prop · GX03100 · 2010-04-15 00:00:00 — Upp- giften för den aktiva arbetsmarknadspolitiken i detta skede kan något förenklat sägas vara att säkerställa att de som drabbas av arbetslöshet be- håller sin motivation och anställningsbarhet un- der krisen. Det är dock viktigt att upprätthålla sökaktiviteten på rimliga nivåer även under detta skede eftersom det finns jobb att söka och då forskning visar att det kortar arbetslöshets- tiderna effektivt jämfört med andra typer av program. När konjunkturläget förbättras är det nöd- vändigt att arbetsmarknadspolitiken i större ut- sträckning inriktas mot att understödja kon- junkturförbättringen och det är då rimligt att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna minskar i omfattning. Det kan göras på flera sätt. Ett är att minska antalet personer som deltar i t.ex. praktik, eftersom det finns risk för att deltagarna minskar sin sökaktivitet och därmed chanserna att få jobb. Sådana effekter är mer acceptabla när arbetskraftsefterfrågan är låg och konkurrensen om jobben är hög. När arbetskraftsefterfrågan tar fart är det dock särskilt angeläget att arbetslösa söker jobb för att den ökande efterfrågan ska leda till sysselsättning utan att överhettning och flaskhalsproblem uppstår. I denna fas är det också angeläget att bevaka arbetsmarknaden noga så att inte bristsituationer uppstår i vissa yrken och regioner, vilket också bidrar till att hämma sysselsättningstillväxten. Beredskap måste finnas för att snabbt sätta in insatser som motverkar en sådan utveckling. Det kan handla om kortare yrkesutbildningar eller åtgärder som stärker den geografiska rörligheten. 5.4Har regeringens politik avsedd effekt? Regeringen bedömer att den varaktiga syssel- sättningen ökar med 150 000 personer till följd av regeringens strukturella, dvs. permanen- ta, reformer och de temporära krisåtgärderna. På lång sikt är det enbart de strukturella refor- merna som har betydelse för den varaktiga sysselsättningen. Bedömningen är att den varaktiga sysselsättningen ökar , på lång skikt. Krisåtgärderna bidrar till att över- brygga krisen och därmed till att arbets- marknaden återhämtar sig snabbare. Effekterna på den varaktiga sysselsättningen bedöms vara 25 000 personer . Effekterna av krisåt- gärderna klingar dock av i takt med att persistenseffekterna minskar. Diagram 5.15 visar den varaktiga syssel- sättningsgraden och en prognos på hur den varaktiga sysselsättningsgraden skulle utvecklas med och utan de åtgärder som regeringen har vidtagit för att öka sysselsättningen.45 Av diagram 5.15 framgår att utan regeringens åtgärder skulle den varaktiga sysselsättnings- graden minska något . På grund av regeringens politik bedöms däremot den varaktiga sysselsättningsgraden öka från 2010 till 2014. 45 Varaktig sysselsättning är den nivå på sysselsättningen som är förenlig med stabil inflation och ekonomisk balans i övrigt. Diagram 5.15 Varaktig sysselsättning med och utan re- geringens politik, 1664 år Varaktig sysselsättning utan politik Källor: och egna beräkningar. Regeringens strukturella reformer och kris- åtgärder påverkar inte enbart sysselsättningen, utan bedöms även öka antalet personer som arbetar, t.ex. genom att färre personer är sjuk- frånvarande.46 Regeringens reformer, särskilt jobbskatteavdraget, har också syftat till att öka antalet arbetade timmar bland de som redan arbetar. Det innebär att effekten på antalet arbetade timmar i ekonomin är betydligt större än effekten på den varaktiga sysselsättningen. Regeringens reformer bedöms öka det varaktiga antalet arbetade timmar med mot- svarande ca 225 000 årsarbetskrafter (se också redogörelse i avsnitt 3.7). Bedömningen av de långsiktiga effekterna av regeringens politik har inte ändrats på grund av krisen. Däremot bedöms krisen ha lett till att åt- gärderna kommer att få fullt genomslag senare än vad som annars hade varit fallet. Eftersom majoriteten av reformerna är utbudsstimu- lerande åtgärder bedöms huvuddelen av syssel- sättningsökningen samt ökningen i antalet