prop · GX0395 · 2010-02-08 00:00:00 — 2.att lufttrafikföretag, researrangörer och biljettförsäljare fullgör de skyldig- heter som följer av artiklarna 11 och 12 i förordning (EG) nr 2111/2005, samt 3.att lufttrafikföretag, deras agenter och researrangörer fullgör de skyldigheter som följer av artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 1107/2006. I paragrafen ges kompletterande bestämmelser till förordning (EG) nr 261/2004 (förordningen om nekad ombordstigning), förordning (EG) nr 2111/2005 (förordningen om svarta listan) och förordning (EG) nr 1107/2006. Paragrafen anger att det är som har att utöva tillsyn över att vissa angivna aktörer fullgör skyldigheter som följer av de nämnda förordningarna. Av första punkten framgår att utövar tillsyn över att lufttrafikföretag fullgör de skyldigheter som följer av förordningen om I fråga om den tillsynen innebär förslaget ingen ändring i sak i förhållande till vad som gäller enligt 9 kap. 1113 §§ den Enligt andra punkten ska utöva tillsyn över att luft- trafikföretag, researrangörer och biljettförsäljare fullgör de skyldigheter som följer av artiklarna 11 och 12 i förordningen om svarta listan. och biljettförsäljare har därvid den innebörd som följer av artikel 2 i den förordningen. Av övervägandena, som finns i avsnitt 14.2.1, framgår att de berörda aktörernas skyldigheter består i att lämna information om vilket lufttrafikföretag som utför flygningen samt att i vissa fall erbjuda passagerarna rätt till återbetalning eller Av tredje punkten framgår att har att utöva tillsyn över att lufttrafikföretag, deras agenter och researrangörer fullgör de skyldigheter som följer av artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr Prop. 2009/10:95 1107/2006. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.2. företag och researrangör har därvid den innebörd som följer av artikel 2 i förordningen. Skyldigheterna består i att erbjuda transport samt att i de fall transport kan vägras erbjuda den som nekats ombordstigning på grund av sitt funktionshinder eller sin nedsatta rörlighet, liksom en ledsagare till denne, rätt till återbetalning eller ombokning samt att lämna i artikel 4 angiven information. 15 § Ett åläggande att lämna föreskriven information får meddelas 1.ett lufttrafikföretag som inte lämnar information enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 261/2004, 2.ett lufttrafikföretag, en researrangör eller en biljettförsäljare som inte lämnar information till passagerare enligt artikel 11 i förordning (EG) nr 2111/2005, och 3.ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som inte lämnar information enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1107/2006. Talan om åläggande enligt första stycket väcks vid . En sådan talan får väckas av 2.en näringsidkare som har ingått ett avtal som rör transport med lufttrafik- företaget, dess agent, researrangören eller biljettförsäljaren, och 3.en sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare. I ett sådant mål gäller i övrigt de bestämmelser i marknadsföringslagen (2008:486) som är tillämpliga i mål om åläggande att lämna information enligt 24 § den lagen. Paragrafen kompletterar förordningen om nekad ombordstigning, förordningen om svarta listan och förordning (EG) nr 1107/2006 genom att föreskriva en marknadsrättslig påföljd för aktörer som underlåter att lämna information som föreskrivs i förordningarna. Övervägandena finns i avsnitt 14.2 och 14.3. Av första stycket framgår till en början att påföljden består i en möjlighet att ålägga företaget att lämna informationen. I punkten 1 anges att påföljden kan meddelas ett lufttrafikföretag som inte lämnar information enligt artikel 14 i förordningen om nekad ombordstigning. Av punkterna 2 och 3 framgår att detsamma gäller ett lufttrafikföretag, en researrangör eller en biljettförsäljare som inte lämnar information till passagerare enligt artikel 11 i förordningen om svarta listan respektive ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som inte lämnar information enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1107/2006. Andra stycket innehåller vissa bestämmelser om förfarandet. Det framgår till en början att en talan om åläggande väcks vid Marknads- domstolen. Kretsen av taleberättigade motsvarar ungefär vad som gäller enligt nuvarande 9 kap. 12 § andra stycket luftfartslagen. Eftersom inte endast lufttrafikföretag utan även researrangörer och biljettförsäljare ska kunna åläggas att lämna information enligt förordningen om svarta listan följer av punkten 2 att talerätt tillkommer näringsidkare som har slutit avtal som rör transport med någon sådan aktör. Avtal som rör transport kan vara avtal om transport med lufttrafikföretaget men även andra avtal där lufttransport utgör en komponent, t.ex. en paketresa. Av artikel 2 c i förordningen om svarta listan framgår att samtliga biljettförsäljare ska betraktas som avtalsslutande parter vid lufttransporter. framgår att även en sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare får väcka talan enligt första stycket. 16 § Ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som vägrar personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet transport i strid med artiklarna 3 och 4 i förordningen (EG) nr 1107/2006 får åläggas att vid vite erbjuda transporterna i fråga. Talan om åläggande enligt första stycket väcks vid av . Paragrafen är ny. Övervägandena återfinns i avsnitt 14.3.2. Första stycket innehåller den grundläggande bestämmelsen att ett lufttrafikföretag, dess agent eller researrangör vid vite åläggas att erbjuda transporter till resenärer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Talan väcks vid . Andra stycket anger var och av vem talan om åläggande får väckas. Talan väcks vid av . 17 § I fall som inte är av större vikt får meddela föreläggande om sådant åläggande som avses i 15 §. För ett föreläggande enligt första stycket gäller vad som sägs i 28 § marknads- föringslagen (2008:486). Av paragrafen, som motsvarar nuvarande 9 kap. 13 § luftfartslagen, framgår att i fall som inte är av större vikt får meddela föreläggande om åläggande att lämna information. Bestämmelser i anledning av förordning (EG) nr 785/2004 18 § Transportstyrelsen ska utöva tillsyn över att lufttrafikföretag och luft- fartygsoperatörer fullgör de skyldigheter som följer av förordning (EG) nr 785/2004 i fråga om försäkring för skadeståndsansvar gentemot passagerare och för bagage och gods. Ett sådant bevis som avses i artikel 5.1 i förordningen ska ges in till Transport- styrelsen. Paragrafen motsvarar 9 kap. 14 § den nuvarande luftfartslagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Så länge konventionen rörande fastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om internationell luftbefordran (Warszawa- konventionen) i dess ursprungliga lydelse är i kraft mellan och någon främmande stat ska lagen (1937:73) om befordran med luftfartyg gälla i stället för denna lag för sådana lufttransporter som konventionen i den lydelsen är tillämplig på. Dock ska 8 och 9 §§ i deras lydelse enligt denna lag tillämpas. Hänvisningen till transportörens ansvar ska därvid avse transportörens ansvar enligt lagen om befordran med luftfartyg. Vidare ska 12 och 13 §§ i deras lydelse enligt denna lag tillämpas. Så länge Warszawakonventionen i dess lydelse enligt protokollet den med ändring av Warszawakonventionen (Haagprotokollet) är i kraft mellan och någon främmande stat ska 9 kap. luftfartslagen Prop. 2009/10:95 (1957:297) i dess lydelse närmast före lagen (1986:619) om ändring i luftfarts- lagen (1957:297) gälla i stället för denna lag för sådana lufttransporter som konventionen i den lydelsen är tillämplig på. Dock ska 8 och 9 §§ i deras lydelse enligt denna lag tillämpas. Hänvisningen till transportörens ansvar ska därvid avse transportörens ansvar enligt lagen (1937:73) om befordran med luftfartyg. Vidare ska 12 och 13 §§ i deras lydelse enligt