prop · GX03232 · 2010-06-28 00:00:00 — I enlighet med ska barnet skyddas mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, men även skyddas mot utnyttjande, vanvård eller försumlig behandling. har lyft fram staternas skyldighet att säkerställa att barn skyddas mot alla former av våld (General . 8, 2006). Våld mot barn kan förekomma i barnets relationer med närstående, med övriga vuxna och med andra barn. Det drabbar barn i alla åldrar, från spädbarn till ungdomar. Det kan ske i olika sammanhang såsom i hemmet, i skolan, och genom olika sociala medier. Våld mot barn ska förebyggas och bekämpas med alla till buds stående medel. Flera olika aktörer såsom skolan, hälso- och sjukvården, social- tjänsten och polisen har ett ansvar att ge barn det skydd de har rätt till. För att effektivt bekämpa alla former av våld krävs också samverkan mellan ansvariga aktörer med utgångspunkt i barnets bästa. Det är viktigt att tidigt upptäcka och erbjuda stöd till både barnet och familjen. Det är också viktigt att barn som utsätts för våld i olika sam- manhang kan få det stöd, den rehabilitering och det skydd som de behö- ver. Även förövarna behöver stödinsatser. Det gäller både när det handlar om barn som begår övergrepp mot eller utsätter andra barn för våld och Prop. 2009/10:232 vuxna förövare. 3.4.3Barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem Enligt artikel 12 ska staten tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhål- lande till ålder och mognad. Detta är en av de grundläggande principerna i och ska därför finnas med i tolkningen av de övriga artiklarna. har också lyft fram vikten av att stärka barnets möjligheter att uttrycka sina åsikter (General . 12, 2009). Artikel 12 anger också att barnet ska beredas möjlighet att höras i olika typer av domstolsärenden som rör barnet, direkt, genom företrädare eller genom lämpligt organ. Även i andra administrativa förfaranden ska barnet beredas möjlighet att höras. Det kan handla om sådana beslut som rör barnets utbildning, hälso- och sjukvård för barnet och åtgärder inom som rör barnet. Av detta följer att all relevant lagstiftning ska vara utformad på ett sådant sätt att barnets rätt att uttrycka sina åsik- ter tillgodoses. För att ge barnet förutsättningar att uttrycka sina åsikter krävs det att ansvariga aktörer har kunskap om hur denna rättighet ska förverkligas i den egna verksamheten. Det innebär att det måste finnas kunskap om och utarbetade arbetssätt för hur barnets åsikter på bästa sätt kan inhämtas, utifrån barnets ålder och mognad. Det är viktigt att miljön känns trygg för barnet och att metoder och arbetssätt är väl anpassade till barnets förutsättningar. Det innebär att barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få möjlighet att höras inte begränsas till tal utan kan inhämtas genom olika uttrycksmedel (artikel 13). I alla beslut som rör barn bör det framgå hur barnets åsikter har inhämtats och beaktats. Artikel 12 innehåller inga specifika åldersgränser. Begreppet mognad är inte heller definierat. Det innebär att man i varje enskilt ärende måste bedöma barnets förmåga att förstå det som han eller hon ska uttrycka sin åsikt om och anpassa situationen och informationen utifrån det. artikel 12 kräver inte bara att barnet fritt ska få ut- trycka sina åsikter och ha möjlighet att höras i domstolsförfaranden, direkt, genom företrädare eller genom lämpligt organ, och i andra admi- nistrativa förfaranden. Åsikterna ska dessutom tillmätas betydelse. Det innebär att man när barnets åsikter har inhämtats, ska göra en bedömning där barnets åsikter tillmäts betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Man bör i såväl inhämtandet av barnets åsikter som i bedöm- ningen av hur de ska användas ta hänsyn till barnets situation, ett barn kan till exempel hamna i en svår lojalitetskonflikt. Barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de Enligt åtar sig konventionsstaterna att genom lämpliga och aktiva åtgärder göra konventionens bestämmelser och principer all- mänt kända bland såväl barn som vuxna (artikel 42). har framhållit vikten av att barn får kunskap om sina rättigheter (General . 