prop · GY031d4 · 2010-10-12 00:00:00 — Regeringen har därför för avsikt att låta utreda frågan om förenkling och förbättring av informationsutbyte vid samverkan mot brott. Eftersom den grova organiserade brottsligheten är gränsöverskridande krävs en nära samverkan med berörda myndigheter i andra länder och ett aktivt deltagande i det internationella samarbetet. Det är viktigt att de internationella verktygen används i det operativa samarbetet. Brottsoffrens behov ska mötas Brottsoffer ska alltid känna att samhället står upp för dem. Rättsväsendets myndigheter ska genomgående ha ett tydligt brottsofferperspektiv. Brottsoffer ska få relevant information om sina rättigheter och vägledning om var de kan få hjälp med att bearbeta konsekvenserna av det som de varit utsatta för. Rättsväsendet behöver också skapa tydligare rutiner för återkopp- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 ling till brottsoffren om hur det egna ärendet utvecklas. Det är en självklarhet att rättsväsendet bemöter brottsoffer med respekt och professionalism. Brottsoffrens erfarenheter är värdefulla för brottsutredningarna och i arbetet med att förebygga att liknande händelser inträffar igen. Genom ett professionellt bemötande kan sådan information tas tillvara. Barn och ungdomar som har utsatts för brott är beroende av vuxna som förstår och agerar. Brottsutsatta barn och ungdomar måste tidigt få stöd och hjälp till upprättelse. I ärenden där barn och ungdomar är brottsoffer måste utredningen ske skyndsamt. Det är viktigt att rättsväsendets myndigheter är medvetna om barns särskilda sårbarhet och behov samt att de åtgärder myndigheterna vidtar utgår från detta. Även andra utsatta grupper, som exempelvis personer med funktionsnedsättning, kräver särskild uppmärksamhet. Ett sätt för brottsoffer att få upprättelse är genom brottsskadeersättningen. Regeringen har tillsatt en utredning för att se över hur brottsskadelagen kan förbättras så att det blir så enkelt som möjligt för brottsoffret att få den ersättning hon eller han har rätt till. Ett aktivt arbete för att förebygga och bekämpa sexuella övergrepp och våld i nära relationer Arbetet för att motverka våld mot kvinnor kräver kraftfulla insatser på flera samhällsområden gemensamt, samordnat och långsiktigt. För att säkerställa detta antog regeringen under förra mandatperioden två handlingsplaner; Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer och Handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Det arbete som har inletts har lett till en varaktigt höjd ambitionsnivå på nationell, regional och lokal nivå i kampen mot våldet. Även om stora insatser har gjorts drabbas fortfarande många kvinnor i av våld och kränkningar, ofta från en närstående man, och många kvinnor utsätts för prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Många utsätts också för hedersrelaterat våld och våld i samkönade relationer. Likaså förekommer det att män utsätts för relationsrelaterat våld av kvinnor. Detta är oacceptabelt och fortsatta insatser är därför nödvändiga. Det långsiktiga utvecklingsarbete som har inletts måste nu fortsätta och integreras i rättsväsendets vardagliga De ideella kvinnojourerna är en viktig resurs i kampen mot våldet. I syfte att förbättra skyddet för personer som utsätts för hot och våld har regeringen i en lagrådsremiss föreslagit att elektronisk övervakning ska få användas för att kontrollera efterlevnaden av vissa kontaktförbud. För att förstärka det straffrättsliga skyddet mot hot och trakasserier föreslås också att ett nytt brott, olaga förföljelse, införs. Regeringen planerar ytterligare åtgärder för att stärka skyddet för personer som lever med skyddad identitet. För att motverka köp av sexuell tjänst bereder regeringen förslag från Utredningen om utvärdering av förbud mot köp av sexuell tjänst. Regeringen vill också skärpa straffen för den som köper sex av en person som är utsatt för människohandel eller på annat sätt är särskilt utsatt. Regeringen har även beslutat om direktiv