prop · GX03239 · 2010-01-01 00:00:00 — grupperna ska bestå av tre representanter för markägarna och två för jägarna samt minst en samisk representant. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser ställer sig positiva till inrättandet av älgförvaltningsområden. På detaljnivå finns dock skilj- (), Skogsindustrierna, , , Viltskadecenter och de flesta läns- styrelserna vänder sig emot att älgförvaltningsområdena endast ska vara uppfattning och framhåller vikten av älgskötselområdenas egenstyre. LRF, länsstyrelserna i och , , , och Viltskadecenter framhåller att älgförvaltningsområdena bör ha befogenheter att besluta om avlys- ningsjakt. , , lant- bruksuniversitet, Viltskadecenter, , LRF och Skogs- industrierna är positiva till att markägarna föreslås få majoritet i älg- förvaltningsgruppen, medan , länsstyrelserna i , och i stället önskar en jämn representation intressena emellan. Efter ordinarie remissberedning av betänkandet har en överens- kommelse träffats mellan Skogsindustrierna, ekono- misk förening, (), LRF och . Man har bl.a. enats om följande. En jämn representation mellan jägare och markägare i älgförvaltningsgruppen, där en represen- tant för markägarna ska vara ordförande. Älgförvaltningsplanen som tas fram av älgförvaltningsgruppen baseras på sammanställda fakta, älg- skötselområdenas planer och ett årligt samråd med ingående jakt- områden. Planen granskas och fastställs av viltförvaltningsdelegationen. Älgförvaltningsgruppen har möjlighet att tillämpa avlysningsjakt i jaktens senare skede om avskjutningen starkt och omotiverat avviker från planerad avskjutning. Promemorians bedömning: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens bedömning. I promemorian anges dock att jakten kontinuerligt ska följas upp av älgförvaltningsgrupperna och inte, som enligt rege- ringens bedömning, huvudsakligen mellan jaktsäsongerna. Antalet leda- möter i älgförvaltningsgrupper inom renskötselområdet föreslås i prome- vara sju; tre representanter för markägarna, tre för jägarna och en representant för rennäringen. Remissinstanserna: , och Läns- styrelsen i anser att vad som anförs i promemorian i huvudsak är bra men att förslaget om älgförvaltningsgruppens samman- sättning i , och behöver justeras så att markägarna även i dessa län får den starkaste ställningen i älgförvaltningsgruppen. och saknar en analys av den samiska jakträtten och ställer sig frågande till att enbart ha en representant för rennäringen i älgförvaltningsgruppen. Benämningen älgförvaltningsområde bör enligt i Jön- län, och ersättas med viltförvaltningsområde med möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter inom förvaltningen av övriga jaktbara arter. i län anför att eftersom gränserna för älgförvaltningsområdena föreslås följa naturliga barriärer för älgen, och därmed delas mellan län i viss mån, måste det finnas klara riktlinjer för vilken länsstyrelse som ska ansvara för ett särskilt område och också t ex. till vilken länsstyrelse fällavgifter inom områdena ska betalas. tillstyrker att älgförvaltningsplanen som tas fram av älgförvaltningsgruppen ska vara styrande för avskjutningen inom älgförvaltningsområdet. avstyrker dock att administrativa gränser i normalfallet ska vara skäl för att dela förvaltningsområden. avstyrker den möjlighet för älgförvaltnings- Prop. 2009/10:239 gruppen som föreslås i promemorian att för framhålla behovet av ändring av förvaltningsområdets älgförvaltningsplan under pågående jakt. och anser att älgförvaltningsplanerna skall byggas underifrån, bland annat baserade på älgskötselområdets planer. Skälen för regeringens bedömning Större områden för älgförvaltning Som anförts i avsnitt 5 kan det konstateras att möjligheten till en reell styrning av älgjakten har uteblivit trots att dagens älgförvaltningssystem har en avsevärd administration. Regeringen anser att en ny form av organiserad samordning av älgjakten över stora områden kan förbättra styrningen av älgjakten i syfte att uppnå