prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — information och villkor om denne begär det, i enlighet med direktivets Den information som på begäran ska lämnas i enlighet med reglerna i artikel 43 behandlas närmare ovan i det avsnitt som rör formerna för informationsgivning. Artikel 42.5 uppställer krav på att information om skydds- och korrigeringsåtgärder ska lämnas till betaltjänstanvändaren. ska, i tillämpliga fall, betaltjänstleverantören lämna information om de åtgärder som betaltjänstanvändaren ska vidta för att skydda ett betalningsinstrument och hur betaltjänstleverantören ska underrättas om betalningsinstrumentet förlorats, stulits, missbrukats eller använts utan Om betaltjänstleverantören i ramavtalet förbehåller sig rätten att under vissa förutsättningar blockera ett betalningsinstrument, ska information om vilka omständigheter som kan föranleda blockering ges till betaltjänstanvändaren enligt artikel 42.5 b. Betaltjänstleverantören ska också enligt artikel 42.5 c lämna information om betaltjänst- användarens ansvar för icke auktoriserade betalningstransaktioner som denne ansvarar för enligt reglerna i direktivets artikel 61 och vilket belopp som betaltjänstanvändaren kan få stå för enligt denna Av artikel 42.5 d följer att betaltjänstleverantören ska lämna information till betaltjänstanvändaren om de tidsfrister inom vilka denne ska underrätta betaltjänstleverantören om icke auktoriserade eller felaktigt genomförda betalningstransaktioner, och om betaltjänst- leverantörens ansvar för icke auktoriserade betalningstransaktioner. I denna del ska av informationen framgå det belopp som ansvaret kan omfatta. Dessutom ska betaltjänstleverantören enligt artikel 42.5 e lämna information till betaltjänstanvändaren om sitt ansvar enligt direktivets artikel 75 för att betalningstransaktioner genomförs korrekt. Det framgår också av artikel 42.5 f att information om villkoren för återbetalning av betalningstransaktioner under vissa förutsättningar ska lämnas till betaltjänstanvändaren. Artikel 42.6 anger vilken information om ändringar och avslutande av ramavtal som ska lämnas till betaltjänstanvändaren. Enligt 42.6 a ska betaltjänstleverantören i tillämpliga fall lämna information till betal- tjänstanvändaren om att denne ska anses ha godkänt ändrade avtals- villkor, om han inte före den dag då de föreslås träda i kraft underrättar betaltjänstleverantören om att han inte godkänner dem. Förutsättningen för sådana ändringar av avtalsvillkoren, och det därtill hörande kravet på information till betaltjänstanvändaren, är att det av ramavtalet framgår att avtalsändringar får ske på detta sätt. Artikel 42.6 b anger att information om avtalets löptid ska ges till betaltjänstanvändaren. I detta sammanhang bör framhållas att denna bestämmelse inte bör tolkas som att samtliga ramavtal om tillhandahållande av betaltjänster ska ha en bestämd löptid. Att ramavtal kan slutas framgår exempelvis av direktivets artikel 45.2 och 45.3. I så fall ska betaltjänstanvändaren ges information om detta i enlighet med artikel 42.6 b. Av artikel 42.6 c framgår att betaltjänstleverantören också ska ge information om betal- tjänstanvändarens rätt att säga upp ramavtalet. Om ramavtalsvillkoren medger att betaltjänstleverantören föreslår ändringar som binder betaltjänstanvändaren om denne inte meddelar att han motsätter sig dem före den dag då de föreslås träda i kraft, ska betaltjänstleverantören lämna information även om dessa villkor oavsett om de ingår i ramavtalet eller i andra avtal. I artikel 42.7 behandlas information om tvistlösning. Enligt artikel 42.7 a ska betaltjänstleverantören lämna information om bestämmelser i ramavtalet om vilken lag som är tillämplig för ramavtalet eller vilken domstol som är behörig. Om ramavtalet innehåller villkor om tillämplig lag eller behörig domstol ska information om dessa alltså lämnas till betaltjänstanvändaren. Av artikel 42.7 b framgår att information