prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — I LUF regleras att anhöriga i vissa situationer ska få skälig er- sättning. Det är Försvarsmakten som betalar ut denna ersättning. Mot bakgrund av den vikt som frågan om stöd till anhöriga bör tillmätas finns det, såsom utredningen förslagit, anledning att lyfta fram området ytterli- gare i den nya lagen. Det är i detta sammanhang dock fråga om vad som bör komma till uttryck i lag. Detta då Försvarsmakten aktivt bör arbeta med frågor om stöd till anhöriga och ta fram en sammanhållen policy på området. Den exakta utformningen av stödet till anhöriga bör däremot inte slås fast i lag. Detta eftersom Försvarsmaktens arbete på området bör präglas av lyhördhet och behöver anpassas till en mängd olika faktorer, något som även Försvarsmakten uppmärksammar i sitt remissvar. Avsik- ten med att ändå lyfta fram området på lagnivå är att framhålla att För- svarsmakten ska bedriva ett arbete där rutiner byggs upp och förberedel- ser görs för att myndigheten på bästa möjliga sätt ska kunna hantera även de anhörigas behov av information och i möjligaste mån annat stöd som kontaktmöjligheter etc. Frågan om information till anhöriga är mycket viktig, något som framhålls av remissinstanser som t.ex. Styrelsen för psykologiskt försvar (numera nedlagd, verksamheten övertagen av Myn- digheten för samhällsskydd och beredskap) och Svenska Soldathemsför- bundet. En annan viktig faktor som uppmärksammats av utredningen och även bejakats av Försvarsmakten och flera andra remissinstanser, är behovet av en sammanhållen planering av arbetet med stöd till anhöriga. Vikten av en sammanhållen policy på området står, på motsvarande sätt som informationsbehovet, ut som särskilt viktigt och värdefullt att låta komma till uttryck i regelverket. Utredningen har föreslagit en lagteknisk lösning som innebär en över- klaganderätt för den enskilde i fråga om stöd allmänt. Vilket stöd som kan påräknas i olika situationer är dock mycket svårt att förutse och frå- gan lämpar sig inte för en domstolsprövning. Risken är uppenbar att det kommer att bli mycket svårt att förutse utgången i det enskilda fallet. En lagreglering som medför tillämpningsproblem och otydligheter i förhål- lande till enskilda bör undvikas. Såväl Kammarrätten i som Länsrätten i län har i sina yttranden pekat på behovet av tydlighet i regelverket. Såsom regeringen konstaterat ovan är det i anhörigfrågan av största vikt att markera områdets vikt och nödvändigheten av en hög ambitionsnivå från Försvarsmaktens sida. En lagstiftning som är otydlig och leder till oklarheter ifråga om vad den innebär, riskerar dock att i stället bli kontraproduktiv. Mot bakgrund av detta och även de problem som Försvarsmakten pekat på i fråga om ev. förmånsbeskattning vid praktiskt stöd, anser regeringen att lagstiftningen lämpligen bör fokuseras på de komponenter som framstår som särskilt viktiga i sammanhanget, dvs. informationsfrågan och behovet av ett sammanhållet arbete inom Försvarsmakten i fråga om stöd till anhöriga. Utredningen har även pekat på möjligheten för parterna på arbetsmarknaden att föra diskussioner och avtala om olika lösningar, såsom ev. löneförmåner etc. Utformningen av och planeringens närmare innehåll lämpar sig således inte för lagre- glering. Med den lösning som regeringen föreslår blir dock även avsikten med regleringen tydlig, dvs. att Försvarsmakten har ett ansvar att aktivt arbeta med anhörigfrågor på ett sammanhållet sätt och att framför allt bygga upp en fungerande organisation för att kunna hantera behovet av information. Därmed omfattar Försvarsmaktens utpekade ansvar sådana uppgifter som också naturligt faller in inom ramen för vad myndigheten bäst kan utföra. Samhällsekonomiskt bör dubbleringar av funktioner undvikas och samhällets totala resurser användas. På området informa- tion kan dock rimligen endast Försvarsmakten stå för framför allt mycket av informationen och kontaktvägar under en insats. Försvarsmakten har även