1, 2001). Barnet har också enligt rätt till tillgång till information, särskilt sådan som rör barnets välfärd och fysiska och psykiska hälsa (artikel 17). För att barnets rättigheter ska kunna tillgodoses behöver barn ha kun- skap om sina rättigheter och vad de innebär i praktiken. Det förutsätter bl.a. att information om barnets rättigheter ska finnas och vara anpassad till barns olika behov och förutsättningar. Lärare och personal inom för- skolan, skolan och skolbarnsomsorgen spelar en särskilt viktig roll i att ge barnet kunskap om sina rättigheter. Barnets rättigheter ska tillgodoses, som medborgare, patient, konsu- ment eller elev. Det ställer krav på att myndigheter, landsting och kom- muner inom sina verksamhetsområden förmedlar och tillhandahåller anpassad information till barn om deras rättigheter och hur rättigheterna kan tillgodoses. Det gäller såväl i enskilda ärenden som i frågor där barn som kollektiv är berörda. 3.4.5Föräldrar ska få kunskap om barnets rättigheter och erbjudas stöd i sitt föräldraskap I föräldrarnas ansvar ingår att ge barnet ledning och råd då barnet utövar de rättigheter som erkänns i konventionen. Staten ska enligt konventio- nen ge lämpligt bistånd till föräldrar och vårdnadshavare då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran och utveckling (artiklarna 5, 18). Alla offentliga aktörer har ett ansvar och en skyldighet att gripa in när föräld- rarna inte klarar av sin föräldraroll och när barnets rättigheter inte tillgo- doses inom familjen (artikel 19). Föräldrarna är de som står närmast barnet och som ska se till barnets behov och bevaka sitt barns rättigheter, i förhållande till exempelvis förskolan, skolan, hälso- och sjukvården och . Det är därför viktigt att föräldrar får kunskap om de rättigheter barn har och vad dessa rättigheter innebär genom de verksamheter på framförallt nivå som kommer i kontakt med föräldrar. Även har uppmärksammat detta (General . 7, 2005). Det är särskilt viktigt att nå blivande och nyblivna föräldrar. Mödra- och barnhälsovården har ett särskilt ansvar för att förmedla kunskap om barns behov och utveckling i relation till de rättigheter barn har. Social- tjänsten har också ett ansvar genom det stöd som ges till barn och föräld- rar i utsatta situationer. Beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap Prop. om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i En central princip i är att barnets bästa särskilt ska uppmärksammas vid alla åtgärder som rör barn (artikel 3). Det innebär att hänsyn ska tas till alla samlade rättigheter som barnet har enligt kon- ventionen och till de behov och intressen som det enskilda barnet har. Inför ett beslut eller en åtgärd ska därför ansvarig beslutsfattare överväga om beslutet eller åtgärden berör barnet eller barnen och i så fall på vilket sätt, dvs. ha ett barnperspektiv. Om åtgärden eller beslutet bedöms få konsekvenser för barnet eller barnen ska hänsyn tas till de mänskliga rättigheter som barn har enligt bl.a. . Att på så sätt säkerställa barnets rättigheter i åtgärder eller vid beslut som rör barn innebär att ha ett barnrättsperspektiv. Kunskapen om barnets rättigheter och vad dessa rättigheter innebär i praktiken är därför en grundförutsättning för att i det dagliga arbetet leva upp till åtagandena enligt konventionen. Således behöver de beslutsfat- tare och de yrkesgrupper vars arbete rör barn ha en gedigen kunskap om vilka rättigheter barn har, om hur rättigheterna kommer till uttryck i svensk lagstiftning och om hur dessa på bästa sätt kan omsättas i deras respektive verksamheter. har påpekat vikten av ut- bildning om barnets rättigheter till berörda yrkesgrupper (General . 