till en utredning om utvärdering av fridskränkningsbrotten samt direktiv till en utredning om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. som åtgärder vidtas för att skydda och stödja utsatta kvinnor och barn som bevittnat våld behöver insatser även riktas mot de män som gör sig skyldiga till dessa brott. Här har Kriminalvården ett ansvar. Programverksamhet för män som dömts för sexualbrott och våld mot kvinnor i nära relationer behöver utvärderas och utvecklas ytterligare i samarbete med andra huvudmän liksom arbetet med riskbedömning och utslussning. En vidareutveckling av påföljdssystemet Påföljdssystemet ska innebära snabba, tydliga och konsekventa reaktioner på brott. Den grundläggande utgångspunkten för påföljdsbestämningen måste vara brottslighetens svårhet. Vidare måste grundläggande principer om rättssäkerhet, opartiskhet och likhet inför lagen vara tillgodosedda, som hänsyn bör tas till den dömdes personliga förhållanden. Fängelsestraffet bör bara användas i de fall det är särskilt påkallat. Regeringen har påbörjat en reformering av påföljdssystemet. Straffen för allvarliga våldsbrott har höjts och försvårande respektive förmildrande omständigheter har getts ett ökat genomslag vid bedömningen av straffvärdet. Regeringen har vidare tillsatt en utredning för att göra en genomgripande översyn av påföljdssystemet. Utredaren ska bland annat analysera hur användningen av fängelse kan minska som trovärdigheten i systemet upprätthålls. En utgångspunkt är vidare att återfall i brott ska mötas av en skärpt reaktion. Vid behov ska även lämnas förslag som ger flerfaldig brottslighet större genomslag vid påföljdsbestämningen eller som motverkar sådan brottslighet mer effektivt. Ett betänkande ska lämnas . 3.4.2Ett väl rustat rättsväsende Genom regeringens satsning på rättsväsendet har målet om 20 000 poliser uppnåtts. Så många poliser har haft. Antalet åklagare och domare är också fler än och även Kriminalvården har fått kraftiga resursförstärkningar. Den omfattande kapacitetshöjningen över hela landet har skapat möjligheter för rättsväsendet att allt kraftigare ingripa mot brottsligheten, vilket också i flera avseenden har börjat visa sig i verksamhetsresultaten. Det är nu dags för nästa steg. Den fortsatta utvecklingen behöver fokusera allt mer på kvaliteten och effektiviteten i verksamheterna i hela landet. Effektivt resursutnyttjande i hela rättsväsendet Allt mer kraft måste läggas på att försäkra sig om ett ändamålsenligt utnyttjande av rättsväsendets resurser. präglad av resursförstärkningar behöver organisation, arbetsmetoder och rutiner ses över, och i vissa fall utvecklas och anpassas efter nya förutsättningar. Resultaten av de översyner av effektivitet, styrning och organisation som har genomförts inom rättsväsendets olika delar behöver tas tillvara. Chefer på alla nivåer inom rättsväsendet har också ett ansvar för att effektivitet tillmäts stor betydelse när olika handlingsalternativ övervägs i den löpande verksamheten. Regeringen planerar flera åtgärder för att ytterligare utveckla rättsväsendets effektivitet. En väl fungerande och modern polis ska finnas i hela landet. Som ett led i detta har regeringen tillsatt en parlamentarisk kommitté som ska analysera i vilken utsträckning polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav regeringen ställer på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade resul- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 tat i polisens verksamhet. Om kommittén finner att nuvarande organisationsform utgör ett hinder i dessa avseenden ska ett fullständigt förslag till helt eller delvis ny organisation för polisen lämnas. Kommittén ska också föreslå hur ansvar och befogenheter i styrningen av polisens verksamhet kan tydliggöras. Vidare ska kommittén ta ställning till och lämna förslag i frågor om polisens tillgänglighet, synlighet och polisens samarbete med andra. