prop · GX03201 · 2010-04-01 00:00:00 — meddelar även förelägganden och förbud för att föreskrifterna ska följas. Som nämnts ovan är överträdelser av förelägganden och förbud som har meddelats för att föreskrifter enligt 30 § ska följas straffbelagda. Väsent- liga delar av gärningens innehåll bestäms således av myndighetsföre- skrifter. Av samma skäl som har anförts ovan bör därför fängelse tas bort ur straffskalan. Kriminaliseringen bör föras in i den nya straffbestäm- melsen. I subjektivt hänseende bör för de överträdelser som regleras i den nya straffbestämmelsen alltjämt krävas uppsåt eller oaktsamhet. Liksom bör ringa fall inte vara straffbelagda. Bestämmelsen i 38 § tredje stycket som reglerar hur vite och straff är avsedda att förhålla sig till varandra bör föras över till en egen paragraf. Bestämmelsens ordalydelse knyter an till om ett föreläggande eller ett förbud har överträtts. Om ett föreläggande eller ett förbud har överträtts kan dock enligt regeringens mening inte i sig ha någon betydelse för frågan om straff ska få beslutas. Straff kan beslutas om ett föreläggande eller förbud har överträtts men vitet inte har dömts ut. Myndigheten kan t.ex. göra bedömningen att det inte är möjligt att med framgång ansöka om utdömande av vite på grund av att något formellt fel har begåtts i samband med att föreläggandet meddelades. I stället kan det då bli aktuellt att använda sig av straff. Däremot kan det i en sådan situation inte komma i fråga att i ett senare skede döma ut vitet. Regeringen avser, i syfte att förtydliga vad som redan gäller, se över hur bestämmelser som reglerar hur vite och straff ska förhålla sig till varandra bör utformas. I avvaktan på en sådan allmän översyn bör bestämmelsen behålla sin nuvarande utformning (jfr prop. 2007/08:107 s. 24 f.). Förbudet mot att använda främmande trädarter som skogsodlings- material i fjällnära skog är straffbelagt genom 38 § första stycket 1 skogsvårdslagen eftersom föreskrifterna där förbudet finns är meddelade med stöd av 7 § första stycket samma lag. I avsnitt 7 föreslår regeringen, i enlighet med utredningens förslag, att förbudet lyfts från skogsvårds- förordningen och tas in i skogsvårdslagen. Den av utredningen förslagna författningstexten innehåller dock inte någon bestämmelse som krimina- liserar det i lagen intagna förbudet. Utredningens förslag innebär därför att förbudet upphör att vara straffbelagt. Utredningen har dock inte särskilt berört frågan om förbudet fortsättningsvis bör vara straffbelagt eller inte. Inte heller någon av remissinstanserna har berört frågan. Regeringen anser mot den bakgrunden att det inte har framkommit några skäl för att avkriminalisera överträdelser av förbudet mot att använda främmande trädarter som skogsodlingsmaterial i fjällnära skog. I straff- bestämmelsen i 38 § första stycket 1 bör därför anges att överträdelser av det aktuella förbudet ska vara straffbelagt. Enligt 38 § första stycket 3 skogsvårdslagen straffbeläggs bl.a. över- trädelser av villkor som gäller avverkning och som har meddelats med stöd av 16 § tredje stycket, 18 § andra stycket eller 21 § tredje stycket skogsvårdslagen. Det som avses är villkor som har meddelats i beslut enligt nämnda bestämmelser. Regeringen anser att detta bör tydlig- göras i lagtexten. Innehållet i 38 § första stycket 3 flyttas till 38 § första stycket 2. Till följd av ändrad struktur i skogsvårdslagen bör vidare vissa hänvisningar i 38 § till andra paragrafer i lagen ändras. Det kan konstateras att det finns behov av en mer genomgripande över- syn av de aktuella straffbestämmelserna. En sådan översyn kommer därför att påbörjas inom . Regeringen har i enlighet med utredningens förslag i avsnitten 6.5 och 8 gjort bedömningen att vissa bestämmelser om förbud mot avverkning m.m. som finns i skogsvårdsförordningen och före- skrifter i stället bör tas in i skogsvårdslagen. Överträdelser av förbuden är inte straffbelagda. Det saknas enligt regeringens mening underlag för att bedöma huruvida de aktuella överträdelserna bör kriminaliseras och om så bedöms vara fallet vilket straffvärde som överträdelserna i så fall har. Frågan bör därför hanteras inom ramen för den översyn av straffbestämmelserna som regeringen avser att göra. 10 Tidpunkten för när beslut ska börja gälla Regeringens bedömning: Nuvarande ordning att får förordna att ett beslut ska gälla bör behållas. