prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — 5.11 § om tillgången till personuppgifter, 6.14, 15 och 19 §§ om utlämnande av personuppgifter och uppgiftsskyldighet, 7.20 och 21 §§ om elektroniskt utlämnande av personuppgifter. I paragrafen anges vilka av bestämmelserna i 2 kap. som ska tillämpas på den behandling som utförs av Säkerhetspolisen. Frågan har behandlats i Av punkten 1 följer att förevarande lag ska tillämpas i stället för personuppgiftslagen (1998:204), om inte annat framgår av 2 kap. 2 §. sistnämnda paragraf räknas upp vilka regler i personuppgiftslagen som ska tillämpas. Urvalet av bestämmelser beskrivs närmare i kommentaren till den paragrafen. Hänvisningen i punkten 2 innebär att definitionerna i 2 kap. 3 § ska tillämpas även i Säkerhetspolisens verksamhet. Genom hänvisningen i punkten 3 till 2 kap. 6 § tydliggörs att vad som sägs där om tillsyn även gäller för Säkerhetspolisens personuppgiftsbe- handling i den brottsbekämpande verksamheten. Hänvisningen i punkten 4 till 2 kap. 10 § innebär att Säkerhetspolisen ska tillämpa samma grundläggande regler vid behandling av känsliga personuppgifter som polisen i övrigt. Vidare ska enligt punkten 5 bestämmelsen i 2 kap. 11 § tillämpas på Säkerhetspolisen. Den innebär att varje tjänstemans tillgång till person- uppgifter ska begränsas till vad han eller hon behöver för att fullgöra sina arbetsuppgifter. Som framgår av kommentaren till den paragrafen avses inte bara tillgång genom direktåtkomst utan även annan tillgång till upp- gifter. Enligt punkten 6 ska de sekretessbrytande bestämmelserna i 2 kap. 14 § om utlämnande av statistikuppgifter, 15 § om utlämnande av upp- gifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer och 19 § om möjlighet att meddela föreskrifter, tillämpas också på Säker- hetspolisens brottsbekämpande verksamhet. Slutligen ska enligt punkten 7 bestämmelserna i 2 kap. 20 och 21 §§ om elektroniskt utlämnande tillämpas även av Säkerhetspolisen. 5 § Säkerhetspolisen är personuppgiftsansvarig för den behandling av person- uppgifter som Säkerhetspolisen utför. Säkerhetspolisen ska utse ett eller flera personuppgiftsombud. Den personupp- giftsansvarige ska anmäla till tillsynsmyndigheten enligt personuppgiftslagen (1998:204) när ett personuppgiftsombud utses eller entledigas. Paragrafen har behandlats i avsnitt 16.2.2. Första stycket innehåller en bestämmelse om personuppgiftsansvar. Bestämmelsen innebär att Säkerhetspolisen är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som Säkerhetspolisen utför. I andra stycket föreskrivs att Säkerhetspolisen, på motsvarande sätt som och polismyndigheterna, ska utse ett eller flera personuppgiftsombud samt anmäla till tillsynsmyndigheten, dvs. Datain- spektionen, när ett personuppgiftsombud utses eller entledigas. Motsvarande bestämmelser för polisens övriga brottsbekämpande verksamhet finns i 2 kap. 4 och 5 §§. 6 § Personuppgifter får inte bevaras än vad som behövs för något eller några av ändamålen i 13 §§. I 7 och 1214 §§ anges hur länge uppgifter som behandlas automatiserat längst får bevaras. Regeringen meddelar föreskrifter om digital arkivering. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.2.2, innehåller en generell bestämmelse om längsta tid för bevarande av uppgifter och hänvisar till de övriga bestämmelser i kapitlet som reglerar bevarande och gallring. Av första stycket framgår att personuppgifter aldrig får bevaras längre än vad som behövs för något eller några av de ändamål för Säkerhetspoli- sens personuppgiftsbehandling som anges i lagen. finns i 2 kap. 12 § för polisen i övrigt och i kommentaren till den para- grafen utvecklas den närmare innebörden av bestämmelsen. Andra stycket är en informationsbestämmelse som syftar till att under- lätta för tillämparen genom att ange samtliga bestämmelser om beva- rande och gallring som är tillämpliga på Säkerhetspolisens personupp- I tredje stycket finns en upplysning om att regeringen kan meddela föreskrifter om digital arkivering, i likhet med vad som gäller för övriga Syftet med sådana föreskrifter kan vara att förhindra att digitalt arkiverade uppgifter fortsätter att behandlas på samma sätt som tidigare i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet, trots att bevarandet inte längre sker för verksamhetsändamål utan för arkivändamål. 7 § Personuppgifter som behandlas automatiserat hos och som inte har gjorts gemensamt tillgängliga ska, om de behandlas i ett ärende, gallras senast efter det att ärendet avslutades. Om de inte kan hänföras till ett ärende ska uppgifterna gallras senast efter det att de behandlades automati- serat första gången. Första stycket gäller inte personuppgifter i ärenden om utredning eller beiv- rande av brott. