prop · GX03149 · 2010-03-23 00:00:00 — Det är enligt regeringens uppfattning viktigt att lärare, vars anställningar har ingåtts i enlighet med nu gällande bestämmelser, så långt som möjligt tillförsäkras samma ställning och rättigheter som vid anställningens ingående. Därför behövs övergångsvisa lösningar. Det gäller t.ex. bestämmelser som rör tidsbegränsade anställningar. Bestämmelser som upplyser om diskrimineringslagen i 1 kap. högskolelagen respektive i lagen om tillstånd att utfärda vissa examina föreslås upphöra att gälla vid utgången av 2010. Eventuella merkostnader på grund av reformer som ett universitet eller en högskola genomför till följd av regeringens förslag och bedömningar i denna proposition ska finansieras inom ramen för lärosätets anslag. Förslagen och bedömningarna beräknas därför inte ha några konsekvenser för statsbudgeten. I kapitel 9 redovisar regeringen bedömningen att ett antal ekonomiska och ekonomiadministrativa frågor bör ses över. Konsekvenserna för statsbudgeten kommer att behandlas vid översynen av dessa frågor. 11.2.2Konsekvenser för statliga universitet och högskolor En konsekvens av att en politisk styrning minskar är att ett universitets eller en högskolas ansvar för den egna organisationen och för lärosätets läraranställningar ökar markant. Detta ställer ökade krav på lärosätets ledning och dess stödfunktioner. Ett självbestämmande för statliga universitet och högskolor innebär att varje lärosäte kommer att behöva ta fram nya eller justera existerande interna dokument som arbetsordningar, delegationsordningar, m.m. samt att lokala bestämmelser och riktlinjer kommer att växa i omfång och behöva samlas och göras tillgängliga. Förslagen och bedömningarna i propositionen kan, om universiteten och högskolorna ser behov av samordning, leda till ett ökat samarbete mellan dem. De universitet och högskolor som väljer att förändra organisationen med utgångspunkt i de ökade möjligheter som förslagen i propositionen ger, kommer att behöva genomföra ett mer eller mindre genomgripande reformarbete. Även i de fall där universitet och högskolor beslutar sig för att inte göra större förändringar av sin interna organisation kommer det att behövas visst arbete för att besluta om den interna organisationen och ansvarsfördelningen. En ökad organisatorisk frihet minskar lärosätenas behov att begära undantag från organisatoriska regler. I kapitel 9 redovisar regeringen bedömningen att ett antal ekonomiska och ekonomiadministrativa frågor bör ses över i syfte att öka universitets och högskolors frihet. Konsekvenserna för universiteten och högskolorna kommer att behandlas vid översynen av dessa frågor. Som en konsekvens av bedömningarna i kapitel 10 kommer universitet och högskolor få möjlighet att själva utforma den årliga redovisningen av sin verksamhet och dess resultat i betydligt större utsträckning än . Enligt regeringens förslag och bedömningar i kapitel 7 ökar universitets och högskolors frihet i fråga om läraranställningar i högskolan. En avreglering av bestämmelserna om högskolans lärare ökar personalfrågornas strategiska betydelse. Regeringens bedömningar i kapitel 7 omfattar inte anställning som doktorand. Universitet och högskolor bör i sina anställningsordningar samla de regler om anställning av lärare som lärosätet har beslutat ska gälla. Det innebär att lärosätena står inför ett omfattande utvecklingsarbete av de anställningsordningar som lärosätena ska ha tillgängliga. Även arbetstagarorganisationernas och kollektivavtalens betydelse ökar i och med att frågor som inte längre bör regleras särskilt i högskoleförfattningarna, t.ex. vissa tidsbegränsade anställningar, i stället kan bli föremål för överenskommelser i kollektivavtal. Beroende på vad lärosätena beslutar eller arbetsmarknadens parter kommer överens om i kollektivavtal kan en avreglering innebära bl.a. att lärarkategorier försvinner eller tillkommer eller får ett förändrat innehåll, eller att behörighetsregler och anställningsförfaranden