prop · GY0343 · 2010-12-16 00:00:00 — Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Den föreslagna lagen och de övriga ändringarna bör träda i kraft så snart som det är praktiskt möjligt, vilket bedöms vara . Regeringen föreslår därför att dessa regler träder i kraft det datumet. Några övergångsbestämmelser behövs inte. Genom den nya lagen åläggs och domstol nya uppgifter. Det är inte möjligt att nu förutse hur många nya ärenden som kommer att behöva handläggas vid någon av de myndigheterna. Det kan emellertid konstateras att ett genomförande av rambeslutet om verkställighet av förverkandebeslut kommer att medföra en ökad ärende- mängd, även om det enligt regeringens mening inte torde komma att bli fråga om några större mängder. har dock i sitt remissvar ansett ett resurstillskott nödvändigt. Inledningsvis kan det framhållas att rambeslutets genomförande inne- bär att en stor andel av de medel från utländska beslut om förverkanden som drivs in i kommer att tillfalla staten. På så sätt har den nya regleringen en positiv budgetpåverkan. Den nya lagen innebär också att indrivningsärenden vid , som gäller förverkande hos en person som stadigvarande vistas i en annan medlemsstat, kommer att kunna handläggas avsevärt snabbare än vad som är fallet . Detta torde medföra lägre administrativa kostnader. Regeringen kan emellertid se att den nya lagen för Kronofogdemyndig- hetens del eventuellt kan medföra behov av vissa organisationsföränd- ringar och utbildning av den personal som ska handha de nya uppgift- erna, vilket också angett i sitt remissvar. I detta sammanhang bör dock också nämnas de uppgifter som Kronofogde- myndigheten nu har enligt lagen om verkställighet av bötesstraff. Som tidigare framgått kommer prövningen och handläggningen enligt den lagen och den nu aktuella lagstiftningen att uppvisa stora likheter. Krono- fogdemyndigheten kommer därför i sin fortsatta verksamhet att ha en långtgående nytta av de förändringar och utbildningsinsatser som vid- tagits i anledning av den nya lagen om bötesstraff, även såvitt avser erkännande och verkställighet av förverkandebeslut. Som påpekats i det föregående finns det emellertid även skillnader, och Kronofogdemyndig- heten kommer också att ställas inför nya bedömningar jämfört med hanteringen av förverkandefrågor enligt exempelvis den nordiska verk- ställighetslagen (se avsnitt 7.2.3). I det sammanhanget bör också beaktas den betydelse förverkandefrågor kan förväntas få i arbetet mot den grova organiserade brottsligheten. Domstolsväsendet tillförs en ny målgrupp. Målgruppen kan dock inte förväntas blir särskilt betungande, dels då målen kan handläggas enligt ett enklare förfaringssätt enligt ärendelagen, dels för att de materiella frågorna som kan bli föremål för rättens prövning inte är särskilt omfattande. Sammantaget kan inte de kostnadsökningar som den nya lagen eventu- ellt medför för och domstolsväsendet förväntas vara större än att de kan finansieras inom befintliga budgetramar. Frågan kan emellertid komma att behöva utvärderas efter lagens ikraft- trädande. 11.1Förslaget till lag om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen Lagen är ny. Den genomför rådets rambeslut /783/RIF om tillämp- ning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande (rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande). De allmänna övervägandena angående behovet av en ny lag finns i avsnitt 6. Rambeslutet utesluter inte att bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser tillämpas i den mån dessa bidrar till att ytterligare för- enkla eller underlätta förfaranden för att verkställa beslut om förverkande (artikel 21). Såväl lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (internationella verkställighetslagen) som lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. (nordiska verkställighets- lagen) kommer fortfarande att gälla vid sidan av den nya lagen, i den mån de kan anses tillåta ett förenklat förfarande jämfört med rambeslutet. Lagen är indelad i tre kapitel: Allmänna bestämmelser (1 kap.), Verk- ställighet utomlands av ett svenskt beslut om förverkande (2 kap.) och Erkännande och verkställighet i av ett utländskt beslut om förverkande (3 kap.). 