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att beslut om tillstånd till avverkning enligt nuvarande 16 § skogsvårdslagen samt om förelägganden och förbud i sådana fall som avses i 35 § samma lag ska gälla utan särskilt förordnande om det. Övriga beslut enligt lagen ska även fortsättningsvis gälla om Skogssty- relsen beslutar det. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har särskilt kommenterat förslaget. tillstyrker utred- ningens förslag att förelägganden och förbud som meddelas med stöd av 35 § skogsvårdslagen alltid ska gälla med omedelbar verkan. Skogs- industrierna anser att utredningens förslag är bra eftersom det möjliggör omedelbar avverkning efter underrättelse om avverkning, trots besvärsmöjlighet, under förutsättning att beslut om inhibition inte meddelas av domstol. Allmänningsskog, och anser att mer- parten av beslut automatiskt borde bli gällande enligt 41 § skogsvårdslagen. Vidare anser allmänningskogarna att endast i undantagsfall, där myndigheten bedömer att det råder en viss osäkerhet i bedömningen, ska beslutet invänta vinnande av laga kraft. anser att nuvarande bestämmelse som innebär att med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet kan förordna att ett beslut ska gälla bör behållas. Utredningens förslag innebär t.ex. att ett tillstånd till avverkning gäller även om det överklagas. Markägaren kan då vid ett överklagande hinna avverka allt innan överprövande domstol hinner inhibera beslutet. Kammarrätten i anser att det bör övervägas om det finns skäl att komplettera utredningens förslag med en möjlighet för att förordna om att beslut som är av uppenbart tvistig karaktär, inte ska gälla . Skälen för regeringens bedömning: får enligt 41 § skogsvårdslagen bestämma att dess beslut ska gälla , dvs. gör en bedömning av om detta är lämpligt i det enskilda fallet. Huvudregeln är alltså att beslut gäller först sedan det vunnit laga kraft. Utredningen har motiverat sitt förslag när det gäller förelägganden eller förbud enligt 35 § med att den nuvarande ordningen skulle kunna upp- fattas som att avverkning kan ske i enlighet med en underrättelse efter sexveckorsperioden, utan beaktande av beslut om före- läggande eller förbud om beslutet inte har vunnit laga kraft. Vidare anser utredningen att det framstår som tveksamt om straffbestämmelsen i 38 § 6 skogsvårdslagen om föreläggande om hänsyn till rennäringen blir tillämplig om en avverkning sker i strid med föreläggandet efter sexveckorsperioden men innan beslutet vunnit laga kraft. Beslut om tillstånd delges normalt sett inte någon part, varför besluten inte vinner laga kraft. Om Skogstyrelsens beslut att tillåta en avverkning i stället gäller Prop. 2009/10:201 kan markägaren genomföra avverkningen innan tiden för överklagande har gått ut, dvs. innan beslutet har vunnit laga kraft. För att de som berörs av en avverkning ska kunna få frågan prövad krävs att de begär inhibition av beslutet i samband med överklagandet. Risken finns att det aktuella området hinner avverkas innan tillståndet hinner över- klagas eller innan domstolen hinner ta ställning till ett inhibitions- yrkande. Därmed föreligger en påtaglig risk för att ett överklagande och en prövning i högre instans i praktiken skulle komma att sakna betydelse. Motstående intressen riskerar därmed att i praktiken få försämrade möjligheter att få frågan prövad. Regeringen delar således Skogs- styrelsens bedömning om att det är lämpligare att behålla nuvarande ordning, vilket innebär att kan göra en bedömning i det enskilda fallet om tillståndet ska gälla eller inte. Förelägganden kan avse att skogsägaren ska vidta en åtgärd, t.ex. tilläggsplantera. Om ett föreläggande gäller måste beslutet inhiberas av domstol i samband med ett överklagande för att skogsägaren inte ska vara skyldig att följa det. Den enskilde kan ha ett berättigat intresse av att få frågan prövad varför regeringen även vad gäller före- lägganden delar bedömning att nuvarande ordning bör behållas. Även beträffande förbud anser regeringen i likhet med att nuvarande ordning bör behållas. kan förordna att förbud ska gälla efter en bedömning i det enskilda fallet. 