prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — Regeringen kan kon- statera att det nuvarande systemet har varit otillräckligt när det gäller att rekrytera kvinnor till Försvarsmakten. Trots omfattande insatser från myndigheternas sida har intresset från unga kvinnor legat på en i stort sett nivå över tiden. Det nuvarande systemet med frivillig an- tagningsprövning och inskrivning för kvinnor har inte heller förmått ta hand om det intresse som finns i tillräcklig omfattning. Endast en mindre del av de kvinnor som anmäler sitt intresse har genomfört grundutbild- ningen. Eftersom värnpliktsutbildningen är den huvudsakliga rekryte- ringsbasen för militär personal inom Försvarsmakten har den låga ande- len kvinnor som genomgår värnpliktsutbildning fått konsekvenser även för andelen kvinnor inom officerskåren. I enlighet med den försvarspolitiska inriktningen kommer insatsorgani- sationen framöver att bemannas med anställda soldater som eller kontinuerligt tjänstgör i förbanden. Tjänstgöring inom insatsorganisatio- nen kommer helt att bygga på frivillighet. Enligt regeringen kan denna inriktning svårligen förenas med en fortsatt grundutbildning med total- försvarsplikten som grund. Det finns tvärtom en tydlig risk för att de brister som finns skulle förstärkas. Regeringen ansluter sig i denna del till de slutsatser som redovisats av Utredningen om totalförsvarsplik- ten i fråga om möjligheterna till en fortsatt tillämpning av plikten att tjänstgöra (SOU 2008:98 s. 96 ff.). I detta sammanhang vill regeringen understryka att utbildningssyste- mets effektivitet kräver att de som genomgår grundutbildning i hög grad måste vilja engagera sig i Försvarsmakten i någon form. Den enskildes inställning är med andra ord en avgörande förutsättning. Med dagens pliktsystem ges inte den enskildes vilja tillräckligt genomslag. Regering- en ser inga möjligheter att låta den enskildes vilja få ett större genomslag än inom ramen för en fortsatt tillämpning av plikten att tjänstgöra inom totalförsvaret. Skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt Regeringens förslag: Totalförsvarets personalförsörjning ska inte hu- vudsakligen tryggas genom en totalförsvarsplikt. ska vara skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt 4 kap. lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt endast om regeringen med hänsyn till försvarsberedskapen beslutar det. omfatta svenska medborgare, såväl kvinnor som män. (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller ci- vilplikt med längre grundutbildning upphävs. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser till- styrker förslaget eller framför inga synpunkter på det. utbildningsförbundet och tillstyrker dock inte att skyl- digheten att tjänstgöra läggs vilande. ler att Försvarsmaktens personalförsörjningssystem görs frivilligt. pliktsrådet anser vidare att det måste klargöras under vilka förhållanden som skyldigheten åter ska tas i bruk. skapens behov är alltför otydlig, enligt rådet. cersförbund menar att det måste beskrivas tydigare under vilka förhål- landen systemet ska kunna tas i bruk. har synpunkter på den lagtekniska utformningen av förslaget och ifråga- sätter om det inte vore bättre att ha två lagar en som tillämpas när lan- det befinner sig i ordinärt läge och en som tillämpas när regeringen anser att skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt ska tillämpas. Skälen för regeringens förslag En nödvändig förändring av dagens system Som framgått ovan är totalförsvarsplikten, som den är utformad och tillämpas , otillräcklig för att förse Försvarsmakten med ett tillräck- ligt antal soldater för dess samtliga uppgifter. ats utveckla två separata förbandssystem för nationella respektive för Tillgängligheten på förband som är bemannade med krigsplacerade totalförsvarspliktiga för värnplikt är låg även för En förändring av dagens soldatförsörjningssystem är därför av yttersta En hög andel av de soldater som utbildas ska kunna användas för