prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Stadgarna utformas, i sin ursprungliga form, vid föreningens bildande och beslut att ändra stadgarna fattas av förenings- stämman. När en ekonomisk förening beslutar att tillämpa fullmäktigesystemet, innebär detta att medlemmarna förlorar de flesta rättigheter som är förknippade med beslutsfattande på stämman. De har dock rätt att få ett ärende behandlat av stämman, att före stämman ta del av redovisningshandlingar och revisionsberättelsen eller få dessa handlingar tillsända sig samt att ta del av protokoll från fullmäktigesammanträden. Medlemmarna ska dessutom underrättas om beslut av fullmäktige om vissa ändringar av stadgarna. Bestämmelserna i om fullmäktige överensstämmer delvis med motsvarande regler i UFL. Enligt 35 § UFL gäller dock för understödsföreningar att minst hälften av fullmäktige ska utses av föreningens medlemmar eller av organisation som kan anses företräda medlemmarna. I en pensionskassa där de försäkrade, dvs. arbetstagarna, är medlemmar, medan arbetsgivaren, som är den som betalar premien, inte är medlem skulle en övergång fullt ut till fullmäktigereglerna i FL därför kunna anses öka möjligheterna till inflytande för försäk- ringstagarna. Det är emellertid inte troligt att alla försäkringstagare i ett försäkringstagarkollektiv, som kan omfatta ett stort antal individer, vill engagera sig i sin roll som medlem. Följaktligen kan valdeltagandet komma att bli lågt och föreningens ledning komma att få ett alltför stort inflytande över t.ex. hur fullmäktige ska utses. Därmed uppstår också en risk att föreningsledningens intressen prioriteras framför försäkrings- tagarnas intressen, och att en effekt motsatt den avsedda uppstår. Enligt regeringens bedömning säkerställer den nuvarande ordningen att medlemmarnas intressen tillvaratas på ett godtagbart och effektivt sätt. Remissinstanserna har heller inte gett uttryck för någon annan uppfattning. En ordning där fullmäktige kan utses av andra än medlemmar fungerar också bra i sådan fall där både arbetsgivare och företrädare för medlemmarna utser fullmäktigerepresentanter och ansvaret ligger hos kollektivavtalets parter. I förmånsbestämda och avgiftsbestämda försäkringslösningar där arbetsgivarens ansvar mot den anställde enligt kollektivavtal kvarstår även om förmånen finns Prop. 2009/10:246 försäkrad/tryggad i en försäkringsförening, skulle det dessutom kunna anses oskäligt att avhända arbetsgivaren möjligheten att utse fullmäktigeledamöter i föreningen, eftersom den ekonomiska risken i slutänden ligger på arbetsgivaren. Mot denna bakgrund görs bedömningen att det inte finns någon anledning att ändra den nuvarande bestämmelsen för hur fullmäktige i en försäkringsförening utses. Genom nuvarande modell säkerställs också en rimlig balans i fullmäktige mellan kollektivavtalets parter. Det föreslås därför en särregel i förhållande till 7 kap. 1 § om att minst hälften av fullmäktige i en försäkringsförening ska utses av föreningens medlemmar eller av organisationer eller annan som kan anses företräda medlemmarna. I både ekonomiska föreningar och understödsföreningar gäller som huvudregel att fullmäktig ska vara medlem i föreningen. För att öka förutsättningarna för en bred rekrytering i fullmäktige bör det i en försäkringsförening finns möjlighet att finna lämpliga fullmäktige även utanför medlemskretsen. Enligt 7 kap. 12 § FL jämförd med 6 kap. 4 § FL får annan än medlem utses till fullmäktig om denne kan väljas till styrelseledamot (se avsnitt 8.2.5). Någon särregel i förhållande till FL synes inte nödvändigt att införa. I en försäkringsförening ska således om föreningens stadgar anger att vissa personer kan vara styrelseledamöter utan att vara medlemmar, dessa personer även kunna utses till fullmäktige. Bestämmelserna i 7 kap. 14 och 15 §§ FL innehåller krav på kvalificerad majoritet vid vissa beslut på föreningsstämman som inte i alla delar motsvarar de krav