prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — 24 § Ansökan om utfärdande av flygcertifikat efter återkallelse får inte prövas innan spärrtiden löpt ut. Efter återkallelse får ett nytt flygcertifikat utfärdas endast om sökanden uppfyller kraven i 9 § första stycket och har avlagt de certifikatprov som har före- skrivits med stöd av 10 §. I denna paragraf, som saknar motsvarighet i den nuvarande luftfarts- lagen, föreskrivs med förebild i 5 kap. 13 och 14 §§ körkortslagen (1998:488) vad som gäller för att ett nytt certifikat ska kunna utfärdas Av första stycket följer att en ansökan om flygcertifikat får inte prövas så länge spärrtid löper. Enligt andra stycket ska sökanden efter återkallelse av ett flygcertifiat avlägga de certifikatprov som föreskrivs med stöd av 10 §. stadgande ger utrymme för att ställa upp olika omfattande krav på certifikatprov beroende på t.ex. vilken typ av certifikat det är fråga om och hur länge ett certifikat har varit återkallat. Det ges även utrymme för att vid mycket kortvariga återkallelser efterge kravet på certifikatprov. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets yttrande. 25 § Om det kan antas att en certifikatinnehavare inte på ett betryggande sätt kan utföra de uppgifter som certifikatet avser, får den myndighet som prövar frågor om certifikat förelägga innehavaren att genomgå de undersökningar och prov som behövs (certifikatkontroll). En certifikatinnehavare är också skyldig att till myndigheten anmäla sådana omständigheter som kan antas ha betydelse för Den myndighet som avses i första stycket får även förelägga den som innehar ett elevtillstånd eller ett flygcertifikat att lämna ett intyg om sin fysiska och psykiska lämplighet som innehavare av elevtillstånd eller flygcertifikat. I första stycket, som motsvarar 4 kap. 18 § den nuvarande luftfartslagen, regleras den s.k. certifikatkontrollen. Enligt andra stycket, som motsvarar 36 § luftfartsförordningen, får både en innehavare av ett flygcertifikat och en innehavare av ett elevtill- stånd föreläggas att lämna ett intyg angående sin fysiska och psykiska lämplighet som certifikatinnehavare. Godkännande av utländska flygcertifikat 26 § Ett godkännande i av utländskt flygcertifikat får inte avse längre tid än giltighetstiden på certifikatet. Återkallelse av ett svenskt godkännande av ett utländskt flygcertifikat ska ske på de grunder som anges i 1625 §§. Enligt denna paragraf, som motsvarar 4 kap. 19 och 27 §§ den nuvarande Prop. 2009/10:95 luftfartslagen, ska ett flertal bestämmelser i kapitlet, som avser flyg- certifikat som utfärdats här i landet, också tillämpas i fråga om godkännande här i landet av utländska certifikat. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Prövning av frågor om elevtillstånd och flygcertifikat 27 § Transportstyrelsen prövar, med de undantag som anges i 28 §, frågor om elevtillstånd, flygcertifikat, medicinskt intyg och godkännande av utländskt flygcertifikat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får förordna läkare att utfärda medicinska intyg. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de krav som ska vara uppfyllda för ett sådant förordnande. Har ett medicinskt intyg utfärdats eller förlängts av en förordnad läkare får Transportstyrelsen inom av från utfärdandet ompröva om den enskilde uppfyller föreskrivna medicinska krav om särskilda omständigheter föranleder det. 28 § Allmän förvaltningsdomstol prövar efter ansökan frågor om 1.