att lösa Försvarsmaktens huvuduppgifter. Systemet ska också kunna svara mot förändrade prioriteringar i Försvarsmaktens verksamhet och på ett ändamålsenligt sätt tillvarata kompetensen hos personalen. systemet kunna svara mot hemvärnets behov och stödja Försvarsmaktens rekrytering och utbildning av officerare. Vidare är det önskvärt att den enskildes vilja till tjänstgöring ges ett större genomslag än och att andelen kvinnor inom Försvarsmakten ökar. Utredningen har i sitt delbetänkande redogjort för möjligheterna att med en fortsatt tillämpning av pliktsystemet försöka angripa de problem som finns med dagens system. Utredningens slutsats blev dock att För- svarsmaktens soldatförsörjning bör göras oberoende av en tillämpad Regeringen delar utredningens uppfattning i denna fråga. Ett soldatförsörjningssystem bör, för att vara effektivt, känneteck- nas av kostnadseffektivitet, ändamålsenlighet och flexibilitet. Dagens soldatförsörjningssystem med totalförsvarsplikten som grund uppfyller inte dessa kriterier. Rekrytering och utbildning av soldater bör därför, såsom utredningen föreslagit, ske på frivillig grund. Det kan inte anses rimligt att under hot om straffansvar kalla in unga människor till tjänst- med plikt när varken Försvarsmaktens behov av personal eller den säkerhetspolitiska situationen påkallar det. Genom att i första hand inte grunda Försvarsmaktens personalförsörjning på totalförsvarsplikten i tider av lugn och säkerhet, minskar den nuvarande begränsningen av den enskildes grundlagsstadgade rörelsefrihet som plikten utgör. Någon garanti för att det frivilliga rekryteringssystemet i alla situatio- ner kommer att vara tillräckligt för att kunna försvara kan däremot självklart inte lämnas. Även om vi inte ser något behov av plikten så kräver en ansvarsfull planering att det finns ett regelverk på plats även för att hantera det oväntade. Något annat framstår som ansvarslöst. Att kunna ta totalförsvarspliktiga i anspråk för tjänstgöring med plikt är, naturligtvis, ett mycket viktigt instrument för att kunna möta hot och för att kunna upprätthålla försvarsberedskapen. I detta sammanhang är det även viktigt att komma ihåg att totalförsvarsplikten består av flera olika komponenter som kan ha betydelse för samhällets förmåga att möta en krigssituation, även om dessa delar inte har direkt betydelse för Försvarsmaktens personalförsörjning (jfr. t.ex. den allmän- na tjänsteplikten). Lagen om totalförsvarsplikt ska därför, som även ut- redningen funnit, finnas kvar i sin helhet. Vid behov måste dess bestäm- melser om möjligheten att ianspråkta personer för tjänstgöring med plikt kunna tillämpas. Mot bakgrund av det anförda menar regeringen att det framstår som uteslutet att som och Värn- pliktsrådet förordar ha kvar skyldigheten att tjänstgöra inom totalför- svaret i dess nuvarande form och basera Förvarsmaktens personalförsörj- ning på den. Regeringen vill dock, med anledning av principiella ställningstagande för bl.a. en levande plikt, framhålla att regeringens förslag i den här delen faktiskt innebär att plikten finns kvar och kommer att kunna tillämpas när det finns behov av den för försvarsberedskap. Om försvarsberedskapen så kräver måste en tillämpning av totalför- svarsplikten enligt dagens system snabbt kunna åstadkommas. De nuva- rande bestämmelserna i lagen om totalförsvarsplikt är väl beprövade och fungerande. Lagstiftningen får således anses vara väl inarbetad hos såväl berörda myndigheter som berörd allmänhet. I en krissituation får det inte råda någon tvekan om vad som avses med olika bestämmelser. De före- slagna ändringarna, i fråga om totalförsvarsplikten som sådan och möj- ligheten att vid behov tillämpa denna, bör således införas i lagen om totalförsvarsplikt. Det är regeringens uppfattning att detta är det effekti- vaste, flexiblaste och säkraste lagtekniska sättet att genomföra föränd- ringarna på. Till detta kommer också att det i stora delar saknas bered- ningsunderlag för att göra om