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om att personuppgifter, med avvikelse från första stycket, får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Paragrafen innehåller gallringsregler för sådana personuppgifter som behandlas automatiserat och som inte har gjorts gemensamt tillgängliga. För gemensamt tillgängliga uppgifter gäller andra gallringsregler i 12 och Skälen för den valda lösningen har redovisats i avsnitt 16.2.2. och Enligt första stycket ska personuppgifter som behandlas automatiserat i ett ärende gallras senast efter det att ärendet avslutades, medan uppgifter som inte hör till något ärende ska gallras senast efter det att de behandlades automatiserat första gången. melse för polisens övriga brottsbekämpande verksamhet finns i 2 kap. 13 § första stycket. Vad som avses med ett ärende och med gallring ut- vecklas närmare i kommentaren till den paragrafen. I andra stycket görs undantag för uppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott. Detta motsvarar regleringen i 2 kap. 13 § andra Innebörden av bestämmelsen kommenteras under den paragra- Av tredje stycket följer att regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer har möjlighet att meddela föreskrifter om att person- uppgifter, trots vad som sägs i första stycket, får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. finns i 2 kap. 13 § tredje stycket. Behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter 8 § Om det behövs för de ändamål som anges i 1 §, får personuppgifter göras gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisens verksamhet. Detta gäller dock inte DNA-profiler. Uppgifter som endast ett fåtal personer har rätt att ta del av anses inte som gemensamt tillgängliga. Bestämmelserna i 913 §§ gäller för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. Bestämmelserna gäller dock inte när personuppgifter behandlas med stöd av 3 §. Paragrafen reglerar vilka uppgifter som får göras gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet. Frågan har berörts i avsnitt 16.4.1. Vad som avses med gemensamt tillgängliga uppgifter har behandlats i avsnitt 9 och i kommentaren till 3 kap. 1 §. I första stycket slås fast att personuppgifter får göras gemensamt till- gängliga om det behövs för de primära ändamål för vilka Säkerhetspoli- sen får behandla uppgifter. DNA-profiler får dock aldrig göras gemen- samt tillgängliga. Sistnämnda bestämmelse motsvarar vad som gäller för polisen i övrigt, se 3 kap. 2 § andra stycket. I kommentaren till 2 kap. 3 § redovisas vad som avses med DNA-profil. Av andra stycket framgår att bestämmelserna i 913 §§ ska tillämpas i de fall där personuppgifter har gjorts gemensamt tillgängliga. Det inne- bär bl.a. att andra gallringsfrister gäller och att det genom en särskild upplysning eller på något annat sätt ska framgå för vilket närmare ända- mål en personuppgift behandlas. Bestämmelserna i 913 §§ gäller dock inte för sådan behandling av uppgifter som sker med stöd av bestämmel- serna i 3 §. I kommentaren till 2 kap. 9 § redogörs närmare för vilken personuppgiftsbehandling som får ske vid diarieföring eller i fråga om uppgifter som lämnas till polisen i en anmälan eller liknande handling. 9 § Vid behandling enligt 8 § ska det genom en särskild upplysning eller på något annat sätt framgå för vilket närmare ändamål personuppgifterna behandlas. I paragrafen, som delvis motsvarar 3 kap. 3 §, ställs krav på att det när- mare ändamål för vilket en personuppgift behandlas ska framgå. Frågan har behandlats i avsnitt 16.4.2. Om uppgifter samlas in för ett visst ändamål, men senare kommer att användas för ett annat ändamål, måste en upplysning om det nya ända- målet lämnas vid den senare behandlingen. Så blir t.ex. fallet om upp- gifter, som har framkommit i ett underrättelseprojekt, senare utnyttjas i personskyddet eller om uppgifter från en förundersökning tillförs ett underrättelseprojekt. I de fall där det framgår av omständigheterna för vilket ändamål en uppgift behandlas krävs inte någon särskild upplysning. Uppgifter i t.ex. en förundersökning, i en annan utredning enligt 23 kap. eller i ett avgränsat underrättelseprojekt behöver därför normalt inte förses med någon särskild upplysning. Även vid behandling av person- uppgifter i bild- eller ljudupptagningar eller i löpande text brukar det som regel framgå av sammanhanget varför uppgifterna behandlas. Tanken är Prop. 2009/10:85 således inte att varje enskild uppgift alltid ska förses med en särskild Det krävs dock att upptagningen, textfilen eller textavsnittet förses med en upplysning om