återkallelse av elevtillstånd, flygcertifikat och godkännande av utländska flygcertifikat, 3.nedsättning av spärrtid som bestämts av domstol enligt 22 § första stycket. Frågor om återkallelse eller begränsning tills vidare av elevtillstånd eller flyg- certifikat prövas av domstol dock endast om handlingen har omhändertagits enligt 21 § första stycket eller om i annat fall fråga om återkallelse eller begränsning är anhängig vid domstol. Av dessa båda paragrafer, vilka motsvarar 4 kap. 21 och 22 §§ den nuvarande luftfartslagen, följer att Transportstyrelsen prövar frågor om elevtillstånd, certifikat och medicinskt intyg samt godkännande av utländska flygcertifikat och medicinskt intyg i den mån inte prövningen enligt 28 § ankommer på domstol. Om ett certifikat har tagits om hand på grund av sådant beteende från certifikatinnehavarens sida som avses i 21 § första stycket, ska allmän förvaltningsdomstol pröva om det ska återkallas tills vidare eller åter- lämnas till innehavaren. Har det tagits om hand enligt 21 § andra stycket prövar Transportstyrelsen enligt huvudregeln i 27 § denna fråga. Om Transportstyrelsen finner skäl till beslut om s.k. operativ begränsning av certifikatet enligt 17 § kan alltså myndigheten besluta om att certifikatet ska återkallas tills vidare. Samma sak gäller om Transportstyrelsen i dessa fall finner skäl att ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om åter- kallelse av certifikatet. Sedan en sådan ansökan anhängiggjorts ankommer det på domstolen att pröva frågan om certifikatet alltjämt ska vara återkallat tills vidare eller om det ska återlämnas till innehavaren. När Transportstyrelsen har fastställt en spärrtid kan myndigheten med stöd av 22 § andra stycket pröva frågan om nedsättning av spärrtiden. I övriga fall ska frågan om nedsättning av spärrtid prövas domstol. Har Transportstyrelsen avslagit en begäran om nedsättning av spärrtid kan beslutet överklagas med stöd av 12 kap. 4 §. Vad gäller medicinskt intyg ska dessa enligt huvudregeln utfärdas av Transportstyrelsen. Till grund för ett medicinskt intyg läggs som regel ett undersökningsformulär som fyllts i av en särskilt förordnad flygläkare, samt de eventuella utlåtanden som specialistläkare kan ha utfärdat. Denna myndighet äger emellertid rätt att förordna bestämda läkare att utfärda och förlänga ett medicinskt intyg. I Transportstyrelsens före- skrifter finns det reglerat i vilka fall ett medicinskt intyg ska utfärdas av den nationella luftfartsmyndigheten och i vilka fall myndigheten kan överlåta rätten att utfärda medicinskt intyg. När en läkare som förordnats av den nationella luftfartsmyndigheten utfärdar ett medicinskt intyg, ska denne sända in den dokumentation som låg till grund för utfärdandet av intyget till luftfartsmyndigheten. Myndigheten har rätt att av medicinska skäl suspendera eller begränsa intyget. Skälet till denna bestämmelse torde framför allt vara att myndig- heten kan ha information som den utfärdande läkaren inte haft del av. Transportstyrelsen kan exempelvis ha fått information från en annan läkare eller psykolog, som vid en undersökning finner att en innehavare av ett elevtillstånd eller certifikat är uppenbart olämplig att inneha ett sådant tillstånd eller certifikat. Detta är bakgrunden till att det har förts in en bestämmelse i paragrafens tredje stycke om att Transportstyrelsen får ompröva om den enskilde uppfyller föreskrivna medicinska krav för ett medicinskt intyg, som utfärdats av en särskilt förordnad läkare, inom av från utfärdandet om särskilda omständigheter föranleder det. Ett sådant förfarande utgör också en kvalitetskontroll av de flygläkare som förordnats av myndigheten. Det ska framhållas att det som regel finns ett antal läkare anställda på Transportstyrelsen som handlägger prövningen av nu aktuella frågor. Mot denna bestämmelse skulle det kunna invändas att en återkallelse av ett medicinskt intyg i praktiken är att jämställa med en återkallelse av certifikatet och att frågan borde prövas av domstol. Bortsett från den aktuella situationen är det enligt utredningens förslag inte tänkt att ett medicinskt intyg ska kunna återkallas. När en certifikatinnehavare inte längre uppfyller fastställda medicinska krav är i stället avsikten att själva certifikatet ska återkallas, vilket alltid måste göras av domstol. Att i den förevarande situationen hänvisa Transportstyrelsen till att ansöka om att certifikatet ska återkallas synes vara ett alltför ingripande och omständligt förfarande. Enligt regeringens mening behöver man emellertid inte se den före- slagna lösningen som en återkallelse av ett flygcertifikat utan som att ett intyg har en svävande giltighet och att dess slutliga giltighet är beroende av att Transportstyrelsen inte underkänner intyget. Transportstyrelsens beslut att avslå en begäran om nedsättning av spärrtid kan överklagas med stöd av 12 kap. 4 §. Paragraferna har justerats med anledning av Lagrådets yttrande. 