denna lag tillämpas. Så länge Warszawakonventionen i dess lydelse enligt Montrealprotokoll nr 4 med ändring av Warszawakonventionen i dess lydelse enligt Haagprotokollet är i kraft mellan och någon främmande stat ska beträffande transport av gods 9 kap. luftfartslagen (1957:297) i dess lydelse närmast före lagen (2002:1130) om ändring i luftfartslagen (1957:297) gälla i stället för denna lag för sådana lufttransporter som konventionen i den lydelsen är tillämplig på. Dock ska 8 och 9 §§ i deras lydelse enligt denna lag tillämpas. Hänvisningen till transportörens ansvar ska därvid avse transportörens ansvar enligt 9 kap. luftfartslagen (1957:297) i dess lydelse närmast före lagen (2002:1130) om ändring i luftfartslagen (1957:297). Lagen bör träda i kraft . Några särskilda över- gångsbestämmelser behövs inte i fråga om de bestämmelser som utan att någon ändring görs i sak flyttas över från nuvarande 9 kap. luftfartslagen. Det har i övergångsbestämmelserna tagits upp ett antal föreskrifter om att lagstiftning som hänför sig till Warszawakonventionen i dess äldre lydelser i vissa fall ska fortsätta att gälla. Dessa föreskrifter överens- stämmer i sak med övergångsbestämmelserna till lagen (2002:1130) om ändring i luftfartslagen (1957:297). I enlighet med allmänna principer bör de kompletterande bestäm- melserna till förordning (EG) nr 2111/2005 och förordning (EG) nr 1107/2006 tillämpas endast för tid efter ikraftträdandet. Några särskilda övergångsbestämmelser är därför inte behövliga i denna del. 23.5Förslaget till lag om ändring i I denna paragraf har hänvisningen till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya luftfartslagen. 23.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1955:227) om inskrivning av rätt till luftfartyg I denna paragraf har hänvisningar till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya luftfartslagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:205) om Prop. 2009/10:95 förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. I denna paragraf har hänvisningar till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya luftfartslagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23.8Förslaget till lag om ändring i atomansvarighetslagen (1968:45) I denna paragraf har hänvisningar till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya luftfartslagen. Dessutom har smärre redaktionella ändringar gjorts. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23.9Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. I denna paragraf har hänvisningar till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya lagen om lufttransporter. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning I lagen, som inte har någon paragrafindelning, har, utöver en smärre språklig justering, anpassning gjorts med hänsyn till att begreppen allmän och godkänd flygplats utmönstrats. 23.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov 1 och 2 §§ Ändringarna är föranleda av att det beträffande onykterhetsbrott vid luftfart införs gränsvärden för alkoholkoncentrationen i blodet eller utandningsluften, och att polisen genom s.k. sållningsprov på ett effektivt sätt ska kunna kontrollera och upptäcka eventuell förekomst av alkohol hos piloter, flygplansbesättningar, flygledare och andra som utför sysslor av betydelse för flygsäkerheten. Se vidare avsnitt 21.2.4. Efter påpekande av Lagrådet har paragraferna justerats så att det klarare framgår att prov får tas på den som manövrerar ett luftfartyg samt andra som fullgör sysslor ombord som har väsentlig betydelse för flyg- Prop. 2009/10:95 säkerheten samt på personer på marken som omfattas av 5 kap. 20 §. påpekande Lagrådet gjorde beträffande bilinspektörer har redan beaktats i prop. 2009/10:76. Med personer som ombord på ett luftfartyg fullgör uppgifter av väsentlig betydelse för flygsäkerheten avses kabinpersonalen och eventuella flygtekniker som medföljer och är i tjänst eller kan komma att träda i tjänst under den aktuella flygningen. 