regelverket på det sätt som Hovrätten över och föreslår. När ska totalförsvarspliktiga vara skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt? Utredningen har föreslagit att skyldigheten för totalförsvarspliktiga att fullgöra värnplikt och civilplikt görs beroende av att rege- ringen med hänsyn till försvarsberedskapen beslutar om det (se SOU 2009:63 s. 180 ff. och s. 395). Regeringen delar utredningens uppfatt- ning. Förutsättningar för att totalförsvarspliktiga ska kunna åläggas att fullgöra värnplikt eller civilplikt blir i och med detta motsva- rande vad som krävs för att den som fullgör värnplikt eller civilplikt ska kunna åläggas att fullgöra beredskapstjänstgöring eller för att total- försvarspliktiga som har skrivits in i utbildningsreserven i stället ska kunna skrivas in för värnplikt eller civilplikt. Detsamma gäller för att regeringen ska kunna fatta beslut om att inskrivning i utbildningsreserven inte ska upphöra. Att totalförsvarspliktiga endast är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt efter att regeringen med hänsyn till försvarsberedskapen beslu- tar om det ska naturligtvis framgå av lagen om totalförsvarsplikt. Lös- ningen säkerställer att skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt vid behov åter snabbt kan börja tillämpas. och har önskat besked om under vilka förhållanden som skyldigheten att tjänstgöra åter ska kunna tas i bruk. Ett beslut om att totalförsvarspliktiga ska fullgöra tjänstgöring kan komma att bli aktu- ellt exempelvis mot bakgrund av att det säkerhetspolitiska läget har för- ändrats eller mot bakgrund av att totalförsvarets behov av personal kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering. När försvarsbered- skapen kommer att kräva denna typ av beslut är dock avhängigt av reger- ingens bedömning och måste naturligtvis avgöras mot bakgrund av samt- liga omständigheter vid varje given tidpunkt. Regeringen kan t.ex. finna att det är tillräckligt att endast repetitionsutbildning genomförs för att en tillräcklig försvarsberedskap ska upprätthållas. I så fall kan regeringen besluta om det. Regeringens beslut ska göras utifrån de reella behoven och i den utsträckning som försvarsberedskapen kräver. Omvärlden och utvecklingen är under ständig förändring och det framstår som olämpligt och omöjligt att på ett alltför detaljerat sätt ange förutsättningarna i lag. Ett ianspråktagande av plikten i detta avseende förutsätter således inte att höjd beredskap föreligger. I dessa fall ankommer det således på regering- en under konstitutionellt ansvar att göra bedömningen och fatta beslut. För att värnpliktiga och civilpliktiga ska kunna åläggas att fullgöra be- redskapstjänstgöring krävs att regeringen beslutar särskilt om detta. För skyldigheten att fullgöra krigstjänstgöring krävs dessutom att det förelig- ger höjd beredskap. Utredningen har föreslagit att skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt med längre grundutbildning även ska omfatta kvinnor. Som en konsekvens av detta förslag har utredningen föreslagit att lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civil- plikt med längre grundutbildning ska upphävas. I ett läge där det finns behov av att använda plikten måste ansvariga Prop. 2009/10:160 myndigheter ha största möjliga handlingsfrihet vad gäller att ta ut total- försvarspliktiga till utbildning och tjänstgöring. Hur personalbehovet i en sådan situation kommer att se ut går inte att förutsäga. Det är en orealis- tisk och omodern tanke att kön i en sådan situation skulle vara den avgö- rande urvalsfaktorn för att hitta den som är bäst lämpad för varje befatt- ning. Det måste självklart vara lämpligheten hos den enskilde som är avgörande. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att skyldig- heten att fullgöra värnplikt och civilplikt med längre grundutbildning, när denna tillämpas, även bör omfatta kvinnor. Lagen om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning ska därför upphävas. Detta får konsekvensen att även andra bestämmel- ser i lagen om totalförsvarsplikt behöver ändras och ska omfatta såväl kvinnor som män. 4.4Möjlighet att med plikt ta i anspråk personal som har utbildats på frivillig grund Regeringens förslag: En totalförsvarspliktig som har fullgjort annan militär utbildning eller tjänstgöring än vad som anges i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ska få skrivas in för värnplikt utan grundutbildning. Detta ska få göras utan att den enskilde först behöver genomgå mönstring. En totalförsvarspliktig som har fullgjort annan militär utbildning el- ler tjänstgöring än vad som anges i lagen om totalförsvarsplikt och därigenom förvärvat tillräckliga kunskaper och färdigheter för en krigsuppgift ska få krigsplaceras i en befattning eller i en viss verk- samhet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker i huvudsak förslaget eller har inte framfört synpunkter på det. Försvarsmakten tillstyrker utredningens förslag. Myndigheten anser dock att bl.a. begreppet annan militär utbildning bör definieras i förhållande till utbildningsmålen för aktuell grundutbildning. menar också att annan motsvarande militär utbildning eller tjänstgöring bättre måste definieras för att det ska vara tydligt vilka sorter av utbildning eller tjänstgöring som avses. Skälen för regeringens förslag: Värnplikt ska enligt 1 kap. 5 § lagen om totalförsvarsplikt alltid inledas med grundutbildning. Fullgjord grundutbildning är också en förutsättning för att en värnpliktig ska kunna krigsplaceras. Krigsplaceringen är i sin tur en förutsättning för att värn- pliktiga och civilpliktiga ska kunna åläggas att fullgöra beredskapstjänst- eller krigstjänstgöring. För att en värnpliktig ska kunna kallas in till beredskapstjänstgöring eller krigstjänstgöring krävs alltså att han eller hon först har mönstrat eller genomgått antagningsprövning och därefter har skrivits in till tjänstgöring. Efter detta måste personen ha genomgått grundutbildning och därefter ha krigsplacerats. Regeringen har ovan föreslagit att Försvarsmaktens personalförsörj- ning så länge som försvarsberedskapen tillåter det ska göras oberoende en tillämpad skyldighet att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Rekrytering och utbildning av soldater ska i stället ske på frivillig grund. En militär utbildning som den enskilde frivilligt kan ansöka till ska inrättas i För- svarsmaktens regi, se avsnitt 4.7. Denna kan sedan följas av ett fortsatt engagemang inom Försvarsmakten. Ett sådan engagemang kan bland annat bestå i anställning som eller kontinuerligt tjänstgörande sol- dat eller gruppbefäl. Inom ramen för sådant engagemang kommer den enskilde att genomgå ytterligare utbildning. Totalförsvarsplikten syftar till att totalförsvarets behov av personal ska kunna tryggas. Vid behov ska totalförsvarspliktiga kunna åläggas att fullgöra beredskapstjänstgöring och, vid höjd beredskap, även krigs- tjänstgöring och allmän tjänsteplikt. Värnplikt och civilplikt omfattar även utbildningsmoment i form av grundutbildning och repetitionsut- bildning. Även om det är grund- och repetitionsutbildning som de flesta förknippar med värnplikt och civilplikt så är dessa att betrakta som medel snarare än mål vad gäller totalförsvarspliktens utformning. Anledningen till att totalförsvarspliktiga åläggs att fullgöra grundutbildning och repeti- tionsutbildning inom ramen för värnplikt och civilplikt, är framförallt att de ska få tillräckliga färdigheter och kunskaper för att kunna lösa en krigsuppgift och vid behov kunna åläggas att tjänstgöra i en befattning. Regeringen uttalade i propositionen som föregick lagen om totalför- svarsplikt att det saknades anledning att med stöd av pliktbestämmelser grundutbilda en enskild när utbildningsbehov saknades (prop. 1994/95:6 s. 120). En person kan således skrivas in för civilplikt utan grundutbild- ning och därefter omedelbar krigsplaceras. Personen kan sedan vid behov tas i anspråk för beredskapstjänstgöring eller