prop · GX03149 · 2010-03-23 00:00:00 — I finns 14 statliga universitet, 22 statliga högskolor och 12 lärosäten med enskild huvudman (varav tre har rätt att anordna forskarutbildning). Dessutom finns det ett antal utbildningsanordnare med enskild huvudman som har tillstånd att utfärda psykoterapeutexamen. De statliga universiteten och högskolorna är av olika storlek och har delvis olika inriktningar och därmed skiftande behov och förutsättningar. Samma förhållanden gäller för de enskilda utbildningsanordnarna. Bland dessa finns såväl relativt stora lärosäten som flera mindre högskolor med en tydlig profil som t.ex. teologi eller vård. I utvecklingen av styrningen av universitet och högskolor är det viktigt att ha en helhetssyn på styrningen av högskolesektorn oberoende av huvudmannaskap. Andra verksamhetsformer för högre utbildning än de statliga myndigheterna måste inkluderas på ett tydligt sätt. Frågor om mål, uppföljning och kvalitetskontroll behandlas närmare i kapitel 10. Universitetens och högskolornas organisation . 6.1Avreglering av den interna organisationen De statliga universitetens och högskolornas organisation regleras i högskolelagen (1992:1434) och i förordningar som ansluter till den. I högskolelagen anges att styrelsen för en högskola har inseende över högskolans alla angelägenheter och svarar för att dess uppgifter fullgörs. För ledningen av verksamheten närmast under styrelsen ska varje högskola ha en rektor. I högskoleförordningen (1993:100) finns närmare bestämmelser om ansvarsfördelningen mellan styrelse och rektor. Andra frågor än de som ankommer på styrelsen ska avgöras av rektor, om inte annat är föreskrivet eller styrelsen har beslutat något annat. Det finns dock vissa uppgifter som har lagts på rektor och som styrelsen inte får ta över. Vad gäller den interna organisationen i övrigt regleras i högskolelagen fakultetsnämnder och särskilda organ. Dessa organ, som är kollegialt valda med en majoritet av lärare och andra personer som är vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta samt med representanter för studenterna, har i lagen getts ansvar för frågor om utbildning, forskning och konstnärligt utvecklingsarbete. Fakultetsnämnder och särskilda organ Fakultetsnämnder och särskilda organ regleras i högskolelagen, högskoleförordningen, förordningen för (1993:221) och förordningen för Försvarshögskolan (2007:1164). Bestämmelser i högskolelagen och högskoleförordningen har ändrats till följd av förslag och bedömningar i propositionen Forskarutbildning med profilering och 2008/09:UbU18, rskr. 2008/09:276). de nya reglerna i 2 kap. 5 § högskolelagen, som trädde i kraft , ska det finnas minst en fakultetsnämnd vid varje universitet och vid varje högskola där det får utfärdas examina på forskarnivå. Fakultetsnämnderna ska ansvara för forskning, konstnärligt utvecklingsarbete och utbildning på forskarnivå. Nämnderna ska också ansvara för utbildning på grundnivå och avancerad nivå, om inte eller högskolan inrättar särskilda organ för utbildning på dessa nivåer. Högskolorna ska därutöver alltid ha särskilda organ för utbildning på grundnivå och för forskning som inte hör till ansvarsområdet för någon fakultetsnämnd. Universitet och högskolor där lärarexamen får utfärdas ska alltid ha ett särskilt organ med ansvar för lärarutbildning och för forskning som knyter an till sådan utbildning. och högskolor som får utfärda examina på forskarnivå ska det särskilda organet ha ansvar också för sådan utbildning på forskarnivå som knyter an till lärarutbildningen. Regeringen har i propositionen Bäst i klassen en ny lärarutbildning 2009/10:89), som överlämnades till , föreslagit att kravet i högskolelagen på ett särskilt organ med ansvar för Prop. 2009/10:149 lärarutbildning och för forskning som knyter an till sådan utbildning ska och högskolor med konstnärlig utbildning får det i stället för en fakultetsnämnd finnas ett organ som ansvarar för konstnärlig forskning, konstnärligt