som gäller för understödsföreningar. Majoritetskraven för ekonomiska föreningar bedöms lämpliga även för försäkrings- föreningar. För understödsföreningar finns i 37 § UFL en bestämmelse om att nödvändiga stadgeändringar på grund av att en pensionsplan har ändrats kan beslutas av styrelsen. Ändringar i pensionsplaner kan medföra stora konsekvenser för de försäkringar som meddelas av en försäkrings- förening. Sådana ändringar kan beröra t.ex. pensionsförmånernas storlek eller deras beskaffenhet. Som framgår i avsnitt 8.2.2 är utgångspunkten i detta lagstiftningsärende att frågor om försäkringsavtalens innehåll inte längre ska regleras i stadgarna. Mot denna bakgrund finns det inte längre skäl att frångå en ordning där föreningsstämman ska besluta om ändringar i stadgarna. Generalklausulen i 7 kap. 16 § FL som förbjuder beslut av stämman som är ägnade att bereda otillbörlig fördel åt en medlem eller någon annan till nackdel för föreningen eller annan medlem ska gälla för försäkringsföreningar. Motsvarande bestämmelse saknas för under- stödsföreningar, men liknande regler finns för övriga försäkringsföretag. I likhet med vad som föreslås för försäkringsaktiebolagen och de ömsesidiga försäkringsbolagen ska beslut om ansökan om förlängning av tillstånd att driva försäkringsrörelse fattas av stämman. Det behöver inte Prop. 2009/10:246 vara den ordinarie föreningsstämman. 8.2.7Revision och särskild granskning Regeringens förslag: Bestämmelserna om revision och särskild granskning i lagen om ekonomiska föreningar ska i huvudsak gälla för försäkringsföreningar, men vissa särregler tas in i den nya försäkrings- rörelselagen. I en försäkringsförening ska gälla att bara den som är auktoriserad eller godkänd revisor få vara revisor. Minst en revisor ska utses av föreningsstämman och minst en av de revisorer som utses av föreningsstämman ska vara auktoriserad eller godkänd revisor som har avlagt revisorsexamen. bör även fortsättningsvis ges möjlighet att förordna revisor. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Bestämmelser om revision och särskild granskning finns i 8 kap. En ekonomisk förening ska ha minst en revisor (8 kap. 1 § FL). Därutöver gäller att minst en revisor ska vara auktoriserad eller godkänd revisor som avlagt revisorsexamen om föreningen uppfyller vissa storlekskriterier. I 8 kap. 2 § FL finns regler om att varje röstberättigad har rätt att på en föreningsstämma föreslå att det hos påkallas att en medrevisor utses att delta i revisionen tillsammans med de övriga revisorerna. ska ske om förslaget har biträtts av minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller en tredjedel av de på stämman närvarande En liknande rätt för innehavare av förlagsandelar finns att hos styrelsen begära att en medrevisor ska utses. Enligt 8 kap. 17 § FL ska i vissa fall utse särskilda granskare. FL innehåller vidare regler om revisors kompetens och vissa informationskrav som åläggs den som är revisor i en ekonomisk förening, bl.a. om krav på redogörelse för iakttagelser vid förtida avgång, skyldighet att i revisionsberättelsen anmärka vissa skattefrågor liksom att i vissa fall sända kopia av revisionsberättelsen till samt skyldighet att lämna upplysningar till föreningsstämman och vissa andra som har kontrollerande funktioner. För en revisor gäller ett förbud att i vissa fall lämna upplysningar till enskilda medlemmar och utomstående. Bestämmelser om revision finns i 3132 a §§ UFL. förening ska ha minst två revisorer. Mandattiden är eller, med Det finns inte några angivna gränser för när auktoriserad eller godkänd revisor ska finnas, men får föreskriva krav därom om understödsföreningens verksamhet är av stor omfattning eller det annars finns särskilda skäl. Vissa frågor som reglerats för ekonomiska föreningar saknas i UFL. Det gäller regler om bl.a. medrevisor och särskild granskare samt revisors uppgiftsskyldighet till stämman. Revisorer i understödsföreningar ska anmälas till . De är vidare skyldiga att rapportera vissa förhållanden till Finans- inspektionen. Av 69 § UFL framgår att har möjlighet att utse revisor, som ska följa inspektionens föreskrifter. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i 8 kap. 1 § FL innebär bl.a. att en ekonomisk förening ska ha minst en revisor. Understödsföreningarna ska enligt 31 § UFL ha minst två revisorer. Mot bakgrund av att försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag inte behöver ha mer än en revisor finns det inte skäl att ställa högre krav på en försäkringsförening än vad som följer av FL. Bestämmelserna i innebär vidare att revisorerna ska utses av föreningsstämman men att det i stadgarna kan föreskrivas att en eller flera revisorer ska utses på annat sätt. Stämmans möjlighet att utse revisor är en viktig del i medlemmarnas möjlighet att utöva kontroll över verksamheten. Mot den bakgrunden kan det övervägas om inte alla revisorer bör utses av stämman. Eftersom det emellertid även i andra associationsformer på försäkringsområdet finns möjlighet att genom bolagsordningsbestämmelser ge andra än stämman möjlighet att utse revisor, bör samma reglering gälla för försäkringsföreningarna. Detta innebär att minst en av revisorerna ska utses av föreningsstämman, vilket innebär en särreglering i förhållande till FL. Mandattiden för revisorer i ekonomiska föreningar ska anges i stadgarna. Mandattiden för revisorer i understödsföreningar är enligt 31 § UFL eller, om medgett det, . Några särskilda försäkringsmässiga eller andra skäl som motiverar en särregel i förhållande till FL för försäkringsföreningar har inte framkommit. I 8 kap. 5 och 6 §§ FL anges bl.a. i vilka fall minst en auktoriserad revisor eller godkänd revisor som avlagt revisorsexamen ska utses. För understödsföreningar finns inte någon motsvarande bestämmelse. Finans- inspektionen kan emellertid enligt 32 § första stycket UFL föreskriva att en understödsförening ska ha minst en auktoriserad eller godkänd revisor om understödsföreningens verksamhet är av stor omfattning eller om det annars finns särskilda skäl för det. Samma möjlighet har för ekonomiska föreningar enligt 8 kap. 6 § FL om det är påkallat av särskilda omständigheter. bör i likhet med det som gäller enligt 69 § UFL ges möjlighet, att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av en försäkringsförening (se 14 kap. 11 § förslaget till ny försäkringsrörelselag). Kraven på revisorers kvalifikationer är högre för försäkringsbolag, banker och kreditmarknadsföreningar än för allmänna aktiebolag och ekonomiska föreningar och understödsföreningar. Med hänsyn till behovet av konsumentskydd bör kvalifikationskraven för revisorer i försäkringsföreningar höjas så att de motsvarar kraven som gäller för revisorer i försäkringsbolag. Således bör en revisor i en försäkrings- förening alltid vara auktoriserad revisor, godkänd revisor som avlagt revisorsexamen eller godkänd revisor. I övrigt bör bestämmelserna i om medrevisor (minoritetsrevisor) och särskild granskare gälla även för försäkringsföreningar. För revisorer i försäkringsföreningar bör gälla de skyldigheter som framgår av FL. Därutöver ska den rapporteringsskyldighet till Finans- inspektionen som gäller för revisor eller särskild granskare i försäkrings- Prop. 2009/10:246 bolag till följd av EU:s krav (se prop. 1995/96:173 s. 107 ff.), gälla för revisorer och särskilda granskare i en försäkringsförening. Rapporteringsskyldigheten regleras gemensamt för alla försäkrings- företag i den nya försäkringsrörelselagen. På samma sätt regleras gemensamt rätt att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av ett försäkringsföretag. 