prop · GX03187 · 2010-03-23 00:00:00 — möjligheter för framtiden kan skapas och är därmed ett mått på utveck- lingen av ekonomisk bärkraft för företagen inom fiskerinäringen. Av tabell 4.6 framgår att endast fartyg med en infiskning som översteg två prisbasbelopp (2008 = ) ingår i analysen. De flottsegment som delredovisas är: -Demersala trålare mindre än . Viktiga målarter är siklöja och havskräfta. -Demersala trålare . Torsk, havskräfta och räka är viktiga målarter för segmentet. -Demersala trålare inkluderar både torsk- och räkfartyg. -Pelagiska grupperna: i båda dessa dominerar fångsterna av sill, skarp- sill och makrill. Fartygen är i många fall högt belånade och kapital- kostnaderna är därför höga för segmentet. -Gruppen passiva redskap består av fartyg som fiskar med garn, krok och burar. Torsk, havskräfta och ål är viktiga mål- arter. -Garn- och krokfartyg 1224 har lax, torsk, makrill och plattfiskar som viktiga målarter. Tabell 4.6 Förädlingsvärde (tkr) per besättningsman priser (endast fartyg med en infiskning som översteg två basbelopp, 2008 = ) (2008) antal Förädlingsvärdena för de olika segmenten får anses som låga. rella trenden är att förädlingsvärdena har ökat dock finns skillnader mellan de olika segmenten. För demersala trålare har utvecklingen gene- rellt varit positiv till följd av ökade fiskpriser och ökade landningar. har förädlingsvärdena i det pelagiska fisket minskat initialt för att öka . Fartyg som fiskar med passiva redskap har en låg lönsamhet och här har förädlingsvärdena För gruppen garn och krokfartyg har förädlingsvärdena fluktuerat mer men en svagt positiv Låga förädlingsvärden får effekter på möjlighet att betala Skr. 2009/10:187 ut lön samt på lönenivån. Den låga lönsamheten påverkar också möjligheten att investera i den egna verksamheten. är det i högre grad vanligare bland fiske med passiva redskap än bland trålsegmenten att fisket inte är den huvudsakliga sysselsättningen. Den generellt låga lönsamheten inom svensk fiskeflotta visar att det existerar en överkapacitet inom svenskt fiske i den meningen att kapaciteten att ta upp fångst är större än de fångstmöjligheter som exis- terar. Detta får flera effekter på bl.a. rekryteringen till fiskarkåren. För det första är det är svårt att komma in i fisket eftersom besättningarna i många fall är minimerade för att minska arbetskraftskostnader. Den andra effekten är att det är svårt att få lån till att investera i fartyg och redskap för den som vill börja fiska. Den tredje effekten är att den låga lönsamheten gör det mindre attraktivt att bli fiskare för unga som ska välja yrkesbana. Fiske som yrke är fysiskt tungt och den möjliga avkastningen riskerar att inte stå i proportion till arbetsinsatsen. Ytterligare en viktig orsak till en minskad rekrytering till fisket är problemet att kombinera fisket med familjelivet. Nyetableringar sker men främst på . Även inom insjöfisket finns intresse för ny- etableringar. Nedan följer en redovisning av några specifika fisken. är det förbjudet att fiska med drivgarn efter lax i . Ekonomiskt kommer detta beslut att vara gynnsamt eftersom återvandringen till de svenska älvarna kommer att öka. Eftersom ekonomiska data inte regelmässigt insamlas från vare sig turistfiskeföretag eller fiskevattenägare i mynningsområden kan någon ekonomisk effekt ännu inte registreras. De flesta drivgarnsfiskare har funnits i men den negativa effekten av laxfisket har inte kunnat särskiljas från den allmänna nedgång i fisket som skett på sydkusten generellt. Kvoten för skarpsill i var oförändrad 2008 jämfört med , som kvoten för sill höjdes i huvudbassängen. I /Kattegatt sjönk kvoten . De totala intäkterna i det pelagiska fisket sjönk med ca . Trots dessa minskade intäkter och ökande bränslekostnader steg föräd- lingsvärdet per fartyg kraftigt för de pelagiska företagen. Fångsten per ansträngning (fångst per kW-dag) ökade svagt men den stora förklaringen till det ökade förädlingsvärdet är troligen att fisket utnyttjat effektiviseringsmöjligheter