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har vidare lämnat ett uppdrag till att vidta de åtgärder som behövs för att myndigheten ska ha en organisation för att leda sådan polisverksamhet som avser handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen. I uppdraget ingår att i samband med årsredovisningen redovisa en uppföljning av verksamhetsövergången. Denna uppföljning kommer att tjäna som underlag för regeringen för att ta ställning till om en mer omfattande utvärdering behöver genomföras. viktigaste resurs är medarbetarna och finns det ett behov av att utveckla polisutbildningen. Utbildningen behöver anpassas efter de krav som kan ställas på en modern polis. Frågan har varit föremål för en omfattande utredning och bereds inom . Regeringen har också tillsatt en utredning för att se över om bekämpningen av ekobrott kan bli mer effektiv genom att all polis- och åklagarverksamhet avseende ekobrott samlas hos . Ett annat led i utvecklingsarbetet är moderniseringen av polisens IT- användning. Genom den nya polisdatalagen, som träder i kraft , får polisen de rättsliga förutsättningarna för att utveckla sina IT-system och skapa en modern , som den personliga integriteten värnas. Regeringen har gett ett uppdrag till att förbereda anpassningen till den nya lagstiftningen, bland annat vad gäller utbildning. Rättsväsendet ska hantera ärenden på ett effektivt och rättssäkert sätt. Regeringen har tagit initiativ till åtgärder som kan effektivisera brottmålsprocessen. Bland dessa åtgärder finns en förbättrad brottsutredningsverksamhet och mer ändamålsenliga rättegångsregler. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 exempelvis om att säkerställa en rationell samverkan och handläggning av mängdbrott. Det kan också handla om mer flexibla regler och en förbättrad ansvarsfördelning mellan åklagare och domstolar. För att höja kvaliteten och effektiviteten i brottmålsprocessen har regeringen också föreslagit ett förbättrat regelverk för delgivning. Regeringen har också låtit utreda om åklagare ska få utökande möjligheter att förundersökningsbegränsa i stora och komplicerade utredningar samt om polisen till skillnad från vad som gäller ska ges befogenhet att besluta om förundersökningsbegränsning i vissa fall. Möjligheten att minska användningen av straffrätten och införa alternativa sanktioner för vissa brott är ytterligare en fråga för regeringens övervägande. En kontinuerlig verksamhets- och resultatuppföljning på alla nivåer ska vara en integrerad del i myndigheternas verksamhet. En sådan uppföljning bidrar till att identifiera relevanta förbättringsområden och ger vägledning om var ansvaret för olika åtgärder bör ligga. Genom aktiv verksamhets- och resultatuppföljning finns det också möjlighet att uppmärksamma framgångsrika tillvägagångssätt som kan spridas vidare till övriga delar av landet. För att möta de utmaningar som rättsväsendet står inför krävs en mer ändamålsenlig informationsförsörjning. Regeringen har intensifierat arbetet med att införa ett elektroniskt informationsflöde i brottmålsprocessen. Målet med arbetet är en effektivare och mer kvalitativ ärendehantering samt förbättrad medborgarservice och ökad kunskap. Genom att ersätta det informationsutbytet mellan myndigheterna med ett elektroniskt informationsflöde möjliggörs stora effektivitetsvinster. Bland annat kommer avsevärt mindre tid att behöva läggas på registrering av uppgifter och på traditionell pappershantering. Ett elektroniskt informationsflöde mellan myndigheterna innebär dessutom en ytterligare förbättrad handläggning. Genom att informationen kan följas genom rättskedjan minskar risken för felaktigheter. Medborgarservicen stärks genom att myndigheternas möjligheter att ge god service till enskilda underlättas och handläggningstiderna förkortas. för e-tjänster för medborgarna, till exempel för parter i rättsprocessen att kunna följa sitt ärende genom rättskedjan. En samlad elektronisk information bidrar till ny kunskap om brottslighet och brottsbekämpning och helt nya möjligheter till verksamhetsutveckling och verksamhetsuppföljning. Rättskedjans resurser