5, 2003). Det är viktigt att det i yrkesutbildningar för dem som ska arbeta med eller för barn ingår utbildning om barns utveckling, behov, förutsätt- ningar och rättigheter. Arbetsgivare på statlig och nivå ansvarar för att berörda yr- kesgrupper erbjuds en fortlöpande och lämplig kompetensutveckling. Dessa yrkesgrupper har också ett ansvar att utveckla och behålla kunska- pen om barnets rättigheter och dess omsättning i praktiken. Arbetsmeto- der som på ett systematiskt och långsiktigt sätt kan stärka barnets rättig- heter i beslut och åtgärder som rör barn är en viktig del i detta. Det är angeläget att de erfarenheter och kunskaper som finns av att ar- beta med barnets rättigheter och tillämpning i olika verksamheter sprids och att det sker en dialog och samverkan i dessa frågor mellan aktörer på statlig och nivå. Dialog mellan be- rörda aktörer kan också bidra till att minska de existerande skillnaderna mellan kommuner och mellan landsting i genomförandet av konventio- nen. De offentliga aktörerna bör dessutom verka för ett erfarenhetsutbyte och en dialog med relevanta frivilligorganisationer och med barn och unga. Kunskaps- och erfarenhetsutbyte om barnets rättigheter innefattar också en internationell dimension. Barnets mänskliga rättigheter är i fokus inom många internationella organ och utvecklas ständigt. aktiva medverkan är en viktig del i att åstadkomma en förbättrad praktisk tillämpning av de rättigheter barn har. Aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka Prop. barnets rättigheter genom samverkan förmedlar en helhetssyn på barnet. De olika artiklarna hänger samman och förutsätter varandra. Ansvaret för verksamheter som rör barn delas mellan stat och kommun och mellan centrala, regionala och lokala myndigheter. Därför är det viktigt med samverkan för att möjliggöra en helhetssyn på barnet (. 5, 2003 och General . 7, 2005). Detta ska ske med utgångspunkt i barnets rättigheter, behov och intressen. Det kan till exempel handla om samverkan kring utsatta barn eller barn med särskilda behov. Kommuner och landsting har ansvaret för de flesta av verksamheterna som rör barns levnadsvillkor och säkerställandet av deras rättigheter. Därför är det mycket angeläget att samverka på nivå och att utbyta erfarenheter inom den egna verksamheten men även med andra berörda aktörer med utgångspunkt i barnets rättigheter. De statliga myndigheter som arbetar med frågor och verksamheter som rör barn har i sin tur ett ansvar att skapa förutsättningar för samverkan och samordning med utgångspunkt i barnets rättigheter inom den egna myndigheten, i förhållande till andra myndigheter och i relation till den samverkan och styrning som sker gentemot kommuner och landsting. 3.4.8Aktuell kunskap om barns levnadsvillkor ska ligga till grund för beslut och prioriteringar som rör barn För att kunna vidta lämpliga åtgärder och göra prioriteringar som rör barn är det nödvändigt att ha god kunskap om barns levnadsvillkor på lokal, regional och nationell nivå. rekommenderar staterna att göra kontinuerliga kartläggningar och datainsamlingar (Gene- ral Comments No. 5, 2003). Barns behov och förutsättningar är föränderliga varför det är viktigt att ha aktuell kunskap om barns levnadsvillkor. Denna inhämtas genom såväl kvalitativa och kvantitativa kartläggningar som studier och forskning. Det kan exempelvis röra sig om kunskap om ekonomin för olika barnfamiljer, situationen för utsatta barn, barns fysiska och psy- kiska hälsa, barns tillgång till kultur och möjlighet till eget skapande och barns skolresultat. Barns egna åsikter är en viktig kunskapskälla då ut- redningar, kartläggningar och andra studier genomförs som rör barn. Därigenom blir barn också delaktiga i de prioriteringar som görs. För att säkerställa att barn inte diskrimineras enligt artikel 2 i barnkon- ventionen är det viktigt att den kunskap om barns levnadsvillkor som samlas in möjliggör jämförelser utifrån olika bakgrundsfaktorer, men även jämförelser mellan lokal, regional, nationell och internationell nivå. Det finns också ett behov av att ge en