prop · GX03120 · 2010-04-01 00:00:00 — Förslaget innebär således att om heltidsarbete utförs ska jämförelseinkomsten fastställas till motsvarande skälig avlöning för liknande heltidsarbete för annans räkning. Vid tillämpningen av vad som närmare ska avses med jämförelse- inkomst anser regeringen att den praxis som finns inom detta område även fortsättningsvis bör gälla. Detta innebär således bland annat att en egenföretagare också får tillgodoräkna sig övrigt arbete för administra- tion, reparation, jourarbete, m.m. Dåvarande Försäkringsöverdomstolen har i några domar medgett ett tillgodoräknande för administrativt arbete med av den beräknade jämförelseinkomsten (FÖD-dom 6601980 och FÖD-dom 14981985). Även i övriga avseenden anser regeringen att gällande praxis fortsatt bör tillämpas. tillstyrker förslaget om ett generellt uppbyggnadsskede, men avstyrker förslaget i den delen att jämförelseinkomsten ska avspegla en arbetsinsats som motsvarar mer än heltid. anser också att frågan om det är möjligt att bevilja flera perioder som uppbyggnadsskede bör belysas. Regeringen anser att SGI för egenföretagare i likhet med vad som gäller för arbetstagare bör, som ovan sagts, kunna fastställas motsvarande den faktiska arbetsinsatsen. Vidare bör även den som t.ex. tvingas lägga ner ett nystartat företag och därefter på nytt startar ett företag kunna omfattas av förslaget om 24 månaders uppbyggnadsskede. Även den som vid sidan av ett tidigare nystartat företag startar ytterligare ett företag bör kunna omfattas av regeln. Regeringen förutsätter dock att noga följer upp och utvärderar effekterna av den nu föreslagna regeln. Eftersom företag kan startas som helst under ett kalenderår anser regeringen vidare att den särskilda regeln för att bestämma SGI för den som startar egen verksamhet ska uttryckas i månader, dvs. att den som längst gäller . För att kunna mäta uppbyggnadsskedets längd och underlätta kontrollen av den särskilda regleringen för SGI i samband med uppbyggnadsskede, före- slog utredningen att tidpunkten för ett startskede ska bestämmas till den tidpunkt då företagaren för egen eller för en juridisk persons räkning gjort anmälan om registrering hos enligt 3 kap. 2 § skatte- betalningslagen (1997:483). En sådan anmälan ska normalt göras senast näringsverksamheten påbörjas. Av nämnda bestämmelse framgår vidare att den som avser att bedriva närings- verksamhet och som ska registreras enligt 1 § i samma kapitel, ska anmäla sig för registrering hos . Om bifaller den skattskyldiges begäran om registrering fattas normalt inget formellt beslut om registrering. Alla som registreras får, med ett undantag, ett registreringsbevis i enlighet med 7 § första stycket skattebetalnings- förordningen (1997:750). Eftersom det vanligtvis inte fattas något formellt beslut med anledning av anmälan, anser regeringen i likhet med vad som föreslagits i utredningen och promemorian, att det är lämpligt att som utgångspunkt knyta starten på företagande till gjord anmälan. För att även personer som borde ha gjort en skatte- och avgiftsanmälan, men inte gjort en sådan, ska omfattas av de särskilda reglerna om SGI i ett uppbyggnadsskede föreslår regeringen, i likhet med utredningen, att tids- fristen alltid räknas från den tidpunkt då skatte- och avgiftsanmälan borde ha gjorts. I de fall den försäkrade inte har skyldighet att anmäla sig för registrering bör tiden räknas som om sådan skyldig- het hade gällt för honom eller henne. De nya reglerna om uppbyggnads- skede bör regleras i 3 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. I promemorian föreslås också att en individuell bedömning även fortsättningsvis ska ske av om ett uppbyggnadsskede kan anses föreligga efter att tidsperioden har passerat. , och Kammarrätten i anser att sambandet bör förtydligas mellan lagförslaget om 24 månaders uppbyggnadsskede och den individuella prövning som även fortsättningsvis ska kunna ske enligt föreskrifter. Reglerna