krigstjänstgöring. Någon anledning att kunna skriva in totalförsvarspliktiga för värnplikt utan grundutbildning har inte funnits. De kunskaper och färdigheter som krävs för krigsplacering för sådan typ av tjänst, har i princip endast kunnat förvärvas genom grundutbildning inom ramen för värn- plikt. Skyldigheten att fullgöra värnplikt ska alltså kunna tillämpas om reger- ingen med hänsyn till försvarsberedskapen beslutar om det. Totalför- svarspliktiga kan efter ett sådant beslut skrivas in för värnplikt. Denna ska enligt gällande rätt alltid innefatta grundutbildning. Efter fullgjord grundutbildning kan de sedan krigsplaceras och därefter vid behov åläg- gas att fullgöra beredskapstjänstgöring eller krigstjänstgöring. Beroende på ledtiderna mellan mönstring och grundutbildning och beroende på grundutbildningens längd kommer det då att ta från politiskt beslut till dess att systemet börjar generera färdigutbildade värnpliktiga som kan krigsplaceras. som någon grundutbildning av värnpliktiga inte har skett, har enligt den nu föreslagna ordningen emellertid personal i stället utbildats inom Försvarsmakten på frivillig grund. Inskrivning enligt lagen sker ytterst för att klara krigsuppgiften. För att skrivas in med stöd av denna lag måste personen ifråga ha utbildning och färdighet som minst motsvarar vad som ges totalförsvarspliktig som genomgår grundutbildning för värnplikt. Vid denna bedömning är såle- des utbildningsmålen för grundutbildning för värnplikt utgångspunkten. Detta innebär att lägre krav inte kan ställas på kunskaper och färdigheter Prop. 2009/10:160 hos den som genomgått annan militär utbildning än utbildning inom ramen för lagen om totalförsvarsplikt vid inskrivning. Mot bakgrund av detta ser inte regeringen behov av någon sådan ytterligare reglering av begreppen som efterfrågas av och Försvarsmakten. Inskrivning till värnplikt utan grundutbildning kommer att kunna ske med stöd av de uppgifter om den enskildes tjänstgöring som har lämnats till av Försvarsmakten. Det finns i ett sådant läge ingen anledning att den enskilde först måste genomgå mönstring för att kunna skrivas in för värnplikt. Hans eller hennes förutsättningar att fullgöra värnplikt och lämplighet för olika befattningar framgår av upp- gifterna från den militära utbildning eller tjänstgöring som hon eller han har fullgjort. Mot bakgrund av det anförda är det regeringens uppfattning att det är en effektiv, lämplig och naturlig ordning att en totalförsvarspliktig, som genom militär utbildning eller tjänstgöring har uppnått motsvarande kunskaper som erhålls genom grundutbildning eller tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt, ska kunna användas i en situation när för- svarsberedskapen kräver det. En totalförsvarspliktig som fullgör annan motsvarande utbildning än enligt lagen om totalförsvarsplikt bör därför kunna skrivas in för värnplikt utan grundutbildning enligt lagen om total- försvarsplikt. Efter att ha skrivits in för värnplikt ska personen kunna krigsplaceras i en befattning som han eller hon är lämplig för. För krigs- placeringen gäller förstås att den pliktige genom utbildningen eller tjänstgöringen har erhållit tillräckliga kunskaper och färdigheter för en krigsuppgift. Samma resonemang som regeringen haft ovan om begrep- pen motsvarande militär utbildning eller tjänstgöring och annan mot- svarande utbildning gör sig gällande även här. Den enskilde kan, efter krigsplaceringen, vid behov åläggas att fullgöra repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring eller krigstjänstgöring enligt vad som anges i lagen om totalförsvarsplikt. En person som har utbildats eller tjänstgjort i Försvarsmakten på frivillig grund kan naturligtvis bli eller fortsätta vara inskriven för värnplikt eller vara krigsplacerad även efter det att utbild- ningen eller tjänstgöringen har avslutats. Skyldigheten att fullgöra värn- plikt ska enligt vad som föreslås ovan bara tillämpas när regeringen med hänsyn till försvarsberedskapen beslutar om det. Denna begränsning vad gäller skyldigheten att fullgöra värnplikt ska självklart gälla även för totalförsvarspliktiga som har skrivits in för värnplikt utan grundutbild- ning. Möjligheten till inskrivning eller krigsplacering kommer dock att gälla oavsett om regeringen har beslutat att skyldigheten att fullgöra värnplikt ska tillämpas. 