prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — bli föremål för de ingripanden som inom ramen för sin tillsynsverksamhet kan tillgripa mot de betalningsinstitut och leverantörer som inte följer bestämmelserna i lagen (se vidare kap. 12). Kundernas befogade intresse av integritetsskydd gör sig gällande oavsett om betaltjänstverksamheten bedrivs av ett betalningsinstitut eller av en Regler om tystnadsplikt bör därför gälla för båda dessa kategorier av betaltjänstleverantörer. tystnadsplikt bör därför utformas så att det tydligt framgår att förbudet att röja uppgifter gäller avseende betaltjänstverksamhet i såväl betalningsinstitut som registrerade betaltjänstleverantörer. om tystnadsplikt i 1 kap. 11 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden kan härvid vara en förebild. uppgifter om enskildas förhållanden till betalningsinstitutet eller betalningsleverantören (jfr dels 1 kap. 10 och 11 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse, dels 1 kap. 11 och 12 §§ lagen om värdepappers- marknaden, där formuleringarna om vilka uppgifter som omfattas skiljer sig åt). Av bestämmelsen i lagen om betaltjänster bör det också, till Prop. 2009/10:220 skillnad från i bestämmelsen i lagen om värdepappersmarknaden, framgå att ansvar enligt 20 kap. 3 § inte följer för den som bryter mot förbudet. I promemorian föreslås att det införs bestämmelser om betalningsinstituts och registrerade betaltjänstleverantörers skyldighet att lämna ut uppgifter om enskildas förhållande till institutet i samband med en utredning om brott eller ett ärende om rättslig hjälp i brottmål. Dessutom föreslås bestämmelser om att en åklagare eller undersökningsledare kan besluta att personer med anknytning till betalningsinstitutet eller den registrerade betaltjänstleverantören inte får röja för kunden eller för någon utomstående att uppgifter har lämnats eller att en förundersökning eller ett ärende om rättslig hjälp i brottmål pågår. De i promemorian föreslagna bestämmelserna utgår från motsvarande bestämmelser i 1 kap. 11 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 1 kap. 12 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (avseende upplys- ningsskyldighet) respektive 1 kap. 12 § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 1 kap. 13 § lagen om värdepappersmarknaden (avseende meddelandeförbud). Det framgår också av promemorian att upplysningsskyldigheten avser samma uppgifter om personliga eller ekonomiska förhållanden som omfattas av den föreslagna bestämmelsen om tystnadsplikt som behandlats ovan. Detta bör framgå på ett tydligare sätt än vad som föreslås i promemorian genom att upplysnings- skyldigheten uttryckligen sägs omfatta sådana uppgifter som avses i bestämmelsen om tystnadsplikt Vidare föreslås i promemorian en bestämmelse som innebär att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot meddelandeförbudet döms till böter. Den föreslagna bestämmelsen har utformats utifrån motsvarande bestämmelser i 1 kap. 13 § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 1 kap. 14 § lagen om värdepappersmarknaden. Promemorians förslag i nu behandlat avseende motsvarar de regler som gäller för andra institut som tillhandahåller finansiella tjänster. Det framstår som lämpligt att även betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer omfattas av regler om upplysningsskyldighet, meddelandeförbud och ansvar vid brott mot meddelandeförbud. Det bör, på motsvarande sätt som i 2 kap. 9 § lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, anges att bestämmelserna om meddelandeförbud även är tillämpliga på dualistiskt organiserade europabolag och europa- kooperativ. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhanda Prop. hållande av betaltjänster genom ombud eller filial m.m. I följande avsnitt behandlas genomförandet av reglerna i direktivets artikel 17, som behandlar dels tillhandahållande av betaltjänster genom ombud (artikel 17.117.6), dels vad som gäller när ett betalningsinstitut uppdrar åt någon annan att driva delar av dess betaltjänstverksamhet (artikel 17.7). Dessutom behandlas reglerna i direktivets artikel 25 om betalningsinstituts rätt att tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten. Ett betalningsinstitut som avser att tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat ska underrätta tillsyns- myndigheten i sin hemmedlemsstat som i sin tur ska underrätta tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där betaltjänsterna avses tillhandahållas (artikel 25.1). I övrigt innehåller artikeln bestämmelser om samarbetet mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter. 7.4.2 Tillhandahållande av betaltjänster genom ombud Regeringens förslag: Ett