utvecklingsarbete och konstnärlig utbildning på forskarnivå. Om det inte inrättas något särskilt organ för den konstnärliga utbildningen på grundnivå och avancerad nivå, ska organet svara också för denna utbildning. Universiteten och sådana högskolor som får utfärda examina på forskarnivå beslutar vilka fakultetsnämnder som ska finnas och vilket ansvarsområde som varje nämnd ska ha. Vid högskolor som inte är universitet får ansvarsområdet för utbildning på forskarnivå dock bara avse de områden inom vilka högskolan har tillstånd att utfärda examina på forskarnivå. I 2 kap. 6 § högskolelagen slås fast vilka personer som får väljas till ledamöter i en fakultetsnämnd och i ett särskilt organ och vilka som är röstberättigade. Enligt de regler som trädde i kraft får följande personer väljas till ledamöter i en fakultetsnämnd: 1.vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta lärare inom fakultetsnämndens ansvarsområde, 2.andra personer som är vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta, 3.personer som annars är lämpliga för uppdraget. Flertalet av ledamöterna ska dock vara sådana vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta personer som avses i 1. eller 2. Ledamöterna ska väljas av vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta lärare inom fakultetsnämndens ansvarsområde. Studenterna vid högskolan har rätt att vara representerade i fakultetsnämnden. Av ledamöterna i de särskilda organen ska flertalet vara lärare vid högskolan. Studenterna har rätt att vara representerade i sådana organ. Av 3 kap. högskoleförordningen framgår att av ledamöterna i särskilda organ ska flertalet vara vetenskapligt kompetenta lärare vid högskolan. och högskolor med konstnärlig utbildning ska flertalet vara lärare vid lärosätet. Konstnärlig skicklighet är kravet för professor och lektor inom konstnärlig verksamhet. I 3 kap. högskoleförordningen finns ytterligare bestämmelser om fakultetsnämndernas och de särskilda organens sammansättning, om ledamöter och hur dessa ska utses samt om handläggning av ärenden och delegering. I 2 kap. 7 § högskolelagen anges att regeringen meddelar särskilda föreskrifter om sammansättningen av styrelse, fakultetsnämnd och eventuella särskilda organ för utbildning på grundnivå och avancerad nivå vid och vid . Förordningen för anger att styrelsen ska Prop. 2009/10:149 besluta vilka fakultetsnämnder som ska finnas samt vilket ansvarsområde och vilken storlek som varje nämnd ska ha. ledamöter, utom representanterna för studenterna, ska utses genom val. Flertalet av fakultetsnämndens ledamöter ska vara personer som är röstberättigade enligt nedan eller andra vetenskapligt kompetenta personer. Studenterna har rätt att vara representerade med minst tre ledamöter. Röstberättigad vid val av ledamöter är enligt ovan nämnd förordning den vars arbete till utförs inom fakultetsnämndens ansvarsområde och som är anställd 2.som annan lärare eller forskare, om läraren eller forskaren har en anställning för vilken det krävs doktorsexamen eller motsvarande vetenskaplig kompetens, 3.som statsagronom, statshortonom, statsveterinär eller chefsveterinär, 4.vid forskningsråd, om anställningen motsvarar någon anställning under 13 och anställningen är knuten till . Anställningen ska avse arbete på minst halvtid och gälla tills vidare eller för , som inte är kortare än . Om styrelsen inrättar särskilda organ för utbildning på grundnivå eller avancerad nivå, ska ledamöterna utses enligt samma ordning. I förordningen för Försvarshögskolan anges att högskolan ska ha en forsknings- och utbildningsnämnd som ansvarar för forskning och för utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Vidare regleras hur nämnden ska vara sammansatt. Flertalet ledamöter ska vara personer som har en anställning 2.som lärare eller forskare för vilken det krävs lägst doktorsexamen eller motsvarande kompetens, 3.som lärare inom ett visst ämnesområde och är officerare samt har genomgått högre militär utbildning