målet om en älgstam av hög kvalitet i balans med betesresurserna. De av utredningen föreslagna älgförvaltningsområdena kan svara mot de behov av större områden för förvaltningen som framkommit utan att de antar formen av tvångssam- fälligheter. Det är därför regeringens bedömning att områden för förvalt- ning av älg, s.k. älgförvaltningsområden, bör bildas. Utgångspunkten ska vara älgens rörelsemönster i landskapet och att området ska omfatta merparten av en älgstam. Förvaltningen ska vara ekosystembaserad. Det innebär att hänsyn ska tas till de resurssystem som påverkas av älgen. Viktiga allmänna intres- sen ska därmed beaktas, såsom bl.a. trafiksäkerhet, förekomst av rovdjur, skador på skog och biologisk mångfald. Förvaltningen bör därför ske över större områden. Sådana områden bör kunna skapa ökade möjligheter att kostnadseffektivt ta fram de underlag i form av bl.a. inventeringar som är nödvändiga för en adaptiv förvaltning. Ett sådant område bör kunna omfatta en i huvudsak egen älgstam. Med utgångspunkt från en individs hemområde uppnås av en egen stam vid en areal om i och 70 000 mer än i norra . En naturlig utveckling är att områdena också kan vara en utgångspunkt för förvaltningen av andra klövviltarter än älg. Länsstyrelserna bör få i uppdrag att efter samråd med markägarnas och jägarnas organisationer indela länen i älgförvaltningsområden. Undantag bör gälla för de län eller delar av län som helt saknar älg. Det torde vara lämpligt att det inom är viltförvaltningsdelegationerna som handlägger frågor om att inrätta älgförvaltningsområden. Indelningen bör i första hand utgå från principer om naturliga barriärer där älgstammen i idealfallet är avskärmad från andra förvaltningsområden genom exempel- vis större vägar eller vattendrag. Områdena bör så långt det är möjligt vara sammanhängande. För att tillgodose önskemålet om sammanhäng- ande områden bör älgförvaltningsområden kunna vara länsöverskridande eftersom indelningen i älgförvaltningsområden bör ha förutsättningar att hållas stabil över . Befintliga väl fungerande älgskötsel- områden ska i största möjliga mån bibehållas om finner det vara lämpligt och om det kan antas att lösningen är långsiktig. Väl funge- rande älgskötselområden är förvaltningsområdets ryggrad och i stor ut- sträckning en förutsättning för att området ska fungera bra i praktiken. Därför bör den lokala viljan att samverka inte motverkas. Ett befintligt väl fungerande älgskötselområde kan därmed delas av en gräns mellan två älgförvaltningsområden om finner det vara lämpligt. Inom ett län bör antalet älgförvaltningsområden inte vara alltför stort. Ett stort antal områden skulle försvåra möjligheter till uppföljning av älgförvaltningsområdenas arbete. Detta innebär särskilt för läns del att områdena kan komma att bli mycket stora. Det bör där kunna övervägas om en och samma älgförvaltningsgrupp kan styra flera älgförvaltningsområden. En sådan ordning kan vara lämplig om det finns svårigheter att finna tillräckligt antal lämpliga personer till alla älgförvaltningsgrupperna samt för att minska de administrativa kostnaderna. I vissa län har påbörjat en samverkan inom större områden. Dessa skulle kunna vara en utgångs- punkt för diskussionen kring bildandet av älgförvaltningsområden. Det är dock uppgift att, efter samråd med berörda intresse- grupper, fastställa gränserna för områdena. Inom varje älgförvaltningsområde bör en arbetsgrupp, en älgförvalt- ningsgrupp, tillsättas. Älgförvaltningsgrupperna ska efter förslag av jägarnas och markägarnas organisationer utses av och bör vara sammansatta av personer med bl.a. skoglig och jaktlig kompetens. Regeringen anser att det bör finnas en jämvikt mellan jägar- och markägarintressena. Denna ståndpunkt skiljer sig från utredningens förslag att ge markägarna en representant mer än jakträttshavarna i gruppen. Regeringen delar dock utredningens syn att markägarna, som är de som har ansvaret för vården av skogen, trots en jämn representation