23.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd I denna paragraf har hänvisningar till nuvarande luftfartslagen ersatts med hänvisningar till den nya luftfartslagen, samt några smärre redaktionella ändringar gjorts. Någon ändring i sak är inte avsedd. 23.13Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302) I paragrafen har utöver en smärre redaktionell ändring beteckningen luftfartscertifikat ändrats till flygcertifikat. 23.14Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45) 3 kap. 7 § Bestämmelsen har, utöver en smärre redaktionell ändring, anpassats till den nya luftfartslagen. 23.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1672) om paketresor Paragrafen har justerats och innehåller numera en hänvisning till den nya lagen om lufttransporter. 23.16 Förslaget till lag om ändring i ordningslagen Prop. 2009/10:95 (1993:1617) 2 kap. 3 och 4 §§ Enligt nuvarande 88 § luftfartsförordningen får avancerade flygningar och fallskärmshopp som sker över eller i omedelbar närhet av tättbebyggda samhällen eller större folksamlingar, andra flygupp- visningar samt flygtävlingar som kan antas vara av större intresse för allmänheten inte anordnas utan tillstånd av polismyndigheten. Enligt regeringens mening hör denna bestämmelse systematiskt sett hemma i ordningslagen, varför 2 kap. 3 och 4 §§ har arbetats om så att de även omfattar de verksamheter som avses i nuvarande 88 § luftfarts- förordningen. 3 kap. 10 § Bestämmelser om ordning och säkerhet på flygplatser finns i lagen (2004:1100) om luftfartsskydd och luftfartslagen. För tydlighetens skull bör det i ordningslagen föras in en hänvisning till dessa bestämmelser. 23.17Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation Paragrafen har, utöver en smärre redaktionell ändring, anpassats till den nya luftfartslagen. 23.18Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. Bestämmelsen har anpassats med anledning av att begreppet allmän flygplats utmönstrats. 23.19Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken De allmänna övervägandena finns i avsnitt 21.2.4. Regleringen i andra stycket omfattar personer som manövrerar ett luft- fartyg, personer som ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten, och personer som avses i 6 kap. 20 § den nya luftfartslagen, dvs. flygledare i flygtrafikledningstjänst och Prop. 2009/10:95 flygtekniker samt, i den mån regeringen har föreskrivit det, annan personal inom markorganisationen med tjänstgöring som är av betydelse för säkerheten. Bestämmelsen har efter Lagrådets påpekande om användningen av ordet tjänstgör justerats på samma sätt som exempelvis 13 kap. 2 §. Vidare har Lagrådet uppmärksammat att de avslutande orden i första stycket eller till något annat brott på vilket fängelse kan följa och som har begåtts i samband med framförandet av fordonet inte har någon motsvarighet i den bestämmelse som återfinns i lagrådsremissen, utan att detta förhållande kommenterats närmare. Här kan regeringen konstatera att en motsvarande skrivning återfanns i supplementets förslag, och att de avslutande orden måste ha fallit bort av förbiseende vid framtagandet av lagrådsremissen. Regeringen finner inget skäl att undanta piloter, kabinpersonal, flygledare m.fl. från möjligheten att bli föremål för ögonundersökning vid misstanke om brott i samband med luftfart och har därför kompletterat bestämmelsen i denna proposition. Det krävs att personen kan misstänkas för brott mot nykterhets- bestämmelserna i luftfartslagen En sådan misstanke kan uppstå t.ex. genom det sätt på vilket personen utövat sin tjänst, hans eller hennes beteende i övrigt eller andra omständigheter. Med personer som ombord på ett luftfartyg fullgör uppgifter av väsentlig betydelse för flygsäkerheten avses kabinpersonalen och eventuella flygtekniker som medföljer och är i tjänst eller kan komma att träda i tjänst under den aktuella flygningen. 