betalningsinstitut som vill tillhandahålla betaltjänster genom ombud ska anmäla detta till , som ska registrera ombudet förutsatt att det av anmälan framgår att ombudets ledning uppfyller de krav på lämplighet som gäller för betalningsinstitut och att ombudet har interna regler för efterlevnad av lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. framför att det i promemorian föreslås att betalningsinstituten ska anmäla ombud till som värdepappersbolag ska anmäla sina ombud till enligt 6 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, och att denna skillnad bör motiveras eller ses över. Dessutom anser att den i promemorian föreslagna bestämmelsen om att betaltjänstanvändare ska informeras när betalningsinstitut driver betaltjänstverksamhet i filial bör ges en annan utformning. Skälen för regeringens förslag Tillhandahållande av betaltjänster genom ombud Direktivets artikel 17.117.6 innehåller bestämmelser om vad som ska gälla när ett betalningsinstitut avser att tillhandahålla betaltjänster genom ombud. I sådana fall ska betalningsinstitutet enligt artikel 17.1 lämna viss information om bl.a. ombudets identitet till tillsynsmyndigheten. får efter att ha erhållit information ta upp ombudet i ett register enligt artikel 17.2. Av artikel 17.3 och 17.4 följer dock att tillsynsmyndigheten först får kontrollera informationen och, om det finns tvivel huruvida den är korrekt, vägra att föra in ombudet i registret. Det följer av artikel 17.5 att ett betalningsinstitut som vill tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat genom ombud, på samma sätt som när det självt avser att tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat, ska underrätta tillsynsmyndigheten i sin hemmedlemsstat om detta. i den medlemsstat där ett ombud eller en filial avser att bedriva betaltjänstverksamhet (värdmedlemsstaten) ska dock enligt artikel 17.6 informera tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten i fall då det finns skälig anledning att misstänka att penningtvätt eller finansiering av terrorism förekommer, har förekommit eller att risken för detta ökar i samband med ombudets eller filialens verksamhet. När hemmedlems- har informerats på detta sätt får den vägra att registrera ombudet eller filialen, alternativt återkalla en registrering som redan gjorts. I promemorian föreslås att regler om tillhandahållande av tjänster genom ombud, motsvarande direktivets regler, införs. I promemorian anges att ett ombud för ett betalningsinstituts räkning får tillhandahålla samtliga de betaltjänster som institutet har anmält till . är fullt ansvarigt för varje handling eller under- låtenhet från ombudets sida eftersom ombudet handlar på institutets eller betaltjänstleverantörens vägnar. Vidare anges att betalningsinstitutet ska lämna information om ombudet till i förväg. Informationen ska möjliggöra för att göra samma typ av ledningsprövning som görs av ledningen i betalningsinstitutet. ska dessutom förse med underlag som visar att det finns interna regler för hur ombudet ska efterleva reglerna i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. ska också se till att ombudet upplyser kunder om vilket företag (betalningsinstitut) det företräder. Om ombud har hand om kundmedel sker detta på betalningsinstitutets vägnar och ansvar, med tillämpning av de skyddsregler som gäller avseende belopp över en viss gräns. I promemorian föreslås även att ombuden ska föras in i en databas hos efter det att informationen kontrollerats, samt att databasen ska vara offentligt tillgänglig och uppdateras regelbundet. Dessutom anges i promemorian att det är betalningsinstituten som ska göra anmälan när de avser att använda sig av ombud, och att instituten därför bör vara skyldiga att anmäla eventuella ändringar. I promemorian föreslås att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om vilken information som ska lämnas till . Avregistrering av ett ombud bör enligt promemorian ske efter begäran från det svenska eller utländska betalningsinstitut som tillhandahållit betaltjänster genom ombudet. Om detta betalningsinstituts tillstånd återkallas ska även ombudet avregistreras, eftersom ombudet inte har någon självständig rätt att tillhandahålla betaltjänster. När det gäller ansvar för ombudets åtgärder framförs i promemorian att betalnings- institutet ansvarar för ombudets åtgärder, men att en skadelidande även kan välja att rikta eventuella anspråk direkt mot ombudet. 