prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — Enligt punkten 12, som har sin motsvarighet i nuvarande punkterna 7 och 8 föreskrivs straffansvar för den som inrättar en flygplats eller bygger om flygplats, såvida ombyggnaden inte är av mindre betydelse för flygplatsens användning, utan föreskrivet tillstånd samt för den som tar en flygplats i bruk utan föreskrivet drifttillstånd eller som driver en flygplats i strid med de villkor som fastställts i drifttillståndet. Punkten 13 motsvarar delvis nuvarande punkten 7. I 6 kap. 12 § ges en möjlighet för regeringen att föreskriva att det krävs tillstånd för att inrätta och driva andra anläggningar för luftfarten än flygplatser. Det ligger närmast till hands att denna möjlighet utnyttjas beträffande flygfyrar, radarstationer och liknande. Punkten 13 blir då aktuell om regeringen exempelvis föreskriver att en flygfyr inte får tas i drift förrän den godkänts ur säkerhetssynpunkt, och man börjar använda anläggningen innan ett sådant tillstånd har meddelats. Enligt punkten 14, som delvis motsvarar nuvarande punkten 9, straff- beläggs det att tjänstgöra som flygledare eller flygtekniker utan att ha gällande certifikat. Enligt punkterna 15 och 16, som motsvarar nuvarande punkten 10, straffbeläggs gärningar som innebär utövande av luftfartsverksamhet utan vederbörligt tillstånd. I punkten 15 föreskrivs straffansvar för gärningar som innebär utövande av luftfart utan tillstånd som krävs enligt bestämmelser i lag. Enligt punkten 16 straffbeläggs utövande av luftfart utan tillstånd som har föreskrivits av regeringen. Enligt punkten 17, som motsvarar nuvarande punkten 11, föreskrivs straffansvar för den som åsidosätter villkor som har fastställts i ett drift- tillstånd, bruksflygtillstånd, utbildningstillstånd eller trafiktillstånd. Denna punkt har justerats så att det inte har någon betydelse om sådana villkor meddelats av regeringen eller av en myndighet för att det inte ska uppstå en sådan problematisk situation som Lagrådet pekat på. Enligt punkten 18, som motsvarar nuvarande punkten 13, föreskrivs straffansvar för den som bryter mot landningsskyldighet enligt 8 kap. 2 §. I andra stycket föreskrivs att underlåtenhet att vid tjänstgöring ombord på luftfartyg att följa befälhavarens order kan medföra straffansvar endast om brottet begåtts uppsåtligen. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets yttrande. Detta innebär bl.a. att vissa beteenden som straffbelades i det lagförslag som remitterades till Lagrådet har plockats bort från det straffbara området. 5 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av om gemensamma regler för tillhanda- hållande av lufttrafik i gemenskapen genom att 1.utföra lufttransport utan nödvändig operativ licens, 2.inte inhämta ett förhandsgodkännande enligt artikel 13 i förordningen, eller 3.utföra lufttransport på en flyglinje för vilken allmän trafikplikt gäller och annan meddelats tillstånd med ensamrätt enligt artikel 16 i förordningen. I denna paragraf, som saknar motsvarighet i den nuvarande luftfarts- lagen, straffbeläggs i enlighet med vad som har utvecklats i avsnitt 21.3 om överträdelser av vissa bestämmelser i lufttrafikförordning. 6 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.lämnar oriktiga uppgifter i ett ärende som rör innehav av certifikat eller behörighetsbevis eller frågan om annan behörighet, eller vid annan tillsyn över behörigheten, 2.bryter mot 5 kap. 2 § genom att inte se till att ett luftfartyg är bemannat på föreskrivet sätt, 3.bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 kap. 19 § andra stycket 1. Till böter döms också den som i andra fall än som anges i 14 §§ uppsåtligen försummar någon skyldighet enligt 1, 2, 3, 4, 5, 6 eller 8 kap. I denna paragraf, som motsvarar 13 kap. 2 § den nuvarande luftfarts- lagen, finns samlat ett antal förseelser som kan föranleda böter. I punkten 1, som motsvarar ungefär