prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — I övriga fall gäller 19 och 20 §§. Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 kap. 1 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan, såvitt gäller gymnasiesärskola med offentlig huvud- man. I 3 kap. 16 § finns bestämmelser om vem eller vilka som ska sätta betyg. Förslaget behandlas i avsnitt 22.10. 19 § Som betyg ska någon av beteckningarna A, B, C, D eller E användas. Högsta betyg betecknas med A och lägsta betyg med E. För den elev som inte uppnår kraven för betyget E ska ett intyg utfärdas om att eleven deltagit i kursen. Intyget utfärdas av rektorn. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I paragrafen anges vilka betygsbeteckningar som ska användas vid betygssättning i gymna- siesärskolan. 20 § Betyg ska grundas på en bedömning av elevens kunskaper i förhållande till bestämda kunskapskrav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om kunskapskrav. Paragrafen motsvarar för gymnasiesärskola med offentlig huvudman delvis 7 kap. 4 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan, med de ändringar som följer av den nya betygsskalan. Interkommunal ersättning och bidrag till enskild huvudman 21 § Bestämmelser om interkommunal ersättning finns i 19 kap. 22 §. Bestämmelser om bidrag från en elevs hemkommun till enskild huvudman finns i 19 kap. 25 §. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. 19 kap. Utbildning på program i gymnasiesärskolan Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser om program (211 §§), bestämmelser om utbildning på program vid en gymnasiesärskola med offentlig huvudman (1222 §§), och bestämmelser om utbildning på program vid en fristående gymnasiesärskola (2329 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. Allmänna bestämmelser om program 2 § De nationella programmen i gymnasiesärskolan är handels- och administrationsprogrammet, hotell- och restaurangprogrammet, För varje nationellt program ska det finnas programmål. Paragrafens första stycke motsvarar till viss del 1 kap. 5 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan och bilaga 1 till förordningen. De nationella programmen i gymnasiesärskolan ska vara desamma som . har när det gäller gymnasieskolan beslutat om en ny programstruktur med 18 nationella program som ska vara yrkesprogram eller högskoleförberedande program (prop. 2008/09:99, bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:8). Programmen i gymnasiesärskolan ska dock fortfarande utgå från de nationella program för gymnasieskolan som framgår av bilaga 1 till skollag i dess lydelse före . Utbildningen vid programmen i gymnasiesärskolan ska innebära en anpassning till dessa program. Andra stycket har med anledning av Lagrådets övergripande synpunk- ter utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelse om exa- mensmål för de nationella programmen i gymnasieskolan (16 kap. 6 §) Paragrafen behandlas i avsnitt 23.2. 3 § Undervisningen på de nationella programmen ska omfatta följande ämnen: svenska eller svenska som andraspråk, idrott och hälsa, och Dessutom ska det, för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning, som ämne finnas modersmål. På estetiska programmet ska det finnas estetiska ämnen som ämnesblock och på övriga program yrkesämnen. Det ska också finnas individuellt val och lokalt tillägg. Den totala undervisningstiden ska vara minst . I timplaner finns riktvärden för undervisningens omfattning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om riktvärden för undervisningstiden för ämnen och ämnesblock på nationella program. Paragrafens första stycke, som i huvudsak motsvarar 5 kap. 1 § förord- ningen (1994:741) om gymnasiesärskolan såvitt gäller offentliga huvud- män, innehåller en uppräkning av kärnämnena, dvs. de ämnen som ingår i alla nationella program. Vidare finns i andra stycket bestämmelser om modersmålsundervis- Prop. 2009/10:165 ning, yrkesämnen och estetiska ämnen samt individuellt val och lokalt Bestämmelserna motsvarar delvis 5 kap. 2, 3, 4 och 11 §§ nämnda förordning. Av tredje stycket framgår att den minsta garanterade undervisnings- tiden för varje elev ska vara . Bestämmelserna i tredje stycket motsvarar för offentliga gymnasiesärskolor 6 kap. 11 § första stycket skollag och 1 kap. 8 § första stycket förordningen om gymnasiesärskolan samt för fristående gymnasiesärskolor 2 kap. 5 a § första stycket förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet. I fjärde stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att i förordning meddela föreskrifter om riktvärden för undervisningstiden för ämnen och ämnesblock på nationella program. Bestämmelsen har viss motsvarighet i 6 kap. 11 § andra stycket skollag. Den har utformats med be- aktande av Lagrådets synpunkter. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.5. 4 § Ett specialutformat program ska i fråga om utbildningens nivå motsvara ett nationellt program. Det kan utformas individuellt för en elev eller gemensamt för en grupp elever. Huvudmannen ska fastställa en plan för varje specialutformat program. Om programmet är avsett för en grupp elever, ska huvudmannen även fastställa programmål. Bestämmelserna i 3 § ska även tillämpas på undervisningen på special- utformade program. I paragrafen behandlas innehållet i utbildningen på specialutformade program. Första stycket motsvarar delvis 5 kap. 8 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. Andra stycket är nytt för gymnasie- särskolans del och motsvarar den reglering som gäller för utbildning i gymnasieskolan fram till . I tredje stycket anges att be- stämmelserna om undervisningen på nationella program i 3 § även ska tillämpas på specialutformade program. Bestämmelsen har viss motsva- righet i 5 kap. 2, 3, 4 och 11 §§ förordningen om gymnasiesärskolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.3. 5 § Rektorn beslutar, efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare, vilket nationellt eller specialutformat program som en elev ska gå på. En elev som har tagits emot på ett nationellt eller ett specialutformat program får, om rektorn bedömer att eleven kan klara av det, läsa kurser enligt gymnasieskolans ämnesplaner. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om urval bland mottagna sökande. Av paragrafen framgår att rektor beslutar efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare om vilket nationellt eller specialutformat program som en elev ska gå på samt att en elev, om rektor bedömer att eleven kan klara av det, får läsa kurser enligt gymnasieskolans ämnes- planer. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 2 a § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. Enligt den bestämmelsen får en elev i vissa fall läsa kurser enligt gymnasieskolans kursplaner i karaktärsämnen som har en yrkesinriktad eller estetisk profil. Denna möjlighet utökas nu till att omfatta alla ämnen i gymnasieskolan. Andra stycket innehåller en upplysning om att regeringen meddelar föreskrifter angående urval bland mottagna sökanden när platserna till en viss utbildning inte räcker till. I 6 kap. 1 b § förordningen om gymnasie- särskolan finns bestämmelser om urval. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.4. 6 § Ett individuellt program ska ge eleven yrkesträning eller verksam- hetsträning eller på annat sätt möta elevens speciella utbildningsbehov. Programmet kan även syfta till att stimulera eleven att senare gå över på ett nationellt program eller ett specialutformat program. Huvudmannen avgör om en elev som tas emot på ett individuellt program ske ges yrkesträning eller verksamhetsträning. Första stycket, som anger syftet med ett individuellt program, motsvarar i sak 5 kap. 5 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan såvitt gäller offentliga huvudmän. I andra stycket anges att det är huvud- mannen som avgör om eleven ska ges yrkesträning eller verksamhetsträ- ning. Bestämmelsen motsvarar för offentliga gymnasiesärskolor 6 kap. 9 § tredje stycket skollag. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.7.2. 7 § Om eleven får yrkesträning ska, såvida rektorn bedömer att eleven kan klara av det, utbildningen omfatta ämnena svenska, svenska som andraspråk, matematik, samhällsorientering, idrott och hälsa och estetisk verksamhet samt yrkesträning och praktik. Rektorn får besluta att en elev ska läsa en kombination av ämnen och sådana verksamhetsområden som anges i 8 §, om eleven har förutsättningar för det. Bestämmelsen i första stycket motsvarar i huvudsak 5 kap. 6 § förord- ningen (1994:741) om gymnasiesärskolan såvitt gäller offentliga huvud- män. Bestämmelsen i andra stycket är ny och syftar till att öka flexibiliteten i gymnasiesärskolan genom att skapa möjlighet för elever att läsa en kombination av ämnen och verksamhetsområden. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.7.3. 8 § Om eleven får verksamhetsträning ska, såvida rektorn bedömer att eleven kan klara av det, utbildningen omfatta verksamhetsområdena kommunikation och socialt samspel, verklighetsuppfattning och omvärldskunskap, estetisk verksamhet, idrott och hälsa samt vardagsaktiviteter. Praktik får också förekomma om rektorn bedömer att det är till nytta för eleven. Rektorn får besluta att en elev ska läsa en kombination av verksam- Prop. 2009/10:165 hetsområden och sådana ämnen som anges i 7 §, om eleven har förutsättningar Bestämmelsen i första stycket motsvarar i sak 5 kap. 7 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan såvitt gäller offentliga huvudmän. I andra stycket anges på motsvarande sätt som i 7 § att det finns möj- lighet att kombinera verksamhetsområden och ämnen. Bestämmelsen är ny. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.7.3 9 § För de elever på det individuella programmet som ska erbjudas moders- målsundervisning ska modersmål finnas som ämne. Bestämmelser om modersmålsundervisning inom gymnasiesärskolan finns i 5 kap. 11 § förordningen (1994:741) om gymna- siesärskolan och 2 kap. 7 § förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 3 §, 2.undervisningen på individuella program för elever som enligt rektors beslut med stöd av 7 och 8 §§ får läsa en kombination av ämnen och verksamhets- områden, 3.avvikelser från 3 § första och andra styckena och timplanerna, om det behövs med hänsyn till elevernas förmåga, samt 4.andra begränsade avvikelser från 3 § första och andra styckena och timplanerna. Paragrafen innehåller olika bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om under- visningen inom gymnasiesärskolan. Vissa bestämmelser om avvikelser finns i 1 kap. 9 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. 11 § Elever som har påbörjat utbildningen i gymnasiesärskolan senast under det första kalenderhalvåret det år de fyller får, utom i det fall som avses i 23 § andra stycket, fullfölja utbildningen hos huvudmannen under fyra läsår. Detta gäller även om de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras . Det som sägs i första stycket om rätt att fullfölja utbildningen gäller även i den nya hemkommunen, om eleven flyttar till en annan kommun . Paragrafen har viss motsvarighet i 6 kap. 7 § tredje stycket skollag. Enligt denna paragraf har elever som påbörjat sin utbildning i gymnasiesärskolan före höstterminen det år de fyller rätt att full- följa sin utbildning. En språklig justering har gjorts för att bättre motsvara bestämmelsen om fullföljande av utbildning i gymnasieskolan. Den garanterade undervisningstiden som följer av 3 § tredje stycket är Prop. 2009/10:165 beräknad utifrån en studietid på fyra läsår. Vad eleverna har rätt att fullfölja är således utbildning. Denna rätt gäller såväl elever som deltar i en utbildning med offentlig huvudman, i hemkommunen eller i annan kommun, som elever i fristående skolor. Av 23 § andra stycket följer dock att en enskild huvudman i en speciell situation inte är skyldig att ge en elev fortsatt utbildning. Elevens rätt att fullfölja sin utbildning måste i ett sådant fall kunna göras gällande hos hemkommunen. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.10. Utbildning på program vid en gymnasiesärskola med offentlig huvudman 12 § För var och en som enligt denna lag har rätt att gå i gymnasiesärskolan ska hemkommunen svara för att sådan utbildning kommer till stånd. Denna skyldighet ska fullgöras genom att hemkommunen anordnar gymnasiesärskola i den omfattning som krävs för att bereda utbildning åt alla i kommunen som har rätt till sådan utbildning. Hemkommunen får även komma överens med en annan kommun eller med ett landsting om att någon av dessa i en skolenhet med gymnasiesärskola ska ta emot elever vars gymnasiesärskole- utbildning hemkommunen ansvarar för. I paragrafen anges att det är hemkommunen som har ansvar för att ut- bildning kommer till stånd för var och en som har rätt att gå i gymnasie- särskolan. Vilken kommun som ska anses vara en elevs hemkommun regleras i 29 kap. 6 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak 6 kap. 5 § skollag. Mottagande i en annan kommun 13 § En elev har rätt att bli mottagen i en gymnasiesärskola som anordnas av en annan kommun än hemkommunen, om eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens gymnasiesärskola. Innan kommunen fattar beslut om att ta emot en sådan elev ska den inhämta yttrande från elevens hemkommun. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, innebär en möj- lighet för gymnasiesärskoleelever att bli mottagna i en gymnasiesärskola som anordnas av en annan kommun än hemkommunen. En förutsättning är dock att eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har sär- skilda skäl att få gå i den kommunens skola. En motsvarande möjlighet finns redan för gymnasieskolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.9. 14 § En kommun får även i andra fall än som avses i 13 § ta emot en elev från en annan kommun i sin gymnasiesärskola efter önskemål av elevens vårdnadshavare. Paragrafen ger rätt för en kommun att efter önskemål av vårdnadshavare ta emot en elev från en annan kommun. Bestämmelsen motsvarar i sak 6 kap. 6 a § första meningen skollag. Rätt till ersättning för Prop. 2009/10:165 sådan utbildning regleras i 22 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.9. 