2009/10:220 anges att ett betalningsinstitut som får krav riktade mot sig på grund av ombudets handlande kan föra en regresstalan mot ombudet. Promemorians uttalanden i denna del motsvarar vad som angavs i fråga om sådana anknutna ombud till värdepappersföretag som behandlas i 6 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (se särskilt prop. 2006/07:115 s. 374). har i detta sammanhang framfört att det i promemorian föreslås att betalningsinstituten ska anmäla ombud till , medan värdepappersbolag ska anmäla sina ombud till enligt 6 kap. 1 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden. Enligt samfundet bör skillnaden motiveras eller ses över. Av direktivets artikel 13 framgår att medlemsstaterna ska upprätta ett offentligt register över betalningsinstitut med deras ombud och filialer samt registrerade betaltjänstleverantörer med deras ombud och filialer. Uppgifter om såväl betalningsinstitut som registrerade betaltjänst- leverantörer samt ombud eller filialer till dessa ska således föras in i ett samlat register. Enligt regeringens bedömning bör svara för den samlade registreringen av såväl betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer som dessas ombud och filialer. 7.4.3 Svenska företags verksamhet utomlands Regeringens förslag: Om ett betalningsinstitut avser att tillhandahålla betaltjänster i ett annat EES-land från (gränsöverskridande verksamhet) eller genom filial eller ombud i det landet, ska institutet meddela , som ska underrätta tillsynsmyndigheten i det land där verksamheten avses bedrivas. Om denna tillsynsmyndighet har skälig anledning att misstänka att penningtvätt eller finansiering av terrorism förekommer i eller att risken för sådana aktiviteter ökar genom filialens eller ombudets verksamhet, får besluta att inte registrera filialen eller ombudet eller att återkalla en redan genomförd registrering. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag Allmänt om svenska företags verksamhet utomlands Det följer av direktivets artikel 17.5 att ett betalningsinstitut som vill tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat genom ombud, på samma sätt som när det självt avser att tillhandahålla betaltjänster i en annan medlemsstat, ska underrätta tillsynsmyndigheten i sin hemmed- lemsstat om detta. Direktivets artikel 25 anger vilka förfaranden som ska tillämpas bl.a. när svenska företag tillhandahåller betaltjänster i andra I promemorian föreslås bestämmelser som reglerar sådan Prop. 2009/10:220 verksamhet. Bestämmelserna om svenska företags gränsöverskridande verksamhet gäller inte för registrerade betaltjänstleverantörer, som enligt direktivets artikel 26.3 inte omfattas av rätten att bedriva sådan verksamhet. De nu aktuella bestämmelserna är alltså enbart tillämpliga på betalningsinstitut. Det framstår därför som lämpligt att även i lagstiftningen uttryckligen hänvisa till betalningsinstitut i stället för den mer allmänt hållna termen företag. Detta gäller även avseende gränsöverskridande verksamhet i länder utanför EES. Tillhandahållande av betaltjänster i andra EES-länder Ett svenskt betalningsinstitut som avser att tillhandahålla betaltjänster genom filial eller ombud i ett annat EES-land ska meddela Finans- inspektionen detta innan verksamheten påbörjas och inkomma med viss information om den planerade verksamheten, bl.a. uppgifter om organisation och vilka betaltjänster som avses tillhandahållas. Detsamma gäller när ett betalningsinstitut avser att tillhandahålla betaltjänster i ett annat EES-land utan att inrätta filial eller använda ombud där. ska i sin tur meddela den behöriga myndigheten i värdlandet inom den tidsgräns (en månad) som anges i direktivets artikel 25.1 andra stycket. Dessutom ska föra in information om den gränsöverskridande verksamheten i den offentliga databas som myndigheten ska ombesörja enligt den nu föreslagna lagstiftningen. Om det planeras förändringar i den gränsöverskridande verksamhet som bedrivs av ett betalningsinstitut, t.ex. en utökning eller minskning av de betaltjänster som tillhandahålls eller personalförändringar avseende styrelseledamöter, eller betaltjänstansvarig, ska institutet i förväg underrätta skriftligen om de planerade förändring- arna. ska i sin tur underrätta tillsynsmyndigheten i värdlandet. Det framgår inte uttryckligen av direktivets artikel 25.1 att även en underrättelse om planerade förändringar ska tillställas värdlandets tillsynsmyndighet inom en månad. Däremot innebär direktivets artikel 25.4 en skyldighet för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter att utväxla väsentlig och relevant information. En underrättelse om planerade förändringar i den gränsöverskridande betaltjänstverksamheten bör, mot denna bakgrund, tillställas tillsyns- myndigheten i värdlandet utan onödigt dröjsmål efter det att mottagit underrättelsen från betalningsinstitutet. i den medlemsstat där ett ombud eller en filial avser att bedriva betaltjänstverksamhet (värdmedlemsstaten) ska