eller motsvarande utbildning vid högskolan, eller 4.vid ett forskningsråd, om anställningen motsvarar en anställning under 2 och anställningen är knuten till Försvarshögskolan. ska utse ytterligare högst tre ledamöter som inte är anställda vid . Av dessa ska en representera Försvarsmakten och en representera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Studenterna har rätt att vara representerade med minst tre ledamöter. Ökad frihet att utforma den interna organisationen Regeringens förslag: eller en högskola ska besluta om sin interna organisation utöver styrelse och rektor, om inte något annat är föreskrivet. När eller högskolan beslutar om sin organisation ska två bestämmelser om akademisk kompetens vid beslutsfattande och studentinflytande gälla. Bestämmelserna i högskolelagen (1992:1434) om fakultetsnämnd och särskilda organ ska upphöra att gälla. förslag: Det ska finnas minst ett kollegialt beslutsorgan vid ett lärosäte. Styrelsen ska bestämma vilka beslutsorgan som ska finnas och deras ansvarsområde och närmare arbetsuppgifter. Kollegiala beslutsorgan ska ansvara för frågor om utbildningens och forskningens innehåll och kvalitet. Till ledamöter i organen får utses representanter för lärare vid lärosätet och andra personer som är lämpliga Även studenterna har rätt att vara representerade i Ledamöterna utses genom val inom lärosätet. Styrelsen bestämmer om valförfarandet. Remissinstanserna: Flertalet av de instanser som uttalar sig Bland dessa kan nämnas universitet, , , Högskolan i , och Kungl. remissinstanser framhåller bl.a. att det kollegiala beslutsfattandet är viktigt för kvaliteten i utbildningen och forskningen. universitetslärarförbund (SULF) betonar särskilt att det kollegiala beslutsfattandet måste säkerställas genom lagstiftning. remissinstanser är vidare positiva till en minskad reglering av de kollegiala beslutsorganen och ett ökat beslutsutrymme vad gäller den Ett fåtal instanser är tveksamma till förslaget eller avstyrker det. menar att följden av ökad autonomi blir att det kommer att ställas högre krav på rektor, varför det skulle vara olyckligt om inte rektor har alla beslutsbefogenheter förutom dem som ankommer på ifrågasätter varför det kollegiala organets ställning måste regleras i lag och anser att detta skulle kunna vara upp till lärosätet att utforma. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till förslaget i promemorian, däribland de flesta universitet och högskolor såsom , , , , Försvarshögskolan och Högskolan De pekar bl.a. på att den minskade detaljstyrningen innebär ett positivt steg i riktning mot ökat självbestämmande. Ett tiotal instanser ser negativt på eller avstyrker förslaget, däribland , akademikers centralorganisation (), (), SULF och förenade studentkårer (SFS). Flera av dessa remissinstanser uttrycker en oro för att det kollegiala beslutsfattandet och studentinflytandet riskerar att försvagas i och med förslaget. förespråkar att det i stället slås fast i lagen att det ska finnas minst ett kollegialt organ vid varje lärosäte. Även flera av de instanser som tillstyrker förslaget, som och , betonar att det kollegiala beslutsfattandet är viktigt och behöver bevaras. SULF, och Statskontoret diskuterar möjliga konsekvenser för forskningens frihet eller den individuella akademiska friheten av att inte längre föreskriva att det ska finnas beslutsorgan som väljs av lärare och forskare. Några lärosäten, t.ex. , och , anför att de inte planerar att förändra sin interna organisation till följd av förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som anges i föregående kapitel är utgångspunkten i denna proposition att öka kvaliteten i verksamheten vid universitet och högskolor genom att skapa en större frihet för lärosätena inom ramen för myndighetsformen. Ett område där det är viktigt med ökad självständighet är möjligheten för universitet och högskolor att utforma sin interna organisation. Regeringen har redan tagit ett steg i riktning mot en