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av rådets rambeslut /783/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande. I paragrafen anges att genom denna lag genomförs rambeslutet om verk- ställighet av beslut om förverkande. Definition av ett svenskt beslut om förverkande 2 § Med ett svenskt beslut om förverkande avses i denna lag ett av svensk domstol meddelat lagakraftvunnet beslut om förverkande 1.som avser utbyte av ett brott, eller vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott eller värdet av det mottagna, eller 2.som avser egendom som använts eller varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott, som frambragts genom brott, vars användande utgör brott, som någon annars tagit befattning med på ett sätt som utgör brott eller som annars varit föremål för brott. Med ett svenskt beslut om förverkande ska även avses ett av svensk domstol meddelat lagakraftvunnet beslut som meddelats med stöd av 36 kap. 4 § brotts- balken. Paragrafen innehåller en definition av vad som avses med ett svenskt beslut om förverkande, dvs. vilka svenska beslut om förverkande som omfattas av lagens tillämpningsområde, och som kan bli föremål för verkställighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen (EU). Bestämmelsen avser att omfatta beslut om förverkande som meddelats med stöd av såväl som specialstraffrättsliga bestämmelser, Prop. 2010/11:43 om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. till bestämmelsen finns i avsnitt 7.1. Definitionen grundar sig i huvudsak på artikel 2 och skäl 11 i rambeslutet. Det framgår inledningsvis av bestämmelsen att ett beslut om förverk- ande ska ha meddelats av domstol och vunnit laga kraft för att kunna sändas över för verkställighet i en annan medlemsstat. beslutats genom strafföreläggande eller ordningsbot faller således utanför Enligt punkten 1 omfattas beslut om förverkande som avser utbyte av Även beslut om förverkande avseende vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott eller genom vilket värdet av det mottagna har förklarats förverkat omfattas. har i stort utformats enligt 36 kap. 1 § . fattar beslut om förverkande som meddelats med stöd av nämnda bestämmelse, men även beslut som meddelats med stöd av bestämmelser i specialstraffrätten, t.ex. 6 § narkotikastrafflagen (1968:64). Punkten 2, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, mot- svarar i stora delar 36 kap. 2 § första och andra styckena . Bestämmelsen omfattar beslut enligt vilka egendom som använts eller som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott har förverkats. Med hjälpmedel avses all egendom som på något sätt, helt eller delvis, använts eller varit avsedd att användas för att begå brott. enligt vilka egendom som frambragts genom brott, vars användande utgör brott eller som någon annars tagit befattning med på ett sätt som utgör brott faller in under punkten 2. Beslut enligt vilka föremålet för brottet har förklarats förverkat omfattas också av bestämmelsen. enligt vilka värdet av ett hjälpmedel har förklarats förverkat (36 kap. 2 § tredje stycket) faller däremot utanför lagens tillämpningsområde. specialstraffrättsliga bestämmelser, t.ex. 6 § narkotikastrafflagen, anges uttryckligen att även föremålet för ett brott kan förverkas. tydliggöra att även dessa förverkandebeslut omfattas av lagens tillämp- ningsområde har detta uttryckligen angetts i definitionen. tillämpningsområde faller beslut om förverkande som meddelats med stöd av 36 kap. 3 § , eftersom dessa beslut inte är en reaktion på ett begånget brott, vilket rambeslutet förutsätter. Andra stycket anger att beslut som har meddelats med stöd av 36 kap. 4 § , dvs. förverkande till