29 § I mål om elevtillstånd, flygcertifikat och godkännande av utländska flyg- certifikat får rätten förelägga den enskilda parten att lämna 1.medicinskt intyg eller annat intyg om sin fysiska och psykiska lämplighet, 2.bevis om att han eller hon har avlagt certifikatprov, 3.bevis om att han eller hon har genomgått certifikatkontroll. Ett sådant föreläggande får överklagas endast i samband med ett överklagande Prop. 2009/10:95 av det beslut varigenom målet avgörs. Denna paragraf motsvarar huvudsakligen 4 kap. 24 § den nuvarande luftfartslagen. Bestämmelsen kan även bli tillämplig när Transport- styrelsen vägrar att utfärda ett certifikat och detta beslut överklagas med stöd av 12 kap. 4 §. 30 § Om rätten i ett mål om återkallelse av ett elevtillstånd, ett flygcertifikat eller ett godkännande av ett utländskt flygcertifikat beslutar att återkallelse inte ska ske, får rätten meddela särskilda villkor för elevtillståndet, certifikatet eller godkännandet. Denna paragraf motsvarar 4 kap. 25 § den nuvarande luftfartslagen. Genom denna paragraf är det möjligt för rätten att i de fall då återkallelse inte sker i stället besluta om begränsningar i certifikatets giltighet eller att föreskriva andra villkor för fortsatt certifikatinnehav. Härigenom kan uppnås att certifikatet förses med sådana operativa begränsningar som avses i 17 § andra stycket. Sådana bör dock föreskrivas i första hand då återkallelse har aktualiserats enligt 16 § 59. Som exempel på ett särskilt villkor kan nämnas att rätten beslutar att en innehavare av ett certifikat ska genomgå förnyad medicinsk undersökning . 31 § I mål som prövas med stöd av 28 § förs det allmännas talan av Transport- styrelsen. Denna paragraf motsvarar nuvarande 4 kap. 26 § den nuvarande luft- fartslagen. 32 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att en förare av ett luftfartyg och annan ska föra flygdagbok och om hur detta ska ske. Denna paragraf saknar motsvarighet i den nuvarande luftfartslagen. Se vidare avsnitt 9.6. 5 kap. Luftfartygs befälhavare och besättning samt tjänstgöring ombord 1 § Ett luftfartyg ska ha en befälhavare när det används vid luftfart. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytter- ligare föreskrifter om befälhavare. Första stycket motsvarar 5 kap. 1 § första stycket den nuvarande luft- fartslagen. Andra stycket saknar direkt motsvarighet i den nuvarande luftfarts- lagen. 2 § Ett luftfartygs ägare eller, om luftfartyget inte används av ägaren, den som brukar det i ägarens ställe ska se till att luftfartyget är bemannat på föreskrivet Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytter- ligare föreskrifter om ett luftfartygs besättning. Första stycket motsvarar 4 kap. 1 § den nuvarande luftfartslagen. bemanningen ska vara på föreskrivet sätt innebär både att besättningen ska bestå av ett tillräckligt antal personer och att de enskilda besättningsmedlemmarna ska ha den utbildning och erfarenhet och, i förekommande fall, de certifikat och övriga behörighetshandlingar som Ansvaret för bemanningen läggs på ägare och brukare. 