möjlighet att genom sina erfarenheter från tidigare insatser ge in- formation av allmän karaktär av betydelse för många anhöriga. Utred- ningen har bl.a. pekat på behovet av information före och under insats, särskilt information som riktas till barn, information om försäkringar och om hur anhöriga kan komma i kontakt med den tjänstgörande, möjlighe- ten att upprätta en särskild hemsida riktad till anhöriga och att ett system med kontaktpersoner för anhöriga bör skapas. Exemplifieringen ger en god grund för arbetet med en sammanhållen planering för stöd till anhö- riga. Fokus för verksamheten bör vara den kunskap som Försvarsmakten besitter utifrån sin kärnverksamhet, sådant som inte andra kan eller bör kunna göra bättre. Därutöver bör Försvarsmakten givetvis fortsätta att bedriva ett aktivt arbete för att, tillsammans med bl.a. ideella organisa- tioner på olika sätt medverka till att samhället i stort bidrar och tar sitt gemensamma ansvar, något som bl.a. också framhållit. Avsikten med bestämmelserna om stöd till anhöriga är, såsom konstate- rats ovan, att Försvarsmakten ska bedriva ett arbete som tar sikte på de anhöriga till de som tjänstgör. Kammarrätten i har pekat på vikten av att det klargörs vilka som är att anse som anhöriga i detta sam- manhang. Utredningen har konstaterat att i fråga om anhöriga som be- grepp bör den innebörd som följer av användningen i LUF även fortsätt- ningsvis tillämpas. Av förarbetena till LUF framgår att med anhörig avses person som har en mycket nära social relation till den skadade eller avlidne, prop. 1998/99:68, s. 30. Frågan om vem som är att betrak- Prop. 2009/10:160 ta som anhörig i den föreslagna lagstiftnings mening blir därmed beroen- de av den enskilde tjänstgörandes sociala situation. Skrivningen om en mycket nära social relation indikerar en snäv krets, vanligen bör det bli fråga om make/maka/sambo, barn, föräldrar eller syskon. Det ligger dock i sakens natur att frågan om vem som är att betrakta som anhörig i lagens mening måste uppmärksammas på förhand av Försvarsmakten. Kontakt- uppgifter för närmaste anhöriga att kontakta vid behov måste inhämtas och får då tjäna som vägledning. En tjänstgörande som står utan nära släktingar eller familjemedlemmar kan då givetvis ange en nära vän eller mer avlägsen släkting. Förutsättningen är att det finns sådana band mel- lan personerna i fråga att det är fråga om en mycket nära social relation. Det ligger således i första hand på den tjänstgörande att peka ut vem han eller hon betraktar som en sådan person. Av synpunkterna från remissinstanser som t.ex. Styrelsen för psykolo- giskt försvar (numera nedlagd, verksamheten övertagen av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap), och , följer såsom konstaterats ovan att frågan om information till anhöriga lyfts fram särskilt. Det handlar då om in- formation, såväl inför som under och efter en insats. Försvarsmakten har bl.a. ett stort ansvar att tydliggöra riskerna med en insats och vad som gäller i händelse av att en tjänstgörande skadas. Under pågående tjänst- gör sig även behovet av möjlighet till kontakt mellan den tjänstgö- rande och dennes anhöriga gällande, liksom frågan om information om situationen allmänt samt vid specifika händelser. En viktig faktor att uppmärksamma i samband med informationsgiv- ning är frågan om eventuell sekretess. Detta gäller situationer under en insats, t.ex. frågor om en tjänstgörandes fysiska eller psykiska tillstånd. Också av detta skäl är det av stor vikt att den tjänstgörande på förhand lämnat uppgift om under vilka förhållanden och till vem känslig informa- tion som faller in under sekretessbestämmelser ändå får lämnas. För- svarsmakten behöver alltså ha som regel att samråda med den tjänstgö- rande om dessa frågor inför en insats och vid behov under insatsen. Det är av stor vikt att Försvarsmakten arbetar aktivt med anhörigfrågor. Såsom Försvarshögskolan påpekat har anhörigas inställning betydelse och kan påverka såväl den tjänstgörandes