prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran, frånsett vissa språkliga synpunkter. Skälen för regeringens förslag: För att genomföra direktivets artikel 21.2 bör den behöriga myndigheten för tillståndsgivning och tillsyn avseende betalningsinstitut ges möjlighet att vidta åtgärder mot betalningsinstitut som inte följer de regler som motsvarar direktivets avdelning II. I direktivet anges inte närmare vilka sanktionsmöjligheter som bör införas i nationell lag, utan detta lämnas åt medlemsstaterna att avgöra. ingripandemöjligheter bör utformas på ett sätt som så långt möjligt motsvarar de regler som gäller i fråga om andra finansiella företag. Detta innebär att , på samma sätt som i fråga om andra finansiella företag, ska ingripa om ett betalningsinstitut har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om betaltjänster, andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolags- ordning, stadgar eller interna regler och instruktioner som har sin grund i författningar som reglerar dess verksamhet. ska då förelägga betalningsinstitutet att begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen. Finans- inspektionen kan också utfärda ett förbud mot att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. ska återkalla betalnings- institutets tillstånd om överträdelsen är allvarlig. Om det är tillräckligt räcker det dock med att betalningsinstitutet meddelas en varning. Motsvarande bestämmelser som avser andra kategorier av finansiella företag återfinns i 15 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 25 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. Dessutom bör det, i likhet med i annan liknande lagstiftning, anges i lag att får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om betalningsinstitutet gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder som bedöms tillräckliga. I promemorian föreslås att bestämmelser med den innebörd som beskrivits ovan förs in i en paragraf. 12.2.3 Återkallande av betalningsinstituts tillstånd Regeringens förslag: ska, under vissa förut- sättningar, återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om en person i ledande ställning inte uppfyller lagens krav. kan, i stället för att återkalla tillståndet, besluta att en viss person i ledande ställning inte längre får vara kvar och förordna en ersättare för denne. ska även återkalla ett betalningsinstituts tillstånd Prop. 2009/10:220 om institutet fått tillståndet på ett otillbörligt sätt, inte drivit sådan verksamhet som tillståndet avser , avstått från tillståndet eller om fortsatt verksamhet skulle utgöra ett hot mot betalningssystemets stabilitet. Promemorians förslag: I promemorians förslag anges inte att kan återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om institutet har överlåtit hela sin betaltjänstverksamhet till annan, om institutet har försatts i konkurs eller om beslut fattats om att institutet ska träda i tvångslikvidation. I promemorian föreslås inte heller någon bestämmelse om att kan ge anvisningar om hur rörelsen bör avvecklas i samband med ett beslut om återkallande av tillstånd. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att det bör införas regler som gör det möjligt att återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om institutet har överlåtit hela sin rörelse, försatts i konkurs eller om det har beslutats att institutet ska träda i tvångslikvidation. Skälen för regeringens förslag Personer i ledande ställning uppfyller inte kvalifikationskraven I promemorian föreslås en bestämmelse som anger att ska återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om en person i ledande ställning styrelsemedlem, verkställande direktör, ställföreträdare för verkställande direktör eller ansvarig för betaltjänstverksamheten inte längre uppfyller de krav som ställs på denne. En förutsättning är dock att först har beslutat att anmärka för betalningsinstitutet att personen inte uppfyller kraven, och att personen i fråga trots detta sitter kvar på sin post efter det att en av bestämd tid har gått ut. besluta om att personen i fråga inte längre får inneha sin post, och förordna om en ersättare för tiden fram till dess att betalningsinstitutet har utsett en ersättare. I promemorians författningskommentar anges att möjlighet att besluta att en viss person