större organisatorisk frihet genom att i propositionen Bäst i klassen en ny lärarutbildning (prop. 2009/10:89) föreslå att bestämmelsen i högskolelagen om ett särskilt organ med ansvar för lärarutbildning och för forskning som knyter an till sådan utbildning ska tas bort. De omfattande bestämmelserna om fakultetsnämnder och särskilda organ som har redovisats i avsnitt 6.1.1 utgör enligt regeringens mening en alltför detaljerad styrning av universitetens och högskolornas interna organisation som inte stämmer överens med regeringens ambition att ge dem större frihet och självbestämmande. Bestämmelserna försvårar för universitet och högskolor att utforma sin interna organisation på det sätt som bäst passar varje lärosätes förutsättningar och behov. Många av de remissinstanser som har yttrat sig över förslag uttrycker också ett starkt stöd för att låta universiteten och högskolorna själva i stor utsträckning besluta om den interna organisationen. Det är därför regeringens utgångspunkt att och regeringens reglering av organisationen bör förenklas och att universitet och högskolor ska få besluta om sin interna organisation utöver styrelse och rektor i stället för att det regleras att det ska finnas fakultetsnämnder och särskilda organ. I ett sådant arbete finns det dock enligt regeringens uppfattning starka skäl för att även fortsättningsvis slå vakt om att vissa beslut ska fattas av personer med akademisk kompetens. Detta är en viktig kvalitetsfaktor. Lärarnas och forskarnas ansvar för kvaliteten i verksamheten är en grundläggande princip inom den högre utbildningen och forskningen. I detta ligger att beslut som rör den akademiska verksamhetens innehåll och utformning ska fattas av dem som besitter den bästa sakkunskapen. Regeringen instämmer i likhet med en majoritet av remissinstanserna i den bedömning som görs i promemorian om hur det akademiska inflytandet ska tillgodoses. Det innebär att krav ska ställas på viss kompetens när beslut fattas som har att göra med innehåll i och utformning av den akademiska verksamheten i stället för att riksdag och regering slår fast en organisatorisk modell som alla universitet och högskolor, oavsett storlek, inriktning eller andra förutsättningar, har att tillämpa. Även studenternas inflytande behöver enligt de överväganden som görs i promemorian säkerställas, men utan att närmare reglera hur studentinflytandet organisatoriskt ska utformas. Regeringen instämmer i dessa överväganden. Mot bakgrund av några remissinstansers oro över hur det kollegiala inflytandet kan komma att påverkas av förslaget i promemorian, vill regeringen erinra om att grundtanken med denna proposition är att ge lärosätena en större möjlighet att själva bestämma, bl.a. vad gäller den interna organisationen. Det är också något som länge har framförts som ett starkt önskemål från universitet och högskolor. Regeringens förslag bygger på ett stort förtroende för att lärosätena hanterar en större frihet på ett ansvarsfullt sätt. är det viktigt att betona att den forskande och undervisande personalen, tillsammans med studenterna, utgör kärnan i ett lärosätes verksamhet. Det är därför angeläget att universitet och högskolor på lämpligt sätt tar till vara lärarnas och forskarnas kompetens och kunskaper i beslutsfattandet och att det finns former för lärare och forskare att kunna påverka verksamheten, inte minst när det gäller innehållsliga aspekter av utbildning och forskning. Med de förslag och bedömningar som görs i denna proposition får universiteten och högskolorna frihet att göra detta utan att riksdag och regering reglerar i vilken organisatorisk form det akademiska inflytandet ska tillgodoses. Enligt regeringens bedömning är det troligt att lärosätena även fortsättningsvis i stor utsträckning kommer att använda sig av någon form av kollegialt sammansatta organ för att tillgodose behovet av akademisk kompetens i beslutsfattandet. Denna bedömning grundar sig delvis på att ett antal lärosäten i sina