4.5Skyldigheten att genomgå mönstring Regeringens förslag: Totalförsvarspliktiga ska vara skyldiga att ge- nomgå mönstring enligt 2 kap. 2 och 3 §§ lagen (1994:1809) om total- försvarsplikt endast om regeringen med hänsyn till försvarsberedska- pen beslutar det. Denna skyldighet ska omfatta svenska medborgare, såväl kvinnor som män. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker i huvudsak försla- anser att det, oberoende av om regeringen föreskri- ver om det, ska finnas och tillämpas en skyldighet att mönstra. förordar en mönstringsplikt som gäller både kvinnor och män. Skälen för regeringens förslag: Skyldigheten att genomgå mönstring omfattar bara män som är svenska medborgare. Bestämmelserna om mönstring finns i 2 kap. 2 och 3 §§ lagen om totalförsvarsplikt. Mönstringsskyldigheten inträder det år en man fyller 18, eller den senare dag då personen ifråga förvärvar svenskt medborgarskap. Om det inte finns särskilda skäl, är ingen skyldig att genomgå mönstring efter det kalenderår personen fyller . Mönstring ska genomföras vid Totalför- svarets pliktverk och ske i den enskildes personliga närvaro. Enligt lagen om totalförsvarsplikt ska mönstring innefatta medicinska och psykolo- giska undersökningar och annan utredning av den enskildes personliga förhållanden. Regeringen har ovan föreslagit att totalförsvarspliktiga ska vara skyl- diga att fullgöra värnplikt eller civilplikt endast om regeringen med hän- syn till försvarsberedskapen har beslutat om det. har invänt att det alltjämt bör gälla och tillämpas en skyldighet att genomgå mönstring. Regeringen menar dock att det i normalfallet inte kan vara nödvändigt med någon utredning som innefattar personlig inställelse i form av mönstring i samband med att skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt inte tillämpas. Det torde vara tillräckligt med den upp- giftsskyldighet som följer av 2 kap. 1 § lagen om totalförsvarsplikt, se avsnitt 4.6. Detta följer av hur systemet är uppbyggt och fungerar. Total- försvarsplikten består, som tidigare nämnts, av flera olika komponenter som kan ha betydelse för samhällets förmåga att möta en krigssituation. När försvarsberedskapen kräver det måste bestämmelser om möjligheten att ianspråkta personer för tjänstgöring med plikt kunna tillämpas, se avsnitt 4.3. Enligt regeringen bör därför även totalförsvarspliktigas skyl- dighet att genomgå mönstring kunna tillämpas och då, på samma sätt som skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt, göras beroende av att regeringen med hänsyn till försvarsberedskapen beslutar om det. Vid behov kan regeringen besluta om att mönstringsskyldigheten ska börja tillämpas och att totalförsvarspliktiga ska fullgöra värnplikt eller civil- plikt. Pliktsystemet kan då omgående tillämpas i sin helhet. Alternativt kan regeringen, om behovet skulle se annorlunda ut, besluta om att en- dast bestämmelserna om mönstringsskyldighet ska tillämpas. Mönst- ringsskyldigheten kommer i ett sådant läge att tillämpas utan att tjänstgö- ringsskyldigheten i lagen om totalförsvarsplikt blir gällande. Detta bör enligt regeringen inte vara det typiska förfaringssättet. Detta eftersom fullgjord mönstring ska följas av ett inskrivningsbeslut eller av att den totalförsvarspliktige befrias från att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Att som huvudregel ålägga totalförsvarspliktiga en mönstringsskyldighet som inte följs av en skyldighet att tjänstgöra är därför inte lämpligt. kan dock inte uteslutas att det i vissa situationer, t.ex. när uppgiftsskyl- Prop. 2009/10:160 digheten utan personlig inställelse inte är tillräcklig, kommer att finnas