om hur SGI ska beräknas finns i 3 kap. 2 § lagen om allmän försäkring. I detta lagrum anges inledningsvis att sjukpenninggrundande inkomst är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Av 3 § förordningen (1998:562) med vissa bemyndiganden för följer att får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av bland annat 3 kap. lagen om allmän försäkring. Enligt 5 § föreskrifter (RFFS 1998:12) om sjukpenning- grundande inkomst får SGI beräknas till högre belopp än vad som framgår av den skatterättsliga nettointäkten bland annat under en verksamhets uppbyggnadsskede. Frågan om hur länge ett uppbyggnads- skede ska anses föreligga bedöms utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Regeringen anser mot denna bakgrund att den praxis som finns med avseende på bestämmelsen i 5 § RFFS 1998:12 alltjämt bör kunna ligga till grund för bedömningar av om ett uppbyggnadsskede, även efter det att de 24 månaderna löpt ut, föreligger. Reglerna blir dock aktuella att tillämpa först efter det att perioden som föreslås har upphört, dvs. kan således fortfarande en individuell prövning ske av om en verksamhet befinner sig i ett uppbyggnadsskede. Karenstider och egenavgifter för egenföretagare 7.3.1Ändrade karenstider i sjukförsäkringen Regeringens förslag: En grundläggande karenstid införs i sjukförsäkringen för försäkrade med inkomst av annat förvärvs- arbete, främst egenföretagare. De ska också kunna välja en längre karenstid om 14, 30, 60 eller . Vidare införs en särskild reglering om uppsägningstid vid begäran om kortare karenstid. Förslaget innebär att uppsägningstiden motsvarar det antal dagar med vilken karenstiden förkortas. Reglerna om allmänt högriskskydd ändras så att en egenföretagare som har haft fler än fem sjukperioder under en löpande tolvmånaders- period har rätt till ersättning från och med den sjukperiod som inträder efter det att den försäkrade gått miste om sjukpenning för sammanlagt minst . Reglerna om särskilt högriskskydd ändras så att en egenföretagare som donerar organ eller vävnader eller lider av en sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder , och av denna anledning beviljats sådant högriskskydd av , får sjukpenning även under den grundläggande karenstiden . Med anledning av förslaget om en grundläggande karenstid föreslås följdändringar i 3 kap. 7 b och 9 a samt 22 kap. 8 §§ lagen om allmän försäkring och även i 5 § lagen om ersättning och ledighet för närståendevård samt 4 § lagen om ersättning till smittbärare. Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer i princip Utredningen föreslår dock att det ska finnas möjlighet att välja mellan 30, 90, 180 och 365 dagars karenstid. om allmänt högriskskydd föreslår utredningen att detta bör gälla för egenföretagare efter att har uppnåtts. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva, eller har inte några synpunkter på förslaget, däribland de flesta företagarorganisationer. Dessa är positiva till en grundläggande karenstid , liksom en ökad möjlighet för företag att välja karenstid. avstyrker förslaget om de längre karenstiderna (). anser att en lång karenstid på 180 eller innebär en stor risk för den enskilde företagaren. Flera remissinstanser påpekar dessutom att insatserna måste kombineras med stora informationsinsatser för före- tagare, så att dessa förstår vilka konsekvenser deras val medför. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Vad avser reglerna om allmänt högriskskydd föreslås att detta bör gälla för egenföretagare som har haft tio sjukperioder under en tolvmånaders- Remissinstanserna: Övervägande delen av remissinstanserna som har yttrat sig är positiva till förslaget, eller har inte haft några synpunkter. avstyrker förslaget i den delen att företagare ges möjlighet att välja en karenstid på 14, 30, 60 eller , eftersom en sådan utformning inte kommer att få önskvärd effekt. tionen i avstyrker förslaget och anser att karensen för företagare inte ska skilja sig från den som gäller för anställda samt att långa karens- tider ska undvikas då sådana slår hårt mot dem som ofta drabbas av sjuk- dom. Konstnärliga och välkomnar förslaget att begränsa karenstiderna till maximalt och inte , såsom utredningen föreslog. Företagarna anser att den valbara karenstiden bör utvidgas till , men anser även att möjlighet ska finnas att välja en eller tre dagars karenstid eller att helt stå utanför delar av socialförsäkringssystemet. tillstyrker förslaget om ändrade karenstider, men anser att valbar karens- tid bör utvidgas . avstyrker förslaget eftersom det saknas en utförligare genomlysning av hur detta påverkar egenföretagares situation och om förslaget bidrar till att öka likabe- handlingen av företagare och anställda. Verket befarar vidare att långa karenstider kan medföra ett högt risktagande och få stora konsekvenser för enskilda företagare. anser att reglerna om allmänt högriskskydd bör utformas enligt utredningens förslag, dvs. att begränsningen om tio sjukperioder förenas med en begränsning . Företagarna och anser att det allmänna högriskskyddet bör kunna träda in vid samma tillfälle som för övriga försäkrade, dvs. efter tio dagars sjukfrånvaro fördelade på tio perioder. i anser bland annat att ett generellt högrisk- skydd för egenföretagare bör kompletteras med att det ska finnas sjuk- intyg för tio sjukfall under ett kalenderår. Skälen för regeringens förslag: För att öka valfriheten för egen- företagare föreslås i promemorian att försäkrade med inkomst av annat förvärvsarbete, främst egenföretagare, ges möjlighet att välja 14, 30, 60 eller 90 dagars karenstid. Vidare föreslås bland annat att den grund- läggande karenstiden för egenföretagare bör ändras från till i en sjukperiod. Regeringen instämmer i promemorians förslag. Egenföretagare har i normalfallet en karensdag i sjukförsäkringen. Från och med dag två är en egenföretagare berättigad till sjukpenning från . Försäkringsinnehållet är därmed mer omfattande för egenföretagare än vad som gäller för arbetstagare, där ersättning från betalas ut först efter fjorton dagars sjukdom. Försäkringen har därmed också motiverat en högre sjukförsäkringsavgift för egenföretagare än för anställda. Sammantaget bedöms det som lämp- ligt att minska försäkringsinnehållet och sänka sjukförsäkrings- avgiften för egenföretagare. Karenstiden föreslås därför höjas , som en motsvarande sänkning av egenavgifterna före- slås (se avsnitt 7.3.2). avstyrker förslaget i den delen att företagare ges möjlighet att välja en karenstid på 14, 30, 60 eller , eftersom en sådan utformning inte kommer att få önskvärd effekt. Landsorganisa- tionen i avstyrker förslaget och anser att karensen för företagare inte ska skilja sig från den som gäller för anställda samt att långa karens- tider ska undvikas då sådana slår hårt mot dem som ofta drabbas av sjuk- dom. Företagarna anser att den valbara karenstiden bör utvidgas till , men anser även att möjlighet ska finnas att välja en eller tre dagars karenstid eller att helt stå utanför delar av socialförsäkrings- tillstyrker förslaget om ändrade karenstider, men anser att valbar karenstid bör utvidgas . Regeringen delar den uppfattning som framförts av vissa remiss- instanser om att för långa karenstider kan medföra ett högt risktagande och få stora konsekvenser för enskilda företagare. Karenstidsalternativen bör av detta skäl inte införas. Regeringen delar inte bedömning av att möjligheterna att välja olika karenstider inte kommer att få önskvärd effekt. Att en sådan möjlighet införs innebär att den enskilde egenföretagaren ges möjlighet att utifrån sin ekonomiska situation bedöma när ersättning i form av sjukpenning kan bli aktuell från sjukförsäkringen. Den som har valt karenstid på 3 eller kan, enligt dagens regler, byta till försäkring med kortare karenstid eller ingen karenstid. För den som inte väljer någon karenstid alls innebär detta att den