välbefinnande och prestations- förmåga som möjligheter till rekrytering. Allmänt talas om behovet av en anhörig- eller familjepolicy. Alldeles oavsett benämning är det av stor vikt att Försvarsmakten tar ett samlat grepp på detta område. Regeringen föreslår att detta faktum ska komma till uttryck i lagen, såsom en marke- ring av områdets vikt. Skrivningen som så är en markering av myndighe- tens ansvar som arbetsgivare och ger i sig inga rättigheter för enskilda. Regeringen ser ändå ett starkt symbolvärde i att lyfta upp frågan på lag- Detta i syfte att markera att anhörigbiten är en viktig del i personal- Prop. 2009/10:160 vården som måste prioriteras. Utredningen har föreslagit att Försvarsmakten ska betala ut ersättning till anhöriga på motsvarande sätt som gäller enligt 11 § LUF. Därutöver föreslår utredningen även en utvidgning av möjligheten i form av ett rekvisit om ersättning för psykosocialt stöd även vid särskilda skäl. Re- geringen delar utredningens bedömning. I syfte att tydliggöra att utök- ningen avser situationer som faller inom ramen för särskilda skäl har dock regeringen valt en annan lagteknisk lösning. Avsikten med tillägget är att möjliggöra för Försvarsmakten att betala ut ersättning även i situa- tioner där en anhörig till en tjänstgörande visar sig ha behov av sådant stöd, men rekvisiten om att den tjänstgörande i fråga skadats så att sjuk- husvård krävs eller förolyckats inte är uppfyllda. Genom denna utvidg- ning av ersättningsmöjligheten får anhöriga också ett visst praktiskt stöd. Regeringen återkommer till vad som kan utgöra särskilda skäl i författ- ningskommentaren. 5.8Anställningsform, arbetstid, arbetsmiljö m.m. Regeringens förslag: Bestämmelser om anställningsform, arbetstid och arbetsmiljö motsvarande regleringen i lagen (1999:568) om utlandsstyr- kan inom Försvarsmakten ska finnas i lagen om Försvarsmaktens perso- nal vid internationella militära insatser. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens med den skillnaden att utredningen föreslog en skrivning med särskilda skäl ifråga om tillämpningen av den kortare uppsägningstiden. Remissinstanserna: delar utredningens bedömning i fråga om arbetsmiljöarbetet, men framhåller att det finns brister i arbets- miljöansvaret inom Försvarsmakten som myndigheten måste arbeta vida- re med. Vidare anser förbundet att det saknas stöd för att inkludera ar- betstid under utbildning och förberedelser inför insats i undantaget från arbetstidslagen (1982:673) såsom föreslås. Skälen för regeringens förslag: De av utredningen föreslagna be- stämmelserna om anställning, inklusive semester och arbetstid samt om arbetsmiljöarbete, har sin motsvarighet i LUF. Det faktum att inga skriv- ningar om särskild anställning även för anställda i Försvarsmakten i vissa fall, såsom var fallet i LUF, återfinns i den föreslagna lagen är endast en följd av det faktum att begreppet utlandsstyrkan inom Försvarsmakten avskaffats och därmed utlandsstyrkan som begrepp. Den anställde kom- mer redan i sin ordinarie försvarsmaktsverksamhet att tjänst- göra i ett förband, vilket i sin tur deltar i en internationell militär insats. Intill dess att den inriktning regeringen redovisat i prop. 2008/09:140 är fullt genomförd kommer dock ett system liknande dagens att gälla, dvs. personal kommer att rekryteras till den specifika insatsen. jämfört med nu är dock att varje individ anställs för tjänst i Försvarsmak- ten, inte för tjänst i utlandsstyrkan. Frågan om skyldighet att tjänstgöra i en internationell militär insats är dock beroende av den enskildes anställ- ningsavtal och villkoren i det. Detta påverkas inte av regleringen i den nu föreslagna lagen. Behov av att rekrytera specialister för tjänstgöring i internationella militära insatser kommer vidare att finnas även i framti- den. Rekrytering av personal, utöver de redan försvarsmaktsanställda, ska således ske på motsvarande sätt som och med tidsbegränsad anställ- ning som enligt LUF. Bestämmelsen hindrar dock inte att