måste ges den starkaste ställningen i gruppen. Till ordförande i älg- förvaltningsgruppen ska därför utses en representant för markägarna. Ordföranden ska ha utslagsröst vid lika antal röster vid omröstning. Tre ledamöter bör således representera markägarna inom och utom älgskötselområden och tre bör representera jägarna. Inom de tre nord- ligaste länen, där samerna har jakträtt, ersätter en representant för rennäringen en jägarrepresentant. Denne bör utses efter förslag av . Grupperna bör således bestå av sex personer i varje län som hyser en jaktbar älgstam. Det bör också vara möjligt att adjungera ytterligare experter vid behov av särskild kompetens i syfte att bistå med tolkning av inventeringsunderlag eller framtagande av foderprognoser för området. Såvida gruppen inte beslutar om annat bör ordförande få uppdraget att agera kontaktperson gentemot . Ledamöterna bör utses för av för att få kontinuitet i arbetet. För uppdraget bör utgå visst arvode. En och samma älgförvaltningsgrupp bör vid särskilda omständigheter kunna omhänderta flera älgförvaltnings- områden. En sådan ordning kan vara lämplig om det finns svårigheter att finna ett tillräckligt antal lämpliga personer till älgförvaltningsgrupperna inom ett län. bör meddela de ytterligare föreskrifter som behövs bl.a. för bildande av älgförvaltningsområden och utnämning av ledamöter i älgförvaltningsgrupper samt om arvodering. Älgförvaltningsgrupperna ska genom en dialog med markägare, jägare och myndigheter verka för att inventeringar genomförs som kan ligga till grund för förvaltningen av älgen inom förvaltningsområdet. Ansvaret för att inventeringarna blir utförda vilar rent praktiskt på jägarna och markägarna, men även har ett ansvar att som expert- myndighet bistå i detta. Frågan om inventering behandlas mer ingående i avsnitt 6.7. Gruppen ansvarar för att inventeringarna sammanställs och utfallet analyseras. Även andra underlag än de som har en grund i inventeringar ska inhämtas, exempelvis information om inträffade trafikolyckor med älg, täthet av rovdjur i området och foderprognoser. Hänsyn ska även tas till uppgifter om särskilt skadedrabbade områden. Med utgångspunkt i kunskapen om älgstammens storlek och demografi, skadorna på skogen, rovdjursförekomst, viltolyckor i trafiken m.m. bör man inom förvalt- ningsområdet kunna beräkna ett mål för avskjutningen och hur fördel- ningen av avskjutningen mellan tjur, ko och kalv lämpligen bör vara. Målen bör formuleras i den förvaltningsplan för älg som älgförvaltnings- gruppen ska upprätta för området. En älgförvaltningsplan är av väsentlig betydelse för att målet om en älgstam i balans med betesresurserna ska uppnås på lång sikt. En sådan plan bör med hänsyn till foderprognoser m.m. avse ett treårsperspektiv men vara föremål för årlig revision. Förvaltningsområdets plan, som har sin grund i en omfattande dialog med jägarna och markägarna inom älgskötselområden såväl som licensområden, ska vara en rekommendation för de älgskötselplaner som upprättas inom älgskötselområdena. Således bör förändringar i den över- gripande planen följaktligen också föranleda revideringar i älgskötsel- områdenas planer. Denna koppling förutsätter en god dialog och nära samordning mellan älgförvaltningsområdet och älgskötselområdena. Dialogen sker företrädelsevis mellan jaktåren. Endast om planen accepteras och följs har den adaptiva förvaltningen förutsättningar att lyckas. ska vara adaptiv. Älgförvaltningsgruppen bör därför samt en gång följa upp de mål som ställs upp inom älgförvaltningsområdet. Regelbundna årliga inventeringar och uppföljning av resultaten från dessa tillsammans med uppföljning av förändringar i övriga mätbara parametrar är viktiga förutsättningar för en adaptiv ekosystembaserad förvaltning som bör genomföras inom älg- förvaltningsområdet. Under pågående jakt bör älgförvaltningsgruppen vid lämpligt tillfälle och genom kontakter med jaktområdena följa upp älgjaktens utveckling. Erfarenheterna från denna