prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — över till den nya lagen. Vissa redaktionella och språkliga ändringar bör I avsnitt 9.6 föreslås att begreppet DNA-profil införs. redogörs för vilka begränsningar som bör gälla för behandlingen av DNA-profiler utanför de register som regleras särskilt. Det internationella polissamarbetet och informationsutbytet utvecklas snabbt, särskilt inom EU. Prümrådsbeslutet är ett exempel på detta. Prümrådsbeslutet följer bl.a. att medlemsstaterna ska ge varandra direkt- åtkomst till uppgift om huruvida någon förekommer i DNA-register och att automatiska jämförelser av oidentifierade DNA-profiler ska kunna För att möjliggöra detta måste den nya lagen ge utrymme för Mycket talar för en fortsatt utveckling av informa- tionsutbytet med andra stater, särskilt inom EU. Den nya lagen bör därför möjliggöra inte bara sådan behandling som krävs enligt nu ingångna överenskommelser utan regleringen bör utformas generellt. bestämmelse bör införas som tillåter jämförelser av DNA-profiler i spår- registret om det är nödvändigt för att fullgöra en internationell överens- kommelse som har godkänt. Detsamma bör gälla om en sådan skyldighet följer av en EU-rättsakt. Möjligheten att bevilja utländska myndigheter direktåtkomst behandlas i avsnitt 12.3.5. promemorian Genomförande av delar av Prümrådsbeslutet (Ds 2009:8) har motsvarande bestämmelser föreslagits i polisdatalagen. I propositionen Avskaffande av preskription för vissa allvarliga brott (prop. 2009/10:50) har regeringen föreslagit att åtalspreskription, på- följdspreskription och absolut preskription ska avskaffas för vissa brott, om dessa har begåtts av vuxna lagöverträdare. De brott som avses är mord, dråp, grovt folkrättsbrott, folkmord samt terroristbrott som begåtts genom mord eller dråp. Även försök till sådana brott, med undantag för grovt folkrättsbrott, ska enligt förslaget undantas från preskription. Vida- re har det föreslagits att sådana uppgifter i det spårregister som innehåller DNA-profiler som hänför sig till nyssnämnda brottstyper ska gallras senast efter registreringen, i stället . Ändringarna föreslås träda i kraft . Motsvarande reglering bör införas i den nya polisdatalagen. Frågan är om det bör göras några ytterligare ändringar i regleringen av register över DNA-profiler. Som föreslås i promemorian bör DNA- registren få användas för identifiering av avlidna personer även om be- handlingen inte sker för något brottsbekämpande ändamål. Statens krimi- naltekniska laboratorium väcker frågan om inte registren också bör få användas för annat än brottsbekämpande ändamål i syfte att identifiera okända personer som är i livet. Detta skulle kunna innebära en betydande utvidgning av användningen av registren. En sådan förändring bör inte genomföras utan att frågan utreds närmare. Detsamma gäller den av laboratoriet väckta frågan om huruvida uppgift om en persons kön bör få registreras i register över DNA-profiler. Frågorna bör därför inte be- handlas inom ramen för detta lagstiftningsärende. Brottskod och misstankenummer bör, som påpekar, även fortsättningsvis få registreras i register över DNA-profiler. Dessa uppgifter får anses inrymmas i upplysningar som visar i vilket ärende analysen har gjorts och vem analysen avser (24 25 §§ polisdatalagen). I förtydligande syfte bör det dock i den nya lagen uttryckligen anges att brottskod får registreras. Detta överensstämmer också med vad som föreslås beträffande fingeravtrycks- eller signale- mentsregister i avsnitt 15.3. Det är av central betydelse, inte minst ur integritetssynpunkt, att regi- streringen av en DNA-profil endast ger information om den registrerades identitet. Det är inte tillåtet att registrera uppgifter om personliga egen- skaper. Att det inte går att utesluta att det skulle kunna gå att utvinna viss ytterligare information ur de DNA-profiler som registreras bör inte föranleda någon ändring av gällande lagstiftning. Det är dock viktigt att utvecklingen