nuvarande punkten 1, har skett en utvidgning av det straffbara området genom att även gärningar som sker av oaktsamhet straffbeläggs. I förhållande till det förslag som remitterades till Lagrådet har punkten justerats genom att prov, kontroller eller tagits bort eftersom det kan uppkomma situationer, exempelvis ett skriftligt prov för att få flygcertifikat, där en felaktig uppgift inte alltid ska omfattas av straffansvar. I punkten 2 föreskrivs straffansvar för den som inte fullgör sin skyldig- het att se till att ett luftfartyg är bemannat på föreskrivet sätt. Detta är straffbelagt med böter eller fängelse enligt 13 kap. 2 § första stycket 5 i nuvarande luftfartslag. Eftersom ett sådant straff- stadgande kan antas få sitt väsentliga innehåll genom andra föreskrifter än lag eller förordning framstår det inte som motiverat att behålla fängelse i straffskalan. I punkten 3, som delvis motsvarar nuvarande punkten 2, föreskrivs straffansvar för den som i markorganisationen tjänstgör utan behörig- hetsbevis när sådant föreskrivits särskilt. Andra stycket motsvarar nuvarande 13 kap. 3 § andra stycket. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets yttrande. 7 § Om en gärning har begåtts av ringa oaktsamhet, döms inte till ansvar enligt denna lag. Denna paragraf motsvarar 13 kap. 4 § den nuvarande luftfartslagen. Bestämmelsen har dock justerats redaktionellt. 8 § Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikten i 6 kap. 14 § första stycket finns i 20 kap. 3 § . I paragrafen, som är ny, anges att den som bryter mot vad som sägs om tystnadsplikt i 6 kap. 14 § första stycket kan dömas till ansvar enligt bestämmelserna om brott mot tystnadsplikt i 20 kap. 3 § . Se avsnitt 11.6.5. 9 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff i , eller om gärningen utgör överträdelse av ett föreläggande eller förbud som förenats med vite. Denna paragraf motsvarar 13 kap. 5 § första stycket den nuvarande luft- fartslagen. Den har dock justerats språkligt, bl.a. efter förebild i 10 kap. 5 § järnvägslagen (2004:519). Bestämmelsen har kompletterats med en föreskrift om vad som ska gälla när både straff och vite kan komma i fråga för samma gärning. Se avsnitt 21.7. I det förslag som remitterades till Lagrådet sades att det inte skulle dömas till ansvar enligt denna lag om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i . Denna justering väckte ett antal frågor från Lagrådets sida. Regeringen föreslår därför att paragrafen får samma innebörd som 13 kap. 5 § första stycket den nuvarande luft- fartslagen. Därmed torde de frågor som Lagrådet ställt inte längre vara aktuella. 10 § Har någon i fall som avses i 5 kap. 5 § brukat större våld än i varje fall är medgivet, ska han eller hon ändå inte dömas till ansvar, om omständigheterna var sådana att han eller hon svårligen kunde besinna sig. Om gärningen anses brottslig, får dömas till lindrigare straff än vad som annars är föreskrivet. Denna paragraf motsvarar 5 kap. 4 a § den nuvarande luftfartslagen. I paragrafen finns regler om nödvärnsexcess som motsvarar vad som gäller enligt (jfr 24 kap. 6 § och 29 kap. 3 § första stycket 5 brotts- balken). Bestämmelsen har flyttats från 5 kap. till 13. kap. i enlighet med 11 § Den som begått brott som avses i 13 §§, 4 § första stycket 6, 811 och andra stycket, 5 §, 6 § första stycket 2 och andra stycket samt 7, 9 och 13 §§ döms, om han eller hon befinner sig här i riket, vid svensk domstol även om det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § om brottet begåtts 1.vid utövande av luftfartsverksamhet med ett utländskt luftfartyg som används inom ramen för ett svenskt drifttillstånd, eller 2.ombord på sådant luftfartyg. Åtal får väckas utan förordnande enligt 2 kap. 5 § andra stycket . Paragrafen motsvarar huvudsakligen 13 kap. 5 § andra stycket den nuvarande luftfartslagen. En viss redaktionell justering av bestämmelsen har skett. Paragrafen är införd med anledning av Lagrådets observationer, se avsnitt 21.8. 