allmänna regeln om en karensdag, som finns i 3 kap. 4 § första stycket 1 lagen (1962:381) om allmän försäkring, blir tillämplig. Sådana byten är dock bara möjliga så länge han eller hon inte fyllt . Ändringen blir gällande efter den dag begäran om ändring gjordes hos . Den får emellertid inte tillämpas på sjukdom som inträffat innan ändringen blivit gällande. Regeringen anser att det även fortsättningsvis bör gälla en åldersgräns vid byte till kortare karenstid. Vidare anser rege- ringen att vid byte till kortare karenstid bör denna kortare karenstid liksom inte kunna tillämpas på sjukdom som inträffat innan ändringen blivit gällande. Regeringen föreslår dock att de som har fyllt bör ges möjlighet att kunna välja kortare karenstid. Den övergångsregel som föreslås innebär att den som har fyllt före ikraftträdandet ska ha möjlighet att till och med utgången av september månad 2010 anmäla kortare karenstid, alternativt inte någon karenstid alls. I praktiken innebär det att vissa försäkrade, i stället för de 30 dagars karenstid som gäller , ska kunna välja 14 dagars karenstid, alternativt omfattas av den grundläggande karenstiden . Lagen om allmän försäkring innehåller inte några särskilda bestämmelser om väntetid för personer som nyanmäler eller anmäler längre karenstid, vilket betyder att en sådan anmälan eller ändring gäller från den dag anmälan gjordes till . Regeringen föreslår inte någon förändring i detta avseende. De ändrade karenstider som föreslås kräver en särskild reglering om uppsägningstid vid begäran om kortare karenstid. Regeringen delar utredningens och promemorians förslag och föreslår att uppsägningstiden bör konstrueras så att den motsvarar det antal dagar med vilken karens- tiden förkortas. Det innebär att om en egenföretagare har 90 dagars karenstid och anmäler ändring till 30 dagars karenstid blir karenstiden förkortad , vilket tillika blir uppsägningstiden. Förslaget innebär också att vid ny anmälan om kortare karenstid under upp- sägningstiden bör denna anmälan gälla som en justering av tidigare anmälan. Det innebär att om egenföretagaren i exemplet ovan anmäler ingen karenstid, så blir karenstiden från det att den första anmälan gjordes. Regeringen delar dock inte Prop. 2009/10:120 utredningens förslag att en ändring av karenstiden av förenklingsskäl ska börja gälla först vid det månadsskifte som följer närmast efter det att uppsägningstiden löpt ut. Regeringen anser, i likhet med vad som före- slagits i promemorian, att en sådan regel skulle få till följd att tidpunkten för ändringen av ny karenstid utöver uppsägningstiden skulle bli avhängig av om uppsägningstiden löper ut i början eller i slutet av en månad. Av 3 kap. 11 § lagen om allmän försäkring följer att om en egenföre- tagares sjukperiod börjar efter föregående sjukperiods slut, ska de båda perioderna anses som en sjukperiod vid beräkning av den valda karenstiden. Med tanke på de långa karenstider som föreslås har regeringen övervägt att förlänga . Regeringen anser dock att vid val av långa karenstider bör det ankomma på den försäkrade att beakta samtliga aspekter. En sådan aspekt är risken för återinsjuknande och ny karenstid. Regeringen anser därför inte att det finns skäl att förlänga tiden . För den som har en allvarlig sjukdom eller är sjuk ofta finns särskilda regler i form av allmänt och särskilt högriskskydd, som mildrar effekten av karenstid. Reglerna gäller dock inte den som enligt nuvarande regler har valt karenstid om 3 eller och regeringen anser att dessa regler inte heller bör gälla de egenföretagare som väljer karenstid enligt de nya reglerna. Vad gäller reglerna om det allmänna högriskskyddet föreslår utred- ningen att detta för egenföretagare ska gälla . Arbetsgruppens förslag innebär att skyddet ska gälla efter tio sjukperioder . anser att reglerna om allmänt högriskskydd bör utformas enligt utredningens förslag, dvs. att begränsningen om tio sjukperioder förenas med en