enligt artikel 17.6 informera tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten i fall då det finns skälig anledning att misstänka att penningtvätt eller finansiering av terrorism förekommer, har förekommit eller att risken för detta ökar i samband med ombudets eller filialens verksamhet. När hemmedlems- har informerats på detta sätt får den vägra att registrera ombudet eller filialen, alternativt återkalla en registrering som redan gjorts. Tillhandahållande av betaltjänster i länder utanför EES I promemorian föreslås att betalningsinstitut ska kunna tillhandahålla betaltjänster även i länder utanför EES genom filial. Förutsättningen är att betalningsinstitutet ansöker om tillstånd för denna verksamhet och då lämnar uppgifter om bl.a. filialens organisation och ledning samt vilka tjänster som ska tillhandahållas till . Uppgifterna ska registreras av . Om betalningsinstitutet avser att förändra den verksamheten ska institutet underrätta innan ändringen genomförs. Bestämmelser som i huvudsak motsvarar de i promemorian föreslagna införs i lagen om betaltjänster. 7.4.4 Utländska företags verksamhet i Regeringens förslag: Ett utländskt företag som hör hemma inom EES och har tillstånd att tillhandahålla betaltjänster i sitt hemland får tillhandahålla betaltjänster i efter det att mottagit en underrättelse av tillsynsmyndigheten i företagets hemland om vilka betaltjänster som företaget avser att tillhandahålla. Om ett sådant företag avser att tillhandahålla betaltjänster genom en filial eller ett ombud i , ska tillsynsmyndigheten i företagets hemland även underrätta om hur verksamheten i filialen eller genom ombudet ska bedrivas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag De bestämmelser i direktivet som avser etableringsrätt och friheten att tillhandahålla betaltjänster är tillämpliga på företag som fått tillstånd att bedriva betaltjänstverksamhet som betalningsinstitut i någon av I promemorian anges att dessa företag i princip ska kunna verka i på samma villkor som i sitt hemland, och att tillsynsmyndigheten i den medlemsstat (värdlandet) där man vill tillhandahålla betaltjänster inte får uppställa några ytterligare krav på Företag som har fått tillstånd att verka som betalningsinstitut i andra medlemsstater kan bedriva verksamhet i genom filial eller ombud, eller genom att självt tillhandahålla betaltjänster åt betaltjänstanvändare i . Principen att ett tillstånd i hem- medlemsstaten möjliggör verksamhet i övriga medlemsstater motsvarar vad som gemenskapsrättsligt redan gäller avseende många andra finansiella tjänster, och utgör en grundbult i den harmonisering av den inre marknaden för betaltjänster som direktivet syftar till. I promemorian föreslås bestämmelser som genomför direktivet i denna De i promemorian föreslagna bestämmelserna genomför artikel 25.1 såvitt avser utländska företag från andra EES-länder som har tillstånd i sitt hemland att verka som betalningsinstitut i direktivets mening. Av de Prop. 2009/10:220 föreslagna bestämmelserna framgår att berörda företag inte behöver tillstånd från för att tillhandahålla betaltjänst- verksamhet i . Ett sådant företag behöver inte heller starta en filial i för att bedriva verksamheten. Om företaget avser att starta en filial ska dock , genom tillsynsmyndigheten i företagets hemmedlemsstat, få viss information om företagets namn och adress, namnen på de personer som är ansvariga för filialens ledning, filialens organisatoriska struktur och vilken eller vilka betaltjänster som man avser att tillhandahålla. På samma sätt ska få sådan information från tillsynsmyndigheten i företagets hemmedlemsstat när företaget avser att tillhandahålla betaltjänster genom ombud i . Av direktivets artikel 25.1 framgår inte entydigt att betaltjänst- verksamhet får tillhandahållas i värdlandet i detta sammanhang först efter det att företaget underrättat tillsynsmyndigheten i sitt hemland och denna tillsynsmyndighet i sin tur, inom en månad, har underrättat om den avsedda verksamheten. Detta innebär en skillnad jämfört med motsvarande regleringen i direktivet (2004/39/EG) om marknader för finansiella instrument, där det av artikel 31.3 respektive 32.6 anges att den gränsöverskridande verksamheten får igångsättas först efter det att vissa underrättelser skett. I de bestämmelser som föreslås i promemorian anges dock att den gränsöverskridande betaltjänstverksamheten får påbörjas efter det att från den behöriga myndigheten i institutets hemland har tagit emot underrättelse respektive så snart från behörig myndighet i institutets hemland har tagit emot underrättelse. Den tolkning som synes göras i promemorian att underrättelser ska ske före det att betaltjänster börjar