12 § Om ägaren eller någon som är i ägarens ställe uppsåtligen begår eller medverkar till en sådan gärning som anges i 4 § första stycket 1, 2 eller 3, får luftfartyget förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga brott eller om det i övrigt finns särskilda skäl. Detta gäller dock inte, om förverkande är uppenbart oskäligt. Om luftfartyget inte finns i behåll, får värdet förklaras förverkat. Första stycket gäller inte mot den som i god tro har förvärvat luftfartyget eller någon särskild rätt till det. Denna paragraf motsvarar i stort 13 kap. 6 § första och andra styckena den nuvarande luftfartslagen. Nytt är att förverkande kan komma i fråga om man här i landet använder luftfartyg som inte får användas av miljö- skäl. 13 § Ett föreläggande eller ett förbud som myndighet meddelar enligt denna lag, eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag, får förenas med vite. I denna paragraf, som är ny, ges myndigheter en generell rätt att förena förelägganden och förbud som meddelats enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Närmare bestäm- melser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Frågan om viten har behandlats i avsnitt 18.1. Militär luftfart och annan luftfart för statsändamål 1 § För luftfart med svenska militära luftfartyg och i fråga om den militära markorganisationen gäller endast bestämmelserna i 5 kap. 8 §, 6 kap. 13 och 19 §§, 9 kap. 6 §, samt 10 kap. 2 § första och tredje styckena och 7 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytter- Prop. 2009/10:95 ligare föreskrifter för den militära luftfarten och markorganisationen i de ämnen som anges i denna lag och som inte gäller förhållandet mellan enskilda eller annars måste meddelas i lag. Bestämmelserna om militär luftfart och annan luftfart för statsändamål har med vissa redaktionella ändringar förts över till den nya luftfarts- lagen. Som framgår i avsnitt 5.3 har en arbetsgrupp tittat närmare på den rättsliga regleringen av den militära luftfarten, och regeringen kan förväntas återkomma till i denna del inom en inte alltför avlägsen framtid. Denna paragraf motsvarar huvudsakligen 15 kap. 1 § den nuvarande luftfartslagen. 2 § För annan luftfart med svenska luftfartyg, som utan att vara militära används endast för statsändamål och inte för affärsdrift, gäller bestämmelserna i denna lag utom 10 kap. 36 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för sådan luft- fart meddela föreskrifter om eller i ett enskilt fall besluta om undantag från bestämmelserna i 18 kap. samt i övrigt meddela de särskilda föreskrifter som behövs. I denna paragraf, som motsvarar nuvarande 15 kap. 2 § den nuvarande luftfartslagen, regleras sådan svensk statsluftfart som inte är militär luft- fart. Statsluftfart omfattas inte av bestämmelserna i tionen. I första stycket görs lagen, i likhet med vad som gäller enligt den nuvarande luftfartslagen, i princip tillämplig även på svensk statsluftfart som inte är militär. Liksom enligt nuvarande ordning har dock undantag ansetts böra gälla beträffande reglerna om luftpanträtt i 10 kap. Till skillnad från den nuvarande ordningen tar emellertid förevarande para- graf sin utgångspunkt i ändamålet med flygningen vilket står bättre överens med Chicagokonventionen än om kriteriet endast är registre- ringen. Denna stadgar nämligen att konventionen är tillämplig på civila luftfartyg samt att luftfartyg som används för militär-, tull- och polis- ändamål ska bedömas som statsluftfartyg. Med detta betraktelsesätt blir ett luftfartygs registrering endast ett av flera kriterier som bör beaktas när konventionens tillämplighet ska bedömas. Även om det torde vara synnerligen ovanligt att svensk statsluftfart bedrivs med annat än svenska luftfartyg bör dock lagen på denna punkt såsom inte begränsas att omfatta endast svenska luftfartyg. I en studie