inom ramen för det pelagiska systemet. minskades torskkvoterna i det östra beståndet och i det västra beståndet. sammantaget i och sjönk med ca 30 miljoner Förutom kvoterna fattades även beslut om antalet fiskedagar då det är tillåtet att fiska med redskap som kan fånga torsk. att antalet möjliga fiskedagar i östra beståndet minskade och i det västra . infördes även ett mer flexibelt system med ett visst antal fiskedagar som innebar betydligt större möjlighet för det mer småskaliga kustnära fisket med garn att kunna öka sin ekonomiska lönsamhet som utrymmet för de större trålarna från minskades. införde också särskilda kvoter för fisket med passiva Åtgärderna för att gynna fisket med passiva redskap gav till resultat att förädlingsvärdet per fartyg ökade, speciellt för krokfisket. är dock förädlingsvärdet fortfarande mycket lågt och ger inte något utrymme för en rimlig lön. Ökningen kan till en del också förklaras med att antalet fartyg som fiskade med passiva redskap minskade och fångsten per kW-dag ökade något. För trålarna är bilden blandad med en svag ökning för de mindre fartygen (<12 meter) och för de större (2440 För mellangruppen () minskade förädlingsvärdet per Denna mellangrupp är vad gäller antalet företag den dominerande gruppen i torskfisket och står för av antalet företag. per kW-dag var relativt oförändrad . minskade intäkterna, som fångsten per kW-dag var oförändrad och bränslekostnaderna ökade, innebar att trålsegmentet totalt sett under 2008 fick se en minskad lönsamhet. Fisket efter räka och kräfta för både det större och mindre tonnaget hade i stort sett samma förädlingsvärde per fartyg . på havskräfta var relativt medan priset på räka har ökat med ca Kvoterna var oförändrade, vilket betyder att fisket i dessa segment lyckats neutralisera de ökade bränslekostnaderna, troligtvis till följd av de ökade priserna på räka. Antalet burfiskare minskade med så mycket som , vilket kan vara ytterligare en förklaring. antalet räk- som kräfttrålare var relativt . Lönsamheten i det småskaliga kustfisket Förutsättningarna för det småskaliga kustfisket skiljer sig mellan de olika är problemen ofta likartade såsom begränsade resurser och skador från säl och skarv. Kustfisket drivs med låg lönsamhet, vilket delvis beror på vikande fiskbestånd och minskade kvoter. En annan negativ faktor för det småskaliga fisket är de skador som säl och skarv förorsakar på redskap och fångst. Trots omfattande ansträngningar att använda sälsäkra redskap kvarstår problemet. Situationen för torskbestånden i . 2009/10:187 har medfört att regleringar för att stärka bestånden försämrat förutsättningarna för det småskaliga kustfisket längs ostkusten, där torsk- fisket har varit en betydande inkomstkälla. Det minskade ålbeståndet gör också att förtjänstmöjligheterna minskar. Landningarna av torsk i inom det småskaliga kustfisket har minskat kraftigt till 2008, speciellt i centrala , även om nivån planat ut . Detta trots att torskbeståndet på östra bestånd legat på en stabil nivå och har ökat . Den bakomliggande orsa- ken kan vara sälstörningar vid redskap. Andelen fiskedagar med sälstör- ning har ökat kraftigt och motverkar den ökning av fångsterna som skulle kunna ha förväntats. 4.3Statliga insatser och dess effekter för kapaciteten och lönsamheten Regeringens bedömning: De statliga insatserna såsom skrotnings- kampanjer och överlåtbara rättigheter har bidragit till en minskning av den svenska fiskeflottans kapacitet men det kvarstår en överkapacitet som fortsatt resulterar i låg lönsamhet. Effekterna av de olika insatser och regleringar som har vidtagits för att värna om det småskaliga kustfisket i olika regioner, bl.a. regionala kvoter och undantag från krav på särskilt torskfisketillstånd i , är svåra att påvisa eftersom en fortsatt minskning av segmentet sker men åtgärderna bedöms ha mildrat den negativa utvecklingen. Fiskeflottans kapacitet och fiskeansträngning Den verkliga fiskekapaciteten hos ett fartyg eller en flotta är den