prop · GX03171 · 2010-03-22 00:00:00 — En sådan ordning överensstäm- mer med vad som gäller för prövning av ansökan om att bli förordnad till ordningsvakt eller att bli godkänd för anställning i bevakningsföretag, jfr 11 § ordningsvaktsförordningen och 16 § förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör följaktligen bemyndigas att meddela föreskrifter om avgift för ansökan om förordnande som trafiknykterhetskontrollant. Som regeringen har uttalat i avsnitt 5.2 bör den föreslagna befogen- heten för trafiknykterhetskontrollanter att ta sållningsprov begränsas till hamnar. Frågan är hur denna begränsning bör utformas lagtekniskt. Som konstateras i promemorian finns det inte i svensk rätt någon allmän definition av begreppet hamn som anger hamnens geografiska av- gränsning vare sig i fråga om vattenområden eller landområden. Hamnens yttersta landgräns får i stället avgöras från fall till fall. Viss vägledning kan sökas i andra sammanhang där gränser angetts, t.ex. i planläggnings- beslut, i s.k. hamnordningar eller genom fysiska markeringar, jfr proposi- tionen Transport av farligt gods (prop. 2005/06:51 s. 83). Därutöver kan ledning sökas i den s.k. hamnskyddsutredning som hamninnehavaren ska göra enligt lagen (2006:1209) om hamnskydd, se 3 kap. 2 § och 1 kap. 3 §. I promemorian anges att hamnens landgräns i de svenska hamnar i vilka det finns behov av att komplettera polisens kontrollinsatser är tydligt markerade med staket eller motsvarande fysiska markeringar. Enligt promemorian torde det således inte i praktiken uppstå några svårigheter att avgöra den geografiska gränsen för var befogenheten att ta sållnings- prov får utövas. delar inte promemorians uppfatt- Prop. 2009/10:171 ning utan påpekar i sitt remissvar att det finns hamnar som saknar tydliga Av rättssäkerhetsskäl är det viktigt att det är tydligt inom vilket område en trafiknykterhetskontrollant kan utöva befogenheten att ta alkohol- utandningsprov. För att undvika att det uppstår några tveksamheter anser regeringen, i likhet med bl.a. , att ett förordnande bör inne- hålla uppgift om det eller de områden som det omfattar. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse om att förordnanden ska innehålla uppgift om det eller de tjänstgöringsställen som de gäller för införs. Tjänstgörings- stället ska avse ett avgränsat område. Var inom det utpekade området som nykterhetskontrollerna ska ut- föras, dvs. var själva kontrollplatsen ska vara belägen, bör bestämmas i samråd med hamnen så att kontrollerna inte stör den egentliga hamn- verksamheten mer än nödvändigt. Om eller bedriver verksamhet i hamnen bör samråd ske även med dessa. Regeringens förslag: Trafiknykterhetskontrollanten ska stå under led- ning av en polisman vid kontrollerna. En trafiknykterhetskontrollant har en skyldighet att informera polisen om förhållanden som rör hans eller hennes verksamhet. Den som avser att anlita en trafiknykterhetskontrol- lant ska samråda med polismyndigheten innan trafiknykterhetskontrollen anordnas. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehåller dock inga bestämmelser om informations- skyldighet eller om samråd. Remissinstanserna: Remissinstanserna, med undantag av , tillstyrker eller lämnar förslaget utan invändningar. Enligt polisförbundet bör det inte komma i fråga att enskilda poliser åläggs ett ansvar för att säkerställa att varje ingripande sker i överensstämmelse med gällande regler. anser att även behörig personal vid Tull- verket och bör ha rätt att leda den föreslagna verksam- heten. Skälen för regeringens förslag Enligt promemorian bör de personer som förordnas att ta alkohol- utandningsprov stå under ledning av en polisman vid nykterhetskontroll- erna. Regeringen delar den bedömningen. Att den som utför kontrollerna ska stå under ledning av en polisman innebär enligt promemorian att polis måste