följd av ett brott begånget i utöv- ningen av näringsverksamhet, också omfattas av lagens tillämpnings- Definition av ett utländskt beslut om förverkande 3 § Med ett utländskt beslut om förverkande avses i denna lag ett straff eller en åtgärd enligt ett lagakraftvunnet beslut, som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat i Europeiska unionen efter rättegång på grund av brottslig handling och som innebär ett slutligt berövande av egendom när domstolen 1. utgjort av ett brott eller motsvarande som helt eller delvis uppgår till värdet av denna , 2. utgjort hjälpmedel vid ett brott, eller 3. har förverkats till följd av en tillämpning av artikel 3.1 och 3.2 om utökade Prop. 2010/11:43 möjligheter till förverkande i rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott. Denna lag ska inte tillämpas på utländska beslut om förverkande som innebär återställande av egendom till rättmätig ägare. I paragrafen definieras de utländska beslut om förverkande som faller inom lagens tillämpningsområde och som således kan bli föremål för erkännande och verkställighet i . Bestämmelsen, som i huvudsak återger artikel 2 och skäl 11 i rambeslutet, behandlas i avsnitt 7.1. I första stycket anges att det ska vara fråga om ett lagakraftvunnet beslut om förverkande meddelat av domstol som en reaktion på en brottslig handling. Beslut som har meddelats av andra myndigheter än domstolar faller alltså utanför lagens tillämpningsområde. Beslutet om förverkande ska avse ett slutligt straff eller en slutlig åtgärd och ha med- delats efter rättegång. Såväl muntliga som skriftliga förfaranden i dom- stol omfattas av bestämmelsen. Beslut som har ett rent brottsförebygg- ande syfte omfattas inte. Förverkandebeslutet ska innebära ett slutligt berövande av egendomen i fråga. Personen mot vilken beslutet har med- delats ska genom beslutet förlora rätten till egendomen. Begreppet egen- dom har en, som framgår av artikel 2 d i rambeslutet, vid betydelse. Det omfattar såväl lös som fast egendom, materiell som immateriell egendom samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätt eller annan rätt till egendomen. I punkterna 13 anges närmare vilka beslut om förverkande som om- fattas. Enligt punkten 1 ska beslut som avser egendom som utgör av ett brott eller motsvarande som helt eller delvis uppgår till värdet av denna omfattas av tillämpningsområdet. Med begreppet ska, enligt rambeslutets artikel 2 e, förstås varje ekonomisk fördel av brott. Även sådant som träder i stället för samt själva föremålet för brottet inkluderas i begreppet. Punkten 2 innebär att ett beslut genom vilket egendom som utgjort hjälpmedel vid ett brott har förverkats ska kunna erkännas och verk- ställas i . Begreppet hjälpmedel definieras i rambeslutets artikel 2 f samt skäl 11. Där anges att med hjälpmedel ska förstås egendom som använts eller har varit avsedd att användas för att begå brott. Även detta begrepp inkluderar själva föremålet för brottet. Av punkten 3 framgår att beslut om förverkande som grundar sig på artikel 3.1 och 3.2 om utökade möjligheter till förverkande i rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (förverkanderambeslutet) omfattas av lagens tillämpningsområde och således kan bli föremål för erkännande och verkställighet i . Bestämmelsen grundar sig på artikel 2 d iii i rambeslutet. Det ska framgå av det intyg som enligt 3 kap. 5 § ska över- sändas tillsammans med förverkandebeslutet att det rör sig om ett beslut om förverkande som har sin grund i förverkanderambeslutet. Beslut om utökade möjligheter till förverkande som baserar sig på andra nationella bestämmelser eller går utöver vad som följer av artikel 3.1 och 3.2 i förverkanderambeslutet (och som är att hänföra till de beslut som anges i artikel 2 d iv i rambeslutet) faller utanför lagens tillämpningsområde. 