maxi- mala mängden fisk som över en given tidsperiod kan fångas vid fullt utnyttjande, givet tillgänglig teknologi och fiskbeståndets täthet och Den realiserbara kapaciteten för samma fartyg eller flotta är den maximala mängden fisk som kan fångas över samma tids- period om den utnyttjas fullt som den uppfyller fiskeriförvalt- ningens mål för att säkerställa ett hållbart fiske. den verkliga kapaciteten är större än den realiserbara. ligger stilla innebär emellertid inte nödvändigtvis att det finns Flera fiskerier är säsongsbundna. Som tidigare konstaterats råder en överkapacitet såväl i unionens fiske- flotta som i den svenska. Detta visar sig också i den låga lönsamheten i Vid utformningen av det operativa programmet för fiskerinäringen i , 20072013, beräknades överkapaciteten för ett antal segment baserat på rådande flottkapacitet, tillgängliga kvoter och Detta låg till grund för de mål som regeringen fast- ställde i fiskeprogrammet. Insatser för att minska kapaciteten har även gjorts inom ramen för de tidigare strukturstödsprogrammen för perioderna 19951999 och 20002006. Utbetalade medel för skrotning redovisas i tabell 4.7. Utbetalade medel för skrotning Utbetalt, nationella medel och EU-medel (mkr) I det nuvarande fiskeprogrammet fastställdes som två av de övergripande målen att kapaciteten i den svenska fiskeflottan ska minska så att fiske- ansträngningen anpassas till en långsiktigt hållbar beståndssituation och att lönsamheten i fiskerinäringen ska öka. De mer detaljerade målen fastställdes till att kapaciteten, mätt i bruttotonnage (BT) och motorstyrka (kW), ska minska för demersala trålare , för pelagiska trålare samt för räkfartygen . De pelagiska bestånden, förutom siklöja, har generellt god beståndsstatus men fångstkapaciteten är för hög och därför finns det ett stort behov att minska kapaciteten av lönsamhetsskäl. I programmet konstaterar regeringen även att alla segment som, oberoende av redskap, fiskar torsk eller ål inte är i balans med tillgängliga resurser på grund av den svaga beståndssituationen. Det småskaligt kustfisket, dvs. de som fiskar med passiva redskap, har dock såväl hög sysselsättning som låg bränsleförbrukning per kilo landad torsk samt mycket liten miljöeffekt på bottnar. Mot den bakgrunden är fartyg inom det småskaliga kustfisket inte prioriterade för skrotningsbidrag inom programmet. Bland fartyg som trålar efter havskräfta bedömdes det inte att finnas någon överkapacitet eftersom den årliga kvoten på havskräfta inte fiskades upp. Detta har dock förändrats och fisket efter havskräfta har ökat kraftigt. har bytt till sig kvot på havskräfta från . För att uppnå målen för minskning av kapaciteten i fiskeflottan finns inom ramen för fiskeprogrammet möjligheter att erbjuda skrotnings- bidrag. Regeringen har avsatt av programmets budget för den del av programmet där dessa åtgärder ingår. Skrotningsbidrag utbetalas endast mot bevis att fartyget är upphugget och därmed är omöjligt att fortsatt användas. För att kunna bevilja skrotningsbidrag inom ett fiske krävs att en plan för anpassning av fiskeansträngning tas fram. Av planerna ska det bl.a. framgå, förutom de legala ramarna, vilket fiske som planen avser, där det är relevant även den biologiska statusen, aktuell flottkapacitet och fiske- ansträngning. Vidare ska planerna innehålla den förväntade nivån på fiskeansträngningen som planen ska leda till och hur planen kommer att bidra till större bestånd eller ökad lönsamheten för berörda fiskeföretag. upprättade en plan för anpassning av torsk- fisket i och en första skrotningskampanj genomfördes . Målet för planen är att öka lönsamheten i de svenska demersala segmenten och bidra till att sänka fiskeridödligheten i Öster- Till 2010 ska kapaciteten bland torsktrålande fartyg i minska med , vilket motsvarar 1 100 bruttoton. Ett antal villkor ställdes på fartygen för att dessa skulle kunna erhålla bidrag. Som exempel kan nämnas att fartyget ska vara , att fartyget hade bedrivit torskfiske med trål och att