15 § Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting vara huvudman för utbildning på nationella, specialutformade och individuella program. I paragrafen anges när ett landsting får vara huvudman för utbildning inom gymnasiesärskolan. Bestämmelsen motsvarar delvis 1 kap. 5 § andra stycket och 6 kap. 10 § andra stycket skollag. Det nya är att överenskommelsen även får omfatta individuella program. Eftersom det saknas bestämmelser för landsting om mottagande av elever och följaktligen även om interkommunal ersättning, krävs det i praktiken ett samverkansavtal med en eller flera kommuner för att ett landsting ska kunna ta emot elever och vara berättigat till ersättning för sina kostnader för elevernas utbildning. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.7.1. Erbjudande om utbildning på nationella program 16 § Varje kommun ska erbjuda de elever som ska gå på ett nationellt program ett urval av olika program. Kommunen ska sträva efter att urvalet ska vara allsidigt. Antalet platser på de olika programmen ska anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Ett sådant erbjudande ska avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Av paragrafens första stycke framgår att varje kommun ska erbjuda ett urval av nationella program. Kommunen ska även sträva efter att urvalet ska vara allsidigt. Bestämmelsen motsvarar delvis 6 kap. 10 § första stycket skollag. I andra stycket anges att antalet platser på de olika programmen ska anpassas till elevernas önskemål. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 10 § första stycket andra meningen skollag. I tredje stycket anges vad ett erbjudande ska avse för utbildning. Be- stämmelsen motsvarar 6 kap. 10 § tredje stycket skollag. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.2.1. Erbjudande om utbildning på specialutformade och individuella program 17 § Varje kommun ska erbjuda ett specialutformat program eller ett individuellt program till de elever som ska gå på ett sådant program. Detsamma gäller den elev som har tagits emot på ett nationellt program men har avbrutit studierna. Ett sådant erbjudande ska avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I paragrafens första stycke regleras erbjudande om utbildning på specialutformade och individuella program till de elever som ska gå på ett sådant program samt till elever som har tagits emot på ett nationellt program men avbrutit studierna. I andra stycket anges på motsvarande sätt som i 16 § vad ett er- bjudande ska avse för utbildning. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.8. Kommunens organisation av sin gymnasiesärskola 18 § Varje kommun ska vid utformningen av gymnasiesärskolan beakta vad som för eleverna är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt. Varje kommun som anordnar gymnasiesärskola ska så långt det är möjligt organisera gymnasiesärskolan så att ingen elev på grund av skolgången behöver bo utanför det egna hemmet. I lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade finns föreskrifter om stöd och service i form av boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet. I paragrafen regleras vad kommunen har att beakta vid utformningen av Enligt första stycket är en kommun skyldig att beakta vad som är ändamålsenligt för eleverna ur kommunikationssynpunkt. motsvarar delvis 6 kap. 6 § första stycket skollag. I andra stycket anges en skyldighet för kommunen att så långt som möjligt organisera gymnasiesärskolan så att ingen elev på grund av skol- gången behöver bo utanför det egna hemmet. delvis 6 kap. 6 § första stycket skollag. Tredje stycket innehåller en upplysning om att det finns bestämmelser om stöd och service till vissa funktionshindrade i en särskild lag. lysningen är densamma som i 6 kap. 6 § fjärde stycket skollag. Placering vid en skolenhet 19 § En elev ska placeras vid den av kommunens skolenheter där eleven önskar gå eller elevens vårdnadshavare önskar att eleven ska gå. placeringen skulle medföra att en annan elevs berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet åsidosätts ska dock kommunen frångå önskemålet och placera eleven vid en annan skolenhet inom sin gymnasiesärskola. Kommunen får frångå ett önskemål och placera eleven vid en annan skolenhet inom sin gymnasiesärskola, om den önskade placeringen skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Den som har blivit placerad vid en viss skolenhet ska få gå kvar där om inte något annat följer av andra