och användningen av DNA-tekniken noga följs och fortlöpande utvärderas i syfte att uppmärksamma eventu- ella framtida behov av lagändringar. vidhåller sin tidigare framförda uppfattning att det bör infö- ras en möjlighet att föreskriva om undantag från gallring av uppgifter i DNA-registren om det behövs för historiska, vetenskapliga och statis- tiska ändamål. Myndigheten framhåller att den ökande betydelsen av DNA-tekniken kan innebära att det blir ytterst värdefullt för någon om dagens uppgifter i dessa register sparas. Enligt myndigheten bör det i vart fall vara av stort värde att sådana uppgifter sparas som referensmaterial för historiska, vetenskapliga och statistiska ändamål. redningen eller promemorian föreslår någon sådan möjlighet. I prome- Prop. 2009/10:85 görs bedömningen att intresset av att bevara uppgifterna för an- givna ändamål inte kan anses uppväga det intresse som motiverar gall- ringsbestämmelserna, nämligen skyddet för den enskildes personliga integritet. Det har inte under remissbehandlingen framkommit skäl att göra någon annan bedömning. Det bör därför inte införas någon möjlig- het att föreskriva om undantag från gallringsbestämmelserna för registren över DNA-profiler. I 27 a § polisdatalagen finns en särskild gallringsregel för DNA-prov. Prümrådsbeslutet ställer krav på att sådana prov ska kunna tas på en annan stats begäran. Det aktualiserar ett tillägg i gallringsregeln. I pro- memorian som behandlar genomförandet av Prümrådsbeslutet har före- slagits en särskild gallringsfrist för sådana prov. Av praktiska skäl bör det gälla en enhetlig gallringsfrist för de prov som tas för DNA-analys. Den bör, som är huvudregeln enligt gällande rätt, vara . I avsnitt 12.3 och 12.4 behandlas frågorna om direktåtkomst till regist- ren och möjligheten att lämna ut uppgifter ur registren på medium för automatiserad behandling. I avsnitt 13 behandlas frågor om sekretess. Regeringens förslag: får behandla uppgifter om fingeravtryck, fotografier, signalement och videoupptagningar i sär- skilda fingeravtrycks- eller signalementsregister för brottsbekämpande ändamål och för att underlätta identifiering av okända personer även i andra fall. Särskilda gallringsbestämmelser ska gälla för uppgifter i sådana re- gister. Om fingeravtryck har tagits av en person på grund av misstanke om brott, får uppgifter om personen finnas kvar i fingeravtrycks- eller signalementsregister så länge det finns uppgifter om honom eller henne i misstankeregistret eller belastningsregistret. Uppgifterna i fingeravtrycks- eller signalementsregister ska gallras senast tre måna- der efter det att uppgifterna om personen har gallrats ur belastningsre- gistret och misstankeregistret. Uppgifter om fingeravtryck som har kommit fram under utredning av brott och som hänför sig till oidenti- fierade personer (spår) ska enligt huvudregeln gallras senast efter registreringen och i vissa fall senast . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har, trots gallringsbestämmelserna, möjlighet att meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Utredningens förslag överensstämmer delvis med promemorians. Ut- redningen föreslår en annan gallringsregel. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft någon in- vändning mot utredningens föreslag. har föreslagit att det införs en möjlighet att föreskriva om undantag från kravet på gallring. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås inga särskilda bestämmelser om behandling av uppgifter för att fullgöra internationella åtaganden eller behandling av oidentifierade spår. Det föreslås inte heller någon definition av fingerav- tryck, eller att fotografier eller videoupptagningar får registreras. Prome- föreslår en annan utformning av gallringsreglerna, som knyter an till brottens svårhetsgrad. Promemorian föreslår ingen bestämmelse som ger stöd för att meddela föreskrifter om undantag från gallringsbestäm- melserna för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Remissinstanserna: är den enda remissinstans som framför invändningar mot promemorians förslag. Styrelsen anser att fing- eravtrycks- eller signalementsregistren bör få innehålla uppgifter i digital form av friktionshudsupptagning av fot, handflata och fingeravtryck, fotografier, rörliga bilder samt ljud. Styrelsen anser vidare att det bör införas särskilda gallringsbestämmel- ser för uppgifter som registreras inom ramen för det internationella sam- arbetet, för uppgifter om försvunna personer och för uppgifter om perso- ner som utvisats ur . anser också att den tid under vilken en person avtjänar t.ex. ett fängelsestraff inte ska räknas med vid beräkningen av de föreslagna gallringsfristerna. Enligt bör fingeravtrycks- och signalementsuppgif- ter få bevaras även efter det att en förundersökning har avslutats. Sådana uppgifter bevaras inte i förundersökningen. Skulle en förundersökning återupptas är det viktigt att kunna verifiera ett sakkunnigutlåtande, exem- pelvis om att ett avtryck funnits på visst föremål, genom att kontrollera grundhandlingen som utlåtandet bygger på. Ett annat skäl mot att gallra uppgifterna är att stöldgods med fingeravtryck kan komma fram efter det att en förundersökning lagts ned. Om den misstänktes fingeravtryck har gallrats försvåras möjligheten att klara upp brottet. Styrelsen menar att det finns ett berättigat polisiärt intresse att fortsätta att behandla uppgifter om en misstänkt i de fall där förundersökningen läggs ned på grund av bristande bevisning. Styrelsen gör bedömningen att en majoritet av de förundersökningar som har lagts ned efter det att en person daktylosko- perats kan komma att återupptas om ny bevisning framkommer. anser vidare att bör ges möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från gallring. Styrelsen framhåller att det inom ramen för pågående forskning för metodutveckling angående fingeravtryck är viktigt att över tiden kunna jämföra resultat från olika identifieringsmetoder med t.ex. sakkunnigutlåtanden. Möjligheten till sådan forskning kan enligt styrelsen förloras om det inte finns möjlighet att bevara fingeravtryck för vetenskapliga ändamål. Skälen för regeringens förslag Gällande bestämmelser och allmänna utgångspunkter I 2931 §§ polisdatalagen finns bestämmelser om fingeravtrycks- och signalementsregister. får behandla uppgifter i sådana register för att underlätta identifiering av personer i samband med brott. Uppgifterna får vidare användas för identifiering av okända personer i andra fall. Sådana uppgifter får också behandlas i förundersökningar och särskilda undersökningar (29 §). I 30 § regleras under vilka förutsätt- ningar som uppgifter får föras in i registren och vad registren får inne- Där sägs bl.a. att sådana register får innehålla endast uppgifter om den som är misstänkt eller dömd för brott eller som har fått lämna finger- avtryck med stöd av en viss bestämmelse i lagen om särskild utlännings- kontroll. Registren får inte innehålla fingeravtryck som med stöd av lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare tagits av den som är . I registren får det endast antecknas uppgifter om fingeravtryck, signalement, identifieringsuppgifter och ärendenummer. Bestämmelserna i 2931 §§ polisdatalagen har dock i praktiken inte tillämpats. för i stället ett fingeravtrycksregister och ett signalements- och känneteckensregister med stöd av den upphävda datalagen och tillstånd från Datainspektionen enligt övergångsbestäm- melserna till polisdatalagen (se bilaga 6). Det innebär att polisdatalagens bestämmelser inte gäller för registren. Polisdatalagens bestämmelser överensstämmer emellertid i stort med de föreskrifter som Datainspek- tionen har meddelat för registren. Gallringsbestämmelserna för signale- ments- och känneteckensregistret är dock något annorlunda utformade. Som och promemorian föreslår bör fingerav- trycks- och signalementsregister regleras särskilt. En särreglering av fingeravtrycksregister motiveras framför allt av