inte längre ska få sitta kvar på sin post kan utnyttjas när det finns brister i ledningen för ett i övrigt livskraftigt betalningsinstitut men institutet självt inte förmår ändra på situationen. Vidare anges att inte är skyldig att utnyttja denna möjlighet utan får göra en bedömning från fall Den föreslagna bestämmelsen motsvarar bestämmelser i 15 kap. 2 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse respektive 25 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. bestämmelsen skiljer sig från dessa genom att den som är ansvarig för betalningsinstitutets betaltjänstverksamhet ingår i den krets av personer som omfattas av bestämmelsen. Den nu föreslagna bestämmelsen har ingen direkt motsvarighet i direktivet men överensstämmer väl med dess artikel 12.1 c, där det anges att ett betalningsinstituts tillstånd kan Prop. 2009/10:220 återkallas om institutet inte längre uppfyller villkoren för beviljande av Ett villkor för beviljande av tillstånd som anges i direktivets artikel 5 j är att vissa personer i ledande ställning i ett betalningsinstitut ska ha gott anseende och den kunskap och erfarenhet som krävs för att tillhandahålla betaltjänster. Den föreslagna bestämmelsen är väl förenlig med direktivets regler och det krav på att behöriga myndigheter ska kunna besluta om sanktioner mot betalningsinstitut och de som har ett bestämmande inflytande över dessas verksamhet som framgår av artikel 21.2. Det bör dessutom, på motsvarande sätt som i 2 kap. 9 § lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, anges att bestämmelserna om styrelsen såvitt avser återkallande av tillstånd ska tillämpas på tillsynsorganet i dualistiskt organiserade europabolag och europakooperativ. Tillståndet har beviljats på felaktiga grunder eller inte utnyttjats, eller fortsatt verksamhet utgör hot mot betalningssystemets stabilitet Bestämmelser om återkallande av betalningsinstituts tillstånd finns i direktivets artikel 12. Där anges att ett tillstånd får återkallas (i) om betalningsinstitutet inte utnyttjar tillståndet eller uttryckligen avstår från det, (ii) om betalningsinstitutet har erhållit tillståndet på grundval av oriktiga uppgifter eller i strid med gällande regler, (iii) inte längre uppfyller villkoren för att erhålla tillstånd, (iv) fortsatt betaltjänstverksamhet i institutet skulle utgöra ett hot mot betalningssystemets stabilitet, eller (v) nationell lag på någon annan grund anger att tillståndet ska återkallas. Av artikel 21.1 d framgår att behöriga myndigheter ska ha rätt att tillfälligt upphäva eller återkalla ett tillstånd i dessa fall. Direktivets artikel 12 anger alltså situationer där tillståndet får återkallas, och av artikel 21.1 d följer att behörig myndighet ska ha rätt att vidta åtgärder i dessa fall. En bestämmelse som motsvarar artikel 12.1 a, b och d föreslås i promemorian. Av den i promemorian föreslagna bestämmelsen framgår att ska återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om (i) institutet har fått tillståndet genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, (ii) institutet inte har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser från det att tillståndet beviljades, (iii) institutet inte har drivit någon sådan verksamhet inom en sammanhängande tid av , (iv) det skulle utgöra ett hot mot betalningssystemets stabilitet om institutet fortsatte med sin verksamhet, eller (v) institutet har förklarat sig avstå från tillståndet. Av den föreslagna bestämmelsen framgår också att en varning i stället får meddelas i fall (i)-(iv). I promemorians författningskommentar anges att en varning är avsedd att meddelas om det i ett enskilt fall framstår som motiverat att ge betalningsinstitutet ytterligare en chans att komma igång med verksamheten. Den bestämmelse som föreslås i promemorian genomför artikel 12.1 avseende de grunder för återkallande som inte täcks av den bestämmelse som behandlats i föregående avsnitt. Ett lagrum med motsvarande Prop. 2009/10:220 innehåll bör tas in i lagen om betaltjänster. Såvitt avser den första grunden för återkallande, att betalningsinstitutet har fått tillståndet genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, gäller att de oriktiga uppgifter som lämnats ska ha varit av sådan art att det kan befaras att de påverkade beslutet att ge institutet