års- arbetskrafter komma när arbetskraftsefterfrågan tagit fart. Regeringens bedömning baseras på den forskning som finns kring effekterna av olika åtgärder som t.ex. förändringar i skatter, social- försäkringar och inom arbetsmarknadspolitiken. Eftersom kunskapen om effekterna är långt från fullständig är bedömningarna naturligtvis osäkra. Det gäller i synnerhet bedömningen av hur snabbt effekterna av politiken realiseras. Det är viktigt att följa upp om de reformer regeringen genomför får avsedd effekt, bl.a. för att upptäcka om politiken behöver kompletteras 46 Sjukfrånvarande räknas i statistiken som sysselsatta. eller ändra inriktning. Det är emellertid en mycket komplicerad uppgift att särskilja effek- terna av reformerna från andra faktorer som också påverkar sysselsättning, sjukfrånvaro eller arbetslöshet. Ett sätt att bedöma effekterna av politiken på t.ex. antal personer i arbete eller arbetslösheten är att separera effekterna av strukturella och konjunkturella faktorer, dvs. att försöka upp- skatta hur arbetsmarknaden skulle utvecklas i frånvaro av konjunktursvängningar. Strukturella förklaringsfaktorer kan t.ex. vara den demogra- fiska utvecklingen eller regeringens reformer. Ett annat sätt att få indikationer på om politiken har avsedd effekt är att undersöka om politiken har genomslag mer indirekt, dvs. genom s.k. kedjor av indikatorer. Till exempel avser reformerna inom arbetslöshetsförsäk- ringen att bidra till varaktigt högre sysselsättning genom att reformerna ökar sökaktiviteten och sannolikheten att acceptera ett jobberbjudande. Genom att följa hur sökaktiviteten utvecklats får man således en indirekt indikation på hur den varaktiga sysselsättningen påverkats. I detta avsnitt redovisas analyser som på olika sätt indikerar om regeringens politik haft avsedd effekt. I avsnitt 5.4.1 redovisas indikatorer på om regeringens politik leder till fler i arbete genom ett minskat utanförskap. I avsnittet beskrivs ett konjunkturrensat mått på antalet personer som får ersättning från vissa ersättningssystem,de s.k. helårsekvivalenterna.47 Utvecklingen av antalet helårsekvivalenter indikerar indirekt målupp- fyllelse, dvs. varaktig ökning av sysselsättningen och personer i arbete, eftersom antalet personer som mottar ersättningar för arbetslöshet och sjukdom när effekten av konjunkturen rensats bort varierar med den varaktiga sysselsättningen. Ytterligare en indikation på ett minskat utanför- skap kan fås genom att studera utvecklingen av sammanlagda ersättningstider i olika trygghets- system. En fördjupad uppföljning av effekterna av regeringens reformer inom sjukförsäkringen finns i avsnitt 5.4.2 och inom arbetsmark- nadspolitiken i avsnitt 5.4.3. Uppföljningen av politikeffekterna görs huvudsakligen genom att använda indirekta mått och s.k. kedjor av indika- tioner. Arbetsmarknadens anpassningsförmåga behandlas i avsnitt 5.4.4 och regeringens bedöm- ning om sysselsättningspolitikens effekter och inriktning behandlas i avsnitt 5.4.5. En detaljerad redovisning av regeringens reformer och sats- ningar inom sjukförsäkringsområdet och arbets- marknadspolitiken återfinns i budgetproposi- tionerna (prop. 2007/08:1 utg.omr. 10 och prop. 2009/10:1 utg.omr. 10 respektive utg.omr. 5.4.1Indikationer på om politiken leder till ett varaktigt minskat utanförskap I diagram 5.16 redovisas den faktiska utveck- lingen av antalet personer som får ersättningar från trygghetssystemen mätt som antalet helårs- ekvivalenter (heldragen linje) samt ett konjunk- turrensat mått, eller den strukturella nivån, på antalet helårsekvivalenter (streckad linje).48 Skill- naden mellan den heldragna linjen och den streckade linjen mäter konjunkturens betydelse för antalet helårsekvivalenter. Diagram 5.16 Personer (mätt som helårsekvivalenter) som får ersättningar från vissa trygghetssystem Konjunturrensat mått på antalet Anm.: Utfall 1980-2009, prognos 2010-2014. Källor: och egna beräkningar. De resultat som presenteras i diagram 5.16 tyder på att minskningen av antalet helårsekvivalenter huvudsakligen () berodde på strukturella faktorer (det framgår av diagrammet genom att linjernas lutning mer eller mindre sammanfaller under 47 De ersättningar som avses är sjuk- och rehabiliteringspenning, sjuk- och aktivitetsersättning, arbetslöshetsersättning, ersättning vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska program (aktivitetsstöd) samt ekonomiskt bistånd. 