det bedrivit fiske under minst under vardera av nämnda . Skrotningskampanjen genomfördes som ett anbudsförfarande, där sökan- dena fick ange vilket skrotningsbelopp som önskades, och därefter gjordes prioritering mellan ansökningarna. De sex trålfartygen som beviljades skrotningsbidrag har skrotats, vilket innebär att 1 040 bruttoton och 3 306 kW har försvunnit ur flottan till en kostnad som uppgår till . Kostnaden uppgick därmed till per kW. Fiskeridödligheten kommer i det korta perspektivet inte att förändras dramatiskt eftersom den svenska kvoten kommer att fiskas upp. Skrot- ningen kommer dock att medföra högre tillåten fångstmängd per kvar- varande fartyg, vilket kommer att minska risken för utkast och high- grading. Detta beror på att yrkesfiskarna strävar efter att - i en svag ekonomisk situation - optimera det ekonomiska utbytet av sin tillåtna fångstmängd. Fiskeridödligheten är också beroende av andra länders åtgärder i varför nettoeffekten av svenska åtgärder är svåra att bedöma. har gått vidare med en skrotningskampanj för bottentrålare som fiskar med maska i , Skager- rak eller . Ansökningstiden för att söka bidraget gick ut och 45 ansökningar inkom. Stödets storlek ska vägas dels mot det torskfiske som har bedrivits med fartyget, dels mot minskningen av fiskekapacitet. I samband med regeringens proposition En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170) tillförde regeringen programmet ytterligare från havsmiljöanslaget som nationell offentlig medfinansiering. Medlen syftar till att främja åtgärder för en förbättrad havsmiljö men innebär även att genomförandet av programmet i sin helhet underlättas. uppfyller EU:s krav på förvaltning av inträden och utträden ur flottan, s.k. entry/exit regim, samt den referensnivå för fiskeflottans kapacitet som fastställts. Det innebär att vid varje införsel av fartygskapacitet har minst motsvarande kapacitet förts ut ur flottan. I vissa delar av flottan (segment) och på vissa kuststräckor finns krav på att den utförda kapaciteten ska motsvara av införd fartygskapacitet. Detta krav har införts för att motverka effekten av den rationalisering och därmed effektivare fiske som ständigt sker i flottan när äldre fartyg ersätts med modernare tonnage och den tekniska utrustningen byts ut mot annan som är effektivare. Utförseln av dessa extra svarar för en minskning av flottkapaciteten jämfört med med 283 bruttoton (BT) och (kW) vilket motsvarar respektive av den totala flottan. I enlighet med regeringens proposition Kust- och insjöfiske samt vattenbruk (prop. 2003/04:51, bet. 2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186) har ställt sig bakom att i större utsträckning bör utnyttja sina bemyndiganden att fördela kvoterade bestånd mellan olika kategorier fiskande och att principer och modeller för en fördelning utvecklas. Mot bakgrund av att lönsamheten i det pelagiska fisket minskat infördes av 2007 ett system med individuella årsransoner inom det pelagiska fisket i , och . De för svenskt fiske tillgängliga fångstmöjligheterna av sill och skarpsill i dessa havsområden fördelades på fartygsnivå genom särskilda tillstånd. Utgångspunkten var respektive fartygs historiska fiske men för att stärka det småskaliga fisket och Östersjöflottan avsattes delar av fångstmöjligheterna för dessa grupper. bedömde att systemet i stort fungerat väl. Åtgärden möjliggjorde en mer lönsam verksamhet genom att fiskeföretagen själva kan avgöra när fisket ska bedrivas inom ramarna för det individuella fångstutrymmet. Det innebär en förlängd fiskesäsong och mer förutsägbara inkomster. Fartygen tillåts även att fiska tillsammans, i s.k. pool, och därmed kan kvoter omfördelas mellan fartygen. Ett fartyg kan alltså fiska upp ett annat fartygs kvot inom samma pool. Även beredningsindustrin får härigenom bättre möjligheter att planera mottagning och produktion . Även avsättningen av kustkvoter för småskaligt fiske har haft positiv inverkan på situationen i då landningarna av sill utmed ökade liksom