23.20Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister Paragrafen har, utöver en smärre redaktionell ändring, anpassats till den nya luftfartslagen. 23.21Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor 2 kap. 4 § Bestämmelsen har anpassats till den nya luftfartslagen. 23.22Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486). Paragrafen har anpassats till den nya lagen om lufttransporter. 23.23 Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och Prop. 2009/10:95 sekretesslagen (2009:400) 10 kap. 19 §, 29 kap. 8 och 10 §§ samt bilagan Bestämmelserna har anpassats till den nya luftfartslagen. Utredningens uppdrag har varit att göra en översyn av gällande författningar på den civila luftfartens område och att utarbeta förslag till den författningsreglering som behövs. Den senaste översynen av den svenska luftfartslagstiftningen avslutades genom de lagändringar som trädde i kraft . Därefter har den civila luftfarten genomgått stora förändringar, bl.a. beroende på anslutning till den Europeiska unionen (EU). Nödvändiga lagändringar har gjorts i samband med att olika EG- rättsakter har blivit tillämpliga, men lagstiftningen har ändå kommit att mindre väl återspegla den ordning som i själva verket är den gällande för inrikes trafik och trafiken inom EU. Från flera håll har pekats på brister i lagstiftningen av olika slag och det har angetts att hela lagstiftningen Utredningens arbete har utmynnat i ett förslag till ny luftfartslag. denna har inarbetats vissa regler som finns i särskilda Dessutom har utredningen upprättat ett förslag till ny luft- Förslagen föranleder upphävande av vissa författningar samt ändringar i ett antal författningar. Lagen har utformats på det sättet att den nuvarande uppdelningen i två avdelningar en för civil luftfart och en för militär luftfart har slopats. De bestämmelser som rör militär luftfart och annan luftfart för stats- ändamål har arbetats in i lagens första kapitel. I övrigt har den nuvarande kapitelindelningen i huvudsak bibehållits, bl.a. eftersom det finns ett intresse av att lagen alltjämt har en uppbyggnad som överensstämmer med hur luftfartslagarna i övriga skandinaviska länder är utformade. Det sakliga innehållet i den föreslagna lagen har i stora delar sin motsvarighet i nuvarande lagstiftning. Certifikatbestämmelserna har utformats under hänsynstagande till de harmoniseringsbestämmelser som det svenska luftfartsverket varit med om att utarbeta inom JAA (). några större sakliga förändringar i själva lagen, eftersom huvuddelen av är av administrativ karaktär och kan genomföras Utredningen har emellertid eftersträvat att i lagen ge regelverket en korrekt ram samt en enklare och mera peda- Termen luftfartscertifikat har bytts ut mot flygcertifikat. De nuvarande reglerna om certifikatingripanden har i huvudsak lämnats Straffbestämmelser och regler om drogtester När det gäller onykterhet vid luftfart finns i den nuvarande luftfartslagen en straffbestämmelse som riktar sig mot den som vid tjänstgöring är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller andra medel att han inte kan fullgöra sina uppgifter på betryggande sätt. Att den tjänstgörande varit så påverkad att han inte på betryggande sätt kunnat fullgöra sina uppgifter är i de flesta fall svårt för en åklagare att bevisa. Som reglerna är utformade är det inte heller möjligt att genomföra rutinkontroller med alkoholutandningsprov. Endast när det finns skälig misstanke om brott kan polisen göra alkoholutandningsprov på den som tjänstgör ombord på ett luftfartyg. Det kan inte uteslutas att det finns fall av onykterhet vid luftfart som undgår att bli upptäckta och beivrade just beroende på bevis- svårigheter och bristande kontrollmöjligheter med nuvarande regler. Utredningen har funnit starka skäl tala för att en promilleregel införs i luftfartslagen. En sträng syn måste anläggas på förhållandet mellan alkohol och tjänstgöring i luftfartsverksamhet. Åklagarens möjligheter att bevisa att ett onykterhetsbrott har begåtts