48 För att få fram ett konjunkturrensat mått på antalet helårsekvivalenter beräknas hur de olika trygghetssystemen skulle utvecklas givet ett normalt resursutnyttjande på arbetsmarknaden. Det kan finnas flera olika strukturella förklaringsfaktorer bakom denna utveckling, t.ex. demografiska förändringar och regeringens reformer. Strukturella faktorer tycks vara särskilt betydelsefulla för att förklara minskningen i antalet helårsekvivalenter i ohälsa. Sannolikt har t.ex. attitydförändringar och regeringens sjukförsäkringsreform bidragit till detta. Däremot tycks minskningen av antalet personer som fick någon ersättning från de arbetslöshetsrelaterade systemen huvudsakligen bero på den goda konjunkturutvecklingen. Under en lågkonjunktur ökar antalet individer i ersättningssystemen och det finns en uppenbar risk att den konjunkturellt höga arbetslösheten får bestående effekter. Diagram 5.16 visar att de strukturella effekterna av 1990-talskrisen blev allvarliga och det konjunkturrensade måttet på helårsekvivalenterna steg därmed kraftigt. I sam- band med 1990-talskrisen ökade den strukturella nivån på antalet helårsekvivalenter med drygt 200 000 personer. Det totala antalet personer, mätt som helårs- ekvivalenter, som får någon form av ersättning från ohälso- och arbetslöshetsrelaterade system ökade 2009 och förväntas fortsätta öka . Ökningen är till stor del ett resultat av att deltagare i arbetsmarknadspolitiska program be- räknas öka med ca 140 000 helårsekvivalenter samt att personer som får arbetslöshets- ersättning beräknas öka med ca 50 000 helårs- ekvivalenter . Ökningen av antalet helårsekvivalenter är således i stor utsträckning kopplad till försämringen på arbets- marknaden. , när konjunk- turen förbättras, förväntas antalet personer med ersättning från trygghetssystemen åter minska. Ökningen i antalet helårsekvivalenter är huvudsakligen en konsekvens av det försämrade konjunkturläget. Det syns i diagram 5.16 genom att det konjunkturrensade måttet ökar endast marginellt och räknas börja sjunka igen 2011. De negativa strukturella effekterna på arbetsmarknaden bedöms därmed inte bli alls lika omfattande som efter 1990-tals- krisen. Detta kan förklaras av att arbetsmark- nadens funktionssätt har förbättrats och att krisåtgärder har vidtagits. Utan regeringens reformer bedöms de negativa strukturella effek- terna av konjunkturnedgången bli större. Helårsekvivalenterna mäter både kort- och långvarigt ersättningsmottagande. allvarligt om personer är långvarigt försörjda av olika trygghetssystem än om ersättningsperio- derna är korta. Ett exempel är att ju en person är borta från arbetsmarknaden, desto mer åldras personens kunskaper. Vidare kan viljan att söka jobb påverkas av av miss- lyckat jobbsökande. Dessutom kan arbetsgivarna vara tveksamma till att anställa personer med långa arbetslöshets- eller sjukfrånvaroperioder (s.k. stigmatisering). Det är därför viktigt att analysera hur ersättningsperiodernas längd har utvecklats. I diagram 5.17 visas antalet personer som mottar ersättningar från vissa trygghets- system fördelat på den totala ersättningsperio- dens längd.49 Ersättningstider som är längre än har minskat , men minskningen har planat ut . Korta ersättnings- perioder minskade till början av 2008, men började sedan öka igen på grund av krisen. Diagram 5.17 Personer som får ersättning från vissa trygg- hetssystem fördelat på ersättningsperiodens längd Anm.: Säsongrensade data. 5.4.2Indikationer på om reformerna inom sjukförsäkringen har avsedd effekt Regeringen har genomfört omfattande reformer inom sjukförsäkringen som på ett