konsekvenserna för allmänheten bland annat med hänsyn till integritets- Prop. 2009/10:87 intressena. Skälen för regeringens förslag I lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning finns bestämmelser om användning av övervakningsutrustning (allmän kameraövervakning). Av 2 § 1 lagen om allmän kameraövervakning framgår att med övervak- ningsutrustning avses bl.a. tv-kameror och andra optisk-elektroniska instrument. Allmän kameraövervakning ska alltid ske med tillbörlig hänsyn till enskildas personliga integritet (1 §). Tillstånd krävs från läns- styrelsen för att en övervakningskamera ska få vara uppsatt så att den kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde (5 §). Vidare ska upplys- ning avseende den aktuella kameraövervakningen ske genom tydlig skyltning eller på något annat sätt (3 §). I lagen medges emellertid ett antal undantag från tillståndskravet och upplysningsskyldigheten. Det gäller bl.a. vid övervakning av sådana anläggningar eller områden som enligt 4 § 26 och 5 § nu gällande skyddslag har förklarats utgöra skyddsobjekt, 4 § 1 och 7 § 4 lagen om allmän kameraövervakning. Re- geringen har i avsnitt 4.1 redogjort för skyddslagens bestämmelser. Bakgrunden till undantagen är följande. I 1 § lagen (1977:20) om tv- övervakning angavs uttryckligen att lagen inte skulle gälla för övervak- ningskamera som för skyddsändamål användes vid lokal, förvaringsut- rymme eller annan anläggning av betydelse ur totalförsvarssynpunkt. Anledningen till detta var att tv-övervakning av militära skyddsföremål skulle ske i hemlighet, för att inte på ett olyckligt sätt fästa uppmärksam- heten på skyddsföremålet (prop. 1975/76:194 s. 17 och 22). Nämnda lag upphörde att gälla då istället lagen (1990:484) om övervakningskameror m.m. trädde i kraft. lag beslutades att kameraövervakning av vissa skyddsobjekt skulle omfattas av lagen. I lagens 3 § och 4 § 2 undantogs dock vissa anläggningar m.m. från tillstånds- och upplysningskravet, närmare bestämt de anläggningar m.m. som anges i 4 § 25 och 5 § nu gällande skyddslag. Föredragande departementschefen anförde att undantagen från tillståndskravet var avsedda för att skydda lokaler eller andra anläggningar av betydelse för totalförsvaret. Avsikten med att låta kameror som används för sådant ändamål omfattas av en ny lag, var inte någon annan än att användningen av dessa skulle vara underkastade det generella aktsamhetskrav som fanns i lagen och som alltjämt gäller (se prop. 1989/90:119 s. 18). Efter det att lagen om allmän kameraövervakning trätt i kraft har ytterligare ett undantag tillkommit. Detta gäller anläggningar eller områden som enligt 4 § 6 skyddslagen har förklaras utgöra skyddsobjekt. Tillägget föranled- des av att det bedömdes vara av vikt att områden där en främmande stats militära styrka tillfälligt bedriver övningar, skulle kunna övervakas utan att de blev föremål för onödig uppmärksamhet (prop. 1997/98:64 s. 26 och 54). Regeringen noterar att undantagen från tillstånds- och upplysningskra- vet har fokuserat på anläggningar och områden som är av betydelse ur totalförsvarssynpunkt. Regeringen bedömer att de undantag som finns i lagen om allmän kameraövervakning fortfarande fyller en viktig funk- tion. Dessa bör gälla även i fortsättningen. I förslaget till en ny skyddslag lämnas emellertid ett antal förslag i frå- ga om beskrivningen av vad som kan komma att utgöra skyddsobjekt, som innebär en förändring i förhållande till den gällande lagen. I många fall är det endast fråga om språkliga moderniseringar och förtyd- liganden. I andra fall har dock reella förändringar skett. Med hänsyn till det beredningsunderlag som finns i ärendet anser sig regeringen vara förhindrad att här lämna förslag som innebär en egentlig utvidgning av undantagen i lagen om allmän kameraövervakning vad avser skyddsob- jekten. Enligt regeringens bedömning är det dock möjligt att låta de befintliga undantagen i lagen om allmän kameraövervakning rymma vissa av de i skyddslagen föreslagna utvidgningarna, under förutsättning att dessa är av sådan begränsad omfattning att intrånget för allmänheten inte föränd- ras nämnvärt. Det handlar om områden där Försvarsmakten, eller tillfälligt bedriver övningar, prov, försök eller där följder av sådan verksamhet förekommer, och om- råden där en främmande stats militära styrka inom ramen för internatio- nellt samarbete här i landet tillfälligt bedriver övningar i samband med utbildning för fredsfrämjande verksamhet eller för annat militärt ända- mål (se avsnitt 7.3). Regeringen konstaterar att de s.k. militära skyddsob- jekten redan är undantagna från tillståndsplikten och upplysningsplikten i lagen om allmän kameraövervakning. De förslag som regeringen har lämnat gällande Försvarsmaktens m.fl. övningsverksamhet innebär en- dast begränsade utvidgningar. Regeringen menar härvid att värnet om den enskildes integritet inte försvagas genom att låta dessa objekt ingå i befintliga undantag i lagen om allmän kameraövervakning. Tilläggas ska att det torde vara sällsynt att allmän kameraövervakning sker vid områ- den där tillfälliga militära övningar pågår. Regeringen har i det föregående konstaterat att införandet av begreppet elektroniska kommunikationer i skyddslagstiftningen i huvudsak innebär en språklig modernisering men att ändringen medför en viss utvidgning av skyddslagstiftningens tillämpningsområde. Den utvidgning som sker innebär framför allt att ett fåtal delar av radiokommunikationssystemet kan beslutas vara ett skyddsobjekt. I övrigt menar regeringen att möjligheten att besluta andra byggnader m.m. som skyddsobjekt än vad som är fallet är mycket begränsat (se avsnitt 7.2.3). Mot den bak- grunden bedömer regeringen att utvidgningen i den nya skyddslagen inte nämnvärt påverkar de integritetsintressen som bör beaktas. Denna bör därför kunna innefattas i de befintliga undantag som anges i lagen om allmän kameraövervakning.