varifrån den härrör och varför den be- handlas, om detta inte framgår på något annat sätt. 10 § Om uppgifter, som behandlas enligt 8 §, direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet, ska det genom en särskild upplysning eller på något annat sätt framgå att personen inte är misstänkt. Uppgifter om en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet ska förses med en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Sådan upplysning behöver dock inte lämnas, om det på grund av särskilda omständigheter är onödigt. Någon upplysning behöver inte heller lämnas om 1.uppgifterna ingår i en uppgiftssamling som har skapats för att bearbeta och analysera information och som enbart särskilt angivna tjänstemän har åtkomst till, och 2.bearbetningen och analysen befinner sig i ett inledande skede. I paragrafen föreskrivs att det vid behandling av uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga ska framgå om en uppgift avser en person som inte är misstänkt. Vidare föreskrivs att viss information ska värderas och förses med en upplysning om resultatet av värderingen. har angetts i avsnitt 16.4.2. Bestämmelserna motsvarar i allt väsentligt vad som gäller för polisens övriga brottsbekämpande verksamhet enligt 3 kap. 4 §. Uttrycket uppgifter som direkt kan hänföras till en person innebär att paragrafen bara är tillämplig på direkta personuppgifter. som en sådan uppgift gäller inte är misstänkt vare sig för något brott eller för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet, ska detta enligt första stycket framgå genom en särskild upplysning eller på något Som påpekas i kommentaren till 3 kap. 4 § första stycket in- träder skyldigheten bara om det inte alls finns någon misstanke. Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha sam- band med brottslig verksamhet förses med en upplysning om uppgifts- lämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. bestämmelse gäller för övriga polisen. För en närmare beskrivning av innebörden av bestämmelsen hänvisas till kommentaren till 3 kap. 4 § Uppgift om uppgiftslämnares trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak behöver, liksom enligt 3 kap. 4 §, inte lämnas om det på grund av särskilda omständigheter är onödigt. Vad som avses med detta kommen- teras under den paragrafen. Vidare har undantag gjorts för uppgifter i en uppgiftssamling som har skapats för att bearbeta och analysera information och som enbart särskilt utpekade tjänstemän har tillgång till och där bearbetningen och analysen befinner sig i ett första, inledande skede. Detta undantag saknar motsva- righet i 3 kap. 4 §. Med inledande skede avses här den tid efter det att en uppgift har tillförts en sådan uppgiftssamling och under vilken det inte är möjligt att bedöma om uppgiften har betydelse för analysarbetet eller kan avföras som ointressant. Undantaget innebär att personuppgifterna under detta skede, som ska vara , inte behöver kompletteras med Prop. 2009/10:85 upplysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktig- het i sak. Om analysarbetet däremot leder vidare t.ex. till en fördjupad analys av vissa personers kontakter eller förehavanden eller till en förun- dersökning, måste personuppgifterna kompletteras med särskilda upplys- ningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. 11 § Vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga får uppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filoso- fisk övertygelse, medlemskap i fackförening eller som rör hälsa eller sexualliv användas som sökbegrepp endast om det är absolut nödvändigt för de ändamål som anges i 1 §. Första stycket hindrar inte att brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterli- gare föreskrifter om sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter. Paragrafen reglerar möjligheterna att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp vid sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter. Skälen för den valda lösningen har redovisats i avsnitt 16.4.3. Bestämmelsen gäller bara för uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. I motsats till vad som gäller för polisen i övrigt får Säkerhetspolisen, enligt första stycket, i begränsad utsträckning använda känsliga person- uppgifter som sökbegrepp. Uppgifter som rör politiska åsikter kan ibland vara av intresse, eftersom det ingår i Säkerhetspolisens uppgifter att kartlägga sådan politisk verksamhet som kan komma att hota vitala sam- hällsfunktioner. Vid underrättelseverksamhet eller utredning av terro- ristbrott kan andra känsliga uppgifter vara väsentliga. Kravet på att det ska vara absolut nödvändigt från verksamhetssynpunkt att