prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — utvidgas till att omfatta vinstutdelning till innehavare av förlagsandelar (jfr prop. 1998/99:87 s. 368 ff.). Ett försäkringsbolag får inte förespegla framtida återbäring som saknar grund i försäkringsavtalet (7 kap. 8 § FRL). har föreslagits att förespeglingsförbudet ska behållas. livförsäkringsbolag drivs med självfinansiering som grund, dvs. försäkringstagarna betalar in och avkastningen av dessa utgör rörelse- kapital i bolaget, vilket bör gälla även . Även om villkor för återbäring finns i försäkringsavtalen kan ett ömsesidigt bolag med stor sannolikhet ändå komma att fördela ackumulerade överskott till sina Av samma skäl som föranlett förslaget att före- speglingsförbudet ska behållas för försäkringsaktiebolag, bör det behållas även för ömsesidiga försäkringsbolag. Trots att skälighetsprincipen har avskaffats gäller den fortfarande för äldre försäkringsavtal, om inte annat har avtalats (12 kap. 14 § FRL). den senaste försäkringsrörelsereformen ansåg regeringen att det i görligaste mån måste säkerställas att livförsäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades rätt till ansamlade och framtida överskott från Prop. 2009/10:246 enligt avtal som är tecknade enligt skälighetsprincipen inte försämras (se prop. 1998/99:87 s. 364). Även för skadeförsäkringar som har meddelats på basis av skälighetsprincipen ansåg regeringen att samma regel borde gälla. Det finns inte skäl att nu göra annan bedömning, vilket för övrigt överensstämmer med förslagen för försäkringsaktiebolag. Däremot bör regeln systematiskt inordnas bland övriga övergångsbestämmelser i den nya lagen. Regeringens förslag: Bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om frivillig likvidation och tvångslikvidation ska i sak överföras oförändrade till den nya försäkringsrörelselagen, med det undantaget att handläggningen av vissa ärenden flyttas från allmän domstol till . För genomförandet av likvidationen ska bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar gälla med vissa avvikelser. Vidare ska bestämmelserna om konkurs i lagen om ekonomiska föreningar gälla för ömsesidiga försäkringsbolag. Förbudet mot meddelande av nya försäkringar vid likvidation eller konkurs behålls. Även föreskrifter om överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid sådana händelser ska gälla i fortsättningen. Liksom för försäkringsaktiebolag anpassas de nuvarande bestämmelserna om allmänt ombud till motsvarande reglering på bankområdet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget utom vad avser som avstyrker förslaget om att det ska krävas kvalificerad majoritet för ett beslut om frivillig likvidation. Bakgrund: Reglerna om likvidation och upplösning av ekonomiska föreningar finns i 11 kap. En förening kan upphöra genom likvidation eller konkurs. Den kan även upphöra genom att den avförs Stämman kan besluta att föreningen ska gå i frivillig Om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställning kommer att försämras så att tillgångarna inte täcker skulderna, ska styrelsen genast hänskjuta fråga om likvidation till stämman. Detsamma gäller om antalet medlemmar i en förening gått ned under det lägsta tillåtna antalet. grund föreligger också om föreningen enligt stadgarna är skyldig att träda i likvidation, verksamheten drivs på ett sätt som uppenbarligen inte motsvarar de förutsättningar under vilka registrering har skett samt i vissa fall förutsättningarna för att anses som ekonomisk förening inte längre är uppfyllda. Vid dessa tvångslikvidationsgrunder beslutar rätten kan besluta om likvidation om behörig styrelse, verkställande direktör eller särskild delgivningsbehörig inte anmälts för registrering. besluta om upplösning utan likvidation om någon anmälan om föreningen inte har kommit in till registreringsmyndigheten . Stadgarna ska ange hur man ska förfara med föreningens tillgångar när Prop. 2009/10:246 föreningen