Försvarsmak- ten vid behov handlar upp tjänster på plats när så är nödvändigt för ge- nomförandet av den internationella militära insatsen. Den reglering som återfinns på dessa områden i LUF har närmare mo- tiverats i prop. 1998/99:68 och utredningen har funnit att skäl för en motsvarande reglering i den nya lagen fortfarande gör sig gällande. Av remissinstanserna är det i sak som framhållit att skäl saknas för en tillämpning av undantaget från arbetstidslagen i fråga om utbildning och förberedelser inför insatsen. Regeringen delar utredning- ens uppfattning att skäl inte framkommit att i dessa frågor frångå den i LUF gällande ordningen i fråga om lagregleringen på området. När det gäller hur undantaget från arbetstidslagen ska tillämpas är Officersför- bundet av uppfattningen att utredningen dragit felaktiga slutsatser röran- de arbetstiden under utbildning och förberedelser inför insats. framhåller vidare att det uttryckligen borde framgå av lagen att möjligheten att kollektivavtalsreglera arbetstidsfrågorna gäller även un- der förberedelser och utbildning. De som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten är undantagna från arbetstidslagen enligt LUF. Så har varit fallet sedan LUF:s tillkomst och därmed även när arbetstidslagen sågs över i förhållande till det EG-rättsliga regelverket på området. EG- direktivet på området gäller inte heller för sådana offentliga verksamhe- ter där det inte kan undvikas att förhållanden som är speciella för dessa verksamheter kommer i konflikt med direktivet, exempelvis då försvarets verksamhet. Detta återspeglas också i 2 § arbetstidslagen, (prop. 2003/04:180, s. Avsikten med undantaget från arbetstidslagen är att möjliggöra genom- förandet av den verksamhet som måste kunna bedrivas i en internationell militär insats. Det är framför allt verksamhet som bedrivs utomlands i samband med en sådan insats som träffas av detta undantag. Detta då det särskilt är under sådana förhållanden som skäl som inte råder över gör sig gällande. Det kan dock även fortsättningsvis, på motsvarade sätt som gäller enligt LUF, finnas visst behov av förberedelser och ut- bildning utanför insatsområdet, i nära anslutning och direkt kopplat till en internationell militär insats där det kan vara nödvändigt att tillämpa undantaget från arbetstidslagen. Det kan t.ex. vara fråga om en interna- tionell samövning inför en specifik militär insats och missionsspecifik utbildning. I likhet med vad som framhölls vid tillkomsten av LUF vill dock regeringen särskilt påpeka att Försvarsmakten, som arbetsgivare, har ett generellt ansvar för att de anställda inte utsätts för orimliga ar- betsvillkor vid tjänstgöring och utbildning i . Det får anses ligga i sakens natur att tillämpningen av undantaget från arbetstidslagen vid tjänstgöring i ska vara restriktiv. vid behov se över möjligheterna att avtala om arbetstiden i dessa situa- Prop. 2009/10:160 tioner. Utredningen har föreslagit att det i den nya lagen ska göras ett tillägg i förhållande till vad som gäller enligt LUF ifråga om möjligheten att an- vända sig av den kortare uppsägningstiden om en månad vid tidsbegrän- sade anställningarna. Utredningen har ansett att en möjlighet för För- svarsmakten att använda sig av den kortare uppsägningstiden om en månad bör införas även vid särskilda skäl. Regeringen kan i detta sam- manhang konstatera att det i dessa situationer alldeles oavsett ska finnas saklig grund för uppsägning och att arbetsgivaren även kan använda sig av de möjligheter till avstängning som finns i det arbetsrättliga regelver- ket, oavsett hur lång uppsägningstiden är. Det har inte fram- kommit uppgifter som tyder på att situationer där särskilda skäl i enlighet med utredningens förslag förekommer utgör ett stort problem. Frågan bör kunna hanteras inom ramen för gällande regelverk. Regeringen ser därför inte här skäl att ändra den befintliga ordningen. Det finns enligt regeringen anledning att i detta sammanhang redovisa några internationella