2010/11:43 avsnitt 7.4.5 redogörs för beslut om utvidgat förverkande. I andra stycket anges att utländska beslut som innebär att egendom ska återställas till sin rättmätiga ägare inte omfattas av lagens tillämpnings- Verkställighet av sådana beslut om restitution hanteras, som framgår av avsnitt 7.1, inom ramen för andra samarbetsformer. Föreskrifter om verkställigheten av denna lag 4 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om verkställigheten av denna lag. I paragrafen lämnas en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer att meddela verkställighetsföre- Det kan t.ex. röra sig om bestämmelser avseende vissa formkrav, samråd och underrättelser. Det kan även bli aktuellt att bemyndiga Riks- polisstyrelsen att meddela föreskrifter om polismyndigheters förfarande med förverkad egendom som ska förstöras enligt 3 kap. 17 § andra Regeringen har, beträffande paragrafens utformning, avvikit från Rubriken har utformats utifrån Lagrådets synpunkter. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 6. 2 kap. Verkställighet utomlands av ett svenskt beslut om förverkande Översändande av ett beslut om förverkande 1 § prövar om ett beslut om förverkande ska sändas över till en annan medlemsstat i Europeiska unionen för erkännande och verkställighet i den staten. Ett beslut om förverkande får sändas över om översändandet är förenligt med rambeslutet och det kan antas ge fördelar vid verkställigheten av beslutet. Ett beslut om förverkande får sändas över till flera medlemsstater . I paragrafen anges vilken myndighet som är behörig när är utfärdande stat enligt rambeslutets artikel 3.1. ningarna för att ett beslut om förverkande ska få sändas över till en annan medlemsstat för verkställighet där. Myndighetsfrågan behandlas i av- snitten 7.2.1 och 7.2.2. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 7.3.1. I första stycket anges att det är som avgör om ett svenskt beslut om förverkande ska sändas över till en annan medlems- stat i EU för att verkställas där. En fråga om verkställighet utomlands aktualiseras under verkställighetsstadiet, dvs. är den enda myndig- heten som i är behörig att sända över ett beslut om förverkande. Detta gäller även förverkandebeslut som avser egendom som redan omfattas av ett frysningsbeslut enligt lagen om verkställighet av ska vid sin prövning av om ett svenskt beslut om förverkande ska sändas över till en annan medlemsstat bedöma om ett sådant översändande är förenligt med rambeslutet. Det ska t.ex. finnas tillräckliga skäl att anta att personen mot vilken beslutet om förverkande Prop. 2010/11:43 har utfärdats har egendom eller inkomster i den medlemsstat som beslutet skickas till. Om beslutet avser specifik egendom ska det finnas tillräckliga skäl att anta att den egendom som omfattas av beslutet är belägen i en viss medlemsstat (artikel 4.1 i rambeslutet). Ett översänd- ande ska vidare antas ge fördelar vid verkställigheten. Någon första verk- ställighetsåtgärd behöver inte ha vidtagits i . Förverkandebeslutet kan omgående sändas över till en annan stat om anser det vara ett mer effektivt sätt att verkställa beslutet på. Exempel på när detta kan bli aktuellt är när egendom redan har säkrats i en annan medlemsstat genom frysning eller när det finns kännedom om tillgångar i en annan medlemsstat. En bedömning får göras i varje enskilt fall. Ett beslut om förverkande får, enligt andra stycket, sändas över till flera medlemsstater (rambeslutets artikel 5.2 och 5.3). Avser förverkandebeslutet en betalningsskyldighet är det viktigt att Krono- fogdemyndigheten noga bevakar ärendet i syfte att förhindra att ett högre belopp än det totala förverkandebeloppet drivs in , se 5 §. 