upplöses. Reglerna om likvidation och upplösning av ömsesidiga försäkrings- bolag finns i 14 kap. FRL. Ett ömsesidigt försäkringsbolag kan endast upphöra genom likvidation eller konkurs. Vid skifte av bolagets tillgångar ska de som var delägare vid likvidationsbeslutet få del i tillgångarna enligt bolagsordningens fördelningsgrunder. Rätten kan besluta om likvidation om likvidationsskyldighet föreligger enligt bolagsordningen, bolagets hela försäkringsbestånd har överlåtits, tiden för en tidsbestämd koncession har gått ut utan att någon ny koncession har beviljats, koncessionen har förklarats förverkad, bolaget är försatt i konkurs som avslutas med överskott och stämman inte inom föreskriven tid har fattat beslut om likvidation samt bolaget saknar till försäkringsregistret anmäld behörig styrelse eller verkställande direktör. Anmälan till rätten kan göras av bl.a. . Under en likvidation eller en konkurs gäller vissa särskilda bestämmelser. ska förordna en likvidator om ett livförsäkringsbolag har trätt i likvidation eller om det annars finns behov av det. När ett bolag är försatt i konkurs kan förordna ett allmänt ombud. Ett allmänt ombud ska alltid förordnas i ett livförsäkringsbolag. Vid både likvidation och konkurs får en garant inte erhålla betalning förrän bolagets övriga skulder blivit betalda eller erforderliga medel har avsatts. Nya försäkringar får inte meddelas, men vid likvidation får sådana livförsäkringar meddelas som föranleds av gällande försäkringsavtal. När ett livförsäkringsbolag gått i likvidation eller försatts i konkurs ska beståndet överlåtas till en eller flera försäkringsgivare om det är möjligt och överlåtelseavtalet ska godkännas av . Enligt 14 kap. 27 § FRL, får om inte försäkringsbeståndet har överlåtits , tillgångarna säljas och medlen fördelas mellan försäkringstagarna. En plan ska upprättas över avvecklingen och fördelningen och godkännas av . Vidare anges i 14 kap. 28 § FRL att livförsäkrings- och återbäringsbelopp som förfallit till betalning före likvidationen eller konkursen ska betalas ut till så stor del som skulle ha betalats om likvidationen eller konkursen inte inträffat. Har beloppen förfallit till betalning efter likvidationen eller konkursen får endast så mycket betalas ut att övriga livförsäkringstagares rätt inte försämras. Detsamma gäller för återköp av försäkring och belåning av försäkringsbrev. Återbetalning ska inte ske om det visar sig att för mycket har betalats ut av de belopp som har förfallit efter likvidationen eller konkursen. Skälen för regeringens förslag. Beslut om frivillig likvidation Ett beslut om en ekonomisk förenings likvidation är giltigt om samtliga röstberättigade i föreningen står bakom beslutet eller genom majoritetsbeslut om frågan behandlas vid två stämmor (11 kap. 1 § FL). Något krav på kvalificerad majoritet för bolagsstämmans beslut om frivillig likvidation gäller inte för ömsesidiga försäkringsbolag. kan ett sådant majoritetskrav föreskrivas i bolagsordningen (14 kap. 1 § FRL). För det fall att grund för tvångslikvidation inte föreligger kan ett krav på kvalificerad majoritet anses motiverat eftersom det torde verka som ett ökat skydd för försäkringstagarna. anser dock att eftersom nuvarande ordning inte orsakat problem med skyddet för försäkringstagarna så bör någon förändring inte genomföras. En given utgångspunkt bör vara att bestämmelserna om frivillig likvidation bör ge ömsesidiga försäkringsbolag rimliga möjligheter att utan onödiga kostnader kunna anpassa sig till bl.a. förändringar i omvärlden. måste bestämmelserna tillgodose vissa bakomliggande skyddsintressen. Ett sådant intresse är försäkrings- tagarinflytandet. Det är särskilt viktigt att försäkringstagarna har goda möjligheter att utöva inflytande över beslut om likvidation eftersom ett sådant beslut i särskilt hög grad är ägnade att påverka den enskilde försäkringstagarens situation. Bestämmelsen bör ändras för att återspegla detta. Däremot