helhetsbild av och följa hur in- satser på olika områden tillsammans påverkar utvecklingen av barns levnadsvillkor. Samverkan för och samordning av insamling av data är centralt för att utbyta erfarenheter och möjliggöra jämförelser. Det är också en grund för åtgärder och utformning av verksamheter som vänder sig till barn. Beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv Barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn (artikel 3) och alla rättigheterna i konventionen ska respekteras på alla nivåer i samhället. Detta kräver kontinuerliga analyser av konsekven- serna av beslut, så kallade barnkonsekvensanalyser, och utvärderingar av vilka faktiska konsekvenser beslut och åtgärder har fått för barn. Det gäller både beslut och åtgärder som rör det enskilda barnet och generella beslut och åtgärder som rör barn. Genom uppföljningar och utvärderingar kan man dessutom identifiera behovet av nya lagbestämmelser och andra insatser för att stärka barnets rättigheter. Uppföljningar och utvärderingar av beslut och åtgärder som rör barn ska alltid göras utifrån ett barnrättsperspektiv, dvs. grundas på normerna och principerna etablerade av bl.a. . Det förutsätter en tydlig och aktiv styrning på alla nivåer. Beslutsfattare och tjänstemän vars arbete rör barn behöver systematiskt skaffa sig kunskap om hur barnets rättigheter tillgodoses inom deras respektive områden. Detta gäller särskilt i beslut och åtgärder på nivå som rör det en- skilda barnet. Myndigheter som utövar tillsyn inom områden som berör barn bidrar till en systematisk uppföljning av barnets rättigheter och intressen. Dessa aktörer är centrala för att barnets rättigheter ska kunna tillgodoses. De kan utifrån sina granskningar visa på brister inom de berörda verksam- heterna som behöver åtgärdas för att förbättra barns levnadsvillkor och tillämpningen av barnets rättigheter. Det ingår också i Barnombuds- mannens uppdrag att systematiskt följa upp och utvärdera tillämpningen av i verksamheter som rör barn. Det är viktigt att barn själva får uttrycka sina åsikter i samband med uppföljningar och utvärderingar av beslut och åtgärder som rör dem, t.ex. när det gäller det stöd eller den vård de får. 4Regeringens barnrättspolitik redovisning av genomförda insatser Regeringens politik för barnets rättigheter syftar till att ta tillvara och stärka barnets rättigheter och intressen i samhället, med utgångspunkt i För att tydliggöra detta syfte beslutade regeringen i budgeten att rubricera politiken inom detta område som barn- rättspolitik, istället för som tidigare barnpolitik. Målet för barnrättspolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och infly- Målet utgår från de grundläggande principerna i som omfattar varje flicka och pojke upp till . Att ta tillvara och stärka barnets rättigheter och intressen utifrån barn- konventionen förutsätter att regeringens barnrättspolitik är sektorsöver- gripande och förverkligas inom alla områden och verksamheter där barn är berörda, såsom hälso- och sjukvårdspolitiken, utbildningspolitiken, migrationspolitiken, kulturpolitiken och socialtjänstpolitiken. redovisar också återkommande i propositioner och skrivelser inom dessa Prop. 2009/10:232 och andra områden sådana insatser och resultat som har direkt eller indi- rekt betydelse för barn och för deras levnadsvillkor. Denna proposition innehåller därför inte en redovisning av all den politik som regeringen genomför för barn och där barn är berörda utan är en redogörelse för regeringens barnrättspolitik inom de områden som regeringen valt att särskilt prioritera för att stärka barnets rättigheter och intressen. Regeringens barnrättspolitik utgår från att barns vardag ser olika ut för olika barn och att det samhälle barn lever i ständigt förändras. I denna verklighet ska det enskilda barnets rättigheter säkerställas och vid behov också stärkas. Insatser och prioriteringar kommer därför att förändras och behöva anpassas och utifrån den kunskap