att det rör sig om ett speciellt slag av uppgifter som kräver en särskilt teknisk lösning för att kunna behandlas. Det kan även noteras att Prümrådsbeslutet förutsätter att varje medlemsstat har ett nationellt fingeravtrycksregister. En särreg- lering av signalementsregister behövs för att särskilja behandlingen av de uppgifter som lämnas till med stöd av förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. (fingeravtrycksförordningen) från be- handlingen av andra liknande uppgifter. Vid utformningen av de nya reg- lerna om fingeravtrycks- och signalementsregister bör bestämmelserna om registren i polisdatalagen bilda utgångspunkt. Regleringen bör dock, som föreslås i promemorian, anpassas till den nya utformningen av polisens personuppgiftsbehandling i övrigt. De personuppgifter som får förekomma i fingeravtrycksregister och signa- lementsregister kan inte anses vara så känsliga att man behöver begränsa behandlingen av uppgifterna till enbart förundersökningar och särskilda undersökningar. Sådana uppgifter bör således få behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet i dess helhet. Den reglering som före- slås bör gälla enbart behandlingen i de särskilda fingeravtrycks- eller signalementsregister som främst bygger på uppgifter som sänds till Riks- polisstyrelsen enligt fingeravtrycksförordningen. Behandling i registren bör, som föreslås i promemorian, få ske för brottsbekämpande ändamål och för att underlätta identifiering av okända personer även i andra fall. Enligt 28 kap. 14 § och fingeravtrycksförordningen ska fingeravtryck och fotografi alltid tas av den som häktats som misstänkt för brott. I vissa uppräknade fall ska fingeravtryck och fotografi också tas av den som är anhållen och under vissa förutsättningar får sådana åtgär- der även vidtas beträffande annan som är misstänkt för brott. Misstänkta får även videofilmas och av sådan person får även tas avtryck av hand, fot eller öra. Fingeravtryck, fotografi samt avtryck av hand eller fot ska enligt 7 § fingeravtrycksförordningen skyndsamt sändas till Rikspolissty- relsen tillsammans med en beskrivning av personen. har med stöd av förordningen meddelat föreskrifter och allmänna råd om fingeravtryck och signalementsupptagning (RPSFS 2005:12; FAP 473 1). I fingeravtrycksregister och signalements- och kän- neteckensregister registreras flertalet av de uppgifter som översänds med stöd av fingeravtrycksförordningen. I fingeravtrycksregistret registreras också uppgifter om fingeravtryck som tas enligt 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. I registret finns även fingeravtrycksupp- gifter som översänts inom ramen för det internationella samarbetet, t.ex. avseende personer som är efterlysta av . Vidare innehåller re- gistret fingeravtryck som har kommit fram vid utredning av brott och som inte kan hänföras till någon identifierbar person (spår). När ett fingeravtryck från en brottsplats jämförts med fingeravtrycken i registret utan att avtrycket kunnat identifieras registreras spåret i syfte att senare kunna identifiera den person som avsatt avtrycket. fingeravtrycks- och signalementsregister bör även fortsättningsvis i huvudsak bygga på sådana uppgifter som rapporteras till styrelsen enligt fingeravtrycksförordningen. Detta bör tydliggöras i lagtexten i syfte att särskilja dessa register från annan behandling med stöd av lagen, exempelvis behandling av signalementsuppgifter i en för- undersökning eller i ett underrättelseprojekt. Det bör i lagen även tydligt framgå att det är tillåtet att behandla oidentifierade fingeravtryck (spår) i registren. Dessutom bör det särskilt anges att det är tillåtet att behandla uppgifter i enlighet med internationella åtaganden. Här rör det sig fram- för allt om behandling av fingeravtryck som översänds från andra stater för att jämföras med uppgifter i svenska register. Behovet av att regi- strera fingeravtryck nationellt inom ramen för det internationella samar- betet kommer att minska genom