8.2.8Överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom Regeringens förslag: För försäkringsföreningar ska särskilda bestämmelser om utbetalning av föreningens medel till medlemmarna gälla. I en försäkringsförening får medel delas ut till medlemmar bara i form av återbäring eller i samband med utskiftning vid föreningens likvidation. I en försäkringsförening får vinstutdelning ske till dem som till- skjutit verksamhetskapital, om det följer av stadgarna. Bestäm- melserna om vinstutdelning i lagen om ekonomiska föreningar ska gälla för vinstutdelning till de som tillskjutit verksamhetskapital. En särregel ska gälla beträffande återbetalning av verksamhetskapital. Årsvinsten i en livförsäkringsförening och belopp som förs över från bundet eget kapital till fritt eget kapital ska användas för återbäring, i den utsträckning inte annat följer av bestämmelser i stadgarna, den nya försäkringsrörelselagen eller lagen om årsredovisning i försäkringsföretag. Återbäring ska gottskrivas försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade med en fördelning som utgår från försäkringens bidrag till överskottet (kontributionsprincipen), om inte annat reglerats i avtal eller stadgar. Livförsäkringsföreningar ska vidare inrätta en konsolideringsfond som efter beslut av stämman får användas för förlusttäckning eller annat ändamål som ska framgå av stadgarna. Försäkringsföreningar ska inte behöva göra avsättningar till reservfond enligt lagen om ekonomiska föreningar, men i övrigt ska reglerna i den lagen om reservfond i huvudsak gälla även för försäkringsföreningar. Återbetalningsskyldighet ska gälla även vid utbetalningar som strider mot bestämmelser i den nya försäkringsrörelselagen. Reglerna om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets som gäller för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag ska gälla även för försäkringsföreningar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Reglerna om överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom finns i 10 kap. Föreningens medel får betalas ut till medlemmarna endast i form av överskottsutdelning, återbetalning av medlemsinsatser, utbetalning vid nedsättning av medlemsinsatsernas belopp och utskiftning vid föreningens likvidation. Med överskotts- utdelning avses gottgörelse och vinstutdelning. För understödsföreningar saknas motsvarande bestämmelser. Vid bok- slutet ska enligt 23 § UFL årsvinsten för varje verksamhetsgren (det som av intäkterna inte gått åt till att täcka kostnaderna) avsättas till en försäkringsfond. När försäkringsfonden enligt en försäkringsteknisk utredning överstiger premiereserven med tillägg av en tjugondel får hela eller en del av det överskjutande beloppet undantas från försäkrings- fonden om stadgarna medger det. Medel kan även undantas från försäkringsfonden med medgivande om det inte kan äventyra föreningens förmåga att fullgöra sina förpliktelser. Stadgarna ska ange grunderna för fondbildning och hur medel som inte ingår i försäkringsfonden ska användas samt ska innehålla bestämmelser om återbäring om sådan ska förekomma. En understödsförening reglerar på så sätt frågor om överskottsutdelning i form av återbäring och annan användning av föreningens egendom i stadgarna. Skälen för regeringens förslag: Dagens understödsföreningar meddelar i huvudsak samma typ av försäkringar som ömsesidiga livför- säkringsbolag och hanterar överskott på likartat sätt. I syfte att så långt möjligt skapa likvärdiga verksamhetsbetingelser bör regleringen av frågor kring överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom vara i huvudsak densamma för livförsäkringsverksamhet i försäkringsföreningar och ömsesidiga livförsäkringsbolag. Bestäm- melserna i 10 kap. FL om utbetalning av föreningens medel till medlemmarna genom överskottsutdelning, dvs. gottgörelse och vinstutdelning, ska därför inte gälla för försäkringsföreningarnas livförsäkringsverksamhet. Bestämmelserna om utbetalning av föreningens medel genom återbetalning av medlemsinsatser eller vid nedsättning av medlemsinsatsernas är heller inte tillämpliga (jfr avsnitt 8.2.3). Bestämmelserna om utbetalning av föreningens medel i samband med utskiftning vid föreningens likvidation ska emellertid gälla för försäkringsföreningarna (jfr avsnitt 8.2.10). Ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst ska inrätta en konsolideringsfond (12 kap. 9 § FRL). Konsolideringsfonden får efter stämmans beslut sättas ned för att täcka förluster eller användas för annat ändamål enligt stadgarna. Mot ovan angivna bakgrund ska försäkringsföreningar som driver livförsäk- ringsverksamhet ha en konsolideringsfond. I övrigt ska försäkrings- föreningar som driver livförsäkringsverksamhet i stadgarna ange enligt vilka regler föreningsstämman får förfoga över föreningens vinst eller på annat sätt täcka föreningens förlust. En sådan bestämmelse kan föreskriva att föreningens årsvinst ska avsättas till konsolideringsfonden och att, i den mån konsolideringsfonden inte behövs för föreningens konsolidering, den kan sättas ned av föreningsstämman för att användas för återbäring till medlemmarna. Frågor kring fördelning av överskott försäkringstagare emellan ska helt kunna regleras i försäkringsavtal eller stadgar. Om sådan reglering saknas, ska fördelning ske enligt kontributionsprincipen. Enligt denna ska fördelningen av överskott mellan olika försäkringstagare grundas på de enskilda försäkringarnas bidrag till företagets samlade överskott. Som framgår i avsnitt 6.1 har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att analysera gällande regler om konsolideringsfond och föreslå hur överskottshanteringen i livförsäkringsföretag som drivs enligt ömsesidiga principer bör regleras (se dir. 2010:43). I denna proposition föreslås att försäkringsföreningar också ska kunna meddela skadeförsäkringar. Den grundläggande likheten mellan försäk- ringsföreningar och ömsesidiga försäkringsbolag bör vara styrande även när det gäller regleringen av frågor kring överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom i skadeförsäkringsrörelse. För ömsesidiga skadeförsäkringsbolag finns ingen reglering alls i FRL av hur bolagets medel får betalas till delägarna. Däremot ska det, på samma sätt som för livförsäkringsbolagen, i bolagsordningen finnas regler om hur bolagsstämman får förfoga över bolagets vinst. Det är i ömsesidiga försäkringsbolag vanligt att återbäring till delägare beslutas i annan form än som beslut om vinstutdelning. I avsnitt 7.2.9 har bedömningen gjorts att det saknas skäl att ändra gällande bestämmelser. Mot denna bakgrund bör bestämmelserna i 10 kap. om utbetalning till medlemmarna i form av överskottsutdelning inte heller gälla för försäkringsföreningarnas skade- försäkringsverksamhet. När det gäller bestämmelserna i om ut- betalning genom återbetalning av medlemsinsatser, vid nedsättning av medlemsinsatsernas belopp eller i samband med utskiftning vid föreningens likvidation görs samma bedömning som för livförsäkrings- verksamheten, dvs. att bestämmelserna inte ska gälla för försäkrings- föreningar. I likhet med vad ska gälla för försäkringsföreningar som driver livförsäkringsverksamhet ska försäkringsföreningar som driver skadeförsäkringsverksamhet i stadgarna ange enligt vilka regler föreningsstämman får förfoga över föreningens vinst eller på annat sätt täcka föreningens förlust. I likhet med vad som gäller för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag och för att förhindra att försäkringskunder ingår försäkringsavtal under felaktiga förutsättningar ska en försäkrings- förening inte få förespegla framtida återbäring som saknar grund i försäkringsavtalet. Försäkringsföreningar ska inte behöva göra årliga avsättningar till reservfond enligt bestämmelserna i 10 kap. 6 § första stycket FL. Övriga regler i FL om reservfond ska gälla för försäkringsföreningar, med undantag för bestämmelserna i fjärde stycket i nämnda paragraf som innehåller vissa regler som ska tillämpas vid årliga avsättningar. Bestämmelserna i 10 kap. 7 § FL om utbetalningar i strid med bestäm- melserna i FL ska gälla även för försäkringsföreningar, med det tillägget att