finnas tillgänglig på kontrollplatsen. Flera remissinstanser, bl.a. och , har invänt mot ett sådant synsätt och anser att ledningen i stället bör kunna ske på distans. Enligt regeringen har det inte framkommit några omständigheter som Prop. 2009/10:171 talar för att det skulle finnas behov av polisiär närvaro vid de nu Kontrollerna är typiskt sett rutinbetonade och av enkel beskaffenhet. Erfarenheterna från nykterhetskontrollerna i Ystads hamn, då polisen inte alltid var närvarande på kontrollplatsen, visar inte heller på något sådant behov. Att ledningen i vissa fall bör kunna ske på distans överensstämmer dessutom med vad som gäller vid säkerhets- kontroller på flygplatser samt vid kontroller som utförs av hamnskydds- kontrollanter i hamnar och av sjöfartsskyddskontrollanter på fartyg och i hamnanläggningar, jfr 2 § lagen (2004:1100) om luftfartsskydd, 4 kap. 3 § lagen om hamnskydd och 16 § lagen (2004:487) om sjöfartsskydd samt propositionerna Lag om sjöfartsskydd (prop. 2003/04:106 s. 70) och Hamnskydd (prop. 2005/06:212 s. 80). Något krav på polisiär närvaro gäller inte heller för bilinspektörer som tar alkoholutandningsprov. Regeringen delar således inte promemorians uppfattning att kravet på polisiär ledning innebär att en polisman alltid måste finnas tillgänglig på kontrollplatsen. Frågan om polispersonal måste närvara på själva kontrollplatsen får i stället avgöras av den berörda polismyndig- heten utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Utgångspunkten bör dock vara att polisens resurser inte tas i anspråk för de direkta kontroll- uppgifterna eftersom dessa väl kan utföras av utbildade kontrollanter. Enligt bör den som förordnas att ta alkoholutandningsprov även kunna stå under ledning av tjänstemän vid och Kust- bevakningen. Polisen har huvudansvaret för trafikövervakning i form av nykterhetskontroller (se avsnitt 5.2). Regeringen anser därför att det naturliga är att polisen leder den föreslagna verksamheten. För samma slutsats talar det förhållandet att det är polismyndigheten som enligt regeringens förslag förordnar trafiknykterhetskontrollanter och som till- handahåller de sållningsinstrument som används vid kontrollerna. Att tjänstemän vid och har möjlighet att besluta om att inleda förundersökning om rattfylleribrott förändrar inte den bedömningen. Regeringen anser sammanfattningsvis att det bör ankomma endast på polisen att leda kontrollerna. Därmed kommer det inte att råda någon tvekan om under vems ledning trafik- nykterhetskontrollanten står. En förutsättning för att polisen ska kunna utöva det föreslagna lednings- ansvaret är att polisen har kännedom om i vilka hamnar och trafiknykterhetskontroller planeras. För att säkerställa att polisen får nödvändig information bör en samrådsskyldighet införas för de hamnar eller kommuner som avser att anlita trafiknykterhetskontrollanter. Samrådet bör, förutom tidpunkt och plats, innefatta formerna för kontroll- erna, bl.a. kontrollinsatsens omfattning, behovet av polisiär närvaro och de mera praktiska detaljerna rörande kontrollerna. I likhet med vad som gäller för ordningsvakter bör trafiknykterhets- kontrollanter ha en skyldighet att hålla polismyndigheten underrättad om förhållanden som rör trafiknykterhetskontrollantens verksamhet och som är av sådan art att polisen bör känna till dem, jfr 7 § lagen om ordnings- Detta innebär bl.a. att trafiknykterhetskontrollanten är skyldig att, om polisen inte är närvarande på kontrollplatsen, omgående kontakta polisen om ett sållningsprov indikerar att en förare är alkoholpåverkad. Vidare ska trafiknykterhetskontrollanten underrätta polisen om en förare vägrar att stanna på kontrollantens anvisning eller om det i övrigt uppstår ordningsstörningar i samband med kontrollerna. behövs bör en skriftlig rapport upprättas. Befogenheter i samband med kontrollerna Regeringens