erfarenheter, dvs. hur man i andra stater och för- svarsmakter behandlar vissa frågor om veteransoldater. Här återges i sammanfattning de viktigaste delarna av redovisningen i Veteransoldat- utredningens slutbetänkande. Rekrytering av soldater till internationella insatser I , som inte har någon värnplikt i fredstid, sker rekrytering till för- svaret via ett stort antal rekryteringskontor. Utlandstjänst är en naturlig del av verksamheten. införde två nya personalkategorier vid sidan om officerare, nämligen grenadjärer och avdelningsbefäl. Grenadjärer är före detta värnpliktiga som efter sin grundtjänstgöring skriver kontrakt tjänst. Kontraktet kan förnyas ytterligare två gånger om högst . Avdelningsbefäl är också kontraktsanställda efter värnplikten. Efter att ha tjänstgjort som sergeant på en tropp kan de söka som avdel- ningsbefäl, med ett kontrakt t.o.m. 35-års ålder, eller söka till Krigssko- lan för att bli officer. Genom detta system tillgodoses behovet av unga officerare som under hela sin anställningstid tjänstgör på kompani och lägre nivå eller som specialister på kvalificerade system. tre stridande utbildningsbataljoner turas om att sätta upp för- band för internationell tjänst. Det innebär att personalen är väl medveten om när förbandet nästa gång ska delta i internationell verksamhet. I börjar de värnpliktiga med fyra månaders grundläggande utbildning. Denna utgör grunden för ett s.k. reaktionsstyrkekontrakt. I detta kontrakt ingår en åtta månaders utbildning följt av sex månaders utlandstjänst. Härefter kan soldaten lämna försvaret eller ansöka om Fast anställd personal rekryteras antingen som ingående i sina respektive förband eller individuellt som specialister. 2009/10:160 Civila i den danska försvarsmakten har genom sina anställningskontrakt en skyldighet att tjänstgöra utomlands. har problem att rekrytera personal med specialistkompeten- Genom avtal med ett stort sjukhus har man försökt att mera långsik- tigt lösa problemet med rekrytering av läkare till utlandsmissionerna. I , som inte har någon värnplikt i fredstid, utgör utlands- tjänsten en naturlig del av verksamheten. Någon särskild rekrytering görs därför inte för utlandstjänst. Alla förband ska kunna användas även ut- I kan värnpliktiga efter fullgjord värnplikt söka frivillig skyldighet att tjänstgöra internationellt. Yrkesofficerare är skyldiga att Reservofficerare kan endast på frivillig basis an- vändas i internationella insatser. Skyldighet att delta i internationella insatser I ska den som skriver på för tjänstgöring räkna med att det kan bli fråga om utlandstjänst med en stridande roll. I infördes en beordringsplikt med retroaktiv verkan för deltagande i internationell verksamhet. Det innebär att fast anställd per- sonal är skyldig att tjänstgöra internationellt. I ska som utgångspunkt all militär personal kunna utföra ut- Därför genomförs bl.a. fysiska tester. görs en fullständig medicinsk kontroll. cip inga kontrakt om soldaten inte uppfyller de fysiska kraven. Officerare och soldater i är skyldiga att tjänstgöra i in- I gäller samma förhållande, förutom för värnpliktiga och reservofficerare. har normalt tolv månaders tjänstgöring i insatsområdet. i ledde dock till att insatstiderna förlängdes till femton Reserven och nationalgardet har samma tjänstgöringstider som För marinkåren är den normala insatstiden . insatsen får soldaten en hemresa till om en samt normalt också någon eller några kortare ledigheter i närheten av opera- har som princip att sätta in förbandet för en period om sex må- Det finns vissa undantag för svårrekryterade kategorier som läkare och andra specialister. Dessa personalkategorier medges ofta en kortare soldaten rätt till en resa hem. Lokal chef i missionsområdet kan därutöver medge ytterligare två hemresor om inte läget i missionsområdet hindrar Det danska försvaret tillämpar missionstider . sa svårbesatta specialistfunktioner kan tiden vara . halvårs tjänstgöring får soldaten 21 lediga dagar utanför missionsområ- Soldaten