av sill och skarpsill utmed ost- och sydkusten, medan landningarna minskade något utmed . Systemet med individuella kvoter påverkar dock inte antalet fartyg som delar på de nationella kvoterna för de pelagiska bestånden. Behovet av en anpassning av den pelagiska flottans totala kapacitet för att uppnå en långsiktigt hållbar lönsamhet kvarstod. Regeringen föreslog därför i propositionen Överlåtbara fiskerättigheter (prop. 2008/09:169, bet.2008/09:MJU23, rskr. 2008/09:289) en lag om överlåtbara fiskerättigheter i syfte att främja fartygsstrukturen i det pelagiska yrkesfisket. I propositionen anförde regeringen att ett system med över- låtbarhet baserad på frivillighet kan förväntas ge positiva incitament för en omstrukturering genom marknadsmekanismer av den pelagiska fartygsflottan. kommer att utöka sitt fångstutrymme för att förbättra lönsamheten medan andra fiskeföretag kommer att avveckla fiskefartyg. Den förväntade effekten är färre fartyg som utnytt- jar fiskeresurserna effektivare. Lag (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter antogs av och trädde i kraft . Även om över- föring av fiskerättigheter har skett mellan innehavare av fartygstillstånd är det för tidigt att utvärdera resultaten. Utförsel av kapacitet ur ett segment där det ingår pelagiska fartyg får inte ersättas med införsel av kapacitet i ett annat segment där det ingår trålare med annan fiskeinriktning. Det nya systemet med fördelning av vissa pelagiska fiskemöjligheter skulle annars kunna leda till en omstrukturering från fiske efter sill och skarpsill till fiske efter räka, havskräfta och torsk och därmed fortsatt överkapacitet och försämrad lönsamhet för de fartyg som bedriver sådant fiske. Bruttoton (BT) och kilowatt (kW) är trubbiga instrument för att hantera effektivitetsökningar av fisket och tar inte heller hänsyn till sättet som fisket bedrivs på såsom selektivitet eller miljöanpassning. Antalet kW- dagar är ett bra mått på den använda kapaciteten inom flottan eftersom den återspeglar motorstyrkans användning. För trålfisket har kW-dagar Anledningen är mins- Skr. 2009/10:187 kade kvoter på framför allt torsk. noteras stora fångster i Öster- För det passiva fisket är måttet däremot inte optimalt eftersom redskapen fiskar även när fartyget inte är till havs och det saknas ett bra samband mellan motorstyrka och fångst. Genom det system med individuella fiskemöjligheter för pelagiskt fiske som infördes gynnades det småskaliga fisket genom att det tillförsäkrades en specifik del av kvoten. I systemet har även tagits särskild hänsyn till de fartyg som endast landar i östersjöhamnar. reserveras en del av de svenska kvoterna av sill och skarpsill i Öster- sjön för dessa fartyg, den s.k. regionala sill- och skarpsillskvoten. Dessa kvoter är inte överlåtbara. Tanken är att stödja de lokala, mindre och medelstora fiskefartyg, som endast fiskar i och stärka deras konkurrenskraft. Den del av den pelagiska flottan som är baserad utmed den svenska består i allmänhet av något mindre fartyg som traditionellt kännetecknas av mindre rörlighet och ett fiske helt kon- centrerat till . Situationen för regionala östersjöfiskare har förvärrats av den osäkerhet som har orsakats av de halter av miljögifter, t.ex. dioxin, som koncentrerats i vissa delar av . har undantag från EU:s gränsvärden för dioxiner i livsmedel vad gäller viss fisk från . En analys av nuvarande situation avseende dioxinförekomsten i fisk genomförs av och . En delrapportering av analysen överlämnades till regeringen . har avsatt högst av den pelagiska kustkvoten till nyetableringar. Lokala fiskare som har fiskat annat än sill och skarpsill, t.ex. torsk, och som velat bredda sin verksamhet och utöka sitt fiske har fått regional tilldelning av sill och skarpsill. har dock inte någon nyetablering inom det pelagiska fisket tillåtits. I får trålfiske med fartyg samt med passiva redskap bedrivas utan särskilt tillstånd och avräknas mot kustkvoterna. Det krävs inte heller särskilt tillstånd för de