tillhandahållas i värdlandet framstår som väl avvägd. En av funktionerna med ett underrättelse- och informations- utbytesförfarande av detta slag är att ge tillsynsmyndigheten i värdlandet i detta sammanhang, möjlighet att i förväg uppmärksamma tillsynsmyndigheten i hemlandet på att en planerad gränsöverskridande verksamhet t.ex. innebär risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism så att tillsynsmyndigheten i hemlandet i sin tur kan vägra eller återkalla registrering av t.ex. en filial eller ett ombud i enlighet med direktivets artikel 17.6. Med denna tolkning av direktivets artikel 25.1 får företag som har fått tillstånd att verka som betalningsinstitut i andra medlemsstater alltså till- handahålla betaltjänster i så snart mottagit en underrättelse från tillsynsmyndigheten i företagets hemland i vilken det anges vilka betaltjänster som företaget avser att tillhandahålla. Om ett sådant företag avser att tillhandahålla betaltjänster genom en filial eller ett ombud i får betaltjänster börja tillhandahållas genom filialen eller ombudet efter det att mottagit en underrättelse från tillsynsmyndigheten i företagets hemland. Underrättelsen ska innehålla information om företagets namn och adress, namnen på de personer som är ansvariga för filialens eller ombudets ledning, organisatoriska struktur och vilken eller vilka slag av betaltjänster som man avser att tillhandahålla. Sammanfattningsvis bör bestämmelser som motsvarar de som föreslås i promemorian tas in i lagen om betaltjänster. Bestämmelser om samarbete mellan tillsynsmyndigheter behandlas Prop. 2009/10:220 även i avsnitt 12.1.5. Företag från länder utanför EES Direktivets bestämmelser i artikel 25 om rätt att tillhandahålla betaltjänster i andra medlemsstater än sitt hemland omfattar enbart sådana företag som har fått tillstånd att tillhandahålla betaltjänster av behörig myndighet i ett EES-land. Företag som har fått tillstånd av en tillsynsmyndighet eller motsvarande i ett land utanför EES att bedriva betaltjänstverksamhet omfattas alltså inte av direktivet. I promemorian anges att Europeiska kommissionen har uppgett att inte heller filialer till företag från länder utanför EES omfattas av direktivets regler. I promemorian föreslås att utländska företag som hör hemma i länder utanför EES behöver tillstånd enligt den nu föreslagna lagstiftningen för att få bedriva betaltjänstverksamhet i . Promemorians förslag i denna del bör införas i lagen om betaltjänster. Detta innebär att företag som tillhandahåller betaltjänster med stöd av ett tillstånd från en tillsynsmyndighet eller motsvarande i ett land utanför EES måste ansöka om tillstånd hos för att kunna tillhandahålla betaltjänster i . Ett sådant företag måste alltså få tillstånd som betalningsinstitut enligt den nu föreslagna lagstiftningen för att kunna bedriva betaltjänstverksamhet här i landet. Vad gäller filialer till sådana företag har Europeiska kommissionen som svar på en fråga om tolkningen av betaltjänstdirektivet uttalat att filialer till t.ex. utländska kreditinstitut inte omfattas av betaltjänstdirektivet enligt dess artikel 1.1. Följden blir enligt kommissionen att en sådan filial måste ändra sin organisationsform så att den kan söka tillstånd som betalningsinstitut i sitt värdland. Detta innebär att det inte krävs någon särskild bestämmelse i lagen om sådana företags verksamhet som betalningsinstitut i , eftersom de måste ansöka om tillstånd som betalningsinstitut enligt de regler som gäller för svenska juridiska personer enligt lagens 2 kap. Det bör dock noteras att ändringar i betaltjänstdirektivets artikel 1.1 a har överenskommits efter det att betaltjänstdirektivet antogs (se avsnitt 6.1.3). Ändringarna innebär att filialer till kreditinstitut från länder utanför EES likställs med kreditinstitut från medlemsstaterna. En följd av dessa ändringar blir att sådana filialer inte behöver tillstånd som tillhandahålla betaltjänster. Bestämmelserna om krav på tillstånd för företag från länder utanför EES är därmed inte tillämpliga på filialer till kreditinstitut från sådana länder. Regeringens förslag: Ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör får uppdra åt någon annan att utföra ett visst arbete eller vissa operativa funktioner som är av väsentlig betydelse för verksamheten. Uppdrag att utföra sådana funktioner som är av väsentlig betydelse för betaltjänstverksamheten får bara ges om uppdrags- verksamheten drivs under betryggande former och att den inte försämrar den interna kontrollen eller möjligheter att övervaka Prop. 2009/10:220 regelefterlevnaden hos institutet eller betaltjänstleverantören. eller betaltjänstleverantören ska anmäla uppdragsavtal till Finans- inspektionen.