och de behov som finns. En viktig utgångspunkt för att kunna bedöma behov av insatser och göra prioriteringar är att det finns kunskap om barns levnadsvillkor. Regeringen har påbörjat ett arbete med att ta fram ett uppföljningssystem för barnrättspolitiken för att få bättre kunskap om barns levnadsvillkor inom olika områden och . Regeringens initiativ till uppföljnings- system för barnrättspolitiken beskrivs närmare i avsnitt 4.1 och i kapi- tel 5. En annan viktig kunskapskälla för att säkerställa barnets rättigheter är de uttalanden och rekommendationer som för barnets rättigheter () lämnar, dels i form av så kallade Gene- ral Comments, dels de landsspecifika rekommendationer som lämnas . Regeringen har med utgångspunkt i rekommendationerna tagit initiativ till tematiska dialoger, se vidare avsnitt 4.1 och kapitel 5. Regeringen har i sin skrivelse Barnpolitiken en politik för barnets rättigheter (skr. 2007/08:111) prioriterat ett antal områden som särskilt viktiga för att stärka barnets rättigheter och intressen och där det finns behov av att genomföra åtgärder. Det handlar om följande områden: -Det strategiska arbetet med att genomföra -Stöd i föräldraskapet -Bekämpa våld mot barn -Främja barns psykiska hälsa Förutom dessa prioriterade områden är de reformer som skett inom ut- bildningsområdet, särskilt den nya skollagen (prop. 2009/10:165), av särskild vikt ur ett barnrättsperspektiv, se vidare avsnitt 4.1.3. I detta kapitel lämnar regeringen en redogörelse för de insatser som har genomförts inom de prioriterade områdena. 4.1Det strategiska arbetet med att genomföra Regeringen har prioriterat insatser för att förbättra uppföljningen av tillämpning samt öka kunskapen om barnets rättig- heter. Regeringen har också arbetat internationellt för att stärka barnets rättigheter. Vid sidan av de insatser som beskrivs i detta kapitel har Delegationen Prop. 2009/10:232 för mänskliga rättigheter i i uppdrag av regeringen att lämna förslag på hur det fortsatta stödet till arbetet för full respekt för de mänskliga rättigheterna i , innefattande barnets rättigheter, kan utformas. Delegationen kommer att lämna sina förslag . 4.1.1Förbättrad uppföljning av tillämpning Regeringen har i sin skrivelse Barnpolitiken en politik för barnets rät- tigheter (skr. 2007/08:111) konstaterat att kunskapen om hur barnkon- ventionen ska tillämpas i verksamheter på statlig och nivå är bristfällig. Det saknas också uppföljningar och utvärderingar som kan visa på orsakerna till detta och vilka åtgärder som behöver genomföras. Regeringen presenterade därför i skrivelsen en plan för att stärka upp- följning och utvärdering. I detta avsnitt redovisas de insatser som har genomförts. Därutöver har regeringen också genomfört reformer inom tillsynen av och som har betydelse för barnets rättigheter. Tydligare uppföljnings- och utvärderingsansvar för I uppdrag ingår dels att följa lagstiftningen och dess tillämpning, dels att uppmärksamma att myndigheter, kommuner och landsting i övrigt förverkligar i sin verksamhet. Enligt regeringen bör uppföljnings- och utvärderingsverksamheten vara en viktig utgångspunkt för såväl uppdrag att före- träda barnets rättigheter och intressen som för att driva på och bevaka Regeringen har därför i myndighetens instruktion (SFS 2007:1021) förtydligat uppföljnings- och utvärderingsansvar. Förtydligandet innebär att systematiskt och återkommande ska följa upp och utvärdera tillämpningen av barnkon- ventionen i berörda verksamheter hos förvaltningsmyndigheter, kommu- ner och landsting. Vidare ska förmedla och föra en dialog om sina slutsatser och iakttagelser med de myndigheter och hu- vudmän som är berörda. Utifrån sådana uppföljningar och utvärderingar ska också genomföra insatser som bidrar till att ut- veckla och sprida kunskap om tillämpningen av . har lämnat en redogörelse av vilka arbetssätt och metoder som myndigheten kommer att använda sig av för att förbättra uppföljnings- och utvärderingsarbetet. på