ändras. Det kan innebära i sin tur att olika lärosäten kan ha olika karriärstrukturer eller att anställningar med samma benämning kan ha olika innehåll och olika krav på behörighet vid olika lärosäten med undantag av anställning som professor och lektor som fortsatt föreslås regleras i högskolelagen. Detta kan ställa högre krav på lärare som vill byta lärosäte att ta reda på vad som gäller för en viss sökt anställning på ett annat lärosäte. Det är dock inte andra krav än vad som ställs på arbetsmarknaden i övrigt eller vad som gäller när man vill söka anställning vid ett utländskt lärosäte. Vidare kommer ett borttagande av rätten till befordran sannolikt att få Prop. 2009/10:149 som konsekvens att antalet ansökningar under en övergångstid kommer att öka kraftigt. Antalet ärenden till kommer som följd av detta troligtvis också att öka . För en enskild lärare kan regeringens förslag och bedömningar i denna fråga innebära att förutsättningarna för en befordran ändras. Befordringsvägar som inte är möjliga kan dock öppnas. Anställningar vid statliga universitet och högskolor kan fortsatt överklagas till . En avreglering av anställningsförfarandet kommer dock att medföra att de krav som överklagandet ska prövas mot kan variera från lärosäte till lärosäte. En organisatorisk frihet innebär att lärosätets lärare inte längre kommer att ha en i lag eller förordning reglerad representation i vissa organ. I vilken utsträckning olika beredande och beslutande organ ska bestå av eller utses efter val bland berörda lärare blir en fråga för varje universitet eller högskola att besluta om. En förenkling av högskoleregelverket kan leda till ett mindre omfattande och komplicerat regelverk som är lättare för studenterna att överblicka. Det som beslutas vid universitet och högskolor som påverkar utbildningen eller studenternas situation kan dock komma att öka. Vissa utbildningsfrågor som är reglerade i förordning kommer i stället universitet och högskolor att förfoga över. 11.2.5Konsekvenser för andra myndigheter När en statlig styrning minskar ökar behovet av uppföljning och utvärdering av verksamheten. Som framgått av avsnitt 10.3 avser regeringen att förtydliga uppdrag så att verket får som huvuduppgift att svara för utvärdering och tillsyn. Myndigheter kommer att kunna uppdra åt universitet och högskolor att anordna utbildning för andra än myndighetens anställda utan att först behöva inhämta regeringens medgivande. Vissa konsekvenser för har behandlats ovan i avsnitt 11.2.3. 11.2.6Konsekvenser för enskilda utbildningsanordnare I avsnitt 5.4 har regeringen presenterat sin syn på hur resultatstyrningen av högskolesektorn som helhet bör utvecklas. Det kan få konsekvenser även för enskilda utbildningsanordnare när det gäller bl.a. utformningen av statens årliga avtal med dessa lärosäten och regelstyrningen i övrigt. Regeringen bedömer att förslagen och bedömningarna i denna proposition inte kommer att påverka jämställdheten negativt. I avsnitt 7.6 redovisar regeringen sin bedömning att högskoleförordningen fortsatt bör innehålla en bestämmelse om att kvinnor och män ska vara jämställt representerade vid beredningen av ärenden som rör anställning av lärare, om inte synnerliga skäl talar emot detta. Regeringen avser att noga följa hur jämställdheten utvecklas vid universitet och högskolor. Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) 2 kap. 5 § I paragrafen anges att en högskola beslutar om sin interna organisation utöver styrelse och rektor, om inte något annat är föreskrivet. anges att 2 kap. 6 och 7 §§ ska gälla när högskolan beslutar om sin Av 1 kap. 1 § andra stycket högskolelagen framgår att vad som i lagen sägs om högskolor avser både universitet och högskolor, om inte något annat anges särskilt. Det finns i 2 kap. 24 §§ bestämmelser om styrelse och rektor. vad som anges i de bestämmelserna ska högskolan enligt paragrafen själv bestämma om sin interna organisation. Det gäller dock bara om inte något annat är