om förfaranden om klagomål och prövning utanför domstol som betaltjänst- användaren kan använda sig av ska lämnas till denne. I detta sammanhang bör noteras att direktivets artikel 80 uppställer ett krav på att medlemsstaterna ser till att det finns förfaranden på plats som ger betaltjänstanvändare och andra berörda parter möjlighet att anmäla klagomål om överträdande av reglerna om tillhandahållande av betal- tjänster till behöriga myndigheter. Dessutom framgår av artikel 83 att medlemsstaterna ska se till att det finns förfaranden för klagomål och tvistlösning för att avgöra tvister mellan betaltjänstanvändare och deras betaltjänstleverantörer. Frågor om klagomål och tvistlösning behandlas närmare i avsnitt 5.3. Av författningskommentaren till den bestämmelse i lagen om betaltjänster som genomför artikel 42.7 b bör det framgå att informationen som lämnas till betaltjänstanvändaren bör innehålla en hänvisning till i dess egenskap av kompetent organ för att hantera klagomål och tvister avseende till- Prop. 2009/10:220 handahållande av betaltjänster. Bestämmelser motsvarande artikel 42 bör införas i lagen om betaltjänster. 8.7.3 Förändringar av villkoren i ramavtalet Regeringens förslag: Ramavtal får innehålla villkor som ger betaltjänst- leverantören möjlighet att föreslå ändringar som träder i kraft om inte betaltjänstanvändaren motsätter sig dessa före den dag då ändringen föreslås träda i kraft. Leverantören måste föreslå ändringar innan de ska börja tillämpas. Ändringsförslagen ska vara klara och lättförståeliga, och lämnas på papper eller något annat varaktigt medium på det språk som parterna kommit överens om. Ändringar av räntesatser eller växelkurser får under vissa förut- sättningar ske och utan underrättelse till betaltjänst- användaren, om ramavtalet innehåller sådana villkor. Användaren ska i så fall informeras om att leverantören tillämpar den nya räntesatsen, om inte parterna har kommit överens om att informationen ska lämnas eller göras tillgänglig med en viss regelbundenhet eller på ett visst sätt. Användare ska ha rätt att och avgiftsfritt säga upp ramavtalet före den dag då ändringen föreslås bli tillämplig. Användaren ska informeras om detta i samband med att leverantören föreslår ändringen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorians lagförslag anges dock inte att reglerna i konsumentkreditlagen (1992:830) bör gälla före den lagstiftning som genomför betaltjänstdirektivet i svensk rätt, vilket påverkar genom- förandet av direktivets regler i denna del. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att det uttryckligen bör framgå att ändringar i ramavtal samt i information eller villkor ska tillställas konsumenten i handling eller i annan varaktig och läsbar form som är tillgänglig för denne. vid framför att vissa av de regler som föreslås i promemorian avseende informationsgivning vid ramavtal bygger på en outtalad rätt för leverantören att ändra villkoren för olika tjänster under pågående avtalsförhållande. Enligt fakultetsnämnden borde en sådan ändringsrätt, som avviker från allmänna avtalsrättsliga principer avseende avtals- bundenhet, tydligare framgå av lagen. framför att det är oklart om informationskraven för räntan avser ränta som utgår på kontot eller räntan i samband med betalningstransaktionen, och anser att informationskraven måste avse räntan i samband med betalnings- transaktionen. Skälen för regeringens förslag Förfarandet för att ändra villkor i ramavtalet I direktivets artikel 44.1 första stycket anges en huvudregel för hur villkor i ramavtal ska ändras på betaltjänstleverantörens initiativ. En betaltjänst- leverantör som vill ändra avtalsvillkoren ska lämna förslag på villkorsändringar till betaltjänstanvändaren före den dag då ändringen föreslås börja tillämpas. Förslaget ska lämnas till betaltjänstanvändaren på papper eller något annat varaktigt medium och vara skrivet på ett klart och lättförståeligt sätt på ett språk