förslag: En trafiknykterhetskontrollant ska ha befogenhet att stoppa fordon för provtagning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker prome- förslag eller lämnar det utan invändningar. anser att en person som har förordnats att ta alkoholutandningsprov också bör ha befogenhet att till- fälligt omhänderta bl.a. fordonsnycklar. Flera remissinstanser, däribland och Bevaknings- företagens (), påtalar att det bör vara straffbart för en förare att inte stanna på anvisning av den som har förordnats att ta Skälen för regeringens förslag: Den i regeringsformen tillförsäkrade friheten för var och en att förflytta sig inom landet inskränks tillfälligt för dem som färdas i ett fordon när fordonet stoppas t.ex. för att ett alkohol- utandningsprov ska tas, jfr 2 kap. 8 § regeringsformen. inskränks såväl för den förare som ska kontrolleras som för eventuella Att möjliggöra alkoholkontroller i trafiken har ansetts vara ett godtagbart ändamål för att inskränka rörelsefriheten, jfr propositionen Ändringar i polislagen m.m. (prop. 1996/97:175), bet. 1997/98JuU7, 1997/98:138. Det nu sagda gäller oberoende av vem som genomför Enligt promemorian är det av praktiska skäl närmast nödvändigt att de personer som förordnas att ta alkoholutandningsprov i hamnar också ges rätt att stoppa ett fordon. En annan ordning skulle innebära en alltför stor Regeringen delar den bedömningen. att stoppa fordon bör följaktligen införas för trafiknykterhetskontrollanter. Det överensstämmer också med vad som gäller för övriga yrkeskategorier som har rätt att ta alkoholutandningsprov, dvs. samt tjänstemän vid och . Polismän och tjänstemän vid och har, utöver rätten att stoppa fordon, befogenhet att vidta ett flertal åtgärder för att ingripa mot rattfylleri (se avsnitt 4.2). I vissa situationer får de t.ex. ta egendom i beslag, göra husrannsakan samt besluta om kroppsvisitation Prop. 2009/10:171 och kroppsbesiktning. Vidare har de rätt att under vissa förhållanden använda våld, exempelvis om ett fordon ska stoppas, samt omhänderta fordonsnycklar och körkort. Befogenheterna omfattar, som nämnts, endast polismän och tjänstemän vid och . De gäller alltså inte för bilinspektörer. och anser att en person som har förordnats att ta alkoholutandningsprov bör ha befogenhet att, i syfte att förhindra rattfylleribrott, tillfälligt omhänderta fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller, om så krävs, fordonet, jfr 24 a § polislagen (1984:387). I promemorian görs bedömningen att det inte finns behov av några ytterligare befogenheter, utöver rätten att stoppa fordon, för att de föreslagna trafiknykterhetskontrollerna ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. En stor majoritet av remiss- instanserna delar den uppfattningen. Det bevakningsföretag som utförde de frivilliga nykterhetskontrollerna i Ystads hamn har inte heller sett något behov av ytterligare befogenheter för att kunna utföra uppgiften, se Ds 2008:68 s. 87. Vid dessa kontroller valde färre än av de tillfrågade förarna att inte medverka. Mot den angivna bakgrunden får behovet av ytterligare befogenheter bedömas som litet. Regeringen anser därför, i likhet med vad som uttalas i promemorian, att befogenheten att ta sållningsprov inte bör vara förenad med några ytterligare befogenheter än rätten att stoppa fordon. Det överens- stämmer också med vad som redan gäller för bilinspektörer. Regeringen föreslår följaktligen att en trafiknykterhetskontrollant som ska ta ett alkoholutandningsprov ska ha samma befogenhet som en polisman har enligt 22 § 4 polislagen att stoppa ett fordon. Att det är straffbart att inte följa en trafiknykterhetskontrollants, eller en bilinspektörs, uppmaning att stanna fordonet följer av allmänna regler, jfr 2 kap. 3 § och 14 kap. 3 § trafikförordningen (1998:1276). Som flera av remissinstanserna påpekar är det av stor