remissvar över promemorian uttalar att man inte planerar att förändra sin interna organisation till följd av förslaget. Dessutom betonar flera lärosäten behovet av att värna såväl det kollegiala inflytandet som studentinflytandet. Regeringen återkommer i avsnitt 6.1.4 till behovet av ett starkt studentinflytande. Regeringen föreslår sammanfattningsvis att varje universitet och högskola ska besluta om sin interna organisation utöver styrelse och rektor. En bestämmelse med denna innebörd föreslås föras in i 2 kap. 5 § högskolelagen. Detta förutsätter att dagens bestämmelser i 2 kap. 5 och 6 §§ högskolelagen om fakultetsnämnder och särskilda organ inte finns kvar. De föreslås därför upphöra att gälla. Motsvarande avreglering bör göras i förordningar som ansluter till högskolelagen. Om något annat är föreskrivet, ska dock inte universitet och högskolor besluta om sin organisation. Ett exempel på en sådan föreskrift är att det ska finnas en disciplinnämnd vid varje universitet och högskola (10 kap. 3 § högskoleförordningen). Ett annat exempel är föreskrifter om en och utbildning vid , se vidare avsnitt 6.1.5. Regeringen föreslår också att när ett universitet eller en högskola beslutar om sin organisation ska två bestämmelser om akademisk kompetens vid beslutsfattande och studentinflytande gälla. Detta föreslås komma till uttryck i två paragrafer i högskolelagen, 2 kap. 6 och 7 §§. Förslaget i den delen presenteras och motiveras närmare i de två följande avsnitten. 6.1.3Vissa beslut kräver akademisk kompetens Regeringens förslag: Beslut ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens, om besluten kräver en bedömning av 1.uppläggning, genomförande av eller kvalitet i utbildningen, eller 2.organisation av eller kvalitet i såväl forskningen som det konstnärliga utvecklingsarbetet. Om bedömningen ska göras av en grupp av personer, ska majoriteten av personerna i gruppen ha vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. Styrelsen får dock besluta att en sådan majoritet inte behövs, om det finns särskilda skäl. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till promemorians förslag, däribland , , , och . Kravet på vetenskaplig eller konstnärlig kompetens för att kunna fatta vissa beslut anses av t.ex. värna det kollegiala ansvaret för kvaliteten i utbildning och forskning. Ett antal instanser, t.ex. och , ser en risk för att det kollegiala inflytandet kan komma att urholkas. , TCO och SULF anför att det kollegiala beslutsfattandet i sig är väsentligt och anser inte att det föreslagna kompetenskravet är tillräckligt för att tillgodose behovet av kollegialt beslutsfattande. TCO framför att det krävs vetenskapligt kompetenta lärare i beslutsfattande organ för att säkerställa forskningsanknytningen. Enligt SULF är promemorians resonemang om vetenskaplig kompetens och vilka typer av beslut som omfattas av det föreslagna kompetenskravet oroande när det gäller respekten för vilken kompetens som krävs för att ta ställning till de komplexa frågeställningar som dagens fakultetsnämnder har att besluta om. Några remissinstanser tar upp frågor kring hur grupper som ska fatta beslut som kräver vetenskaplig eller konstnärlig kompetens ska vara sammansatta och hur ledamöterna i sådana grupper ska utses. Exempelvis anför att det bör föreskrivas att dessa personer ska utses i en process där lärarkollegiet är delaktigt. , som inte har något att invända mot förslaget, anser att gruppernas ämnesmässiga bredd bör svara mot det eller de områden som besluten gäller. Vidare anser vissa instanser, t.ex. SULF och TCO, att förslaget utestänger lärare utan doktorsexamen från beslutsfattande i de grupper som ska fatta beslut som kräver vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. Några instanser, t.ex. , och , lyfter fram frågor om vilka konsekvenser som förslaget kan få för forskarutbildningen. Det gäller bl.a. var ansvaret för forskarutbildningen ska förläggas om regleringen av fakultetsnämnder upphör. , och