som sekretariat gjorde 1994 och som behandlades av juridiska kommitté nämns ett antal exempel på andra kriterier som kan finnas anledning att beakta vid bedömandet om en konkret flygning är statsluftfart eller inte, t.ex.; vilket slag av passagerare respektive vad för slags gods är det som befordras, vem äger/brukar luftfartyget, vem bestämmer över transporten/operationen, vad för slags besättning ansvarar för flygningen. I andra stycket ges möjlighet att medge ytterligare undantag från Prop. 2009/10:95 lagens bestämmelser såvitt avser 18 kap. samt i övrigt meddela de särskilda föreskrifter som behövs. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets yttrande. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter i fråga om tillträde till svenskt område för utländska militära luft- fartyg och andra utländska luftfartyg som används endast för statsändamål och inte för affärsdrift. Paragrafen, som överensstämmer med 15 kap. 3 § den nuvarande luft- fartslagen, innehåller ett bemyndigande att meddela föreskrifter i fråga om tillträde till svenskt område för utländska statsluftfartyg. Sådana föreskrifter finns i tillträdesförordningen (1992:118). 1.Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs luft- fartslagen (1957:297). Äldre bestämmelser ska fortsatt gälla för avgifter som är hänförliga till tiden före ikraftträdandet. 2.Certifikat, tillstånd och godkännanden som har meddelats enligt luftfarts- lagen (1957:297) och med stöd av den meddelade föreskrifter, ska fortsätta att gälla enligt sitt innehåll. Frågor om förnyelse av ett äldre certifikat, tillstånd eller godkännande ska dock prövas enligt den nya lagen, liksom återkallelse av ett certifikat, tillstånd eller godkännande eller vägran att godkänna ett tillstånd om den händelse som ligger till grund för ingripandet har ägt rum sedan lagen har trätt i kraft. Den nya lagstiftningen bör träda i kraft . Genom den nya lagen kan den nuvarande luftfartslagen upphävas. De gamla bestämmelserna bör fortsatt gälla för avgifter som är hänförliga till tiden före ikraftträdandet. Sådana bestämmelser finns i 6 kap. 13 § och 12 kap. 4 § den nuvarande luftfartslagen. Certifikat, tillstånd och godkännanden som har meddelats enligt luft- fartslagen (1957:297) och med stöd av den meddelade föreskrifter, ska fortsätta att gälla enligt sitt innehåll. Frågor om förnyelse av ett äldre certifikat, tillstånd eller godkännande ska dock prövas enligt den nya lagen, liksom återkallelse av ett certifikat, tillstånd eller godkännande eller vägran att godkänna ett tillstånd om den händelse som ligger till grund för ingripandet har ägt rum sedan lagen har trätt i kraft. När det gäller straffbestämmelserna följer av 5 § lagen (1964:163) om införande av , som också är tillämplig inom specialstraff- rätten, att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärning företogs. Gäller annan lag när dom meddelas, ska den lagen tillämpas, om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Övergångsbestämmelserna har justerats med anledning av Lagrådets yttrande. 23.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:669) om ändring i luftfartslagen (1957:297) Lagen (2004:669) om ändring i luftfartslagen (1957:297), som innehåller en ändrad lydelse av nuvarande 6 kap. 13 § luftfartslagen, ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Den lagändringen är beroende av att samtliga medlemmar av Eurocontrol har ratificerat den reviderade Eurocontrolkonventionen. Detta har inte skett ännu, varför lagändringen ännu inte har trätt i kraft. Lagändringen ska nu utgå. En ändring motsvarande den som finns i SFS 2004:669 finns för den nya luftfarts- lagens del i avsnitt 2.3. 