vikt att det är tydligt för allmänheten vilka befogenheter de personer som har till upp- gift att ta alkoholutandningsprov innehar. För att minska risken för att allmänheten förväxlar en trafiknykterhetskontrollant med exempelvis en polis eller en ordningsvakt anser regeringen, i likhet med bl.a. Rikspolis- styrelsen, att kontrollanterna bör ha en uniformering och funktions- beteckning som särskiljer dem från andra yrkeskategorier. Föreskrifter om trafiknykterhetskontrollanters utrustning och uniformering meddelas lämp- ligen i förordning eller i myndighetsföreskrifter, jfr 9 § ordningsvaktsförord- ningen. Regeringens förslag: Ett förordnande som trafiknykterhetskontrollant ska kunna återkallas. Om det kan antas att förordnandet kommer att återkallas, får polismyndigheten stänga av en kontrollant i avvaktan på att frågan om återkallelse har prövats slutligt. Även om det inte är aktuellt att återkalla förordnandet ska polismyndigheten, om trafik- nykterhetskontrollanten åsidosätter vad som åligger honom eller henne i verksamheten, få stänga av kontrollanten för ett visst tjänstgörings- Vid fara i dröjsmål får polisman meddela beslut om avstängning. Ett sådant beslut ska skyndsamt anmälas till polismyndigheten. avstängningen inte redan har upphört ska polismyndigheten pröva om den Promemorians förslag innehåller inte några bestämmelser om åter- kallelse eller avstängning. Remissinstanserna: och Kammarrätten i anser att polismyndigheten bör ha möjlighet att återkalla ett förordnande att ta alkoholutandningsprov. anser därutöver att det bör vara möjligt för polismyndigheten att stänga av en person från tjänstgöring och för en polisman att, vid fara i dröjsmål, besluta om Skälen för regeringens förslag: Som har framhållits i det föregående är det angeläget att de personer som förordnas att ta alkoholutandnings- prov är lämpade för uppgiften. Enligt regeringen bör det därför vara möjligt att återkalla ett förordnande som trafiknykterhetskontrollant om kontrollanten är lämplig för uppgiften eller missköter den. Som utvecklas närmare i författningskommentaren bör t.ex. brott alltid leda till en prövning om förordnandet ska återkallas. av annat slag, t.ex. olämpligt uppträdande vid upprepade tillfällen, bör leda till att återkallelse av förordnandet aktualiseras. När det gäller ordningsvakter har den myndighet som ska besluta om återkallelse möjlighet att, i avvaktan på att frågan om återkallelse prövats slutligt, vägra ordningsvakten att tjänstgöra, se 9 § andra stycket lagen Avstängning får ske när det kan antas att förord- nandet kommer att återkallas. Även om det inte är aktuellt att återkalla ett förordnande, får en ordningsvakt i vissa fall stängas av för ett visst Ett sådant avstängningsbeslut kan t.ex. aktualiseras när ordningsvakten uppträtt på sådant sätt att han eller hon lämpligen inte bör tjänstgöra mer vid det aktuella tillfället men det ändå inte finns tillräckliga skäl att anta att uppträdandet kan leda till att förordnandet återkallas, jfr prop. 1979/80:122 s. 71. Om myndighetens beslut inte kan avvaktas får en polisman besluta om avstängning, se 9 § tredje stycket lagen om ordningsvakter. Det kan t.ex. vara fråga om att skilja en berusad ordningsvakt från tjänsten. Enligt regeringen finns ett behov av att kunna vägra en trafik- nykterhetskontrollant att tjänstgöra i motsvarande fall. som föreslår, polismyndigheten ges möjlighet att stänga av en trafiknykterhetskontrollant från tjänstgöring. avstängning bör kunna meddelas såväl i avvaktan på att frågan om återkallelse har prövats slutligt som för ett visst tjänstgöringstillfälle. det är så brådskande att polismyndighetens beslut inte kan inväntas bör en polisman få meddela beslut om avstängning. Ett sådant beslut ska skyndsamt anmälas till den polismyndighet som har förordnat trafik- Om avstängningen inte redan upphört ska polis- myndigheten pröva om den ska bestå. Regeringens förslag: En trafiknykterhetskontrollant får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för beivrande av brott. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna lämnar förslaget utan invänd- ningar eller kommenterar det inte särskilt. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Bestämmelserna innebär ett förbud mot att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom att all- män handling lämnas ut eller på något annat sätt, se 1 kap. 1 §. Förbudet gäller för myndigheter samt för en person som fått kännedom om upp- giften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänste- plikt eller på annan liknande grund, se 2 kap. 1 §. Enligt 35 kap. 1 § första stycket gäller om inte annat följer av 2, 6 eller 7 § samma kapitel sekretess för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden om uppgiften förekommer i bl.a. utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål (punkten 1) och i angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål eller i annan verksamhet för att förebygga brott (punkten 2). Sekretessen gäller med ett s.k. omvänt skaderekvisit. Det innebär att uppgifterna får röjas endast om det står klart att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne inte lider skada eller men. Presumtionen är alltså att uppgifterna omfattas av sekretess. Motsvarande sekretessregler till skydd för det allmännas brottsföre- byggande och brottsbeivrande verksamhet finns i 18 kap. 1 §. Enligt första stycket gäller sekretess för uppgift som hänför sig till förunder- sökning i brottmål eller till angelägenhet som avser användning av tvångs- medel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott. Sekretessen gäller om det kan antas att syftet med beslutade eller förut- sedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Enligt regeringen får, i likhet med vad som anges i promemorian, alkohol- utandningsprov anses omfattas av uttrycket tvångsmedel i brottmål i de nämnda paragraferna, jfr m.fl. Offentlighets- och sekretesslagen En kommentar, s. 18:1:2 och 35:1:3. En uppgift om en enskilds personliga förhållanden som hänför sig till sådan provtagning omfattas alltså som huvudregel av sekretess. Offentlighets- och sekretesslagen blir emellertid tillämplig på trafik- nykterhetskontrollanter endast i den mån dessa kan anses vara knutna till en polismyndighet på det sätt som anges i 2 kap. 1 § andra stycket, dvs. om de för det allmännas räkning deltar i myndighetens verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund. En trafiknykterhetskontrollant som utför nykterhetskontroller på uppdrag av en polismyndighet bör som regel omfattas av bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. 2009/10:171 övriga fall torde det dock inte finnas en sådan anknytning till polis- myndigheten att offentlighets- och sekretesslagen blir tillämplig. Enligt regeringen bör en motsvarande tystnadsplikt gälla även i dessa fall. Regeringen föreslår därför att det införs en bestämmelse om att en trafiknykterhetskontrollant inte obehörigen får röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av uppdraget har fått veta om enskilds personliga förhållanden eller om förhållanden av betydelse för beivrandet av brott. Ett åsidosättande av tystnadsplikt kan föranleda ansvar enligt bestäm- melserna i 20 kap. 3 § om brott mot tystnadsplikt. 5.9Befogenhet för kommuner att anlita trafiknykterhetskontrollanter Regeringens förslag: Kommuner får anlita trafiknykterhetskontrollanter att utföra trafiknykterhetskontroller i hamnar. Promemorians förslag: Promemorian behandlar inte frågan om utvidgad kompetens för kommunerna. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: I propositionen föreslås en möjlighet för särskilt förordnade personer, trafiknykterhetskontrollanter, att ta alkohol- utandningsprov i form av sållningsprov i hamnar. Den föreslagna verksam- heten har sin bakgrund i den verksamhet som bedrevs i Ystads hamn . En av utgångspunkterna för förslagen är således att i första hand de bolag eller kommuner som äger hamnen eller bedriver hamn- verksamheten initierar sådana nykterhetskontroller och bekostar de kontrollanter som utför dessa. I finns ca femtio allmänna hamnar som är öppna för allmän kommersiell sjöfart, se propositionen Framtidens resor och transporter infrastruktur för hållbar tillväxt (prop. 2008/09:35 s. 189 f.). Merparten av de allmänna hamnarna är kommunägda. Driftsformen kan variera men normalt drivs verksamheten i aktiebolagsform. Aktiebolagen ägs oftast, helt eller delvis, av kommunen. Andra hamnar drivs i stället som en del av den kommunala förvaltningen. En förutsättning för att kommuner ska få anlita trafiknykterhets- kontrollanter att utföra nykterhetskontroller i hamnar är att de har befogenhet att ägna sig åt sådan verksamhet. Detsamma gäller de kommunägda bolagen. Inom kommunalrätten finns vissa grundprinciper som begränsar den kommunala kompetensen. Dessa grundprinciper, som har utvecklats i rättspraxis, har i samband med översyner förts in i kommunallagen (1991:900). Principerna utgörs dels av kompetensbegrän- sande principer, dels av vissa principer som aktualiseras när en kommun agerar inom ramen för sin kompetens. De kompetensbegränsande principerna anger den yttre ramen för kommunernas handlingsfrihet. Till dessa principer hör förbudet att ta sig an uppgifter som enbart ankommer på någon annan, se 2 kap. 1 § En kommun får exempelvis inte ägna sig åt rent statliga Det innebär också, som huvudregel, ett förbud mot att Prop. 2009/10:171 engagera sig ekonomiskt i sådana angelägenheter. kompetensen kan utvidgas genom bestämmelser i lag, jfr 2 kap. 4 § kommunallagen. Ett flertal sådana kompetensutvidgande lagar har sammanförts i en gemensam lag, lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter, se propositionen Kommunala kompetensfrågor (prop. 2008/09:21), bet. 2008/09:KU5, rskr. 2008/09:157. Trafikövervakning i form av nykterhetskontroller är en polisiär och därmed statlig angelägenhet. Förbudet att utföra uppgifter som handhas enbart av annan innebär alltså att kommunerna är förhindrade att ägna sig åt sådan verksamhet, jfr 2 kap. 1 § kommunallagen. Av 8 kap. 5 § regeringsformen följer att föreskrifter om kommuners befogenheter ska anges i lag. Befogenheten för kommuner att utföra nykterhetskontroller måste således anges i lag. Behovet av ytterligare trafiknykterhetskontroller i en hamn styrs av naturliga skäl inte i första hand av vem som äger hamnen eller bedriver hamnverksamheten. Ett sådant behov kan uppkomma såväl i kommun- ägda hamnar som i hamnar som drivs eller ägs av privata intressenter. För att de förslag som lämnas ska få tillräckligt genomslag bör det vara möjligt för den som äger hamnen eller bedriver hamnverksamheten att initiera och bekosta nykterhetskontroller med trafiknykterhets- kontrollanter, oavsett driftsform eller ägandeförhållanden. Regeringen föreslår därför att en kompetensutvidgande bestämmelse som ger kommunerna befogenhet att anlita trafiknykterhetskontrollanter införs. 5.10Lag om försöksverksamhet med trafiknykterhetskontrollanter i hamnar Regeringens förslag: Befogenhet för trafiknykterhetskontrollanter att ta sållningsprov i hamnar införs på försök av . Bestämmelserna tas in i en ny tillfällig lag. beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen, får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås emellertid att en upplysning om den tillfälliga lagen förs in i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig i frågan till- styrker eller lämnar promemorians förslag utan invändningar. Brotts- förebyggande rådet (Brå) anser dock att den föreslagna försöksperioden är något lång.