som är officiellt språk i den medlemsstat där betaltjänsten erbjuds, eller det språk som parterna har kommit överens om. Dessa formkrav motsvarar de krav som gäller för förhandsinformation och som har behandlats i avsnitt 8.6.2 ovan. Av artikel 44.1 andra stycket framgår att ramavtalet får innehålla villkor som innebär att betaltjänstanvändaren inte behöver ge sitt godkännande till de föreslagna ändringarna för att de ska börja gälla. Enligt sådana tillåtna ramavtalsvillkor blir de föreslagna ändringarna tillämpliga den dag då de föreslås börja gälla, om inte betaltjänst- användaren underrättar betaltjänstleverantören om att han inte godkänner ändringarna. Om ramavtalet innehåller ett sådant villkor ska betaltjänstleverantören alltid, när han föreslår en ändring i ramavtalet, meddela att betaltjänstanvändaren ska anses ha godkänt ändringen och därmed vara bunden av den om han inte motsätter sig den före den föreslagna ikraftträdandedagen. Dessutom ska betaltjänstleverantören ange att betaltjänstanvändaren har rätt att och avgiftsfritt säga upp ramavtalet före den dag då ändringarna föreslås börja gälla. Bestämmelser som motsvarar direktivet i denna del bör tas in i lagen om betaltjänster. Det bör särskilt noteras att direktivets artikel 44 anger att betaltjänstleverantören är skyldig att föreslå ändringarna i förväg. Om betaltjänstanvändaren godkänner ändringsförslagen innan har löpt ut kan ändringarna dock börja gälla därefter, förutsatt att betaltjänstanvändaren samtycker till detta. vid har framfört att en rätt för betaltjänstleverantören att ändra avtalet om inte betaltjänstanvändaren motsätter sig detta avviker från allmänna avtalsrättsliga principer avseende avtalsbundenhet och att en sådan rätt därför bör framgå tydligare av lagen. Av bestämmelserna i lagen om betaltjänster ska uttryckligen framgå att det är möjligt att avtala om att ändringar får ske enligt detta förfarande. Särskilt avseende ändring av räntesatser och växelkurser har framfört att det är oklart om informationskraven för räntan avser ränta som utgår på kontot eller räntan i samband med betalningstransaktionen, och anser att informationskraven måste avse räntan i samband med betalnings- transaktionen. Den fråga som väckts av rör vilken ränta som omfattas av betaltjänstdirektivets regler i artikel 42.3 och 44. När det gäller frågan om vilken ränta som omfattas räntan på det betalkonto som används vid betalningen, eller räntan som utgår i samband med betalningen kan följande noteras. I direktivets artikel 42.3 b behandlas betaltjänst- leverantörens informationsskyldighet avseende räntesatser och växel- kurser i ett sammanhang. Det framgår inte uttryckligen av bestämmelsen huruvida informationen avser den räntesats respektive växelkurs som används vid en betalningstransaktion. Såvitt avser växelkurser framgår dock av andra bestämmelser, t.ex. direktivets artikel 49, att den växelkurs som avses är den som tillämpas i samband med en specifik betalnings- transaktion. Räntesatser och växelkurser behandlas även i ett samman- hang i artikel 44.3, där det anges att ändringar av den räntesats eller växelkurs som används vid betalningstransaktioner ska genomföras och beräknas enligt en neutral metod som inte diskriminerar betaltjänst- användare. Det framgår av artikel 44.3 att det är sådana räntesatser som tillämpas på betalningstransaktioner som omfattas av informations- skyldigheten. Att de räntesatser som avses är sådana som används vid betalningstransaktioner framgår tydligare av de engelska och franska språkversionerna av direktivet. I den engelska versionen av artikel 44.3 talas det om changes in the interest or exchange rate used in payment transactions medan den franska versionen talar om modifications des taux d´intérêt ou de change appliqués aux opérations de paiement. Mot denna bakgrund synes de räntesatser som behandlas i direktivets artikel 42.3 b vara sådana som används i samband med betalningstransaktioner, och