använda ett sådant sökbegrepp gör dock att utrymmet för sådana sökningar är be- gränsat och att rutinmässiga sökningar på känsliga uppgifter inte är till- låtna. I andra stycket görs klart att brottsrubriceringar och uppgifter som be- skriver en persons utseende får användas som sökbegrepp. En motsva- rande bestämmelse finns i 3 kap. 5 § andra stycket för den övriga polisen. I fråga om innebörden hänvisas till kommentaren till den paragrafen. I tredje stycket informeras om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har möjlighet att meddela föreskrifter om sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet. 12 § Personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende perso- nen gjordes. Personuppgifter som behandlas i en sådan uppgiftssamling som avses i 10 § Prop. 2009/10:85 andra stycket 1 ska dock gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Om det finns särskilda skäl får Säkerhetspolisen besluta att personuppgifter får bevaras än vad som anges i första och andra styckena, om uppgifterna fortfarande behövs för det ändamål för vilket de behandlas. med stöd av ett sådant beslut, ska de gallras, eller frågan om bevarande prövas på nytt, senast vid utgången av det tionde kalenderåret efter beslutet eller, om det är fråga om uppgifter som avses i andra stycket, senast vid utgången av det tredje kalenderåret efter beslutet. Paragrafen innehåller bestämmelser som, tillsammans med 13 §, reglerar bevarande och gallring av gemensamt tillgängliga uppgifter. serna kompletterar den allmänna bestämmelsen i 6 §. uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga tillämpas 7 §. som avses med gallring redovisas i kommentaren till 2 kap. 13 § och 3 kap. 9 §. Frågor om bevarande och gallring vid per- sonuppgiftsbehandling har behandlats i avsnitt 16.2.2 och 16.4.4. Skilda gallringsfrister gäller för olika typer av uppgifter. som anges i första stycket, är att personuppgifter som har gjorts gemen- samt tillgängliga inom ska gallras senast efter ut- gången av det kalenderår då den senaste registreringen beträffande den aktuella personen gjordes. Detta motsvarar vad som enligt 35 § polis- datalagen (1998:622) gäller för gallring av personuppgifter i SÄPO- Enligt andra stycket ska uppgifter i sådana särskilda uppgiftssamlingar som avses i 10 § andra stycket 1 gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Om nya uppgifter om personen samlas in, förlängs alltså gallringsfristen. Detta gäller oavsett om uppgifterna har samband med den först aktuella brottsliga verksamheten eller samlas in av annat skäl. I tredje stycket öppnas en möjlighet för Säkerhetspolisen att, om det finns särskilda skäl, genom ett särskilt beslut i det enskilda fallet förlänga Detta förutsätter att personuppgifterna fortfarande be- hövs för det ändamål för vilket de behandlas. Ett beslut av detta slag ska fattas innan gallringsfristen har löpt ut. ett beslut om fortsatt bevarande, ska uppgifterna som huvudregel gallras eller frågan om bevarande prövas på nytt senast vid utgången av det tionde året efter beslutet. Uppgifter som avses i andra stycket ska dock gallras, eller beslutet omprövas, senast vid utgången av det tredje kalen- deråret efter beslutet. 13 § Bestämmelserna i 12 § gäller inte personuppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott. I fråga om behandling av sådana personuppgifter ska i stället 3 kap. 913 §§ tillämpas. Bakgrunden till paragrafen har tecknats i avsnitt 16.4.4. undantag från gallringsbestämmelserna i 12 § för personuppgifter i ären- den om utredning eller beivrande av brott. I stället ska bestämmelserna i 3 kap. 913 §§ tillämpas, dvs. de bestämmelser som gäller för polisens övriga brottsbekämpande verksamhet. Uppgifter som har hämtats från exempelvis en förundersökning för att behandlas för ett nytt ändamål ska dock gallras enligt de frister som gäller för det nya ändamålet, t.ex. per- Prop. 2009/10:85 sonskydd. 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om att personuppgifter, med avvikelse från 12 §, får bevaras för histo- riska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Av paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.4.4, följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har möjlighet att med- dela föreskrifter om att personuppgifter, trots vad som sägs i 12 §, får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Övergångsbestämmelserna har behandlats i avsnitt 18. 