föreskrivet. Det finns t.ex. i de förordningar som ansluter till lagen bestämmelser om att frågor om disciplinära åtgärder ska handläggas av en disciplinnämnd. Ett annat exempel framgår av nya 2 kap. 9 §, där det anges att regeringen meddelar särskilda föreskrifter om en och utbildning vid . föreskrifter finns i förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. När högskolan beslutar om sin organisation gäller, genom hänvisningen i paragrafens andra mening till 2 kap. 6 och I 2 kap. 6 § anges att vissa beslut ska vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta personer och i 2 kap. 7 § ges bestämmelser om studenternas rätt till representation. Bestämmelserna i denna paragraf och i de följande 2 kap. 6 och 7 §§ ersätter den reglering som finns i 2 kap. högskolelagen om fakultetsnämnder och särskilda organ och om vilka som får väljas till och vilka som ska välja ledamöter i fakultetsnämnder. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.2. 2 kap. 6 § I paragrafen uttrycks att vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta personer ska fatta vissa beslut om utbildning samt forskning och konstnärligt utvecklingsarbete, men det regleras inte i vilken organisatorisk form det ska ske. Det innebär att de bestämmelser som i dag slår fast en organisation för olika typer av beslut ersätts av ett krav på kompetens för en person som själv eller tillsammans med andra personer ska fatta beslut som kräver en bedömning av frågor som anges i Paragrafen ska liksom 2 kap. 7 § gälla när högskolan enligt 2 kap. 5 § bestämmer om sin interna organisation utöver styrelse och I 2 kap. 7 § regleras studenternas rätt till representation. Av första stycket framgår att beslut som kräver en bedömning av de frågor som anges i stycket ska fattas av personer med vetenskaplig eller Med vetenskapligt kompetent person avses en person som har doktorsexamen eller motsvarande vetenskaplig Med konstnärligt kompetent person avses en person som har konstnärlig doktorsexamen eller motsvarande konstnärlig kompetens. Visad vetenskaplig eller konstnärlig skicklighet anses uttrycka högre krav än vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. Personer med sådan skicklighet ingår därmed i den krets av personer som avses i paragrafen. Beslutsfattande som ska hanteras av vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta personer är sådana beslut som kräver en bedömning av vissa förhållanden. Det gäller enligt första punkten uppläggning, genomförande av eller kvalitet i utbildningen eller enligt andra punkten organisation av eller kvalitet i såväl forskningen som det konstnärliga utvecklingsarbetet. Med utbildningen avses utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå (jfr 1 kap. 7 § högskolelagen). Ordet forskning omfattar även konstnärlig forskning. I andra stycket anges att om den bedömning som avses i första stycket ska göras av en grupp av personer, ska majoriteten av personerna i gruppen ha vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. Det anges vidare att styrelsen får besluta att en sådan majoritet inte behövs om det finns särskilda skäl. Främst när det gäller beslut om utbildning kan det, enligt vad som anges i avsnitt 6.1.3, finnas frågor som inte kräver en vetenskapligt eller konstnärligt kompetent majoritet. Ett exempel som där nämns är att det för vissa utbildningar kan finnas skäl att ha en större representation av personer med en sådan yrkesskicklighet som är relevant för utbildningen. Det följer av 2 kap. 5 § att en högskola själv får besluta om huruvida sådana beslut som avses i första stycket i paragrafen ska hanteras av en person eller flera personer i en grupp samt hur personer i en sådan grupp ska utses. Ordet personer med viss kompetens kan avse såväl lärare vid högskolan som andra anställda där eller andra lämpliga personer med angiven kompetens. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.3. 