fartyg som endast fiskar sill och skarpsill i ICES delområden 3031, dvs. norr om , oavsett redskap eller storlek. Syftet är att dessa åtgärder ska bidra till ökad lönsamhet och avhjälpa den situation som råder . Avsaknaden av lönsamhet i kustfisket har också inneburit att investeringsvilja och utnyttjandet av strukturstöden för fysiska investeringar har varit lågt . Förutom vikande fångster för de flesta av kustfiskets viktiga fiskarter har också en negativ prisutveckling, ökade driftskostnader, avsättnings- svårigheter och distributionsproblem sammantaget bidragit till den negativa utvecklingen. Målsättningarna i fiskeprogrammet tar i första hand hänsyn till garn- fartygen som tillhör det kustnära fisket efter torsk. har det i fiskeprogrammet inte fastställts några mål för kapacitetsminskning i torskfisket i . Detta ska dock inte exkludera dessa torskfiskefartyg från möjligheten att erhålla bidrag för skrotning eftersom situationen med säl och skarv i vissa områden kan omöjliggöra ett fortsatt fiske under rimliga ekonomiska villkor. Regleringen av insjöfiske sker uteslutande nationellt varvid samma processer som vid införande av regleringar som styrs av EU inte behövs. Fisket efter gös i är ett exempel på detta. Det högre minimimåttet i som , i samråd med yrkesfisket, införde är sannolikt den viktigaste orsaken till att fisket ger en hög avkastning och är lönsamt. En annan viktig insats i sötvatten är vägledning för restaurering av vattendrag samt de kurser som hållits tillsammans med länsstyrelserna för att stimulera arbetet med att restaurera våra vattendrag i syfte att få en naturlig flora och fauna. Fiskerikontrollen omfattar alla delar av den gemensamma fiskeripolitiken (resurs, struktur, marknad och förhållande till tredje land). såväl på land som till sjöss. Syftet med den landbaserade kontrollen är främst att övervaka att de nationella begränsningarna av fångster och Kontrollen på land består främst av administrativ upp- följning och kontroll av fiskets rapporterade fångster, kontroll av fångst vid landning och vid första försäljning samt av handeln med fisk. delar av den kontroll av fiskefartygs kapacitet som Transportstyrelsen och delar av den gränskontroll som utför utgör en del av den Vidare svarar för delar av kontrollen av handel med fisk. Övervakning till sjöss syftar främst till att övervaka att fisket genom- förs i enlighet med gällande regler. Övervakningen sker med hjälp av satellit, övervakningsfartyg och flyg. Den satellitbaserade (VMS) och radiobaserade () positionsrapporteringen samt information från kustradar utgör ett viktigt stöd i sjöövervakningen. I har det övergripande myndighetsansvaret för Detta utövas bl.a. genom ett antal sam- verkansforum med berörda myndigheter. samverkan med , länsstyrelserna, , för genomförandet av den landbaserade kontrollen och ansvarar för den fysiska kontrollen till sjöss. och svarar som sagt för delar av fiskerikontrollen. kontrollen till sjöss som bedrivs av innebär tillsyn av fångstredskap och förandet av fångstjournaler ombord på fiskefartygen, samt att fiske inte bedrivs på otillåten plats eller efter arter där kvoten har Fiskefartygens nedlastning, besättning och behörighet kontrolleras också för att öka sjösäkerheten. Tillsyn utövas också av de av länsstyrelserna förordnade fisketillsynsmännen. Detta sker både i kustområden och i inlandsvatten. och tillsynsmannaorganisationens tillsyn omfattar såväl yrkesfisket som fritidsfisket. 5.1Fiskerikontrollen inom den gemensamma fiskeripolitiken Inom EU har ett stort arbete lagts på att reformera fiskerikontrollen eftersom kritik har riktats mot denna såväl av den Europeiska revisionsrätten som av kommissionen för att den har varit ineffektiv och bristfälligt genomförd av medlemsstaterna. Ett intensivt arbete pågick med en ny kontrollförordning för fisket och dess leveranskedja inom unionen. deltog mycket aktivt i förhandlingsarbetet för att skapa ett effektivt och väl fungerande regelverk, särskilt i rollen som ordförande.