begränsning . Företagarna och anser att det allmänna högriskskyddet bör kunna träda in vid samma tillfälle som för övriga försäkrade, dvs. efter tio dagars sjuk- frånvaro fördelade på tio perioder. i anser bland annat att ett generellt högriskskydd för egenföretagare bör kompletteras med att det ska finnas sjukintyg för tio sjukfall under ett kalenderår. För att anpassa förslaget till gällande regler om allmänt högriskskydd föreslår regeringen, i likhet med vad vissa remiss- instanser framfört, men till skillnad mot vad som föreslagits av utred- ningen och i promemorian, att skyddet bör kopplas både till ett visst antal sjukperioder och till ett visst antal karensdagar. Regeringen föreslår därför att reglerna om allmänt högriskskydd ändras så att detta skydd inträder vid påföljande sjukfall för en egenföretagare när denne haft fler än under sammantaget minst fem sjukperioder under en löpande tolvmånadersperiod. Förslaget om att minst vid minst fem sjukperioder måste ha förbrukats för att reglerna om det allmänna högriskskyddet ska träda ikraft bör, när skäl föreligger, kombineras med vissa kontroller av att egenföretagaren uppfyller villkoren för att få sjukpenning enligt reglerna för det allmänna högrisk- skyddet. Enligt förordningen (1995:1051) om skyldigheten att lämna läkarintyg m.m. i sjukpenningärenden i vissa fall kan bland annat i kontrollsyfte i ett pågående sjukdomsfall ålägga den försäkrade att genom läkarintyg styrka nedsättningen av arbetsförmågan på grund av sjukdom från och med en tidigare dag än senast från och med den sjunde dagen efter sjukanmälningsdagen. Vidare framgår att , om särskilda skäl motiverar det, kan ålägga en försäkrad att vid framtida sjukdomsfall genom läkarintyg styrka nedsättningen av arbetsförmågan på grund av sjukdom från och med i sjukperioden. Regeringen förutsätter att , när skäl föreligger, kommer att använda de möjligheter som finns att begära läkarintyg från en tidigare dag än vad som följer av huvudregeln. Ett sådant åläggande skulle t.ex. kunna vara aktuellt i de fall en egenföretagare har varit sjukskriven utan läkarintyg under t.ex. , och det finns information eller oklarheter i sjukfallet som gör att det finns anledning för att besluta att den försäkrade ska lämna läkarintyg från en tidigare dag än enligt huvudregeln. I reglerna om särskilt högriskskydd föreslås en justering av gällande lagtext så att detta skydd, precis som , omfattar den som inte valt karenstid. Det innebär att en egenföretagare som donerar organ eller vävnader eller lider av en sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder , och av denna anledning beviljats särskilt högriskskydd av , får sjukpenning även under den grundläggande karenstiden. har nya regler införts i form av den s.k. rehabiliteringskedjan. omfattas anställda och egenföretagare som inte valt karenstid av regeln om en karensdag i början av en sjukperiod. Därefter kan sjukpenning motsvarande ersättningsnivån betalas ut , om det inte tidigare finns förbrukade dagar inom en ramtid av . Vid beräkning av antalet dagar med sjukpenning räknas som , oavsett om sjukpenning lämnats som hel eller partiell ersättning. Någon hänsyn tas heller inte till om det rör sig om annan diagnos än vid tidigare sjukfall. Även för egenföretagare som valt 3 eller 30 dagars karenstid gäller att sjukpenning motsvarande ersättningsnivån kan betalas ut inom ramtiden . Regeringen anser att någon ändring inte bör ske i dessa regler till följd av de nu föreslagna ändrade reglerna om karenstid. Detta innebär att oavsett antalet karensdagar har egenföretagare även fort- sättningsvis rätt med en sjukpenning motsvarande ersätt- Prop. 2009/10:120 ningsnivån . De nya reglerna i sjukförsäkringen innebär också att det har införts fasta tidpunkter för prövning av arbetsförmågan. i en sjukperiod ska bedöma om den försäkrade har förmåga att klara sitt vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder. Från och med