uppföljning blir ett komplement till den årliga utvärdering av de målformuleringar som lagts fast i älgskötselområdenas planer. Uppstår det en akut situation med omfattande skador och det blir fråga om särskild skyddsjakt är det nödvändigt att en sådan åtgärd föregås av en dialog med berörda markägare och jakträttshavare. Under normala omständigheter sker en sådan anpassning efter och inte under pågående jaktsäsong. Endast under särskilda omständigheter ska älgförvaltningsgruppen vidta åtgärder för att uppsatt avskjutningsmål ska nås under pågående jaktsäsong. Vid sådana särskilda omständigheter kan det vara lämpligt att skötselplaner åsidosätts i syfte att nå det övergripande målet för älgförvaltnings- området. En sådan åtgärd kan komma ifråga exempelvis om jaktresultatet kraftigt avviker från målet i älgförvaltningsområdets förvaltningsplan. Även de som inte ingår i ett älgskötselområde utan istället jagar på licens kan, om finner det vara lämpligt under sådana särskilda omständigheter, engageras för att nå det övergripande målet för älg- förvaltningsområdet. Älgförvaltningsgruppen ska även ta fram ett underlag för hur den jakt som bedrivs utanför älgskötselområdena ska ske. Gruppen ska till ge förslag på hur stor areal som ska krävas för jakt efter kalv respektive jakt efter vuxet djur utanför älgskötselområdena. Arealkravet kan skilja sig åt mellan olika delar av förvaltningsområdet beroende bl.a. på klimatförhållanden, markens bonitet, skogsskador, rovdjursförekomst och älgtäthet. Samma principer gäller således såväl utanför som inom älgskötselområde, vilket medför att arealkraven där- med som regel bör harmoniera med rekommendationerna i älgförvalt- ningsplanerna för de till respektive licensområde närmast liggande älg- skötselområdenas älgskötselplaner. Se även avsnitt 6.4. Älgförvaltningsgruppens uppgifter kräver kompetens inom flera olika områden och det är därför betydelsefullt att säkerställa att arbetsgruppen vid behov kan få tillgång till nödvändig kunskap. Svenska Jägareför- bundet bör inom ramen för sitt allmänna uppdrag kunna bistå med viss rådgivning samt tolkning av inventeringsresultat. bör enligt utredningen också ha tillgång till sådan kompetens. När det gäller skogsfrågor har denna kompetens. Ytterligare sakkunskap finns därutöver bl.a. inom och Naturvårds- verket. bör utarbeta en enhetlig mall för en plan för ett älgförvaltningsområde. bör inrätta älgförvaltningsområden och förordna leda- möter till älgförvaltningsgrupper. Älgförvaltningsgrupperna bör innan jakt enligt det nya systemet kan ta sin början samordna jakten, granska skötselplaner och i ett kunskapsbaserat system utarbeta en skötselplan för förvaltningsområdet. Arbetet med att skapa en lokalt förankrad eko- systembaserad älgförvaltning, som är grunden för den nya förvaltningen, kräver en tidsperiod av från gruppernas inrättande. Leda- möterna i älgförvaltningsgrupperna bör därför vara förordnade . Viltförvaltningsdelegationernas roll i en ny älgförvaltning Som framgår av avsnitt 4.2 inrättades istället viltförvaltningsdelegationer, som är organ inom för samverkan i frågor som rör viltförvaltningen inom länet. De nya delegationerna syftar till att ge ett ökat regionalt inflytande över viltförvaltningen i länet. besluta om övergripande riktlinjer för skötsel av älgstammen och i före- Prop. 2009/10:239 kommande fall skötseln av hjort- och vildsvinsstammarna. skötselns del kan de övergripande riktlinjerna innefatta mål för bl.a. biologisk mångfald, högsta nivåer för skogsskador eller lägsta nivå för älgtäthet med anledning av rovdjursförekomst. Viltförvaltningsdelega- tionerna bör som en del av uppföljningen av de länsvisa målen för skötseln av länets älgstammar även granska och följa upp älgförvalt- ningsområdenas planer. har möjlighet att om det finns behov inrätta ett särskilt klövviltutskott till stöd i arbetet med älgförvalt- ningen. Möjlig arbetsfördelning i en ny organisation för älgförvaltningen Fördelningen av de