inte den räntesats som utgår på medlen på det konto som används för transaktionen. Frågan om förhållandet mellan konsumentkreditlagen och betaltjänst- direktivet har behandlats i avsnitt 8.1.2. Ett särskilt ändringsförfarande när det gäller räntesatser och växelkurser I direktivets artikel 44.2 anges att ändringar av räntesatser och växelkurser får tillämpas och utan underrättelse till betaltjänstleverantören, om betaltjänstleverantören har rätt att göra sådana ändringar enligt ramavtalet och ändringarna grundas på en referensräntesats eller referensväxelkurs som framgår av ramavtalet. Om ändringen avser en räntesats ska betaltjänstanvändaren möjligt informeras om att räntesatsen har ändrats. Informationen om ränteändringen ska som huvudregel ges på samma sätt som gäller för förhandsinformation, det vill säga på papper eller något annat varaktigt medium och vara skrivet på ett klart och lättförståeligt sätt på ett språk som är officiellt språk i den medlemsstat där betaltjänsten erbjuds, eller det språk som parterna har kommit överens om. Det framgår dock av artikel 44.2 att parterna får avtala om att informationen ska lämnas eller göras tillgänglig med viss regelbundenhet eller på visst sätt. Dessutom anges i samma direktivbestämmelse att ändringar av räntesatsen eller växelkursen som är fördelaktigare för betaltjänstanvändaren får tillämpas även utan underrättelse till denne. Referensräntesatser och referensväxel- kurser behandlas också i avsnitt 8.7.2. Metoden för att beräkna ändrade räntesatser eller växelkurser Direktivets artikel 44.3 innehåller en uttrycklig regel om att ränte- och växelkursändringar ska beräknas enligt en neutral metod som inte diskriminerar betaltjänstanvändare. I promemorian har detta krav inte tagits in i lagtext utan omnämns i författningskommentaren. Europeiska kommissionen har angett att kravet på icke-diskriminerade beräkningsmetoder inte utesluter att en betaltjänstleverantör erbjuder olika räntesatser eller växelkurser till olika betaltjänstanvändare beroende på objektiva och likformigt tillämpade kriterier. Som exempel nämns att en betaltjänstleverantör (kortutgivare) kan ändra en räntesats för en betaltjänstanvändare (kortinnehavare) om någon händelse inträffar som ökar kortutgivarens risk i förhållande till kortinnehavaren. I fråga om växelkurser ger kommissionen exemplet att mer fördelaktiga växelkurser kan ges till kunder som har en stor volym av växlingstransaktioner. Principen att differentierade räntesatser och växelkurser är tillåtna förutsatt att prissättningen kan motiveras på objektiva, icke-diskrimi- nerande grunder bör vara vägledande även vid tillämpningen av de bestämmelser i lagen om betaltjänster som genomför direktivet i denna del. Denna princip bör, på motsvarande sätt som i promemorian, kunna komma till uttryck i författningskommentaren till den relevanta bestämmelsen. 8.7.4 Uppsägning av ramavtal Regeringens förslag: Betaltjänstleverantören får inte göra gällande en uppsägningstid som är längre än en månad. Om leverantören säger upp ett ramavtal som ingåtts ska uppsägningstiden vara . Ett ramavtal som har ingåtts för en bestämd tid , eller , får sägas upp av en betal- tjänstanvändare utan att användaren behöver betala någon uppsäg- ningsavgift. I alla andra fall ska uppsägningsavgifterna motsvara de faktiska kostnaderna. Periodiska avgifter för betaltjänstavtalet ska enbart betalas för tiden fram till det att avtalet upphört att gälla. Eventuella förskottsinbetalningar ska betalas tillbaka i den del de avser tid efter det att avtalet upphört att gälla. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anför att det i lagen bör anges att avgift för uppsägning av avtal endast kan tas ut om avgiften har angetts i avtalet. Enligt mening blir det svårt för konsumenterna att förutse vilken kostnad en uppsägning kommer att innebära om avgiften inte anges specifikt i avtalet. Skälen för regeringens förslag: Direktivets artikel 45 uppställer regler om uppsägning av ramavtal (avslutande av ramavtal med direktivets terminologi). Av artikeln framgår att betaltjänstanvändaren har rätt att avsluta (med omedelbar verkan) ramavtalet, såvida parterna inte har avtalat om en uppsägningstid. Uppsägningstiden får inte vara längre än en månad (artikel 45.1). Motsvarande bestämmelser bör tas in i lagen om betaltjänster. Betaltjänstleverantören kan enligt artikel 45.3 säga upp ett ramavtal som ingåtts och måste då lämna information om uppsägningen på papper eller något annat varaktigt medium till betaltjänstanvändaren. Informationen ska ges på ett klart och lättförståeligt sätt på ett språk som är officiellt språk i den medlemsstat där betaltjänsten erbjuds, eller det språk som parterna har kommit överens om. Dessa krav motsvarar formkraven vid lämnande av förhands- information. Dessutom måste en uppsägningstid tillämpas när det är betaltjänstleverantören som säger upp avtalet. Även i denna del bör motsvarande regler tas in i lagen om betaltjänster. En betaltjänstanvändare som säger upp ett avtal som ingåtts , eller för en bestämd tid , ska inte behöva betala någon avgift för uppsägningen om denna sker mer än efter det att avtalet ingicks (artikel 45.2). I alla andra fall gäller enligt artikel 45.2 att uppsägningsavgifterna ska vara proportionerliga. Det bör i lagen om betaltjänster anges att avgifterna ska motsvara de faktiska kostnaderna, av de skäl som anförts såvitt avser beräkning av andra avgifter som tas ut av betaltjänstleverantörer (jfr avsnitt 8.2.2 och 9.2.2). har anfört att det i lagen bör anges att avgift för uppsägning av avtal endast kan tas ut om avgiften har angetts i avtalet. I detta sammanhang kan noteras att det i direktivets artikel 42.3 a anges att information om alla avgifter som betaltjänstanvändaren ska betala till betaltjänstleverantören ska lämnas till betaltjänstanvändaren i förväg. Betaltjänstleverantören är alltså skyldig att lämna information om alla avgifter, inbegripet eventuella uppsägningsavgifter, till betaltjänst- användaren innan ett ramavtal ingås. I den mån det går att specificera beloppen för olika avgifter ska även detta göras i den förhandsinformation som ska lämnas till betaltjänstanvändaren. Om en särskild uppsägningsavgift tas ut av betaltjänstleverantören ska uppgift om denna avgift och dess belopp alltså anges i förhandsinformationen till betaltjänstanvändaren. Kravet på att betaltjänstanvändaren ska ges denna information i förväg, oavsett om uppgiften om uppsägningsavgiften och dess storlek framgår av ett utkast till ramavtal eller av annan information, bör ge betaltjänstanvändaren möjlighet att förutse vilken kostnad som en uppsägning av avtalet för med sig. När det gäller regelbundet uttagna avgifter, exempelvis när en betaltjänstanvändare har betalat en månadsavgift i förväg för tillhanda- hållandet av betaltjänster, ska de endast betalas proportionerligt för tiden fram till det att avtalet upphör att gälla. I förväg betalade avgifter som avser tid efter det att avtalet sades upp ska återbetalas till betaltjänstanvändaren (artikel 45.4). Motsvarande bestämmelser bör tas in i den nu föreslagna lagen om betaltjänster. Beräkningen av hur stor del av avgiften som ska återbetalas ska utgå från den tidpunkt när avtalet mellan parterna upphörde att gälla. I fråga om sådana avtal där ingen uppsägningstid för betaltjänstanvändaren har avtalats, och denne alltså kan säga upp avtalet med omedelbar verkan, är betaltjänstleverantören återbetalningsskyldig för de inbetalda avgifter som avser tiden efter den tidpunkt då avtalet inte längre binder parterna. fråga om sådana avtal där en inbetalda avgifter som avser tiden efter uppsägningstidens utgång. I artikel 45.5 anges att parternas rätt att förklara ett ramavtal icke verkställbart eller ogiltigt i enlighet med nationella lagar och förordningar inte ska påverkas av bestämmelserna i artikel 45. Närmare ledning avseende