5 kap. 4 § framgår att även befälhavaren har ett ansvar för bemanningen. I 13 kap. 6 § första stycket 2 finns en straffbestämmelse som ansluter till I andra stycket, som saknar direkt motsvarighet i den nuvarande luft- fartslagen, ges ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om 3 § Befälhavaren har den högsta myndigheten ombord. Om det behövs får han eller hon bestämma att medlemmar av besättningen tillfälligt ska arbeta med annat än det som deras anställning avser. Passagerarna ska rätta sig efter vad befälhavaren bestämmer om ordningen ombord. Befälhavaren får sätta i land eller vägra att ta ombord besättningsmedlemmar, passagerare och gods, när omständigheterna kräver det. Denna paragraf motsvarar 5 kap. 1 § andra stycket och 3 § den nuvarande I första stycket första punkten anges att befälhavaren har den högsta myndigheten ombord. Befälhavaren har den högsta myndig- heten både i förhållande till passagerare och besättningen. passagerarna ombord kan befälhavaren emellertid ge order endast i frågor som gäller ordning och säkerhet. I fråga om besättningen är befäl- havarens myndighet mer omfattande. Befogenheten för befälhavaren att bestämma att medlemmar av besättningen ska arbeta med annat än det som deras anställning avser kan synas stå mindre väl i överensstämmelse med dagens arbetsrättslagstiftning. bestämmelsen emellertid nödvändig. I vilken utsträckning en passa- gerares vägran att följa order kan vara straffbar behandlas i avsnitt 21.4. Enligt andra stycket får en befälhavare sätta i land eller vägra att ta ombord besättningsmedlemmar, passagerare och gods, när omständig- heterna kräver det. En situation där detta stadgande kan bli tillämpligt är när en passagerare uppträder störande eller en person är berusad. Två straffbestämmelser som ansluter till paragrafen finns i 13 kap. 4 § första stycket 9 och 10. Förberedande och genomförande av flygning 4 § Befälhavaren ska övervaka att luftfartyget är luftvärdigt. Han eller hon ska se till att det är utrustat, bemannat och lastat på föreskrivet sätt. havaren se till att flygningen förbereds och genomförs i enlighet med gällande Befälhavaren har när det gäller luftvärdigheten samma skyldighet att göra anmälan som ägaren har enligt 3 kap. 1 § första stycket. I denna paragraf, som motsvarar 5 kap. 2 § den nuvarande luftfartslagen, behandlas befälhavarens tillsynsplikt. Befälhavaren ska enligt första stycket ha tillsyn över luftvärdigheten, Det finns dock ingen skyldighet för honom eller henne att ha tillsyn över miljövärdigheten. Vidare åläggs befälhavaren att se till att luftfärden förbereds och genomförs i enlighet med gällande Härmed avses bl.a. bestämmelser om förberedelse och genomförande av en flygning på ett säkert sätt. införskaffa väderrapporter och väderprognoser. Han eller hon ska beräkna bränsleförbrukning och behov av reservbränsle. ska även skaffa information om navigationshjälpmedel, luftrums- I praktiken kan en befälhavare inte övervaka alla detaljer. luftvärdigheten finns särskilda regler om behörighet, tillstånd och ansvar vid utförandet av underhålls-, reparations- eller ändringsarbeten på ett Inom den tillståndskrävande luftfarten ingår det i kraven för drifttillståndet att flygföretaget ska ha en godkänd underhållsorganisation och en teknisk chef som ansvarar för luftfartygets luftvärdighet. flygföretag har särskilda enheter som har till uppgift att förbereda flyg- ningen bland annat med avseende på bemanningen och lastningen av Har befälhavaren mottagit handlingar rörande de i para- grafen avsedda förhållandena från en sådan enhet, bör han eller hon i regel kunna lita på riktigheten av dessa. anses skyldig att övervaka exempelvis avisningsåtgärder och lastning, så långt det är praktiskt möjligt, i synnerhet så snart han eller hon har anledning att anta att något inte är helt i sin ordning. Vad som sagts ovan om befälhavare i stora flygföretag kan inte utan vidare tillämpas i fråga om små flygföretag eller vid privat luftfart. förberedelser som utförs av andra personer är i många fall inte av sådan art och omfattning att de utan kompletterande undersökningar och kontroller kan godtas av befälhavaren. Befälhavaren har då att själv utföra förberedelserna och kontrollerna. Enligt andra stycket har befälhavaren samma skyldighet att göra anmälan när det gäller luftvärdigheten som ägaren har enligt 3 kap. 1 § Befälhavarens skyldigheter bör självfallet få fullgöras genom underrättelse till luftfartygets ägare eller brukare, som i sin tur Eftersom ägaren eller brukaren i vissa fall kan ha intresse av att undanhålla Transportstyrelsen en sådan upplysning ska befälhavaren inte kunna försvara sig med att han eller hon lämnat upplysningen till ägaren eller brukaren, om han eller hon kunde misstänka att denna inte vidarebefordras. 