Prümsamarbetet, eftersom fingeravtryck som har registrerats i en annan stat som deltar i samarbetet görs tillgäng- liga genom automatisk sökning i den andra statens fingeravtrycksregister. Det bör liksom i gällande reglering anges vilka kategorier av uppgifter som får antecknas i registren. Fingeravtryck bör självfallet registreras. Handavtryck registreras i fingeravtrycksregistret och bör få fortsätta att registreras. Det bör införas en definition i lagen som tyd- liggör att med fingeravtryck avses både avtryck av fingrar och hand. Motsvarande definition finns i artikel 2 i Rådets beslut /616/RIF av om genomförande av Prümrådsbeslutet. anser att fingeravtrycks- och signalementsregistren även bör få innehålla fotavtryck, fotografier, rörliga bilder samt ljud. Fotografier lagras i ett manuellt register. Till detta register finns hänvisningar i fingeravtrycks- och signalementsregistren genom att fotonummer anges. Att inte fotografier omnämns i Datainspektionens tillstånd (där anges endast fotonummer) eller i polisdatalagen torde fram- för allt bero på att det tidigare inte fanns tekniska möjligheter att lagra fotografier digitalt. Det finns inte heller tekniskt stöd i nuvarande data- system för sådan registrering. Om fotografier tillåts behandlas digitalt i registren, i stället för i manu- ella kartotek, ökar tillgängligheten till fotografierna. Polisen har ett in- tresse av att snabbt kunna få tillgång till fotografier av misstänkta. Foto- grafier kan behövas både för att identifiera en viss person som är miss- tänkt och för att avföra personer från vidare misstanke. måste en tjänsteman kontakta Nationella fingeravtrycksavdelningen vid inom , som handhar de aktuella registren, och begära ut en papperskopia av efterfrågat fotografi. Denna hantering framstår som ineffektiv, tidsödande och otidsenlig. Fotografier bör därför kunna lagras digitalt. Fingeravtrycks- eller signalementsregister bör även få innehålla video- upptagningar. Polisen kan ha behov av tillgång till dokumentation av en persons rörelsemönster eller liknande som har gjorts med stöd av 28 kap. 14 § och bestämmelser i fingeravtrycksförordningen. Sådana videoupptagningar kan naturligtvis innehålla både ljud och bild. I och med att ljudupptagningar inte regleras särskilt i nämnda bestämmel- ser bör detta inte heller göras i den nya polisdatalagen. Det saknas skäl att införa en möjlighet att kunna registrera fotavtryck, eftersom något behov av en sådan registrering inte har kommit fram. Även brottskoder bör få registreras i fingeravtrycks- eller signale- mentsregister. Det finns framför allt ett behov av att anteckna sådana uppgifter i signalementsregistret. Användningen av enbart uppgifter om signalement och andra kännetecken ger normalt ett alldeles för stort antal träffar i registret för att en sökning ska vara effektiv. Genom att använda brottskoder vid sökningen kan man begränsa sökresultatet. Användandet av brottskoder innebär, som konstateras i promemorian, knappast heller några ytterligare risker för den enskildes personliga integritet. Tvärtom får det till följd att antalet träffar vid en sökning begränsas, något som är positivt från integritetsskyddssynpunkt. Den nya lagen bör därför medge att brottskoder antecknas i de aktuella registren. Enligt 31 § polisdatalagen ska uppgifter i fingeravtrycks- och signale- mentsregister om en misstänkt person gallras när förundersökning eller åtal mot personen läggs ned eller när åtal ogillas. Uppgifterna får dock bevaras längre om andra uppgifter om den misstänkte ska behandlas med stöd av polisdatalagens bestämmelser om behandling av kvarstående misstankar. Om den registrerade döms, ska uppgifterna gallras senast när uppgifterna om personen gallras ur belastningsregistret. meddelade Datainspektionen föreskrifter för finger- avtrycksregistret som överensstämmer med polisdatalagens gallringsbe- stämmelser. och meddelade myndigheten gall- ringsföreskrifter för signalements- och känneteckensregistret. Föreskrif- terna