kommer då att användas på ett effektivare sätt genom en mer utvecklad styrning och ledning. Vidare förbättras kriminalstatistiken och förutsättningarna för forskning påtagligt. Arbetet leds av och samordnas på myndighetsnivå av Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning. Som ett första steg i arbetet har regeringen gett Polisen, , och Kriminalvården i uppdrag att, i samverkan med , genomföra en första etapp av arbetet . Etappen innebär att det införs ett elektroniskt huvudflöde mellan de myndigheter i brottmålsprocessen som hanterar de största ärendemängderna. Härigenom skapas möjligheter att återanvända och följa viss information. Dessutom läggs grunden för kommande utvecklingsarbete. Verksamhet byggd på kunskap Genom att ta tillvara såväl nationell som internationell kunskap kan rättsväsendets verksamheter anpassas för bästa möjliga resursutnyttjande. En grundläggande källa till sådan kunskap är det forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs inom ramen för olika myndigheters verksamhet samt vid universitet och högskolor. Brottsförebyggande rådets roll som expertorgan inom rättsväsendet och uppgift att vara för brottsofferfrågor medför att dessa myndigheter har en särställning i dessa frågor. Rättsväsendets myndigheter måste också ständigt verka för att de metoder som används granskas, följs upp och utvärderas. Förmågan att fastställa inom vilka områden som det finns ett utvecklings- och åtgärdsbehov behöver stärkas ytterligare. Att utbyta erfarenheter och tillgodogöra sig kunskap från andra länder spelar också en betydelsefull roll. Det internationella kriminologipriset som delas ut och det kriminologisymposium som arrangeras i anslutning till prisutdelningen är ett exempel på internationellt erfarenhetsutbyte. har gott anseende och bidrar med personal som har hög kompetens och professionalism inom rättsväsendet, bland annat till freds- och säkerhetsfrämjande insatser och till internationellt utvecklingssamarbete. Utlandstjänstgöring innebär att ny kunskap och kompetens kommer till godo. Rättsväsendet som en integrerad del av samhället Rättsväsendets myndigheter är inbördes beroende av varandra och samarbetet mellan dem behöver fortsätta att utvecklas. Rättsväsendet kan dock inte ses isolerat. För att de åtgärder som vidtas inom rättsväsendet ska vara verkningsfulla krävs långtgående samarbete även med aktörer som finns utanför rättsväsendet. Ett utvecklat samarbete är inte minst viktigt när det gäller frågor om unga lagöverträdare och unga brottsoffer samt inom det återfallsförebyggande arbetet. Genom ett närmare samarbete mellan polisen, skolan och kan exempelvis unga lagöverträdare och brottsoffer fångas upp tidigare. För det återfallsförebyggande arbetet är det angeläget att övriga aktörer tillsammans med Kriminalvården tar ansvar för att utveckla och förstärka samverkan kring den enskilde individen. Genom att Kriminalvården under verkställighet av påföljd kan bistå med att motivera klienter till att förändra sin livssituation och etablera kontakt med vårdgivare ges bra förutsättningar för kommuner, landsting och arbetsförmedling att, tillsammans med Kriminalvården, upprätta gemensamma planer samt säkerställa att planerade insatser under och efter verkställigheten genomförs. Ett effektivt återfallsförebyggande arbete förutsätter att alla berörda aktörer tillsammans tar ansvar för att utveckla och förstärka en långsiktig och effektiv samverkan kring den enskilde individen. Det bästa sättet att öka tryggheten för alla är att förhindra att brott begås. Målet för den brottsförebyggande verksamheten är att antalet brott ska minska och att antalet brottsoffer ska bli färre. Det brottsförebyggande arbetet är en viktig uppgift för framför allt polisen, Säkerhetspolisen, samt . 