23.3Förslaget till lag om ändring i luftfartslagen (2010:000) 6 kap. 18 § Denna lagändring fast i luftfartslagen (1957:297) har redan beslutats av , se närmare om detta i avsnitt 11.8.2. Här föreslås samma ändring ske i den nya luftfartslagen. En liten språklig justering har gjorts. Beträffande hanteringen av bemyndigandet i paragrafen, se avsnitt 11.8.2. Förslaget till lag om lufttransporter Lagen om lufttransporter består huvudsakligen av de bestämmelser som återfinns i 9 kap. den nuvarande luftfartslagen. Kapitlet genomgick en radikal ändring 2002, se prop. 2002/03:18, bet. 2002/03:LU2, rskr. 2002/03:65, SFS 2002:1130. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om lufttransporter. I paragrafen anges att lagen innehåller bestämmelser om lufttransporter. 2 § Bestämmelser om ansvaret för skador som uppkommer genom luftfart finns i lagen (1922:382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart och luft- fartslagen (2010:000). Paragrafen hänvisar till andra lagar inom luftfartsområdet som reglerar frågor om det civilrättsliga ansvaret för skador som genom luftfart tillfogas personer eller egendom som inte transporteras med luftfartyget. 3 § Bestämmelser om lufttransporter finns i 1. rådets förordning (EG) nr 2027/97 av om lufttrafik- företags skadeståndsansvar avseende lufttransport av passagerare och deras bagage, och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91, och rådets förordning (EG) nr 785/2004 av om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer, och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 av om upprättande av en gemenskapsförteckning över alla luft- trafikföretag som förbjudits att bedriva verksamhet inom gemenskapen och om information till flygpassagerare om vilket lufttrafikföretag som utför en viss flygning, samt om upphävande av artikel 9 i direktiv /36/EG, och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av 2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen (omarbetning). I den utsträckning en fråga regleras av dessa förordningar, tillämpas inte Bestämmelser som kompletterar förordningarna i första stycket 15 finns i Paragrafen, som motsvarar 9 kap. 1 § den nuvarande luftfartslagen, erinrar om att bestämmelser om lufttransporter finns i vissa EU- förordningar och att dessa bestämmelser har företräde framför svensk I första stycket har det tillägget gjorts att och Prop. 2009/10:95 rådets förordning (EG) nr 2111/2005 av om upprättande av en gemenskapsförteckning över alla lufttrafikföretag som förbjudits att bedriva verksamhet inom gemenskapen och om information till flygpassagerare om vilket lufttrafikföretag som utför en viss flygning, samt om upphävande av artikel 9 i direktiv /36/EG och Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet har angetts vara sådana förordningar. Vidare har bestämmelsen uppdaterats genom att förordning (EEG) nr 2407/92 tagits bort och ersatts med förordning (EG) nr 1008/2008. I tredje stycket erinras om att kompletterande bestämmelser till fem av förordningarna finns i 1217 §§. Bestämmelserna i 1821 §§ saknar motsvarighet i nuvarande 9 kap. luftfartslagen. Lufttransporter som omfattas av Montrealkonventionen 4 § Artiklarna 122, artikel 23.1 första, andra och tredje meningarna, artiklarna , artiklarna samt artiklarna 51 och 52 i konventionen om vissa enhetliga regler för internationella lufttransporter (Montreal- konventionen) ska gälla som lag här i landet. De engelska, franska, arabiska, kinesiska, ryska och spanska texterna av Montrealkonventionen har lika giltighet. De engelska och franska texterna av konventionen samt en översättning av den till svenska finns intagna som en bilaga till denna lag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 § den nuvarande luftfartslagen. Lufttransporter som inte omfattas av Montrealkonventionen 5 § För lufttransporter mot ersättning inom ett land utan mellanlandning utanför landet och för andra lufttransporter mot ersättning som inte omfattas av Montrealkonventionen ska konventionens bestämmelser ändå tillämpas så som det anges i 4 §. Detta gäller även när sådana lufttransporter utförs av ett lufttrafik- företag utan ersättning. I fråga om jämkning av skadestånd för personskada ska 6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) tillämpas i stället för artikel 20 i konventionen. I fråga om begränsning av transportörens ansvar vid transport av bagage eller gods ska bestämmelsen i artikel 22.2 i konventionen tillämpas som om den enbart avser incheckat bagage och bestämmelsen i artikel 22.5 som om den avser punkterna 13. Paragrafen motsvarar 9 kap. 3 § den nuvarande luftfartslagen. 