återbetalningsskyldighet även ska gälla vid utbetalningar i strid mot den nya försäkringsrörelselagen. Bestämmelsen i 10 kap. 8 § FL om föreningsstämmans och styrelsens möjlighet att besluta om gåvor till allmännyttiga eller därmed jämförliga ändamål bör gälla även för försäkringsföreningar. Bestämmelserna om vinstutdelning i 10 kap. FL ska gälla för vinst- utdelning till dem som tillskjutit verksamhetskapital. Beslut om åter- betalning av verksamhetskapital ska fattas av föreningsstämman. Beslutet ska inte få registreras av innan har gett tillstånd till återbetalningen. En återbetalning ska inte kunna ske förrän efter registreringen. I likhet med vad som gäller för kreditinstitut, försäkringsaktiebolag och Prop. 2009/10:246 ömsesidiga försäkringsbolag ska en försäkringsförening inte få ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som företaget normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med personer inom den s.k. förbjudna kretsen. Regeringens förslag: Förmånsrätt ska gälla för fordran som grundas på försäkringsavtal eller avser återbetalning av för att ett försäkringsavtal inte har kommit till stånd eller har upphört att gälla. Försäkringsföreningar ska föra ett register över de tillgångar som används för skuldtäckning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Livförsäkringstagare har en särskild förmånsrätt i ett försäkringsbolags konkurs eller vid utmätning i ett försäkringsbolag. har förmånsrätten utvidgats så att förmånsrätten enligt 4 § förmånsrättslagen (1970:979) följer med alla fordringar på grund av ett försäkringsavtal i ett försäkringsbolag och med fordringar för återbetalning av . Förmånsrätten omfattar enligt 7 kap. 11 a FRL de tillgångar som finns upptagna i det register som används för att utvisa tillgångar som används för skuldtäckning. Ändringen är ett led i genomförandet av EU:s s.k. likvidationsdirektiv för försäkringsföretag (direktiv /17/EG av om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag). I förarbetena till ändringen har inte frågan om direktiven även omfattar försäkringsföreningar berörts (se prop. 2005/06:37). EG-direktivet gäller enligt artikel 1 försäkringsföretag, vilka i artikel 2 definieras som företag som har fått officiell auktorisation enligt första skadeförsäkrings- direktivet eller första livförsäkringsdirektivet. Som konstaterats ovan omfattar dessa direktiv vissa försäkringsföreningar. Redan av den an- ledningen bör motsvarande förmånsrätt införas i dessa försäkrings- föreningar. De som har försäkringsfordringar eller fordringar som avser återbetalning av i en försäkringsförening har samma behov av skydd om föreningen skulle gå i konkurs eller om utmätning skulle ske, som försäkringstagarna i ett försäkringsbolag har i motsvarande situation. Samma förmånsrätt bör därför gälla i försäkringsföreningar som i försäkringsbolag. För att systemet med särskild förmånsrätt ska fungera måste även försäkringsföreningarna föra ett register över de tillgångar som används för skuldtäckning. Regeringens förslag: Bestämmelserna om likvidation och upplösning i lagen om ekonomiska föreningar ska i huvudsak gälla även för Vissa särregler tas dock in i den nya lagen. ska besluta om likvidation om en försäkringsförenings hela försäkringsbestånd har överlåtits, om ett tillstånd att driva försäkringsrörelse för bestämd tid har gått ut utan att nytt tillstånd har meddelats eller om tillståndet att driva försäkringsrörelse har återkallats. Ansökan om likvidation ska i vissa fall kunna göras av Finans- inspektionen. Beslut om att en likvidation ska upphöra och försäkringsföreningens verksamhet återupptas inte får fattas om grund för tvångslikvidation föreligger enligt den nya försäkringsrörelselagen. Ett beslut om att återuppta verksamheten inte får fattas om det inte finns full täckning för föreningens förpliktelser. ska vid konkurs utse ett allmänt ombud. Under likvidation och konkurs får nya försäkringar inte meddelas.