övergripande plan syftar till att få fler personer i arbete. Mer specifikt betyder det reformer som skapar driv- krafter till arbete, stimulerar tidiga och aktiva in- satser från berörda aktörer, stärker arbetsförmå- 49 Ersättningsperioden avser den totala sammanhängande tiden i trygg- hetssystem oavsett ersättningsslag. De ersättningar som ingår är sjuk- och rehabiliteringspenning, sjuk- och aktivitetsersättning, arbetslöshets- ersättning samt ersättning vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska program (aktivitetsstöd). gan hos de sjukskrivna samt underlättar anställ- ning av långtidssjukskrivna och personer med sjuk- och aktivitetsersättning.50 Reformerna har även genomförts i syfte att tydliggöra rollfördelningen mellan sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen. Sjukförsäkringen ska vara en inkomstförsäkring för den som saknar arbetsförmåga på grund av sjukdom eller skada. Sjukförsäkringen ska inte vara en yrkesförsäk- ring utan ska ge drivkrafter för individen, och alla runt omkring individen, för återgång till det tidigare arbetet eller till ett nytt arbete. Arbets- löshetsförsäkringen ska vara en omställnings- försäkring för arbetslösa. Antalet personer med sjukpenning minskar Antalet personer med sjukpenning ökade kraftigt och , men har minskat kraftigt (se diagram 5.18). Minskningen beror dels på att färre nya personer får sjukpenning, dels på att tiderna med sjukpenning har förkortats kraftigt. Framför allt är det de långa ersättningstiderna som minskat. Diagram 5.18 Personer med sjukpenning fördelat på sjuk- domslängd 50 Reformerna omfattar bland annat införandet av en rehabiliteringskedja med fasta tidsgränser för prövning av arbetsförmåga, 12 månaders tidsgräns för sjukpenning, förlängd sjukpenning med lägre ersättning, krav på stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan för rätt till sjukersättning, sänkt ersättning genom att den sjukpenninggrundande inkomsten multipliceras med faktorn 0,97, generösare regler för återgång till arbete för personer med varaktig sjukersättning (steglös avräkning av sjukersättning mot arbetsinkomst), nystartsjobb, garanti till medicinsk rehabilitering, vidareutvecklad företagshälsovård och försök med kompletterande rehabiliteringsaktörer för långtidssjukskrivna. Avsikten med reformerna inom sjukförsäk- ringen har varit att få tillbaka människor i arbete. Tack vare det utökade urvalet i arbetskrafts- undersökningarna (se appendix) går det numera att mer detaljerat studera hur personer rör sig mellan olika tillstånd på arbetsmarknaden. Tabell 5.3 visar att den övervägande delen av dem som lämnade sjukfrånvaron mellan tredje och fjärde kvartalet 2009 återvände till arbete. Av 58 600 personer som lämnade sjukfrånvaro gick 42 800 personer, eller , tillbaka till arbete.51 Dessa siffror ligger väl i linje med de uppföljningar i form av enkätundersökningar som gjort om vart de som lämnat sjukpenning tagit vägen.52 Andelen av dem som lämnade sjukfrånvaron för arbete mellan tredje och fjärde kvartalet 2009 är på samma nivå som . Antalet sjuk- frånvarande har dock minskat under . De som först lämnade sjukfrånvaro och återgick till arbete torde ha varit de som stod närmast arbetsmarknaden och hade minst problematiska sjukdomar. Det finns därför anledning att tro att den grupp som var sjukfrånvarande 2009 stod längre från arbetsmarknaden och hade svårare sjukdomsproblematik än de som var sjukfrån- varande 2006. Tabell 5.3 Antal personer som lämnar sjukfrånvaro mellan 3:e och 4:e kvartalet 2006 respektive 3:e och 4:e kvartalet Totalt antal personer som Anm.: I gruppen frånvarande ingår semesterlediga, föräldralediga och övriga. Det är svårt att veta hur stor del av nedgången i sjukfrånvaron som beror på reformer och hur 51Samma flödesstatistik kan också användas för att studera inflödet till sjukfrånvaron. Av dem som blev sjukskrivna mellan tredje och fjärde kvartalet 2009 kom från arbete. 