22.2Förslaget till lag om polisens allmänna spaningsregis- ter 1 § får med hjälp av automatiserad behandling föra ett all- mänt spaningsregister. är personuppgiftsansvarig för behandlingen av personupp- gifter i registret. Enligt paragrafens första stycke får föra ett allmänt spaningsregister. Registret, som ska vara nationellt, får föras med hjälp av automatiserad behandling. Vilken behandling av personuppgifter som är tillåten i övrigt i polisens brottsbekämpande verksamhet styrs framför allt av den nya polisdatalagen. Motiveringen till särregleringen av det allmänna spaningsregistret har redovisats i avsnitt 19.1. I andra stycket slås fast att är personuppgiftsansva- rig för behandlingen av uppgifter i registret. 2 § Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av personuppgifter i det allmänna spaningsregistret, om inte annat följer av denna lag eller av före- skrifter som har meddelats i anslutning till denna lag. I paragrafen regleras lagens förhållande till personuppgiftslagen (1998:204). Av paragrafen framgår att personuppgiftslagen ska tillämpas när personuppgifter behandlas i det allmänna spaningsregistret, om inte annat sägs i lagen om registret eller i föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Lagen innehåller endast de särbestämmelser som det har bedömts finnas behov av. I övrigt ska personuppgiftslagen tillämpas. Lagens förhållande till personuppgiftslagen har behandlats i avsnitt 19.2. 3 § Personuppgifter som framkommit i polisens brottsbekämpande verksamhet får behandlas i det allmänna spaningsregistret för att underlätta tillgången till sådan information som behövs i polisens spaningsverksamhet. I paragrafen anges det primära ändamål för vilket personuppgifter får behandlas i registret, nämligen att underlätta tillgången till information som behövs i polisens spaningsverksamhet. Personuppgifter som be- handlas i registret får också behandlas för vissa sekundära ändamål. Dessa anges i 4 §. I 59 §§ regleras vilka personuppgifter som får be- handlas och det närmare innehållet i registret. Regleringen av ändamålen har behandlats i avsnitt 19.3. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Med polisens brottsbekämpande verksamhet avses detsamma som i den nya polisdatalagen. Med spaningsverksamhet avses såväl den spa- ning som äger rum under en förundersökning (23 kap. 2 § rättegångsbal- ken) som spaning som polisen bedriver inom ramen för arbetet med att förebygga, förhindra och upptäcka brott. Även spaning efter personer som är efterlysta såsom anhållna eller häktade i sin frånvaro hör hit. Sådan spaning som inte hör till den brottsbekämpande verksamheten faller däremot utanför paragrafens tillämpningsområde. Endast sådana uppgifter som behövs i spaningsverksamheten får be- handlas. Uppgifter som härrör från andra register eller från uppgiftssam- lingar som redan är tillgängliga för flertalet polismän finns det i allmän- het inget behov av att föra in i registret. Som exempel kan nämnas att det sällan torde vara nödvändigt att föra över uppgifter från belastningsre- gistret eller misstankeregistret till det allmänna spaningsregistret, efter- som hela polisväsendet ändå har tillgång till dessa uppgifter. Det finns inte heller något behov av att notera att det i andra register finns finger- avtryck eller DNA-profil av en misstänkt. 4 § Personuppgifter i registret får behandlas om det är nödvändigt för att till- handahålla information som behövs i 1.brottsbekämpande verksamhet hos , polismyndigheter, , , , och , 2.brottsbekämpande verksamhet hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, 3.sådan verksamhet hos polisen som avser handräckningsuppdrag, eller 4.annan verksamhet som polisen ansvarar för, om det finns särskilda skäl att tillhandahålla informationen. Personuppgifter får även behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till och regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till andra. I övrigt gäller 9 § första stycket d och andra stycket personuppgiftslagen (1998:204). Paragrafen, som i stora delar motsvarar 2 kap. 8 § i den nya polisdatala- gen, anger de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas Frågan har behandlats i avsnitt 19.3. Behandling av personuppgifter enligt denna paragraf förutsätter att uppgifterna är föremål för behandling med stöd av 3 §. Det är alltså inte tillåtet att samla in personuppgifter enbart i syfte att behandla dem enligt Utgångspunkten är att de angivna sekundära ändamålen i Prop. 2009/10:85 allt väsentligt ska täcka in det utlämnande av uppgifter som kan komma i För att behandling för andra ändamål än de som anges i lagen ska vara tillåten krävs att den inte kan anses vara oförenlig med insamlings- ändamålet (finalitetsprincipen). Det förhållandet att uppgifter i vissa fall får behandlas för utlämnande av information påverkar inte de bestäm- melser som gäller om sekretess.