skulle underlättas med en promilleregel och möjlighet att genomföra rutinmässiga alkoholut- andningsprov. Promilleregler finns i de flesta länder som brukar jämföra sig med. Enligt utredningens uppfattning har det en pedagogisk och moralbildande effekt att låta samma regler ligga till grund för luft- trafiken som för vägtrafiken i detta hänseende. Utredningen föreslår därför att onykterhetsbrottet vid luftfart delas in i två grader, en normalgrad av brottet som upptar ett gränsvärde om alkohol i blodet och en grövre grad som bl.a. tar sikte på fall då alkohol- koncentrationen i blodet överstiger . Gränsvärdet om överensstämmer med de harmoniseringsregler som utarbetats inom JAA. För normalbrottet föreslås straffet bli böter eller fängelse medan straffskalan för det grövre brottet enbart upptar fängelse. Brotten får beteckningen flygfylleri respektive grovt flygfylleri. Reglerna skall gälla inte bara för dem som tjänstgör som piloter utan även för kabinpersonal, flygledare och flygtekniker. finns i föreskrifter en regel som bl.a. anger att alkoholförtäring inte får ske under de närmaste före flygning. Den som bryter mot föreskriften kan med stöd av luftfarts- förordningen dömas till böter. Enligt utredningens mening finns det inget hinder mot att liknande föreskrifter utfärdas av i fort- sättningen. Det föreslås även regler om drogfylleri, med motsvarande innehåll som det förslag till regler om drograttfylleri som är under behandling i . Utredningen föreslår att det öppnas möjlighet att föreskriva att den som fullgör tjänst som är av betydelse för flygsäkerheten skall genomgå drogtest. För att uppfylla gemenskapsrättsliga förpliktelser straff- beläggs i luftfartslagen vissa överträdelser av EG-förordningar på området civil luftfart. I syfte att öka möjligheterna att komma till rätta med problemet med oregerliga passagerare på luftfartyg föreslås införandet av en lindrigare grad av brottet luftfartssabotage, som får brottsbenämningen hot mot luftfartygs säkerhet. För detta brott skall den kunna dömas som vidtar en åtgärd som är ägnad att framkalla fara för ett luftfartygs säkerhet under flygning. Straffskalan föreslås bli böter eller fängelse . Uppdelningen i allmänna och enskilda flygplatser slopas. Det sker en precisering av vad tillståndsprövningen inför inrättandet av en flygplats skall ta sikte på. Liksom tidigare skall vid denna prövning regler om hushållning med mark- och vattenområden tillämpas. Tillstånd får inte beviljas för verksamheter som medverkar till att en miljö- kvalitetsnorm överskrids. I övrigt skall prövas om det ur flygsäkerhets- synpunkt är lämpligt att inrätta en flygplats på den tilltänkta platsen samt hur flygplatsen påverkar samhällets grundläggande funktioner. Det skall inte i det sammanhanget ske någon prövning av en investerings lönsam- het eller dess inverkan i ekonomiskt hänseende på andra flygplatser och inte heller av sökandens tekniska och ekonomiska förutsättningar att driva flygplatsen. Frågan om flygplatsen kan drivas på lämpligt sätt får prövas i samband med att den godkänns för drift. Det skall inte behövas någon tillståndsprövning enligt luftfartslagen när staten skall inrätta en flygplats. Reglerna som tar sikte på vad utredningen valt att kalla luftfarts- skyddet, dvs. skyddet mot olagliga handlingar såsom våld och terrorism, har setts över. Ett enhetligt system föreslås för särskilda kontroller på flygplatser av flygpassagerare och deras bagage. är det en skillnad mellan de statliga flygplatserna och de flygplatser som har kommunalt eller enskilt huvudmannaskap. På de statliga flygplatserna utförs de särskilda kontrollerna av personal som är förordnad av polismyndigheten men anställd av eller flygföretag eller inhyrd av Luft- fartsverket. finansierar verksamheten genom att ta ut avgifter av flygplatsanvändarna, dvs. de flygbolag som använder flyg- platsen för luftfart. Dessa finansierar i sin tur sin verksamhet genom att ta betalt av flygpassagerarna.