52Se t.ex. 2009:7. mycket som beror på andra faktorer som t.ex. arbetsmarknadsläget, hälsa och demografi. En förändrad normbildning kring sjukfrånvaro är en sannolik förklaring. Den omfattande debatten kring sjukförsäkringen, som pågått , har rimligen påverkat de sociala normerna och attityderna till sjukförsäkringen i gynnsam riktning. Regeringens samlade sjuk- försäkringsreform bör ha bidragit till att förstärka normbildningen och bör därmed ha bidragit till en fortsatt minskad sjukfrånvaro. Regeringen har även genomfört reformer som gör att det har blivit mer lönsamt att arbeta. Jobbskatteavdraget är den viktigaste reformen i detta avseende. Det finns stöd i forskningen för att detta kan ha bidragit till de minskade sjuk- talen.53 Det finns så här långt få utvärderingar av regeringens reformer, men en studie från ring påvisar positiva effekter av rehabiliterings- kedjan.54 Närmare bestämt visas att införandet av tidsgräns för prövning av arbetsförmågan mot hela arbetsmarknaden efter sex månaders sjuk- frånvaro har minskat antalet sjukfall. Huvud- sakligen har det minskade antalet sjukfall inne- burit en återgång till arbete. Färre individer går från ersättning vid arbetslöshet till sjukpenning Sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen är inte av varandra oberoende system. Reglerna inom en socialförsäkring påverkar även beteen- det inom en annan. Det är därför viktigt att olika socialförsäkringar inte innehåller motstridiga drivkrafter, att det inte finns drivkrafter att röra sig mellan systemen på ett sätt som inte varit avsikten och att rätt personer befinner sig i rätt system. De flesta nya personer som får sjukpenning kommer från sysselsättning. Bara en liten andel utgörs av dem som är arbetslösa. Denna andel har också minskat trendmässigt , särskilt kraftigt (se diagram 5.19). Antalet personer som går från sjukpenning till ersättning vid arbetslöshet minskade kraftigt un- der 1990-talets senare hälft, men har legat på en nivå motsvarande av antalet personer med sjukpenning. ökade dock denna andel markant. Diagram 5.19 Flöden mellan sjukpenning och ersättning vid arbetslöshet Från ersättning vid arbetslöshet till Från sjukpenning till ersättning vid 94 96 98 00 02 04 06 08 10 Anm.: Ersättning vid arbetslöshet omfattar arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd. Från ersättning vid arbetslöshet till sjukpenning anger andelen av totala antalet personer med ersättning vid arbetslöshet. Från sjukpenning till ersättning vid arbetslöshet anger andelen av totala antalet personer med sjukpenning. Ersättningarna vid arbetslöshet och sjukdom harmoniserades 2003, vilket förmodligen har bi- dragit till att minska antalet personer som går från ersättning vid arbetslöshet till sjukpen- ning.55 Även de reformer som genomförts har sannolikt bidragit till att minska flödet då de tydliggjort rollfördel- ningen mellan ersättningssystemen och då reglerna inom sjukförsäkringen stramats upp. Antalet personer som går från sjukpenning till ersättning vid arbetslöshet har ökat , vilket till viss del kan vara en positiv effekt av regeringens politik. Regeringen har genomfört reformer som syftar till att skapa fler vägar till- baka till arbete genom att stärka arbetsförmågan och drivkrafterna hos de sjukskrivna. Möjlig- heterna att återvända till arbete är för många sjukskrivna större inom ramen för Arbetsför- medlingens verksamhet. Rehabiliteringskedjans fasta tidsgränser för prövning av arbetsförmågan bidrar till att ta tillvara människors arbets- förmåga. 53Se t.ex. och (2005), Moral hazard and sickness insurance, 89 och Hesselius och (2007), Incentive and spill-over effects of supplementary sickness compensation, IFAU Working Paper 2007:16. 54Hägglund (2010), Rehabiliteringskedjans effekter på sjukskrivnings- tiderna, IFAU Rapport 2010:1. 