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 fallsförebyggande arbete har stor betydelse när det gäller att förebygga brott. Andra myndigheter, exempelvis och , bidrar också till det brottsförebyggande arbetet. En integrerad del av den övriga politiken Att bryta utanförskapet är en central del i det brottsförebyggande arbetet. De brottsförebyggande insatserna innefattar därför åtgärder inom flera utgiftsområden och kräver ett brett engagemang från statliga myndigheter, kommuner, landsting, näringsliv, föreningsliv och andra ideella organisationer och även enskilda medborgare. För att minska brottsligheten och öka tryggheten krävs exempelvis samlade insatser mot missbruk av alkohol och narkotika, åtgärder inom skola och socialtjänst, kontroll av penningflöden samt insatser inom bostads- och arbetsmarknadspolitikens område. Företagande och arbete är också viktiga verktyg i det brottsförebyggande arbetet. En trygg uppväxt är den mest effektiva brottsförebyggande insatsen. Föräldrar har huvudansvaret för att barn inte begår brott men det är viktigt att familjen har tillgång till olika former av stöd som den kan behöva. Åtgärder för att förhindra att unga fastnar i kriminalitet måste vara tydliga och vidtas på ett tidigt stadium. För att förebygga ungdomsbrottslighet måste samverkan formaliseras och utvecklas gemensamt mellan bland annat polis, skola och socialtjänst. Samverkan och närvaro på alla nivåer Det lokala brottsförebyggande arbetet Det är viktigt att det brottsförebyggande arbetet sker på lokal nivå av dem som bäst känner till de problem som finns i närområdet. Olika aktörer som polis, skola, socialtjänst, alkohol- och drogförebyggande funktioner och näringsliv samarbetar för att förebygga brott och öka tryggheten. Även många ideella organisationer på lokal nivå bidrar aktivt i det brottsförebyggande arbetet. Polisen och kommuner och landsting har med stöd av utvecklat det lokala brottsförebyggande arbetet. De senaste årens arbete har bland annat resulterat i samverkansavtal mellan polisen och kom- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Det innebär att det numera finns överenskommelser i två tredjedelar av landets kommuner vilket har stärkt engagemanget hos lokala aktörer. Brottsförebyggande rådets uppgift är att se till att de brottsförebyggande aktörerna på lokal nivå har tillgång till kunskap för att utifrån sina lokala förutsättningar arbeta med att förebygga brott och otrygghet. Därtill stödjer det utvecklingsarbete som på regeringens uppdrag sker i samverkan mellan ett antal myndigheter och vissa kommuner. En stor möjlighet ligger nu i att fler kommuner vidtar konkreta åtgärder mot brottsligheten. Där utgör Brottsförebyggande rådets arbete inom den nationella mobiliseringen mot organiserad brottslighet ett bra exempel på aktiv och lokal kunskapsspridning genom det stöd som bland annat givits till nätverksträffar. Den lokala nivån har fått kunskap och verktyg för sitt fortsatta lokala brottsförebyggande arbete. Även i arbetet med att förebygga återfall i brott är det viktigt att samverkan är en naturlig del. har ett etablerat samarbete med Kommuner och Landsting vilket bidrar till kunskapsspridning. Det är angeläget att samtliga samhällsföreträdare aktivt tar ansvar för det förebyggande arbetet och att samarbetet ytterligare fördjupas mellan kommunala och landstingskommunala företrädare samt Kriminalvården. Polisen har också en viktig funktion i detta arbete. Regeringens mål att ska ha 20 000 poliser 2010 har uppnåtts. Med ökade resurser kan verksamheten bli än mer kunskapsbaserad och metodinriktad. Det blir möjligt att rikta insatser, sprida goda exempel och göra utbildningsinsatser. Att poliserna har blivit fler medför en ökad synlighet och tillänglighet i hela landet. Större tillgänglighet och ökad lokal förankring ger också förbättrade möjligheter att utveckla samarbetet med andra aktörer som till exempel skolan och . Polisen ska vara synlig och tillgänglig på tider och platser där många människor rör sig och där det finns goda möjligheter att möta människor i deras vardag. Genom satsningen på fler poliser kommer tryggheten i samhället att öka. För att det brottsförebyggande arbetet ska vara framgångsrikt krävs också att verksamheten