bygger på ett förslag som lämnade i ärendet och tar sin utgångspunkt i brottets svårhetsgrad. Ett brott av lindrigare karaktär innebär att uppgifterna får behandlas under betydligt än om det är fråga om ett allvarligt brott. I promemorian föreslås att gallringsbestämmelserna ska utformas efter sistnämnda modell. Förslaget innebär att uppgifterna ska gallras efter tio, femton eller . Vidare föreslås att den tid under vilken en per- son avtjänar t.ex. ett fängelsestraff inte ska räknas med vid beräkningen Enligt promemorian bör de angivna gallringsfris- terna inte gälla när åtal mot den misstänkte har lagts ned eller när han eller hon har frikänts genom lagakraftvunnen dom. I sådana fall bör upp- gifterna få sparas endast . Detsamma föreslås gälla när förundersökningen mot en misstänkt har lagts ned. anser att verksamhetsskäl talar för att fingeravtryck och signalement som härrör från förundersökningar som har lagts ned på grund av bristande bevisning bör få bevaras . Hänsynen till enskildas integritet väger emellertid enligt regeringens mening tyngre än de verksamhetsskäl som framför. Fingeravtrycks- eller signalementsregister bör varken innehålla uppgifter om personer som har frikänts eller uppgifter om personer som är miss- tänkta i en förundersökning. Det är i sammanhanget viktigt att framhålla att gallringsbestämmelserna endast gäller uppgifterna i de aktuella regist- ren. Bestämmelserna hindrar således inte att vissa uppgifter bevaras i förundersökningen som en dokumentation av innehållet i ärendet. Från integritetssynpunkt är det stor skillnad mellan detta och att tillåta beva- randet av uppgifter om icke-misstänkta i register över misstänkta och dömda personer. Efter klagomål från två enskilda konstaterade i en dom att fortsatt bevarande av kla- gandenas DNA-prov, DNA-profiler och fingeravtryck efter frikännande dom respektive nedlagd förundersökning utgjorde en kränkning av arti- kel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (S. och Marper mot ). I domen framhålls bl.a. betydelsen av att frikända personer behandlas som oskyldiga (s. 34). Det kan tillfogas att för den händelse en nedlagd för- undersökning tas upp på nytt och senare resulterar i åtal och fällande dom det i regel finns grund för att åter registrera den misstänktes finger- avtryck. Frågan är då hur gallringsregeln bör utformas. Den lösning som före- slås i promemorian innebär att gallring ska ske efter i princip samma riktlinjer som tillämpas vid gallring i belastningsregistret, nämligen i förhållande till brottets svårhetsgrad. Med den utgångspunkten är det enligt regeringens mening en bättre lösning att koppla gallringsfristerna direkt till att det förekommer uppgifter i belastningsregistret om personen i fråga, vilket föreslår. Eftersom fingeravtryck normalt tillförs fingeravtrycksregistret redan när det finns en misstanke om brott måste en motsvarande koppling göras till misstankeregistret. Utgångspunkten bör alltså vara att så länge det finns uppgifter om perso- nen i antingen belastningsregistret eller misstankeregistret får uppgifterna i fingeravtrycksregistret finnas kvar. Denna lösning motsvarar i sak vad som föreslås för gallring i register över DNA-profiler. Med denna lös- ning behövs ingen bestämmelse om att den tid under vilken personen verkställer påföljd inte ska räknas in i gallringsfristen. Bestämmelsen om gallring bör utformas på det sättet att uppgifter i fingeravtrycksregister ska gallras senast efter det att misstankeregistret och belast- ningsregistret har gallrats så att det inte längre finns några uppgifter om personen. anser vidare att uppgifter om personer som utvisats på grund av brott ska få bevaras i registren förbudet att återvända till består. Med hänsyn till de relativt långa gallrings- frister som föreslås för registren kommer uppgifter om personer som utvisats för brott att bevaras under hela den tid som förbu- det att återvända till består eller i vart fall under en stor del av .