olika uppgifterna i en ny organisation för älgförvalt- ningen kan åskådliggöras enligt följande. Registrera licensområden och tilldela älgar (ej kalvjakt på kort jakttid) Ge förslag till älgförvaltningsområden efter samråd med berörda markägare- och jägareorganisationer Förordna ledamöter i älgförvaltningsgrupper (efter förslag av organisationerna) Viltförvaltningsdelegationerna inom länsstyrelserna: Fastställande av länsvisa planer och mål Fastställande av jakttider för älg Granskning och fastställande av planer för älgförvaltnings- området Fastställa arealkrav för tilldelning av älg inom licensområden Uppföljning av arbetet inom älgförvaltningsområdet Samordning inom området: inventeringar, utbildningar, statistik Samråd med ingående älgskötselområden och licensområden Förslag till förvaltningsplan för älgförvaltningsområdet Förslag till tilldelning av älgar för licensområden inom älg- förvaltningsområdet Granskning av områdets älgskötselplaner Årlig måluppföljning och ev. revidering av planer Måluppföljning i syfte att fånga upp kraftiga avvikelser Krav på deltagande i samråd med älgförvaltningsgruppen och övriga jaktområden inom älgförvaltningsområdet Förslag till skötselplan för eget område Förslag till avskjutning av älgar mellan de jaktlag som ingår i älgskötselområdet Årligt samråd med berörda markägare och jakträttshavare Utforma en enhetlig mall för hur älgförvaltningsområdets plan bör utformas Ta fram riktlinjer för handläggningen av ansökningar om skyddsjakt (med ) Meddela föreskrifter om de uppgifter som bör framgå av älgskötselområdets plan Meddela föreskrifter om bildande av älgförvaltningsområden, utnämning av ledamöter i älgförvaltningsgrupper samt arvodering Utreda och föreslå ett gemensamt datastöd för älgför- valtningen Bistå älgförvaltningen med uppgifter om skogens tillstånd Ta fram riktlinjer för handläggningen av ansökningar om skyddsjakt (med ) Medverka i samråd som hålls i älgförvaltningsområdet Medverka till att förstärka kunskapsnivån i älgförvaltningen Verka för att sprida kunskap och råd kring en viltanpassad skogsskötsel Kan lämna yttrade vid skyddsjaktsärenden Utforma en utbildning i adaptiv förvaltning Tydliggöra rovdjurens påverkan på älgstammen Följa upp referenspopulationer av älg Bistå älgförvaltningen med uttolkning av inventering av älgstammen Medverka till att förstärka kunskapsnivån i älgförvaltningen Ge förslag till förvaltningsstrategier Utbildning av aktiva inom älgskötselområden Främja den frivilliga jaktsamverkan Regeringens förslag: De nuvarande älgskötselområdena ersätts med en ny form av älgskötselområden som är så stora att de medger en avskjutning av minst tio vuxna älgar . Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från denna bestämmelse. Utredningens förslag: De nuvarande älgskötselområdena ersätts med en ny form av älgskötselområden som är så stora att de medger en avskjutning av minst tio älgar, vuxna eller kalvar, . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget. Länsstyrelserna i , , och Väster- län förordar dock att en avskjutning av minst 25 älgar ska vara grunden för att få registrera ett älgskötselområde. Länsstyrelserna i , och anser att det inte bör etableras allt för många älgskötselområden om förslaget ska bli en administrativ vinst för länsstyrelserna. Man framhåller dock att samverkan och information fungerar bättre om områdena inte är för stora. i anser att förslaget om älgskötselområden med en årlig avskjutning om minst 10 älgar riskerar att leda till att större arealer blir oregistrerade och framhåller att utredningen inte svarar på vad som händer med de arealer som inte kan, får eller önskar ingå i befintliga älgskötselområden. i län föreslår att älgskötsel- områdena bör utgöra en minsta andel av ett älgförvaltningsområdes areal, t.ex. . Antalet områden skulle därmed kunna regleras utan att gå omvägen över älgstammens storlek. anser att den föreslagna minsta storleken på älgskötselområden är väl avvägd, men att det