bedrivas planlagt och underrättelsestyrt. Regeringen förutsätter att polisen fort- sätter att utveckla sin underrättelsemodell och andra verktyg för att ytterligare utveckla förmågan att planera och leda verksamheten. Det är också viktigt att de brottsförebyggande insatserna kontinuerligt följs upp och utvärderas. Be- prövade och effektiva arbetsmetoder bör spridas till andra polismyndigheter för att stärka polisens samlade förmåga att förebygga brott. Förebyggande åtgärder mot ekonomisk brottslighet Den ekonomiska brottsligheten är utbredd och utgör ett hot mot samhället. Konsekvenser i form av uteblivna skatteintäkter, försämrad investeringsvilja och illojal konkurrens skadar såväl enskilda människor som samhälle och näringsliv. Det är därför viktigt att på bred front vidta åtgärder för att förebygga sådan brottslighet. Genom att öka den upplevda och faktiska upptäcktsrisken samt genom att minska lönsamheten fyller en viktig brottsförebyggande funktion. Vidare besitter särskild kunskap om den ekonomiska brottsligheten och dess utveckling. Denna kunskap spelar en betydelsefull roll i samhällets gemensamma brottsförebyggande arbete. Regeringen anser därför att det är angeläget att fortsätter att utveckla sitt brottsförebyggande arbete med fokus på samverkan med andra myndigheter och organisationer. Brottsligheten förändras i takt med samhällets utveckling. För att främja effektiviteten och säkerställa genomförandet av reformer i rättsväsendet krävs kunskap om brottsligheten och dess orsaker samt om hur brott kan förebyggas. Det är för såväl regeringen som rättsväsendets myndigheter viktigt med regelbunden uppföljning och utvärdering av de åtgärder som har vidtagits. Brottsförebyggande rådets arbete ska utgöra ett kunskaps- och metodstöd i andra myndigheters verksamhet. Rådet initierar och bedriver utvärdering och tillämpad forskning som ett led i utvecklingen av rättsväsendet. Myndigheten ska fokusera på att ta fram och sprida kunskap om framgångsrik brottsbekämpning och brottsförebyggande verksamhet, nationell såväl som internationell. Regeringen kommer även fortsättningsvis att ta initiativ till utvärderingar av reformer av olika slag inom rättsväsendet. Det är därför nödvändigt att säkerställa att myndigheten kan utveckla kriminalstatistiken, utvärdera rättsväsendets verksamhet samt bistå i metodutveckling och myndighetsprojekt i den omfattning som krävs för att kunna sprida kunskap om ett väl fungerande och utvärderat brottsförebyggande arbete. Kriminalunderrättelsetjänsten har en betydelsefull funktion att fylla för att stödja polisens dagliga operativa verksamhet. Informationen som finns hos kriminalunderrättelsetjänsten ska tas tillvara tidigt som en del av den planlagda brottsförebyggande verksamheten. En central del av kriminalunderrättelsetjänstens uppgift är därför att bereda och tillhandahålla underlag för strategiska och operativa beslut avseende prioritering och genomförande av sådana insatser. Detta behov finns såväl i ett nationellt som i ett internationellt perspektiv. Utvecklad samverkan mot den grova brottsligheten och mot terrorism Det myndighetsöverskridande samarbetet mot den grova organiserade brottsligheten har utvecklats positivt och även myndigheter utanför rättskedjan har viktiga uppgifter i de samlade insatserna för att så effektivt som möjligt kunna förebygga och hindra denna typ av brottslighet. Flera regionala underrättelsecenter (RUC) och ett nationellt underrättelsecenter (NUC) har etablerats. Inom ramen för dessa samarbeten sker informationsutbyte mellan , , , , , , , , och . De deltagande myndigheterna har effektivt bidragit till anpassade insatser mot brottsligheten. Även de nationella samverkansstrukturerna på kontraterrorområdet fortsätter att utvecklas. Ett antal myndigheter både inom och utanför rättsväsendet bidrar på olika sätt till det förebyggande arbetet mot terrorism. Säkerhetspolisen har huvudansvaret för samverkan mellan dessa, bland annat inom ramen för samverkansrådet mot terrorism.