bör inte som för ekonomiska föreningar krävas beslut på två separata stämmor, utan liksom för ändring av bolagsordningen det räcka med två tredjedelar av samtliga röstande vid en stämma. Om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att en ekonomisk förenings ställning kommer att försämras så att tillgångarna inte täcker skulderna, ska styrelsen genast hänskjuta fråga om likvidation till stämman (11 kap. 2 § FL). Bestämmelsen kan delvis jämföras med den som gäller för försäkringsaktiebolag och andra aktiebolag om skyldighet för styrelsen att i vissa fall upprätta en kontrollbalansräkning och till stämman hänskjuta frågan om likvidation. När det gäller grund för likvidation kan först nämnas att för ömsesidiga försäkringsbolag finns de näringsrättsliga reglerna med krav på stabilitet och likviditet samt en tillräcklig kapitalbas. De kompletteras av möjlighet att tillgripa sanktioner mot ett bolag som inte följer regler i FRL. En yttersta sanktionsmöjlighet i ett sådant fall är att koncessionen förverkas, vilket i sig är en grund för likvidation. Frågan är om detta är en tillräckligt omfattande reglering. En skyldighet för styrelsen att till stämman hänskjuta frågan om likvidation skulle möjliggöra att stämman kan fatta beslut i frågan om verksamheten ska fortsättas och i så fall vilka åtgärder som måste vidtas. Bestämmelsen är tänkt för den situationen att styrelsen genast ska hänskjuta en fråga om likvidation till stämman om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställning fortgående kommer att försämras så att föreningens skulder inte täcks av tillgångarna. Även med de skyddsregler som finns i FRL kan ett sådant förfarande endast vara till fördel för försäkringstagarna. Om antalet föreningsmedlemmar går ned under det lägsta tillåtna antalet som föreskrivs i 2 kap. 1 §, ska styrelsen möjligt till föreningsstämman hänskjuta frågan huruvida föreningens ska gå i likvidation. I ömsesidiga försäkringsbolag saknas det en tvångs- likvidationsgrund när antalet delägare går ned under ett visst lägsta antal, eftersom det inte finns något lagstadgat krav på minsta antal delägare i ömsesidiga bolag. Däremot föreligger det grund för ingripande enligt 19 kap. 11 § FRL om försäkringsbeståndet är tillräckligt för erforderlig riskutjämning. Denna ordning bör behållas. När det gäller ömsesidiga försäkringsbolag kan endast allmän domstol besluta om tvångslikvidation (14 kap. 3 § FRL). Domstolen kan besluta om likvidation om likvidationsskyldighet föreligger enligt bolags- ordningen, bolagets hela försäkringsbestånd har överlåtits, tiden för en tidsbestämd koncession har gått ut utan att någon ny koncession har beviljats, koncessionen har förklarats förverkad, bolaget är försatt i konkurs som avslutas med överskott och stämman inte inom föreskriven tid har fattat beslut om likvidation samt bolaget saknar till försäkringsregistret anmäld behörig styrelse eller verkställande direktör. Anmälan till domstolen kan göras av bl.a. . De tvångslikvidationsgrunder som ansetts befogade att behålla för försäkringsaktiebolagen bör behållas även för ömsesidiga försäkrings- bolag, liksom det även framgent bör vara möjligt för att ansöka om ett bolags försättande i likvidation. Företagets associa- tionsform är här inte av avgörande betydelse. I ett fall finns det dock skäl att göra annan bedömning för ömsesidiga försäkringsbolag. Om ett försäkringsaktiebolag har överlåtit hela sitt försäkringsbestånd och har förverkat verksamhetstillståndet finns det inte anledning att kräva bolaget i likvidation, under förutsättning att verksamheten i bolaget ändras på sådant sätt att det inte längre än tillståndspliktigt. Ömsesidiga bolag finns i endast inom försäk- ringsområdet. Det är av den anledningen inte möjligt att efter en total beståndsöverlåtelse ändra verksamheten så att den är till- ståndspliktig. En tvångslikvidationsgrund avseende denna situation måste därför behållas för ömsesidiga försäkringsbolag. Samma bedömning bör göras som för försäkringsaktiebolagen även när det gäller att beslut om likvidation i vissa fall ska fattas av registrerings- myndigheten (se avsnitt 6.3.12). Förbud mot att meddela nya försäkringar, beståndsöverlåtelse m.m. Bestämmelserna i 14 kap. 23 § och 2628 §§ FRL innehåller gemen- samma regler för likvidation och konkurs. Bestämmelserna om konkurs i 11 kap. 19 och 20 §§ FL bedöms kunna gälla även för de ömsesidiga försäkringsbolagen. Härutöver behöver vissa näringsrättsliga regler i 2326 a § FRL beaktas. 