2 kap. 7 § I paragrafen behandlas studenternas rätt till inflytande. Vid sidan av 2 kap. 6 § ska den enligt 2 kap. 5 § gälla när en högskola beslutar om sin organisation. Till skillnad från vad som anges i 2 kap. 5 och 6 §§ högskolelagen ska enligt den nya bestämmelsen i 2 kap. 5 § högskolan själv bestämma om sin interna organisation utöver styrelse och rektor. gällande bestämmelser om fakultetsnämnder och särskilda organ i högskolelagen utmönstras. Studenternas rätt till representation uttrycks därför i paragrafen på ett annat sätt än som ett krav på ett visst antal studentledamöter i en fakultetsnämnd eller ett särskilt organ. I paragrafen anges i stället att studenterna har rätt att vara representerade när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller studenternas situation. En bestämmelse med motsvarande innebörd finns i de förordningar som ansluter till högskolelagen, dvs. högskoleförordningen (1993:100), förordningen (1993:221) för och förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. Rätten till representation i paragrafen gäller således alla beslut och all beredning som har betydelse för utbildningen eller studenternas situation, och inte bara vid sådant beslutsfattande som Prop. 2009/10:149 omfattas av kravet på vetenskaplig eller konstnärlig kompetens i 2 kap. 6 §. Det kan handla om en grupp av personer som fattar beslut eller deltar i beredning eller om beslutsfattande eller beredning av en enda person. Bestämmelser om studenternas rätt till inflytande finns också i 1 kap. 4 a § och 2 kap. 4 § högskolelagen. I 1 kap. 4 a § föreskrivs att studenter ska ha rätt att utöva inflytande över utbildningen vid högskolorna och att högskolorna ska verka för att studenterna tar en aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen. I 2 kap. 4 § högskolelagen anges att studenter har rätt att vara representerade i styrelsen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.4. 2 kap. 8 § Paragrafen, som behandlar föreskrifter om vem som utser representanter för studenterna och som har sin motsvarighet i vad som föreskrivs i 5 kap. 2 § högskolelagen, har fått en ny beteckning. I paragrafens första mening finns en upplysningsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vem som utser representanter för studenterna. har i förhållande till vad som anges i 5 kap. 2 § högskolelagen formulerats om som en konsekvens av att studenternas rätt till representation i nya 2 kap. 7 § representanter i olika organ utan som en rätt att vara representerade när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller I paragrafens andra mening anges att regeringen i sådana föreskrifter får överlämna åt enskilda individer eller åt sammanslutningar att utse Lydelsen har inte ändrats efter det att högskolelagen trädde i I propositionen Universitet och högskolor frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1, s. 91) anges att om det lämnas till ett enskilt organ eller enskilda personer att bestämma om ledamöter i statliga myndigheters styrelser och andra ledningsorgan utgör det en form av myndighetsutövning genom enskild och att det genom formuleringen i meningen lämnas lagstöd för sådan delegering när det Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.4. 2 kap. 9 § Paragrafen har ny beteckning men har sin huvudsakliga motsvarighet i 2 kap. 7 § högskolelagen . meddelar särskilda föreskrifter om sammansättningen av styrelsen vid och vid samt om en och utbildning vid . föreskrifter som avses i paragrafen ges i förordningen (1993:221) för och förordningen (2007:1164) för Av 2 kap. 5 § följer att en högskola beslutar om sin interna organisation utöver styrelse och rektor, om inte något annat är Prop. 2009/10:149 föreskrivet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.5. 