stycket. I paragrafen anges vad kommunen ska beakta vid placering av elever på Första och andra styckena motsvarar i huvudsak 6 kap. 6 § andra stycket skollag, med en redaktionell ändring som består i att begreppet skola har bytts ut mot begreppet skolenhet. skolenhet definieras i 1 kap. 3 §. Vidare har lagts till att inte bara elevens vårdnadshavare, utan även eleven själv, ska kunna framföra önskemål om placering, med hänsyn till det finns myndiga elever som går i gymna- Prop. 2009/10:165 siesärskolan. I avsnitt 5.3.2 bemöter regeringen synpunkter på uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter. I tredje stycket, som saknar motsvarighet skollag, anges att placeringen vid en skolenhet ska gälla och bara kan frångås med stöd av 20 § Elever i gymnasiesärskola med offentlig huvudman har rätt till kostnadsfri skolskjuts från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där utbildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild Denna rätt gäller dock inte elever som väljer att gå i en annan skolenhet än den där kommunen annars skulle ha placerat dem eller som går i en annan kommuns gymnasiesärskola med stöd av 13 eller 14 §§. I de fall då det kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter ska kommunen även anordna skolskjuts i dessa fall. Elevens hemkommun eller det landsting som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjuts anordnas enligt första stycket. Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 6 § tredje stycket skollag såvitt gäller kommunernas skyldigheter och 6 kap. 10 a § samma lag i fråga om landstingen. I första stycket har tydliggjorts att rätten till kostnadsfri skolskjuts gäller från plats i anslutning till där eleven är bosatt till den plats där På motsvarande sätt som för grundsärskolan föreskrivs också i andra stycket att kommunen ska anordna skolskjuts även för elever som valt att gå i annan skola än den de annars skulle ha placerats i av kommunen, i fall då det kan ske utan ekonomiska eller organisatoriska svårigheter för När det gäller Lagrådets synpunkter på uttrycket organisatoriska eller ekonomiska svårigheter, se författningskommen- taren till 10 kap. 32 §. I tredje stycket anges att det är elevens hemkommun eller i före- kommande fall det landsting som anordnar utbildningen som ska om- besörja att skolskjuts anordnas enligt första stycket. I 28 kap. 5 § finns bestämmelser om överklagande av beslut om skol- Paragrafen behandlas i avsnitt 23.11. Skolskjuts i en annan kommun än hemkommunen 21 § En elev som med stöd av 13 § går i en annan kommuns gymnasiesärskola och som på grund av skolgången måste övernatta i den kommunen har rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i Den kommun som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjuts anordnas enligt första stycket. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I paragrafen finns Prop. 2009/10:165 bestämmelser om skolskjuts för elever som med stöd av 13 § går i en annan kommuns gymnasiesärskola. Bestämmelserna är nya för gymna- siesärskolan och är en konsekvens av att elever i gymnasiesärskolan nu ska ha rätt att tas emot i annan kommuns gymnasiesärskola om det finns särskilda skäl för detta med hänsyn till elevens personliga förhållanden. Eftersom skolskjuts inte ingår i de utbildningskostnader som ersätts enligt bestämmelserna om interkommunal ersättning i 22 § har ett ut- tryckligt stadgande om hemkommunens ersättningsskyldighet införts. 22 § Hemkommunen ska i sådana fall som avses i 13 § betala ersättning för kostnaderna för elevens utbildning till den kommun som har tagit emot eleven. Även i de fall som avses i 14 § ska hemkommunen betala ersättning till den mottagande kommunen. Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om annat, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, efter ansökan från någon av de berörda kommunerna, besluta vilket belopp som hemkommunen ska betala till den kommun som har tagit emot eleven. En kommuns skyldighet att betala ersättning enligt första eller andra stycket gäller endast för sådana elever vars hemkommuner var skyldiga att erbjuda utbildning i gymnasiesärskolan då utbildningen påbörjades. Paragrafen har viss motsvarighet i 6 kap. 6 a § skollag. I para- grafen regleras att en kommun som i sin gymnasiesärskola har tagit emot en elev från en annan kommun med stöd av 13 och 14 §§ normalt har rätt ersättning. En förutsättning är dock att eleven var berättigad till utbild- ning i gymnasiesärskolan när denna påbörjades. Det behöver dock inte alltid vara den ersättningsskyldiga hemkommunen som också hade an- svaret för att eleven vid studiernas början fick utbildning i gymnasiesär- skolan.