11 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Ändringarna träder i kraft . Tillstånd som har meddelats enligt 16 § i dess äldre lydelse ska fortsätta att gälla. En ansökan om tillstånd till avverkning av skog enligt 16 § i dess äldre lydelse som inte omfattas av tillståndsplikt enligt 15 § och som har kommit in till, men inte prövats av, före ska anses som en underrättelse enligt 14 §. Utredningens förslag: Utredningen har inte lämnat något förslag i dessa delar. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: Ändringarna har få negativa konsekvenser för enskilda, se avsnitt 12. För de markägare som har sitt innehav inom renskötselns året-runt-markerna men utanför gränsen för svårföryngrad skog kommer förändringen visserligen att innebära en utökning av kravet på vad en underrättelse om avverkning ska omfatta. Skogsägaren ska redovisa vad han eller hon avser att göra för att tillgodose rennäringens intressen i samband med avverkning på hans eller hennes mark inom renskötselns året-runt-marker. Med hänsyn till att skogsägare inom året-runt-markerna enligt nuvarande 20 § skogs- vårdslagen ska bereda berörd sameby tillfälle till samråd innan avverk- Prop. 2009/10:201 ning sker bedömer regeringen dock att särskilt behov av anpassning till de nya bestämmelserna om redovisning av hänsyn till rennäringens in- tressen saknas. Vad gäller myndigheterna innebär ändringarna främst att Skogstyrelsen i ökad utsträckning ska bedöma planerade avverkningar inom ramen för underrättelseförfarandet i stället för i tillståndsprövning. För länssty- relsens del innebär förslaget att det kommer att finnas ett behov av snabbare ställningstaganden än när det gäller frågor om områdes- skydd. Regeringen bedömer att särskild hänsyn inte heller behöver tas beträffande myndigheterna när det gäller tidpunkten för ikraftträdande. Ändringarna kan därför träda i kraft . Genom lagändringarna kommer en underrättelseskyldighet att gälla i stället för tillståndsplikt i fråga om avverkning av skyddsskog och svår- föryngrad skog som inte är fjällnära. I syfte att minska den administrativa bördan och undvika onödiga underrättelser anser regeringen att det för vissa situationer finns ett behov av övergångsbestämmelser. För det första saknas det anledning att låta underrättelseskyldigheten omfatta den som före har beviljats tillstånd till avverkning men inte hunnit avverka skogen. Tillstånd som har meddelats enligt 16 § i dess äldre lydelse bör därför fortsätta att gälla. Vidare innehåller en ansökan om tillstånd till avverkning det underlag som krävs vid underrättelse till enligt 14 §. Mot den bakgrunden bör en ansökan om tillstånd till avverkning av skog enligt 16 § i dess äldre lydelse som inte omfattas av tillståndsplikt enligt 15 § och som har kommit in till, men inte prövats av, före anses som en underrättelse enligt 14 §. 