måste finnas möjlighet till lokala anpassningar av denna gräns uppåt. Det är viktigt att dagens älgskötselområden kan fortsätta verka som det behövs normer som garanterar en väl fungerande administration och förvaltning. Skogsindustrierna anser att det är omöjligt att bedriva en faktabaserad och adaptiv förvaltning inom ramen för älgskötselområdena med den storlek som utredningen föreslår. anser att det inte bör finnas ett krav på sammanhängande mark inom älgskötselområdena, men att det bör eftersträvas. Ett älgskötselområde bör kunna ordna avlysningsjakt i slutet av jakttiden. Trossamfundet antar att flertalet av de föreslagna älgskötselområdena kommer att utgöras av befintliga A- licensområden, viltvårdsområden eller andra älgjaktområden med en möjlig avskjutning på minst tio älgar , inom vilka det kommer att bli omöjligt att enskilt bedriva en faktabaserad, adaptiv förvaltning med syfte att uppnå en älgstam i balans med betesresurserna. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorian innehåller dock inget förslag till undantags- bestämmelse för att möjliggöra bildande av älgskötselområden av en storlek som medger avskjutning av mindre än tio vuxna älgar . Remissinstanserna: Länsstyrelserna i , , , , , och samt och instämmer i vad som anförs i promemorian om ett älgskötselområdes minsta storlek. i och förordar i stället att varje län bör få besluta om lämplig storlek utifrån de biologiska förhållandena som råder i respektive län. i anser att storleken ska beskrivas med angivande av antal hektar. , och anser att det är olämpligt att i lagen slå fast att det inom ett älgskötselområde ska medges årlig avskjutning av ett visst antal älgar. i län bedömer att samtliga älgskötselområden i länet kommer att behöva avregistreras om kravet på att området ska klara en årlig avskjutning av tio vuxna älgar införs. och pekar på konsekvenserna av förslaget för älgskötselområdena i landets södra delar. vill i enlighet med utredningens förslag uppdra till att tillsammans med markägarnas organisationer göra en översyn av de bestämmelser för älgskötselområden som har tagit fram. () anser det självklart och nödvändigt att representanter för markägarna involveras i Naturvårds- verkets arbete med att efter samråd med jägarorganisationerna och meddela föreskrifter om de uppgifter som ska ingå i älgskötselområdenas skötselplaner. Dessutom vill Södra skogsägarna och LRF ge uppdrag att i samverkan med Skogs- styrelsen, markägarnas och jägarnas organisationer ta fram riktlinjer för de nya älgskötselområdena. framhåller att förslaget helt saknar incitament för jaktområden att bilda eller kvarstå i älgskötselområden, Tvärtom så riskerar det förenklade anmälnings- förfarandet utan registreringsavgift (avsnitt 6.3) att bidra till splittring av redan befintlig samverkan. För att uppnå bästa möjliga förankrings- process föreslår och dessutom att älgskötsel- områdena ska hålla ett samråd med berörda markägare och jakträttshavare. Skälen för regeringens förslag: Dagens älgskötselområden utgör en lämplig form för frivillig lokal samverkan kring älgförvaltningen. Inom ett älgskötselområde får de markägare och jägare som ingår själva bestämma under vilka förutsättningar samverkan kring älgskötseln ska ske. Regeringen ser det som naturligt att bygga vidare på det nuvarande systemet med älgskötselområden när ett nytt älgförvaltningssystem utformas. Ett älgskötselområde ska således även fortsättningsvis vara en frivillig sammanslutning för markägare och jakträttshavare. Samverkan inom älgskötselområden är stommen i den nya älgförvaltningen och det är därför angeläget att befintliga väl fungerande älgskötselområden så långt det är möjligt bibehålls. Älgskötselområdenas uppgifter inom älgförvaltningen förskjuts i det nya systemet mot en mer praktisk samverkan. Fokus kommer i mindre grad att ligga på att samordna underlag. Uppgiften att tolka underlag övertas av de älgförvaltningsgrupper som samordnar jakten inom älgför- valtningsområdena.