3 kap. 2 § I paragrafens första stycke anges att för utbildning och forskning ska det finnas professorer och lektorer anställda som lärare vid högskolorna. Bestämmelsen innebär dock inte att det i den enskilde professorns eller lektorns arbetsuppgifter alltid måste ingå både utbildning och forskning. I vilken mån de olika momenten ska ingå i en enskild anställning får bestämmas från fall till fall utifrån verksamhetens behov. Av andra stycket följer att professor är den främsta anställningen som lärare. Bestämmelsen har sin motsvarighet i nuvarande 3 kap. 2 § första stycket högskolelagen. I paragrafens tredje stycke finns en upplysningsbestämmelse om att regeringen meddelar föreskrifter om de behörighetskrav och bedömningsgrunder som ska gälla vid anställning av professorer och lektorer. Bestämmelserna i denna paragraf ersätter den reglering som finns i 3 kap. 2 och 5 §§ högskolelagen om professorer och lektorer. Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.4 och 7.5. 3 kap. 3 § I paragrafen, som innehåller bestämmelser om professorer, görs ett förtydligande i andra stycket 2 om att en professor som är tidsbegränsat anställd för adjungering vid en högskola ska ha benämningen adjungerad professor. I övrigt har vissa språkliga moderniseringar gjorts. Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.4. Lagändringarna ska träda i kraft . Ikraftträdandet behandlas i avsnitt 6.6 och 7.9. Sammanfattning av betänkandet Självständiga lärosäten (SOU 2008:104) Uppdraget har gällt att föreslå en eller flera verksamhetsformer för verksamheten vid statliga universitet och högskolor. Efter prövning av olika varianter (fortsatt myndighetsform, reviderad myndighetsform och privaträttslig organisationsform) föreslår utredaren en ny offentligrättslig associationsform som kallas självständiga lärosäten. Förslaget berör inte enskilda utbildningsanordnare. Universitet och högskolor upphör att vara statliga myndigheter och ges i stället en ny offentligrättslig organisationsform kallad självständiga lärosäten. Den nya verksamhetsformen införs genom en särskild lag. Den ska vara förbehållen de universitet och högskolor som av inrättats som självständiga lärosäten. Den innebär att universitet och högskolor utgör juridiska personer, vilket bl.a. innebär möjlighet att motta donationer, äga egendom, själva eller med andra bilda bolag och stiftelser, engagera sig i studentbostäder och forskarbostäder samt samverka med företag, myndigheter och andra svenska eller utländska lärosäten. Självständiga lärosäten ska utgöras av lärare, studenter och andra anställda. Självständiga lärosäten ska bedriva utbildning, forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklingsarbete. Lärosätena bestämmer själva sina egna strategiska program och vetenskapliga profiler. Reformen stöds också av ändringar i regeringsformen. Flertalet ledamöter i lärosätets styrelse och ordföranden ska komma utifrån. Dessa utnämns av regeringen efter nomineringar av en valberedning, som utses av det kollegiala beslutsorganet (eller de kollegiala beslutsorganen, om de är flera). Andra ledamöter i styrelsen utses av lärarna respektive studenterna. Rektor anställs av styrelsen efter interna konsultationer inom lärosätet. Förutsättningar skapas för ett starkt akademiskt ledarskap inom varje lärosäte, som de anställdas och studenternas möjligheter till inflytande och självständigt arbete tryggas. Varje lärosäte ska ha minst ett kollegialt beslutsorgan med majoritet av lärare och forskare. Studenterna ska vara företrädda på alla nivåer. Personalen upphör att vara statsanställd, men det sker inga ändringar i fråga om anställningstrygghet och pensionsvillkor. Lärosätena fortsätter att hantera sina arbetsgivarfrågor genom . Den statliga finansieringen föreslås fortsätta som tidigare, men relationen mellan staten och lärosätena baseras allt mindre på normgivning och allt mera på fleråriga avtal. Högskoleförordningen upphävs, men några av dess bestämmelser behålls i den nya lagen. Examensordningen och vissa tillträdesregler kommer även i fortsättningen att meddelas i förordningsform. Genom en särskild införandelag blir det även möjligt att behålla ett antal nu gällande förordningar. Lärosätenas uppdrag och villkor för verksamheten ska närmare definieras genom avtal mellan