kan också få några dagars kortledighet utanför missionsom- Prop. 2009/10:160 rådet. De brittiska soldaterna tjänstgör utan längre återhämtning i sex måna- Enligt försvarets riktlinjer eftersträvas en balans mellan övning, aktiva insatser, vila, personanpassad uppföljning och eftervård samt umgänge med familj och vänner. Tjänstgöringstiden för tyska soldater i utlandsinsatser omfattar numera generellt fyra eller . Tiderna kan variera beroende på insats- förhållanden, personalkategori och den enskildes personliga förhållan- Tyska soldater med sex månaders tjänstgöring får två veckors sam- I diskuteras insatsfrekvensen, dvs. hur ofta återkommande en insats ska eller får göras. Armén siktar på en insats , reserven vart femte år och nationalgardet . På grund av läget i och har insatsfrekvensen ökat markant. blir insatstiden lika lång som tiden hemma för återhämtning, t.ex. ett års insats följt av återhämtning och därefter ny insats . rinkåren har kortare insatstider (), men har å andra sidan också ett högre tempo. Ambitionen är t.ex. sex månaders insats följt av återhämtning och därefter åter en insats . har ett liknande system. I har diskuterats att lagstifta om en högsta Den norska inriktningen är en period ute och fem hemma. ett för litet antal officerare, framför allt i armén, kan detta inte efterlevas. Det gäller särskilt för vissa specialkategorier som sambandspersonal, ingenjörer och ammunitionsröjare. För grenadjären är det normalt att han/hon tjänstgör i internationell verksamhet. I är målsättningen att en soldat med treårskontrakt ska vara i För personal med specialkompetenser kan perioden hemma bli kortare. Inriktningen i är att det görs en sexmånadersinsats per I skiljer sig förhållandena mellan de olika försvarsgre- För armésoldater med sex månaders kommendering eftersträvas Det akuta omhändertagandet av fysiskt skadade För norska förband ställs det krav på medicinsk evakueringskapacitet (medevac) för att kunna delta i en internationell insats. efter larm ska den skadade soldaten kunna hämtas med helikopter (i enlighet med Nato-standard). Om soldaten måste skickas hem till ansvarar den allmänna sjukvården för behandling. Om skadan inte med- ger hemskickande ges vården på den mest kvalificerade sjuk- vårdsenheten i missionsområdet intill dess en hemresa är möjlig. I danska förband beror den medicinska kapaciteten på insatsens karak- Riktlinjerna är att ha med minst en läkare om fler än 100 soldater ingår i förbandet. Genom ett samarbetsavtal mellan i Kö- penhamn och danska försvarsmakten får skadade soldater direkt tillgång till den mest kvalificerade vården. I det brittiska försvaret anpassas möjligheten till medicinskt omhänder- tagande efter den aktuella insatsen. följer således inte strikt Natos standard. Vårdkedjan i tyska förband grundar sig på Nato-standard och inleds med kamrat- och självhjälp. De tyska kraven på militär sjukvårdsförmåga är mycket höga. En tysk soldat förväntas få samma sjukvårdsstandard som hemma, oavsett var han eller hon tjänstgör. Det akuta omhändertagandet av psykiskt skadade Konflikterna i och har dramatiskt ökat behovet av psy- kiskt omhändertagande inom det amerikanska försvaret. Mot bakgrund av de negativa erfarenheterna av finns det en stark vilja att undvika misstag . Flera olika åtgärder har vidtagits. Man vill också bryta den allt högre frekvensen av självmord. Viktiga delar är grund- läggande utbildning i stresshantering, tester och stöd runt insats samt omhändertagande av påverkade soldater. Vidare testas soldater med s.k. screening före och direkt efter insats samt efter. Uppfölj- ningen av remitterade soldater har förbättrats. Soldater som uppvisar symptom tas om hand i stridszonen. För detta finns psykolo- giskt utbildade vid varje framskjuten bas och på brigadnivå samt vid fältsjukhus. Norska förband har normalt ingen personal med psykiatrisk utbildning i missionsområdet. Däremot ingår undervisning om stressreaktioner och psykiska stridsreaktioner i officersutbildningen.