55 Förändringen innebar mer konkret att sjukpenningtaket för de arbetslösa som har maximal dagpenning sänktes så att ersättningen vid sjukdom inte kan bli högre än individens arbetslöshetsersättning. Antalet individer med sjukersättning minskar Antalet individer med sjuk- och aktivitetsersätt- ning har minskat , framför allt till följd av att färre nya personer får sjukersättning (se diagram 5.20). Diagram 5.20 Inflöde, utflöde och nettoförändring av antalet personer med sjuk- och aktivitetsersättning Anm.: Negativa värden betyder att antalet individer med sjuk- och Källor: och egna beräkningar. Att färre nya personer får sjukersättning kan bero på flera faktorer, t.ex. hälsa, demografi och regeringens politik. En förklaring är att antalet personer med långa sjukskrivningstider minskat. Nästan alla nya personer som får sjukersättning hade tidigare sjukpenning. En annan förklaring är de förändrade villkoren för att bli berättigad till stadigvarande sjukersättning samt att möjlig- heten till tidsbegränsad sjukersättning tagits bort. Dessa förändringar gäller . Antalet personer som lämnat sjukersättning har ökat något . Pensionsavgångar för den stora 40-talistgenerationen och ut- fasningen av tidsbegränsad sjukersättning är huvudförklaringarna. Regeringen har också vid- tagit åtgärder för att underlätta återgången till arbete för personer med sjukersättning. Ett exempel är att personer med varaktig sjuker- sättning ska kunna arbeta utan att sjukersätt- ningen omprövas. Detta kommer dock inte att innebära att färre personer får sjukersättning då dessa personer får behålla delar av ersättningen. Att antalet personer med långa ersättnings- tider med sjukpenning minskat kraftigt kan för- modas bidra till att färre nya personer får sjuk- ersättning även framöver. kan antalet personer som lämnar sjukersättning förmodas vara fortsatt högt på grund av de fortsatt stora pensionsavgångarna i 40-talist- generationen samt att den tidsbegränsade sjuk- ersättning fasas ut . soner med sjukersättning kan därför förväntas minska . Däremot förväntas antalet personer med aktivitetsersättning () öka något. 5.4.3Indikationer på om regeringens arbetsmarknadspolitik har avsedd effekt Det tar sannolikt innan de arbets- marknadspolitiska reformerna får genomslag på sysselsättningen jämfört med t.ex. reformerna inom sjukförsäkringen. En orsak är att åtgär- derna inom arbetsmarknadspolitiken riktas till grupper som saknar arbete och i stor utsträck- ning till personer som står långt från arbets- marknaden. Arbetslösa som stått utan arbete kan behöva stöd i sitt arbets- sökande som deras kompetens och yrkeskunskaper troligen behöver stärkas. Det finns en rad indirekta indikationer på att arbetsmarknadspolitiken verkar i rätt riktning. Statistik från Arbetsförmedlingen visar att sök- aktiviteten har ökat och att aktiviteten låg kvar på den högre nivån , trots det bistra läget på arbets- marknaden (se diagram 5.21). Detta gäller både det genomsnittliga antalet timmar som de arbetslösa söker arbete och det genom- snittliga antalet jobb de söker. Diagram 5.21 Genomsnittlig sökaktivitet för arbetslösa och programdeltagare Källa: Arbetsförmedlingen. Ytterligare en indikation på att politiken bi- drar till högre sysselsättning är att allt fler får ny- startsjobb.56 låg anta- let nystartsjobb relativt stabilt omkring 17 000. För att ytterligare stärka möjligheterna för lång- tidsarbetslösa att komma in på arbetsmarknaden fördubblades kompensationen i nystartsjobben fr.o.m. vid anställning av per- soner som fyllt . Denna förstärkning verkar ha fått avsedd effekt. Antalet personer med ny- startsjobb har ökat kontinuerligt och var drygt 24 000 personer anställda med nystartsjobb (se diagram 5.22). Diagram 5.22 Kvarstående personer i nystartsjobb jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Källa: Arbetsförmedlingen. Statistik från Arbetsförmedlingen visar också att många som har nystartsjobb tidigare hade en svag ställning på arbetsmarknaden. Av dem som hade ett nystartsjobb uppgick den genomsnittliga inskrivningstiden vid Arbetsförmedlingen till (38 månader).57 En potentiellt bekymmersam utveckling framgår av diagram 5.6 i avsnitt 5.2, som visar utflödet från Arbetsförmedlingen till osubven- tionerade arbeten, fördelat efter inskrivningstid.