2 § ska sända över beslutet om förverkande till en behörig myndighet eller en centralmyndighet i den andra medlemsstaten. I paragrafen anges att ska skicka ett beslut om förverkande för erkännande och verkställighet i en annan medlemsstat i EU direkt till en behörig myndighet eller i förekommande fall till en centralmyndighet i den staten. Detta gäller också det särskilda intyg som ska bifogas beslutet (se bilagan till rambeslutet). Rambeslutet ålägger varje medlemsstat att underrätta rådets generalsekretariat om vilken eller vilka myndigheter som enligt nationell lag är behöriga enligt rambeslutet, samt om medlemsstaten avser att använda sig av en centralmyndighet. Denna information kommer att vara tillgänglig för Kronofogdemyndig- heten. Den allmänna motiveringen finns i avsnitt 7.3.1. Andra åtgärder och omvandling 3 § När ett beslut om förverkande sänds över för verkställighet till en annan medlemsstat, får inte tillåta att verkställigheten i den staten sker genom frihetsberövande eller någon annan åtgärd som ersätter förverkandet. Avser beslutet om förverkande viss egendom, får inte heller tillåta att verkställigheten i stället sker genom betalning eller verkställig- het avseende egendomens värde. Paragrafens första stycke, som i huvudsak har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller ett förbud för att tillåta att en annan medlemsstats myndighet verkställer förverkande- beslutet genom andra åtgärder än de som uttryckligen framgår av det svenska beslutet om förverkande, t.ex. genom någon form av frihets- berövande åtgärd eller samhällstjänst. Det innebär att det varje gång sänder över ett beslut om förverkande till en annan medlemsstat uttryckligen, i det intyg som ska bifogas beslutet (se bilagan till rambeslutet), ska anges att det inte medges att den verkställ- Prop. 2010/11:43 ande staten tillämpar andra alternativa åtgärder om det inte är möjligt att verkställa förverkandebeslutet (se ruta l i intyget). Bestämmelsen har sitt ursprung i rambeslutets artikel 12.4 och behandlas i avsnitt 7.3.2. Av andra stycket framgår att inte heller får tillåta att ett svenskt beslut om förverkande som avser viss specifik egendom omvandlas i den andra medlemsstaten och i stället verkställs såsom en förpliktelse för den berörde att betala ett visst belopp. Det är endast den egendom som anges i förverkandebeslutet som kan bli före- mål för verkställighet. Även detta ska anges i det intyg som sänds över till den verkställande staten. Bestämmelsen har sitt ursprung i artikel 7.2 och behandlas i avsnitt 7.3.2. 4 § Även om ett beslut om förverkande har sänts över för verkställighet till en eller flera medlemsstater, får verkställighet äga rum i . Bestämmelsen, som har sitt ursprung i rambeslutets artikel 14, anger att verkställighet får ske i även sedan ett beslut om förverkande har sänts över till en eller flera medlemsstater för verkställighet. En förutsätt- ning för att verkställighet ska få ske i av beslut om förverkande som avser en betalningsskyldighet är att det sammanlagda belopp som förverkas inte överstiger det som anges i förverkandebeslutet, se 5 §. Rubriken och paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den allmänna motiveringen finns i avsnitt 7.3.3. Verkställighet i flera stater 5 § Om ett beslut om förverkande avseende en betalningsskyldighet har sänts över till flera medlemsstater för verkställighet eller om verkställighet av beslutet även sker i , ska bevaka att det sammanlagda värdet av det som verkställs inte överstiger det belopp som anges i beslutet. Paragrafen, som i huvudsak har utformats i enlighet med Lagrådets för- slag, har sitt ursprung i rambeslutets artikel 14.2 och syftar till att förhindra att ett högre belopp än det totala förverkandebeloppet drivs in, dvs. att ett s.k. överförverkande sker. Det kan inte uteslutas att det finns risk för att ett överförverkande sker då verkställighet äger rum i flera stater av ett beslut om förverkande avseende en betalningsskyldig- het. I de fall beslutet har sänts över till flera medlemsstater eller då verkställighet sker i parallellt med verkställighet i en eller flera andra stater ska kontinuerligt bevaka ärendet så att ett överförverkande inte sker. Det är viktigt att Kronofogdemyndig- heten håller en nära kontakt med myndigheterna i de andra staterna och fortlöpande rapporterar