12 Konsekvenser av regeringens förslag Regeringens bedömning: Förslaget att ersätta kravet på tillstånd för avverkning av skyddsskog och svårföryngrad skog med det generella kravet på att underrätta om planerade avverkningar bedöms innebära kortare väntetider för markägaren inför avverkning samt leda till en minskad administrativ börda för skogsbruket utan att skyddet för andra intressen förändras. Skälen för regeringens bedömning: Propositionen är ett led i rege- ringens arbete med regelförenkling. Syftet är att åstadkomma en regel- förenkling för skogsbruket, men utan att minska skyddet för andra intres- sen som kan påverkas av skogsbrukets verksamhet. De förslagna förändringarna gäller för avverkning av skog som har avgränsats som skyddsskog, svårföryngrad skog samt fjällnära skog. Utöver detta föreslås att vissa bestämmelser som regleras på förordnings- och föreskriftsnivå lyfts till lagnivå. Dessutom görs vissa förändringar i straffbestämmelserna. Förslagen som gäller föreskrifter som lyfts till lag samt fjällnära skog innebär inte några förändringar i sak och bedöms inte medföra några De övriga förändringar som föreslås i propositionen får i Prop. 2009/10:201 första hand konsekvenser för , skogsbruket och same- Även länsstyrelserna kommer att påverkas i viss mån. För skogsbrukets del är det de markägare som har sitt innehav inom gränserna för den svårföryngrade skogen och inom gränserna för skydds- skog som påverkas av förslagen. Dessa markägare kan, om förslaget genomförs, lämna in en underrättelse om avverkning till i stället för en tillståndsansökan. beräkningar visar inte på någon skillnad i administrativa kostnader för en underrättelse om avverk- ning jämfört med ansökan om tillstånd för avverkning. Regeringen bedömer därför att vinsten för markägarna främst ligger i att avverk- ningen kan påbörjas direkt efter inlämnad underrättelse i stället för att markägaren behöver vänta på ett tillståndsbeslut från myndigheten. Det gäller under förutsättning att inte för- bjuder avverkningen. kan förordna att ett sådant beslut ska gälla . Förslagen i propositionen innebär även att de markägare som har sitt innehav inom svårföryngrad skog men utanför året-runt-markerna kommer att få en lättnad i redovisningskrav eftersom de inte längre kommer att behöva redovisa hänsyn till rennäringens intressen. För de markägare som har sitt innehav inom året-runt- markerna men utanför gränsen för svårföryngrad skog kommer förändringen däremot att innebära en utökning av kravet på vad en underrättelse om avverkning ska omfatta. Enligt beräkningar från rör det sig om ca 3 800 brukningsenheter som kommer att få lägre krav i och med förslaget och ca 860 brukningsenheter som får ett utökat krav. De övriga förändringar som föreslås innebär inte någon förändring i sak för skogsbruket. Regeringen bedömer att förslagen kan ha en positiv påverkan på rådande konkurrensförhållanden genom den regelförenkling som före- Detta eftersom de regelverksmässiga villkoren för markägare som har sitt innehav ovan dagens gräns för svårföryngrad skog (men nedan den fjällnära gränsen) kommer att vara mer likartade de som råder i Någon särskild hänsyn till små företag bedöms inte behöva Propositionen innehåller inte några förändringar som direkt påverkar Indirekt påverkas dock samebyar genom att möjligheten att överklaga ett beslut om tillstånd till avverkning försvinner när tillstånds- Antalet överklagade tillståndsbeslut har varit ca 15 per år , vilket visar att detta inte är något verktyg som ofta används av samebyarna. Ett överklagat beslut om till- stånd till avverkning är att se som ett tecken på att samråd, dialog och samverkan mellan skogsbruk och rennäring har brustit. i uppdrag att närmare följa hur samrådet mellan de båda näringarna inom renskötselområdet fungerar och vilka åtgärder som Prop. 2009/10:201 behöver vidtas för att avhjälpa eventuella brister bedöms som mer verk- ningsfullt än att ha kvar samebyarnas möjlighet att överklaga tillstånds- beslut. Dessutom anser regeringen att förslaget minst innebär samma skydd för rennäringens intressen eftersom ett förbud är mer långtgående än dagens regler. har möjlighet att vid en underrättelse om avverkning förbjuda en avverkning eller meddela förelägganden för att skydda ren- Skillnaden nu är att den tid som står myndigheten till förfogande är begränsad , vilket kräver god planering och framförhållning från myndighetens sida för att undvika olägenheter för påverkas av förslaget om att avveckla bestämmelserna för svårföryngrad skog och skyddsskog