2326 a § FRL innehåller bestämmelser om dels ett förbud mot att meddela nya försäkringsavtal vid likvidation eller konkurs, med undantag i en likvidation för sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal, dels att beståndet om det är möjligt ska överlåtas till en eller flera försäkringsgivare och överlåtelseavtalet ska godkännas av . Dessa bestämmelser överförs gemen- samt för samtliga associationsformer till den nya lagen. som reglerar förfarandet för sådan överlåtelse ska dock anpassas till dem som gäller vid frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd (se avsnitt Bestämmelserna i 14 kap. 27 och 28 §§ FRL föreslås inte tas in i den Om skälen för detta se avsnitt 6.3.12. Särskilda bestämmelser om likvidation och konkurs Härutöver ska fortsatt gälla ett förbud mot meddelande av nya försäkringar när ett försäkringsbolag har gått i likvidation eller försatts i Ett bolag som gått i likvidation får dock meddela sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal. rätt att förordna likvidator eller allmänt ombud Under en likvidation eller en konkurs i ett ömsesidigt försäkringsbolag gäller vissa särskilda bestämmelser. gällande rätt förordna en likvidator om ett livförsäkringsbolag har trätt i likvidation eller om det annars finns behov av det. försäkringsbolag är försatt i konkurs kan förordna ett Ett allmänt ombud ska alltid förordnas i ett Det allmänna ombudet ska delta i förvaltningen av konkursboet som konkursförvaltare och se till att försäkringstagarna kommer i åtnjutande av den förmånsrätt som följer med I likhet med vad som anförts försäkringsaktiebolag kan behovet av en likvidator utöver den som utsetts av rätten ifrågasättas. Bestämmelserna om allmänt ombud på försäkringsområdet bör däremot liksom för försäkringsaktiebolagen kvarstå och formas i linje med ombudsmannareglerna för kreditinstitut. En ekonomisk förening kan upplösas i enlighet med 11 kap. 18 § FL utan likvidation om någon anmälan rörande föreningen inte har kommit in till myndigheten ska då undersöka om föreningen har upphört med sin verksamhet genom brev till den senast registrerade adressen och genom kungörelse i Post- och . kungörandet ännu inte framgår att föreningen fortfarande består ska registreringsmyndigheten avföra föreningen ur registret. Någon sådan möjlighet till upplösning finns inte i FRL för ömsesidiga I fråga om försäkringsbolag torde behövas ytterligare åtgärder i samband med en sådan gallring för att säkerställa att det inte uppstår en situation där ett ömsesidigt försäkringsbolag som fortfarande driver verksamhet upplöses. Ett sätt skulle kunna vara att FL:s bestämmelser kompletteras med en skyldighet för att inhämta yttrande från innan avförandet ur kan konstateras att Finans- inspektionen har en skyldighet att återkalla tillståndet försäkringsrörelse om ett försäkringsföretag under en sammanhängande Prop. 2009/10:246 tid av inte har drivit försäkringsrörelse, varefter kan begära att bolaget försätts i likvidation. Denna skyldighet överförs till den nya försäkringsrörelselagen. Något skäl för att verksamheten även ska kunna upphöra genom upplösning kan inte anses finnas. För ekonomiska föreningar ska stadgarna enligt 2 kap. 2 § FL ange hur man ska förfara med föreningens behållna tillgångar när föreningen upplöses. När alla skulder är betalda ska likvidatorerna enligt 11 kap. 13 § FL skifta föreningens behållna