hur verkställigheten framskrider (se artikel 14.2 och 14.3 i rambeslutet). Den allmänna motiveringen finns i avsnitt 7.3.3. Erkännande och verkställighet i av ett utländskt beslut om 1 § Ett beslut om förverkande som sänds över till ska erkännas enligt bestämmelserna i denna lag och verkställas enligt de bestämmelser i lag eller annan författning som gäller för verkställighet i av beslut om förverkande, om inte annat följer av denna lag. I denna bestämmelse anges att ett beslut om förverkande som omfattas av definitionen i 1 kap. 3 § ska verkställas enligt de regler som gäller för verkställighet av beslut om förverkande som meddelats i , om inte annat följer av en särskild bestämmelse i lagen. bestämmelser där förfarandet skiljer sig från verkställighet av ett natio- nellt förverkandebeslut är de särskilda möjligheterna för Kronofogde- myndigheten att besluta om uppskov med verkställigheten enligt 13 § samt de regler som gäller för fördelningen av de medel som flutit in enligt 18 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4.2. 2 § Verkställighet av ett beslut om förverkande får inte ske genom frihets- berövande eller någon annan åtgärd som ersätter förverkandet. Verkställighet av ett beslut som avser viss egendom får ske genom betalning eller verkställighet avseende egendomens värde, om det är lämpligt och behörig myndighet i den andra medlemsstaten samtycker till det. Detta gäller inte vid verkställighet av beslut om förverkande av hjälpmedel vid brott. I bestämmelsens första stycke, som har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag, anges att verkställighet av ett beslut om förverkande inte får ersättas med ett frihetsberövande eller någon annan åtgärd, t.ex. någon form av samhällstjänst. Detta gäller även om ett sådant förfarande skulle vara godtagbart i den stat som har meddelat beslutet och den behöriga myndigheten i det intyg som enligt 5 § ska åtfölja förverkande- beslutet har förklarat sig villig att godta en sådan ordning. utfärdande myndigheten i intyget anger att andra alternativa åtgärder får tillämpas bör upplysa myndigheten om att detta inte är möjligt enligt svensk lag. Frågan behandlas i avsnitt 7.4.6 och motsvarar artikel 12.4 i rambeslutet. Av andra stycket framgår att verkställighet av ett beslut om förverk- ande avseende viss specifik egendom i stället får ske genom betalning eller verkställighet avseende ett belopp som motsvarar värdet på egen- En förutsättning för en sådan omvandling är dels att det bedöms vara lämpligt, dels att den behöriga myndigheten i den andra staten har lämnat sitt samtycke till det. digheterna i det enskilda fallet göra en bedömning av om det är lämpligt med en omvandling eller inte. Det kan t.ex. inte anses lämpligt om det är förbjudet att inneha egendomen. Erforderligt samtycke ska framgå av Likaså ska intyget innehålla uppgift om värdet på egendomen. Skulle denna uppgift saknas måste på lämpligt sätt begära in den. Det ska enligt 8 § andra stycket 2 följa av verkställ- barhetsförklaringen att ett beslut om förverkande avseende specifik egen- dom får verkställas på detta sätt. Av andra meningen följer att verk- ställighet av ett beslut om förverkande av hjälpmedel vid brott inte får Intyget ska innehålla uppgift om huruvida den egendom som förverkandebeslutet avser utgör hjälpmedel. Bestämmelsen har sin motsvarighet i artikel 7.2 i rambeslutet och behandlas i avsnitt 7.4.6. 3 § Vid omräkning till svensk valuta ska den växelkurs tillämpas som gällde när beslutet om förverkande meddelades. I bestämmelsen, som genomför artikel 7.4 i rambeslutet, anges vilken växelkurs som ska användas vid omräkning av det belopp som framgår av förverkandebeslutet till svensk valuta, nämligen den växelkurs som gällde dagen då det utländska avgörandet meddelades. valutaförändringar som ägt rum efter den tidpunkten inte påverkar Eftersom ingen annan medlemsstat har samma valuta som blir en sådan omräkning alltid nödvändig.