5 § Om någon genom sitt uppträdande ombord utgör en omedelbar fara för flygsäkerheten eller luftfartsskyddet, får befälhavaren vidta de åtgärder mot denne som behövs för att avvärja faran. För att genomföra dessa åtgärder får befälhavaren inte använda strängare medel än förhållandena kräver. Befälhavaren bör i första hand försöka tala den som skapat faran till rätta genom upplysningar och uppmaningar. Våld får tillgripas endast när andra medel Om våld tillgrips ska den lindrigaste form brukas som kan förväntas leda till det avsedda resultatet. Våld får inte brukas längre än som är absolut Medlemmar av besättningen ska lämna befälhavaren den hjälp han eller hon Passagerare får efter uppmaning av befälhavaren lämna sådan hjälp. en åtgärd med hänsyn till faran måste vidtas , får besättnings- medlemmar och passagerare själva genomföra den utan uppmaning av befäl- Besättningsmedlemmar och passagerare som lämnar hjälp eller annars vidtar åtgärd enligt fjärde stycket har samma rätt som befälhavaren att bruka våld. Denna paragraf motsvarar 5 kap. 4 § den nuvarande luftfartslagen. polislagen (1984:387) finns bestämmelser om användning av våld i samband med att någon med laga stöd ska verkställa ett frihetsberövande (se 29 § jämförd med 10 § första stycket 2 polislagen). regler går längre och kan tillämpas t.ex. för att lugna ett slagsmål ombord eller för att hindra en berusad från att använda våld. rikta sig både mot besättningsmedlemmar och mot passagerare. särskild bestämmelse om strafflindringsmöjligheter finns i 13 kap. 10 §. Som Lagrådet har påpekat är det endast ombord på ett luftfartyg som en befälhavare bör få denna rätt att använda våld i samband med upprätt- hållande av ordning. En sådan ordning stämmer också med vad som gäller för sjöfarten, jfr 15 kap. 7 § sjölagen (1994:1009) och 53 § sjö- manslagen (1973:282). Paragrafen har därför förtydligats i första stycket i enlighet med Lagrådets yttrande. 6 § Om något svårare brott begås ombord, ska befälhavaren om möjligt vidta de åtgärder som behövs för utredningen och som inte kan uppskjutas. Befälhavaren ska om möjligt se till att gärningsmannen inte avviker och får omhänderta honom eller henne för att hindra det. I sådant fall gäller bestäm- melserna i 5 §. Gärningsmannen får inte vara omhändertagen längre än till dess han eller hon kan överlämnas till en behörig svensk eller utländsk myndighet. Befälhavaren får ta i förvar sådana föremål som kan ha betydelse för Han eller hon ska till den myndighet som avses i andra stycket ge de upplysningar och överlämna de föremål som kan ha betydelse för utredningen. Paragrafen, som motsvarar 5 kap. 5 § den nuvarande luftfartslagen, ger befälhavaren en laga rätt att omhänderta den som begår svårare brott ombord på ett luftfartyg. Vid bedömningen av vad som är svårare brott är utgångspunkten att brottet ska kunna föranleda häktning. dock beaktas att befälhavaren inte kan förväntas känna till vilka beteenden som är av den arten att de kan föranleda häktning. havaren får vid omhändertagandet använda våld enligt 5 §. befälhavaren har ansvaret för vad som föreskrivs i paragrafen kan själva verkställigheten uppdras åt annan. Försorg om passagerare, luftfartyg och gods 7 § Om ett luftfartyg råkar i nöd, ska befälhavaren göra allt vad han eller hon kan för att rädda ombordvarande, luftfartyg och gods. ska han eller hon om möjligt se till att luftfartygshandlingarna tas om hand. Denna paragraf motsvarar 5 kap. 7 § den nuvarande luftfartslagen. Paragrafen ger uttryck för samma tankegångar som ligger bakom 6 kap. 6 § sjölagen (1994:1009). Att bärgning inte särskilt nämns i förevarande paragraf är inte avsett att innebära någon saklig avvikelse från sjölagen. Mot bakgrund av att bärgningen spelar en långt mindre roll på luftfartens område än på sjöfartens är det inte nödvändigt att låta det komma till direkt uttryck i lagtexten att befälhavaren är skyldig även att sörja för bärgningen av luftfartyget. En straffbestämmelse i anslutning till paragrafen finns i 13 kap. 4 § första stycket 11. 