vad som här menas med uttrycket medlemsstaternas lagar och förordningar finns i direktivets skäl 29. Där sägs att betaltjänstdirektivet inte bör påverka betaltjänstleverantörens skyldighet att enligt annan relevant gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning avsluta ett betaltjänstavtal under extraordinära omständigheter, exempelvis enligt lagstiftning mot penningtvätt och finansiering av terrorister, åtgärder för att frysa tillgångar eller varje annan särskild åtgärd i samband med förebyggande och utredning av brott. I den mån en skyldighet att säga upp ett avtal om tillhandahållande av betaltjänster följer av exempelvis sådan lagstiftning som nämns i direktivets skäl 29 behöver en betaltjänstleverantör i dessa fall inte iaktta bestämmelserna i betal- tjänstdirektivets artikel 45 om tidsfrister eller återbetalning av avgifter. I promemorian uttalas att den regel som anges i artikel 45.5 följer av allmänna rättsprinciper. Detta framstår som en riktig bedömning och det finns därför inte något behov av att särskilt i lagen om betaltjänster införa bestämmelser som motsvarar artikel 45.5. Av artikel 45.6 framgår att medlemsstaterna har möjlighet att i nationella bestämmelser införa regler som är mer förmånliga för betaltjänstanvändarna. I promemorian föreslås att möjligheten att införa mer förmånliga bestämmelser för betaltjänstanvändarna inte utnyttjas i svensk rätt. Det framstår inte som lämpligt att gå utöver direktivets huvudregler i denna del. I likhet med promemorians förslag föreslås därför att möjligheten i artikel 45.6 inte utnyttjas. 8.7.5 Information till betalaren innan enskilda betalningstransaktioner genomförs Regeringens förslag: Innan en enskild betalningstransaktion som initierats av betalaren genomförs i enlighet med ett ramavtal, ska betaltjänstleverantören lämna information om maximal genomförandetid och om samtliga avgifter för transaktionen till betalaren, om denne begär det. Denna skyldighet gäller dock enbart sådana betalningstransaktioner som har initierats av betalaren. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att det i författningskommentaren till lagen bör klargöras att bestämmelserna är tillämpliga på vanliga gireringar men inte på autogiro- eller Skälen för regeringens förslag: Av artikel 46 i direktivet framgår att en betalare har rätt att få viss information om maximal genomförandetid för transaktionen och om vilka avgifter som han ska betala lämnad till sig innan en enstaka betalningstransaktion genomförs i enlighet med ett Prop. 2009/10:220 ramavtal. Betalaren måste dock själv begära att få informationen. promemorian föreslås att en motsvarande bestämmelse införs i den svenska lagstiftningen. har efterfrågat klargöranden av vilka typer av enstaka betalningstransaktioner enligt ramavtal som omfattas, respektive inte omfattas, av bestämmelsen. har därvid hänvisat till uttalanden från Europeiska kommissionen om tillämpligheten av artikel 46 på olika typer av betalningar. Av kommissionens tolkningsuttalande, framgår att artikel 46 enligt kommissionens uppfattning inte är tillämplig på kortbetalningar eftersom dessa initieras genom betalningsmottagaren (eng. payment transactions initiated through the payee). Som artikel 46 är formulerad förefaller det också otvetydigt att betalningar med autogiro inte omfattas av bestäm- melsen, eftersom sådana betalningar inte initieras av betalaren utan av betalningsmottagaren utifrån ett tidigare medgivande från betalaren. Mot denna bakgrund bör kravet i artikel 46, att betaltjänstleverantören ska förse betalaren med viss information på dennes begäran innan en enstaka betalningstransaktion genomförs enligt ett ramavtal mellan dem, enbart vara tillämpligt på sådana betalningstransaktioner som initieras av betalaren, exempelvis gireringar mellan konton. 8.7.6 Information till betalaren om enskilda betalningstransaktioner Regeringens förslag: Betalarens betaltjänstleverantör ska ge betalaren