tillgångar. Det finns inte några regler om att medlemmarna ska få del i de behållna tillgångarna. Det kan i stadgarna därför föreskrivas att helt andra än medlemmarna ska tillskiftas kvarvarande överskott. Vid skifte av ett ömsesidigt försäkringsbolages tillgångar ska de som var delägare vid tiden för likvidationsbeslutet få del i tillgångarna enligt de fördelningsgrunder som bolagsordningen innehåller (14 kap. 14 § FRL). Frågan om skifte av tillgångar mellan delägarna i ömsesidiga försäkringsbolag behandlades i samband med försäkringsrörelsereformen . Det bedömdes då att bolagets tillgångar inte skulle få tillskiftas andra än delägarna (se prop. 1998/99:87 s. 301). Delägarnas kollektiva äganderätt till bolaget är karaktäristisk för ömsesidiga försäkringsbolag. Det saknas därför skäl till annan bedömning än den som gjordes vid försäkringsrörelsereformen. En särregel bör därför finnas i förhållande till bestämmelsen i FL. Om ett ömsesidigt försäkringsbolag har trätt i likvidation eller blivit försatt i konkurs får en garant inte erhålla betalning av bolagets tillgångar för fordran avseende inbetalt garantikapital förrän bolagets övriga skulder har blivit fullt betalda eller erforderliga medel avsatts till detta. 7.2.11Fusion och inlösen av aktier i dotteraktiebolag Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om fusion ska gälla för ömsesidiga försäkringsbolag, med följande avvikelser. Bara ett ömsesidigt försäkringsbolag får genom fusion överta ett annat ömsesidigt försäkringsbolags samtliga tillgångar och skulder. Reglerna till skydd för försäkringsbolagets borgenärer (försäkrings- tagarna) ges en annan utformning än i lagen om ekonomiska föreningar. Dessa regler ska svarar mot dem som gäller för försäkringsaktiebolag och ska tillämpas vid såväl nationella som gränsöverskridande fusioner. får motsätta sig att ett försäkringsaktiebolag deltar i en fusion med hänsyn till allmänintresset. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. avstyrker dock förslaget om ett högre majoritetskrav vid beslut i ömsesidiga försäkringsbolag om fusion, vilket blir följden av tillämpningen av FL. Förbundet menar vidare att ömsesidiga försäkringsbolag borde kunna genomföra en fission. Skälen för regeringens förslag: regleras frågan om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd i nuvarande 15 kap. FRL för både för- säkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag. För försäk- ringsaktiebolag finns regler om fusion i 15 a kap. När det gäller försäkringsaktiebolag är det emellertid numera oftast reglerna om fusion som tillämpas vid sammanföring av försäkringsbestånd, då de medger en smidigare väg att uppnå det önskade resultatet. Fusionsreglerna för försäkringsbolag infördes till följd av EU:s tredje bolagsdirektiv (se prop. 1994/95:70). I nämnda proposition fördes inte några resonemang om eventuella fusionsregler beträffande andra associationsformer än aktiebolag. Frågan är då om det finns några särskilda skäl till att ömsesidiga försäkringsbolag inte skulle få tillämpa motsvarande regler om fusion. Det saknas skäl till att verksamhetens art eller de ömsesidiga försäkringsbolagens särart skulle ställa hinder i vägen för att tillåta även ömsesidiga försäkringsbolag att fusionera. Att verksamheten avser försäkring har uppenbarligen inte ansetts hindra fusion mellan försäkringsaktiebolag. Det kan därvid konstateras att det egentliga problemområdet är själva överlåtelsen av försäkringsbeståndet. Denna överlåtelse kommer sanno- likt alltid att medföra att endera det mottagande eller det överlåtande beståndet i någon mening får ett sämre läge än om inte någon överlåtelse hade skett. Detta bör mot bakgrund av behovet av flexibilitet i företags- strukturen på marknaden inte innebära att effektiva regler för samgående skapas. Det föreslås därför att får motsätta sig att ett ömsesidigt försäkringsbolag deltar i en fusion, såväl nationell som gränsöverskridande, med