8 § Om det inträffar en olyckshändelse vid användningen av ett luftfartyg som medför att någon avlider, att någon blir allvarligt skadad, att luftfartyget får betydande skada eller att egendom som inte transporteras med luftfartyget får betydande skada, ska befälhavaren rapportera det inträffade. Han eller hon ska också rapportera, när det har funnits någon allvarlig fara för att en sådan olycka skulle inträffa eller när något har hänt som tyder på ett väsentligt fel hos luft- fartyget eller markorganisationen. Luftfartygets ägare eller, om luftfartyget inte används av ägaren, den som 1.fullgöra de skyldigheter som anges i första stycket, om befälhavaren inte kan fullgöra sin skyldighet, och 2.rapportera om ett luftfartyg har försvunnit under flygning och inte har kunnat återfinnas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om att rapporteringsskyldigheten ska gälla också för medlemmar av besättningen eller för andra som utfört arbete som har samband med berörd flyg- ning. Regeringen får meddela föreskrifter om att rapportering av olyckor och tillbud som är av betydelse för luftfartens säkerhet ska rapporteras också i andra fall än som anges i första och andra styckena. I 10 kap. finns bestämmelser om rapportering av händelser inom civil luftfart. Denna paragraf motsvarar delvis 5 kap. 8 § den nuvarande luftfartslagen. Första och andra stycket reglerar befälhavarens och brukarens under- rättelseskyldighet vid olyckshändelser m.m. samman med 10 kap. 7 § angående undersökning av luftfartsolyckor och lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. att undersökande myndighet ska få reda på att det inträffat en sådan händelse som ska undersökas. Bestämmelser härom finns i 20 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. Rapporteringsskyldigheten omfattar inte fall då gods, som befordras med ett luftfartyg, blir skadat eller förkommer. Den undersökning, som det är fråga om i lagen om undersökning av olyckor och som också behandlas i artikel 26 i Chicagokonventionen, avser närmast att klarlägga de omständigheter som är av betydelse för att bedöma orsaken till Prop. 2009/10:95 händelsen samt vilka åtgärder som bör vidtas för att hindra att händelsen Det i lagen om undersökning av olyckor påbjudna under- sökningsförfarandet är tämligen omfattande och kan sägas åtminstone i de enklare fallen vara av företrädesvis offentligrättslig betydelse. I tredje stycket har kretsen som kan åläggas en rapporteringsskyldighet vidgats till att omfatta även andra som har utfört arbete som har samband med berörd flygning. Närmast att komma i fråga i denna utvidgade krets är flygledare. I fjärde stycket görs en hänvisning till bestämmelserna i 10 kap. om rapportering av händelser inom civil luftfart. Paragrafen är till följd av 14 kap. 1 § även tillämplig på militär luftfart. Paragrafen har huvudsakligen utformats i enlighet med Lagrådets Förbud mot tjänstgöring vid sjukdom m.m. 9 § Den får inte tjänstgöra ombord som på grund av sjukdom, uttröttning, påverkan av alkoholhaltiga drycker eller andra medel eller av andra sådana skäl inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Paragrafen motsvarar 5 kap. 10 § den nuvarande luftfartslagen. En motsvarande bestämmelse för vägtrafikens del finns i 3 kap. 1 § trafik- förordningen (1998:1276). Tjänstgöring under påverkan av berusnings- medel straffbeläggs i 13 kap. 2 och 3 §§. Reglerna gäller för alla som arbetar ombord.