staten och respektive lärosäte. Regeringen ska få bemyndigande att meddela förordningar. Självständiga lärosäten ska kunna besluta om regler som gäller såväl den interna organisationen som mot anställda och studenter. I viss omfattning ska regelverken som gäller offentlig förvaltning vara tillämplig också på Självständiga lärosäten. Självständiga lärosäten ska få sina förvaltningsuppgifter genom delegation enligt den ordning som föreskrivs i regeringsformen om överlämnande av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. Kontroll, utvärdering och tillsyn Ansvaret för utvärdering och kvalitetskontroll ankommer i första hand på lärosätena själva. Uppgiften fullgörs dels genom inre rutiner, dels genom olika externa utvärderingsinstanser och ackrediteringsinstitut. Ökad vikt läggs vid resultatinformation till studenterna, liksom till statsmakterna och andra intressenter. Lärosätena fortsätter att stå under tillsyn av bl.a. , , och . Offentlighetsprincipen ska gälla fullt ut. Aktierna i överförs från staten till ett nybildat holdingbolag, som ägs gemensamt av samtliga lärosäten. Två syften med denna överföring är att ge lärosätena en egen kapitalbas som (1) underlättar för dem att ta upp lån till investeringar och (2) skapar trygghet för de anställda och studenterna för den händelse att något lärosäte inte skulle kunna fullgöra sina ekonomiska förpliktelser. bibehålls dock intakt och dess avkastning används på det sätt som ägarna finner lämpligt. Utredningen föreslår att reformen ska genomföras i två steg: först ska samtliga statliga lärosäten övergå till den nya formen , sedan ska frågor som lämnats öppna för fortsatta överväganden analyseras och kompletterande utredningar genomföras. Lagförslag i betänkandet Självständiga lärosäten (SOU 2008:104) Förslag till lag om självständiga lärosäten Härigenom föreskrivs följande. Grundläggande förutsättningar och mål 1 § I denna lag ges bestämmelser om universitet och högskolor som av inrättats som självständiga lärosäten. Dessa framgår av bilaga 1 till denna lag. Vad som i fortsättningen sägs om lärosäten avser både universitet och högskolor, om inte något annat anges särskilt. 2 § Lärosätena bestämmer över sin verksamhet, om inte annat följer av denna lag eller annan författning. Lärosätena är juridiska personer. De får förvärva rättigheter och ta på sig skyldigheter samt föra talan vid domstol och andra myndigheter. 3 § Lärosätena utgörs av studenter, lärare och annan personal. 4 § Lärosätena ska bedriva 1.utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2.forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklingsarbete. Lärosätena ska samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. 5 § Verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Vetenskapens trovärdighet och god forskningssed ska värnas. 6 § Verksamheten ska avpassas så att en hög kvalitet nås, såväl i utbildningen som i forskningen och det konstnärliga utvecklingsarbetet. De tillgängliga resurserna ska utnyttjas effektivt för att hålla en hög kvalitet i verksamheten. Kvalitetsarbetet är en gemensam angelägenhet för lärosätenas personal och studenterna. 7 § För forskningen ska som allmänna principer gälla att 1.forskningsproblem får fritt väljas, 2.forskningsmetoder får fritt utvecklas och 3.forskningsresultat får fritt publiceras. 8 § I lärosätenas verksamhet ska jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas. 9 § Lärosätena ska säkerställa att verksamheten regelbundet utvärderas och att resultaten offentliggörs. 10 § Statens uppdrag till lärosätena fastställs i avtal. I avtalen fastställs också hur uppdragen ska redovisas och de övriga villkor som behövs för verksamheten. De självständiga lärosätenas organisation Styrelse, rektor och kollegiala beslutsorgan 1 § Vid ett lärosäte ska finnas styrelse, rektor och minst ett kollegialt beslutsorgan. 2 § Styrelsen beslutar i strategiska frågor och ansvarar för att lärosätet uppfyller sina förpliktelser. 3 § Styrelsen ska besluta