uppdrag av regeringen redovisat hur myndigheten avser att utveckla tillämpningen av de rättsliga befogenheter, som myndigheten har enligt lagen (1993:335) om . har granskat ett sextiotal myndigheter utifrån återrapporteringskrav om barnrättsperspektivet i regleringsbreven för myndigheterna. Av dessa har ett antal myndigheter valts ut för en mer djupgående dialog, bl.a. , Socialsty- relsen, , Skolinspektionen och Statens skol- I några fall har dialogen utmynnat i utbildningar, skrivelser och har använt sina Prop. 2009/10:232 rättsliga befogenheter för att säkerställa en fördjupad granskning av hur landsting ställt sig till skuldsättning av barn. De rättsliga befogenheterna har också använts för dialog med länsstyrelser om hur barns deltagande säkerställs vid tillsyn av hem för vård eller boende. För att tillgodose barnets rättigheter är det av stor vikt att det finns kun- skap om barns levnadsvillkor inom olika områden. och () tar vart tredje år fram rapporten till 18 som beskriver barns och ungas levnadsför- Statistiken kommer från myndigheter, internationella organ och forskningsrapporter. Målen för den nationella ungdomspolitiken, som omfattar unga mellan 13 och , är att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd och Regeringen beslutade om skrivelsen En stra- tegi för ungdomspolitiken (skr. 2009/10:53) i vilken inriktningen av den framtida ungdomspolitiken redovisas. Strategin innehåller även ett hand- lingsprogram med 45 insatser på området. genomförs en årlig uppföljning av hur ungdomars levnadsvillkor ut- Uppföljningen görs av ett antal berörda myndigheter och sam- manställs av som även regelbundet gör tematiska analyser inom ungdomspolitikens olika huvudområden. för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) har sedan 2005 ett samordningsansvar för svensk barn- och ungdomsforskning. samordningsansvaret ingår bl.a. att göra strategiska satsningar inom området, kartlägga forskningsområdet, sprida forskningsresultat och skapa mötesplatser för forskare och praktiker. Regeringen anser att det finns behov av en mer systematisk uppfölj- ning av barns levnadsvillkor utifrån och har därför gett i uppdrag att utveckla ett uppföljningssystem för Utgångspunkten är det förslag till uppföljningssystem som har presenterats i departementsskrivelsen Ett uppföljningssystem för barnpolitiken (Ds 2007:9) och som har remissbehandlats. uppföljningssystemet ska det gå att mäta och beskriva de aspekter av barns levnadsvillkor som regeringen bedömer är centrala ur ett barnrätts- Regeringens initiativ till uppföljningssystem presenteras i för barnets rättigheter () ska granska de framsteg som har gjorts av staterna i fråga om förverkligandet av skyldigheter enligt konventionen. Kommittén är ett oberoende expertor- gan inom FN och består av 18 experter som väljs av de stater En geografisk fördelning ska eftersträ- vas och personer från olika rättssystem ska finnas representerade. Kommittén antar så kallade General som stöd för staterna i deras arbete med att leva upp till skyldigheterna enligt konventionen. har kommittén antagit 12 General . Kommittén kan Prop. 2009/10:232 även rekommendera generalförsamlingen i FN att det på generalsekrete- rarens uppdrag genomförs studier i frågor som rör barnets rättigheter. Det har resulterat i två studier; barn i väpnade konflikter och våld mot barn. Staterna ska lämna en rapport om de framsteg som har gjorts för att förverkliga de rättigheter som anges i konventionen. porteringen följs av en utfrågning med företrädare för regeringen. underlag för utfrågningen samlar kommittén även in underlag från andra aktörer såsom , enskilda organisationer och FN:s Enskilda personer kan också skicka in information till kom- mittén men kan inte klaga i enskilda ärenden. Efter utfrågningen med företrädare för regeringen sammanställer kommittén sina rekommendationer (concluding observations) om hur staten kan förbättra sitt arbete för att leva upp till konventionen.