tar upp vissa ytterligare frågor kring behovet av att förtydliga ansvarsfördelningen inom eller högskolan, inklusive vilka beslut som ska omfattas av det föreslagna kompetenskravet och styrelsens ansvar. Skälen för regeringens förslag I promemorian föreslås att vissa beslut ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. Regeringen anser, i likhet med flera remissinstanser, att krav på vetenskaplig eller konstnärlig kompetens värnar kvaliteten i utbildning och forskning. också att det är naturligt att lärarna och forskarna har ett stort inflytande över kärnverksamheten vid universitet och högskolor. mening bör dock, enligt vad som har anförts, inte riksdag och regering slå fast i vilken organisatorisk form lärarnas och forskarnas inflytande ska utövas. Regeringen föreslår därför, i överensstämmelse med förslaget i promemorian, att det i 2 kap. 6 § högskolelagen ska införas en bestämmelse om att vissa beslut ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens. I det följande beskrivs vad regeringen menar med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens och vilka beslut som föreslås kräva denna kompetens. Vetenskaplig eller konstnärlig kompetens Vetenskaplig kompetens är ett krav som enligt 3 kap. 5 § högskolelagen ställs för anställning av lektor inom annat än konstnärlig verksamhet. förarbetena när högskolelagen infördes (prop. 1992/93:1, 1992/93:UbU3, rskr. 1992/93:103) att majoriteten av ledamöterna i gemensamma beslutsorgan för forskning och utbildning ska ha Doktorsexamen uttrycktes i högskoleförordningen som ett krav som, förutom pedagogisk skicklighet, ställdes för lektorstjänst inom annat än Till följd av bedömningar i propositionen ledning, lärare och 1996/97:141, 1997/98:UbU3, 1997/98:12) förtydligades behörighetskraven för lektor så att vetenskaplig kompetens innebär avlagd doktorsexamen motsvarande vetenskaplig kompetens anges i propositionen att utländsk forskarutbildning, licentiatexamen enligt äldre bestämmelser och övrig vetenskaplig meritering utan avlagd doktorsexamen, t.ex. inom industriforskning, efter prövning bör kunna ge vetenskaplig behörighet Vetenskaplig kompetens avses i den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 6 § högskolelagen ha samma innebörd som den nu Efter förslag och bedömningar i propositionen Forskarutbildning med 2008/09:134, 2008/09:UbU18, 2008/09:276) har konstnärliga examina på forskarnivå införts, dvs. konstnärlig licentiatexamen och konstnärlig doktorsexamen. av konstnärliga examina på forskarnivå återspeglas i ändringar i högskolelagen vad gäller forskningens och forskarutbildningens Ändringarna, som trädde i kraft , innebär att ansvaret för konstnärlig forskning, konstnärligt utvecklingsarbete och konstnärlig utbildning på forskarnivå kan läggas på en fakultetsnämnd. propositionen anförde regeringen att om en fakultetsnämnd ska ansvara för konstnärlig utbildning på forskarnivå, är det rimligt att ledamöterna i vetenskapligt som konstnärligt kompetenta lärare inom Prop. 2009/10:149 fakultetsnämndens ansvarsområde valbara och har rösträtt. vetenskapligt eller konstnärligt kompetenta personer är valbara. Genom de nämnda ändringarna är det enligt regeringens mening naturligt att se lärare och andra personer med konstnärlig doktorsexamen eller motsvarande som konstnärligt kompetenta, som doktorsexamens betydelse som bevis på kompetens inom det konstnärliga området kan komma att skilja sig väsentligt från övriga områden, både på grund av att den konstnärliga doktorsexamen är ny och med hänsyn till det konstnärliga områdets särskilda förhållanden. I likhet med vad som gäller för vetenskaplig kompetens bedömer regeringen att konstnärlig kompetens innefattar såväl konstnärlig doktorsexamen eller examen efter utländsk konstnärlig forskarutbildning som övrig konstnärlig meritering utan avlagd doktorsexamen, t.ex. inom ramen för egen konstnärlig verksamhet, som efter prövning har bedömts uppfylla kraven på konstnärlig kompetens.