hänsyn till allmänintresset. En sådan mot- sättandemöjlighet bör liksom vad gäller för försäkringsaktiebolagen tillämpas restriktivt. Vidare kan noteras att EU direktivet 2005/56/EG om gränsöver- skridande fusioner gäller för samtliga bolag med begränsat ansvar. Regeringens bedömning är att ömsesidiga bolag omfattas av detta direktiv. Slutsatsen blir att även regler om gränsöverskridande fusioner då måste införas för denna associationsform. Däremot finns inte anledning att ifrågasätta den allmänna associations- rättsliga principen att fusion endast kan ske mellan företag av samma associationsform. Samgåenden mellan olika typer av företagsformer får, som tidigare, ske genom beståndsöverlåtelse. Det finns därför ytterligare skäl att behålla dessa båda regelverk, trots att de uppvisar mycket stora likheter. De regler som gäller för fusion av ekonomiska föreningar bör i huvudsak kunna tillämpas av ömsesidiga försäkringsbolag. För ömse- sidiga försäkringsbolag medför detta förändrade och i vissa avseenden högre krav på viss majoritet vid beslut om fusion. har avstyrkt förslaget i denna del. ömsesidiga försäkringsbolag innebär en fusion generellt sett en stor Prop. 2009/10:246 förändring, som bör förutsätta stöd från en klar majoritet. De ömsesidiga försäkringsbolagens särart ger enligt regeringens bedömning inte skäl att i detta avseende frångå kraven på majoritet enligt FL för beslut om fusion. Med hänsyn till försäkringsrörelsernas särart bör dock Finans- inspektionens tillstånd krävas. Av samma anledning ska Finans- inspektionen pröva om försäkringstagare och andra borgenärer tillförsäkras en betryggande säkerhet. Härutöver ska ha rätt att motsätta sig en fusion med hänvisning till allmänintresset. Det kan konstateras att bestämmelser om fission saknas i FL. Med anledning av valet att FL ska utgöra det allmänna associationsrättsliga regelverk till vilket hänvisningar görs för ömsesidiga försäkringsbolag uppkommer fråga om särregler om fission bör införas, på sätt som har anfört. Enligt regeringens bedömning är nyttan av särregler om fission för ömsesidiga försäkringsbolag inte uppenbar. Mot denna bakgrund och med hänsyn till fördelen av att begränsa antalet särregler i förhållande till FL bör bestämmelser om fission inte införas för ömsesidiga försäkringsbolag i detta lagstiftnings- ärende. Inlösen av aktier i dotterbolag Liksom för försäkringsaktiebolag finns för ömsesidiga försäkringsbolag bestämmelser om inlösen av aktier i dotterbolag fr.o.m. i 14 a kap. FRL. Bestämmelserna överensstämmer i sak med ABL:s in- lösenbestämmelser som ska gälla för försäkringsaktiebolag (se avsnitt 6.11). Även i fråga om inlösen av aktier i dotterföretag till en ekonomisk förening är tillämpliga (se prop. 2004/05:85 s. 439). Det saknas behov av ytterligare bestämmelser för ömsesidiga försäkringsbolag. Regeringens förslag: Bestämmelserna om skadestånd i lagen om ekonomiska föreningar ska gälla ömsesidiga försäkringsbolag. Skadeståndsansvar ska gälla även vid överträdelse av regler i särlagstiftningen om försäkringsrörelse. Det särskilda skadeståndsansvaret för aktuarier upphävs. Stiftare ska ha ett oförändrat skadeståndsansvar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I 13 kap. FL finns regler om skadestånd för ekonomiska föreningar vilka med några undantag överensstämmer med de regler i 16 kap. FRL som gäller för ömsesidiga försäkringsbolag. För försäkringsaktiebolag har bestämmelserna om skadestånd i ABL kompletterats så att skadeståndsansvar även gäller vid överträdelser av de näringsrättsliga reglerna enligt FRL. Motsvarande komplement är nöd- vändigt för ömsesidiga försäkringsbolag för att åstadkomma ett skade- Prop. 2009/10:246 ståndsansvar som överensstämmer med gällande rätt. Så har också före- slagits för försäkringsföreningar. I ömsesidiga försäkringsbolag har enligt 16 kap. 1 § FRL aktuarie och stiftare samma skadeståndsansvar som styrelseledamot och verkställande direktör.