6 § Om de beloppsgränser som gäller enligt artiklarna 21 och 22 i Montreal- konventionen ändras med tillämpning av artikel 24, ska de nya beloppsgränserna vid tillämpning av 4 eller 5 § tillämpas på transportavtal som ingås tidigast den dag då ändringen träder i kraft enligt konventionen. Regeringen ska i ge till känna sådana ändringar av Prop. 2009/10:95 beloppsgränserna. Paragrafen motsvarar 9 kap. 4 § den nuvarande luftfartslagen. 7 § Talan om ersättning som får föras i med stöd av artikel 33.2 i Montrealkonventionen ska, om den inte väcks vid någon av de domstolar som anges i artikel 33.1, väckas vid domstolen i den ort där passageraren vid olyckstillfället hade sitt hemvist. Paragrafen motsvarar 9 kap. 5 § den nuvarande luftfartslagen. 8 § En svensk transportör ska ha en ansvarsförsäkring som täcker det ansvar som följer av 4 eller 5 §. Ansvarsförsäkringen ska täcka sådan förskottsbetalning som avses i artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 2027/97. Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § den nuvarande luftfartslagen. 9 § En utländsk transportör som utför lufttransport av passagerare, bagage eller gods till eller från eller mellan orter i ska ha en ansvarsförsäkring som täcker det ansvar som följer av 4 eller 5 §. Paragrafen motsvarar 9 kap. 7 § den nuvarande luftfartslagen. 10 § Transportstyrelsen ska utöva tillsyn över att transportörer fullgör de skyldigheter som följer av 8 och 9 §§. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om försäkringsplikten enligt 8 och 9 §§. Paragrafen motsvarar 9 kap. 8 § den nuvarande luftfartslagen. Utländska stats- och militärtransporter 11 § Bestämmelserna i 410 §§ ska inte tillämpas på transporter som omfattas av en främmande stats förbehåll enligt artikel 57 i Montrealkonventionen. Paragrafen motsvarar 9 kap. 8 a § den nuvarande luftfartslagen. Bestämmelser i anledning av förordning (EG) nr 2027/97 12 § Bestämmelserna i artikel 3a i förordning (EG) nr 2027/97 ska tillämpas även på andra lufttrafikföretag än EG-lufttrafikföretag. Bestämmelserna i artikel 5 i förordning (EG) nr 2027/97 ska tillämpas även på andra svenska transportörer än sådana som utgör EG-lufttrafikföretag. Bestämmelserna i artikel 6 i förordning (EG) nr 2027/97 ska tillämpas även på Prop. 2009/10:95 den som annat än tillfälligtvis och utan att vara ett lufttrafikföretag säljer luft- transporter i eget namn. Paragrafen motsvarar 9 kap. 9 § den nuvarande luftfartslagen. 13 § ska utöva tillsyn över att transportörer fullgör de skyldigheter som följer av artiklarna 3a och 6 i förordning (EG) nr 2027/97. Om dessa skyldigheter inte uppfylls ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas med undantag av bestämmelserna i 2936 §§ om marknadsstörnings- avgift. Information enligt artiklarna 3a och 6 nämnda förordning ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. Paragrafen motsvarar 9 kap. 10 § den nuvarande luftfartslagen. En ny marknadsföringslag (2008:486) trädde i kraft som underlaget för remissen till Lagrådet bereddes, vilket dessvärre medförde att det lagförslag som remitterades dit inte blev helt uppdaterat. Detta har åtgärdats genom att andra stycket fått en annan lydelse. Bestämmelser i anledning av förordning (EG) nr 261/2004, förordning (EG) nr 2111/2005 och förordning (EG) nr 1107/2006 14 § ska utöva tillsyn över 1.att lufttrafikföretag fullgör de skyldigheter som följer av förordning (EG) nr 261/2004,