den 91:a dagen i en sjukperiod innebär prövningen av rätten till sjukpenning att även ska beakta om den försäkrade kan utföra något annat arbete hos arbetsgivaren. Om begär det ska den försäkrade lämna ett utlåtande av sin arbetsgivare. Från och med den 181:a dagen i en sjukperiod ska det dessutom bedömas om den försäkrade kan försörja sig själv genom förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden i övrigt eller genom annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. En sådan förmåga ska dock inte beaktas om det finns särskilda skäl mot det eller om det i annat fall kan anses oskäligt. Oavsett om en egenföretagare har valt karenstid eller inte är de nya reglerna om rehabiliteringskedjan tillämpliga i samband med den prövning av arbetsförmågan som ska göras från och med dag 181 i en sjukperiod. De nu av regeringen föreslagna nya karenstiderna för egen- företagare innebär enligt regeringens bedömning att rehabiliterings- kedjans regler om bedömning av arbetsförmågan vid vissa fasta tidpunkter inte heller i detta avseende bör ändras för egenföretagare. Med anledning av förslaget om en grundläggande karenstid i sjukförsäkringen föreslås följdändringar i 3 kap. 7 b § (medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering), 3 kap. 9 a § (havandeskaps- penning) och 22 kap. 8 § (rehabiliteringspenning) lagen (1962:381) om allmän försäkring samt i 5 § lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård och 4 § lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare. Förslagen innebär att sådan ersättning som är aktuell enligt de olika bestämmelserna lämnas även för sådana dagar som omfattas av den grundläggande karenstiden. 7.3.2Sänkta egenavgifter till följd av ändrad karenstid Regeringens förslag: Sjukförsäkringsavgiften i egenavgifterna ska sänkas . Utredningens förslag: Utredningen innehöll inte något lagförslag i Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig är positiva till eller har inga synpunkter på förslaget, däribland , Kommuner och Landsting och avstyrker förslaget och anför att det i och för sig är kompensera för den längre karenstiden, men då ska utgångspunkten vara att kompensationen motsvarar den försämring i försäkringsskydd som företagarna får, dvs. en nettoeffekt som är noll. Den föreslagna förändringen innebär en omfördelning av allmänna medel till företagare från övriga medborgare. Dessutom ändras proportionerna mellan före- tagare med olika vald karenstid till nackdel för dem som har kortare karenstid. och kritiserar att fastställer avgiften för de egenföre- tagare som valt karenstid. anför att de utgångspunkter som använder vid beräkningen av egenavgifter vid vald karens omgående måste justeras. Företagarna utgår från att sjuk- försäkringsavgiften sänks utifrån principen att inbetalningarna ska motsvara utbetalningarna. Skälen för regeringens förslag: Socialavgifterna, däribland sjuk- försäkringsavgiften, regleras i socialavgiftslagen (2000:980), och fast- ställs således av . Sjukförsäkringsavgiftens nivå är beräknad utifrån att den grundläggande karenstiden är . När karenstiden nu föreslås utökas för försäkrade med inkomst av annat förvärvsarbete, dvs. främst egenföretagare, motiverar det minskade försäkringsinnehållet en sänkning av sjukförsäkringsavgiften inom egen- avgifterna. I likhet med ankommer det även fortsättningsvis på att, med den av fastställda avgiftsnivån som grund, fastställa sjukförsäkringsavgiften för dem som har valt en annan karenstid. Regeringen delar därför inte i uppfattning att förslaget innebär att proportionerna ändras mellan egen- företagare med olika vald karenstid till nackdel för dem som har kortare karenstid. Regeringen är inte heller beredd att, som framhålls av och , föreslå en förändring av dagens ordning med ansvarsfördelningen mellan och . anför även att de utgångspunkter som Försäkrings- kassan använder vid beräkningen av egenavgifter vid vald karens omgående måste justeras.