genom att merparten av de avverk- ningstillstånd som prövas inom dessa områden i stället kommer att hanteras som underrättelser om avverkning. för avverkning som inkommer till varierar mellan ca 1 500 och 2 500 . Av dessa berör ca 120220 stycken det fjällnära området, där ingen förändring föreslås. meddelas tillstånd till av- verkningar utan att kompletterande uppgifter begärs in i Det är rimligt att anta att även en underrättelse om avverkning för berörda områden är relativt enkel att handlägga. De frågor som Skogs- styrelsen har att bedöma i en underrättelse är bl.a. om avverkningen påverkar natur- och kulturmiljövårdens eller rennäringens intressen. Bedömningar av om berörd sameby getts tillfälle till samråd ska också I de fall som en underrättelse om avverkning medför att ytterligare information eller inventeringar behövs, kommer att kunna hantera det på samma sätt som en tillståndsansökan. Skillnaden nu är att den tid som står myndigheten till förfogande är begränsad , vilket kräver god planering och framförhållning från myndighetens sida. Frågor om vilken hänsyn som kommer att tas till natur- och kulturmiljövårdens eller rennäringens intressen hanteras via under- rättelser om avverkning utanför gränsen för svårföryngrad skog och har erfarenhet och rutiner för detta inom sin organisation vilket bedöms kunna underlätta implementeringen av de föreslagna För länsstyrelsernas del innebär förslaget att det i områden där tillstånds- plikten upphör kommer att finnas ett behov av snabbare ställnings- taganden än när det gäller frågor om områdesskydd. frågor som gäller generellt i hela landet och myndigheternas normala hantering av dessa frågor bedöms även kunna gälla inom områden som är utpekade som svårföryngrade eller skyddsskog. Regeringen bedömer att förslagen i propositionen inte kommer att ha någon påverkan på antalet ärenden hos domstolar. Regeringens avsikt med de föreslagna förändringarna är att åstadkomma en regelförenkling för skogsbruket och inte någon praktisk förändring i hur marken används. Förslaget är i allt väsentligt en administrativ föränd- ring för skogsbruksföretag varför regeringen gör bedömningen att det inte kommer att få några miljömässiga konsekvenser. Utredningen har föreslagit att dagens krav på att bereda berörd sameby tillfälle till samråd före en avverkning i svårföryngrad skog tas bort och ersätts med en informationsplikt om avverkningar till berörd sameby i Regeringen anser att konsekvenserna för same- byar, skogsbruket och myndigheter av ett sådant förslag inte är tillräck- ligt utredda och avser därför inte att gå vidare med det förslaget. Utredningen föreslår vidare att de krav på redovisning av planerad hänsyn till rennäringen som gäller i renskötselns året-runt-marker ska utökas och gälla i hela renskötselområdet. Inte heller detta förslag är tillräckligt konsekvensbedömt enligt regeringens mening varför rege- ringen inte heller går vidare med det förslaget. konsekvensbedömningar saknas av förslagen anser regeringen att man kan konstatera att båda dessa förslag skulle innebära en ökad admi- nistrativ börda för skogsbruket. Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 7.2, är ny. bestämmelsen motsvaras delvis av nuvarande 15 §. stycke definieras vad som avses med fjällnära skog. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om vilka områden som utgör fjällnära skog. bestämmelser om fjällnära skog i 6 b § och 1519 §§. Innehållet i andra meningen har, i syfte att åstadkomma en bättre systematik i lagen, flyttats till den nya 6 a §. Paragrafens första stycke, som har kommenterats i avsnitt 8, är ny. Bestämmelsen förbjuder hyggesplöjning som markberedningsmetod. Innehållet i andra stycket överensstämmer med nuvarande 6 § andra meningen. Andra åtgärder kan exempelvis vara krav på hjälpplantering, röjning, lägsta antal huvudplantor och plantornas fördelning på hygget. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 8, är ny. Bestämmelsen förbjuder användning av främmande trädarter som skogsodlingsmaterial i fjällnära skog. Innehållet i bestämmelsen överensstämmer med 9 § andra stycket skogsvårdsförordningen med den skillnaden att begreppet främ- mande trädarter används i stället för utländska trädarter. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. Förbudet är straffsanktionerat enligt 38 § första stycket 1. I paragrafens andra stycke ges regeringen rätt att meddela föreskrifter om undantag från förbudet i första stycket. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 8, är ny. I första stycket förbjuds avverkning, skogsvårdsåtgärder och gödsling på skogliga impe- diment som är större än . Enstaka träd får avverkas om det inte förändrar naturmiljöns karaktär. Naturmiljöns karaktär förändras van- ligen om de grövre träden avverkas. I paragrafens andra stycke ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om ytterligare undan- tag från förbudet i första stycket. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 6.5, är ny. Innehållet i bestämmelsen överensstämmer i sak delvis med nuvarande 21 § andra stycket, enligt vilken tillstånd under vissa omständigheter inte får ges till avverkningar inom de delar av det svårföryngrade området som ingår i det område där renskötsel får bedrivas enligt rennäringslagen (1971:437) (renskötselns året-runt-marker). Till skillnad från 21 § är den nya bestämmelsen formulerad som ett förbud. Förbudet har dess- utom utvidgats till att omfatta avverkningar inom alla renskötselns året- runt-marker. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 6.4. Ändringen i fjärde punkten innebär att underrättelse till om avverkning av skog inom renskötselns året-runt-marker ska innehålla redovisning av vad skogs- ägaren avser att göra för att tillgodose rennäringens intressen i samband med avverkningen. Underlåtenhet att fullgöra underrättelseskyldigheten är kriminaliserad i 38 a § första stycket 3. Femte punkten motsvarar den nuvarande fjärde punkten. Bestäm- melsen ändras för att förtydliga att återväxten avser skog. Någon ändring i sak är inte avsedd. Innehållet i första stycket överensstämmer delvis med nuvarande 16 § första stycket. Tillståndsplikten för avverkning av skog har dock begrän- sats till fjällnära skog. I 2 b § anges vad som avses med fjällnära skog. Innehållet i andra stycket överensstämmer med nuvarande 16 § fjärde stycket. Innehållet i bestämmelsen motsvarar i princip nuvarande 16 § andra stycket. Nytt är att ansökan om tillstånd till avverkning ska innehålla redovisning av vad sökanden avser att göra för att trygga återväxten av skog. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 7.2. För att uppnå en bättre systematik i lagen har innehållet i nuvarande första och fjärde styckena flyttats till 15 § och innehållet i nuvarande tredje stycket flyttats till 18 c §. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 7.2. Ändringen i första stycket är en följd av att tillståndsplikten begränsas till avverkningar i fjällnära skog. I andra stycket anges att tillstånd till avverkning inte heller får ges för byggande av skogsbilväg om nyttan av vägen för skogsbruket inte mot- svarar kostnaden för den eller om vägen inte kan passas in en vägnäts- plan. Innehållet i bestämmelsen motsvaras i sak av en bestämmelse i föreskrifter som, efter regeringens subdelegation, med- delats med stöd av bemyndigandet i nuvarande andra stycket 2. Det bemyndigandet och bemyndigandet i nuvarande andra stycket 1 upphävs. Det senare bemyndigandet motsvaras i princip av det nya förbudet i 13 a §. Innehållet i nuvarande andra stycket har, i syfte att åstadkomma en bättre systematik i lagen, flyttats till den nya 18 b §. Paragrafen som är ny har kommenterats i avsnitt 8. I paragrafen införs en bestämmelse om att om det inte finns särskilda skäl får tillstånd inte ges till avverkning på en sammanhängande yta som är större än inom samma brukningsenhet. I 12 § finns bestämmelser om vad som ska räknas som en brukningsenhet.