tillstånd. Bestämmelsen är inte tillämplig i de fall då oriktiga eller felaktiga uppgifter visserligen har lämnats i ett ansökningsärende men dessa uppgifter inte var relevanta för beslutet att bevilja eller inte bevilja tillstånd. Sådana uppgifter kan avse rena felskrivningar eller fel- stavningar, exempelvis avseende betalningsinstitutets adress eller ledande befattningshavares namn, som inte materiellt påverkar beslutet att ge eller inte ge tillstånd. I fråga om den fjärde återkallandegrunden, att ett betalningsinstituts tillstånd ska återkallas om fortsatt verksamhet i institutet skulle utgöra ett hot mot betalningssystemets stabilitet, har innebörden av den motsvarande bestämmelsen i direktivets artikel 12.1 d inte utvecklats närmare i direktivet eller skälen till direktivet. Det bör dock noteras att uttrycket betalningssystemet såsom det används i den nu aktuella bestämmelsen avser något annat och mer omfattande än ett betalningssystem så som uttrycket definieras i direktivets artikel 4.6 och lagen om betaltjänster. Den nu aktuella bestämmelsen avser hot mot stabiliteten i hela den struktur i vilken betalningar hanteras, dvs. det nätverk av betaltjänstleverantörer, betalningssystem och mellanhänder som möjliggör kontinuerlig hantering av betalningsflöden. Ett enskilt betalningsinstituts tillstånd kan återkallas om dess verksamhet bedrivs på ett sådant sätt att stabiliteten i hela detta övergripande system hotas. En förutsättning för återkallande i dessa fall är att det enskilda betalnings- institutet bedriver så omfattande verksamhet att hela betalningssystemets stabilitet kan komma att påverkas av förändringar i dess verksamhet. har överlåtit hela sin verksamhet, försatts i konkurs eller trätt i tvångslikvidation I sitt remissvar har framfört att ett betalningsinstitut kan överlåta sin betaltjänstverksamhet till annan, vilket innebär att institutet därefter har tillstånd för en verksamhet som det inte längre tillhandahåller. Dessutom har anförts att ett betalningsinstitut kan försättas i konkurs eller bli föremål för tvångslikvidation och att det då finns anledning att begränsa institutets möjlighet att fortsatt driva betaltjänstverksamhet. I detta sammanhang framhålls att lagen om bank- och finansieringsrörelse innehåller bestämmelser som gör det möjligt att i motsvarande situationer återkalla ett kreditinstituts tillstånd. Det framstår som lämpligt att, mot bakgrund av vad har anfört i denna del, utforma reglerna om återkallande av betalningsinstituts tillstånd så att de motsvarar vad som gäller för kreditinstitut enligt 15 kap. 3 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Det bör därför framgå av lagen att kan återkalla ett betalningsinstituts tillstånd om institutet har överlåtit hela sin betaltjänstverksamhet till annan, om institutet har försatts i konkurs eller om beslut fattats om att institutet ska träda i tvångslikvidation. 2009/10:220 Möjligheten för att i stället meddela varning finns inte i dessa fall. Anvisningar om avveckling av tillståndspliktig verksamhet I 25 kap. 6 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden anges att får besluta om hur avveckling av rörelsen ska ske om tillståndet återkallas. Dessutom får förena ett beslut om återkallelse av tillstånd med ett förbud mot att fortsätta rörelsen. Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår att Finansinspek- tionen kan ge anvisningar om hur rörelsen bör avvecklas i sitt beslut om återkallelse av tillståndet, med hänsyn tagen till individuella förhållanden hos det företag som beslutet avser (prop. 2006/07:115 s. 639). Ett förbud mot att fortsätta rörelsen får förenas med vite. En motsvarande bestämmelse, som ger möjlighet att besluta om hur avvecklingen av tillståndspliktig betaltjänstverksamhet i ett betalningsinstitut ska ske när institutets tillstånd återkallas, bör tas in i lagen. 12.2.4 Ingripande mot betalningsinstitut som överträtt regler i ett annat land Regeringens förslag: ska ingripa mot ett betalningsinstitut som har brutit mot regler i ett annat land. Ingripande får göras om den behöriga myndigheten i det andra landet har underrättat om överträdelsen och att motsvarande överträdelse kan föranleda ingripande enligt lagen om betaltjänster. Finansinspek- tionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag, förutom i att det i promemorians förslag anges att får ingripa i de fall som bestämmelsen avser. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås en bestämmelse som innebär att får ingripa mot ett svenskt betalningsinstitut som har brutit mot tillämpliga regler i ett annat land. Ingripande får ske om en underrättelse om överträdelsen har inkommit från en behörig myndighet i ett annat land och motsvarande överträdelse i hade föranlett ett ingripande enligt bestämmelserna i lagen om betaltjänster. ska underrätta den behöriga myndigheten i det andra landet om vilka åtgärder som vidtas. Motsvarande bestämmelser finns i 15 kap. 5 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 25 kap. 7 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I båda dessa bestämmelser anges dock att under de angivna förutsättningarna ska ingripa. I promemorians förslag anges att får ingripa, utan att skillnaden jämfört med liknande bestämmelser i annan lagstiftning tas Det framstår som lämpligt att lagstiftningen avseende Finansinspek- Prop. 2009/10:220 tionens ingripandemöjligheter mot betalningsinstitut utformas på ett likformigt sätt som i fråga om andra finansiella företag, om inte något annat talar för en avvikande reglering för betalningsinstitut. Eftersom några sådana skäl inte synes föreligga, bör den nu aktuella bestämmelsen utformas så att ska ingripa också i de situationer som här behandlats. 12.2.5 Straff- och förseningsavgift Regeringens förslag: får besluta att betalningsinstitut som har fått en anmärkning eller varning på grund av regelöverträdelse, eller en varning i stället för återkallande av sitt tillstånd, ska betala 5 000 och högst . Avgiften får inte överstiga av betalningsinstitutets omsättning i sin betaltjänstverksamhet närmast föregående räkenskapsår. I vissa fall får en uppskattning av omsättningen göras. inte vara så stor att betalningsinstitutet därefter inte uppfyller När straffavgiftens storlek fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Om ett betalningsinstitut inte lämnar de upplysningar som ska lämnas enligt bestämmelser i föreskrifter, får myndigheten besluta att institutet ska betala en förseningsavgift på högst Bestämmelser om verkställighet av beslut om straff- eller försenings- avgift tas in i lagen om betaltjänster. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran, förutom vissa språkliga synpunkter. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om straffavgifter avseende finansiella företag som på grund av regelöverträdelser har fått anmärkning eller varning finns i såväl 15 kap. 79 §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse som 25 kap. 810 §§ lagen (2007:528) I promemorian föreslås bestämmelser om att myndigheten får besluta om straffavgift i vissa fall. föreslås, liksom kriterierna för fastställandet av avgiftens storlek, motsvarar de som anges i nämnda bestämmelser. Det framstår, på samma sätt som i fråga om övriga bestämmelser om ingripanden mot betalningsinstitut, som lämpligt att i möjligaste mån utforma bestämmelser så att de motsvarar vad som gäller för andra finansiella Bestämmelser som motsvarar de som föreslås i promemorian bör därför tas in i lagen om betaltjänster. På motsvarande sätt finns bestämmelser om förseningsavgift i 15 kap. 10 § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 25 kap. 11 § lagen om I respektive bestämmelse hänvisas till det bemyndigande som fått att meddela föreskrifter om som berörda finansiella företag En motsvarande bestämmelse om möjlighet för Prop. 2009/10:220 att besluta om förseningsavgift även i fråga om betalningsinstitut bör tas in i lagen om betaltjänster. I promemorian föreslås också bestämmelser om verkställighet av ett beslut om straffavgift eller förseningsavgift. I promemorians författnings- kommentar görs en hänvisning till 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken, där det anges att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser om det finns en särskild föreskrift om detta. Vidare sägs att beslut om avgift ska utgöra en exekutionstitel som kan verkställas utan domstolsförfarande, vilket i den föreslagna lagen i denna del anges som att beslut att påföra straff- eller förseningsavgift får verkställas om avgiften är förfallen till betalning och inte betald. I författningskommentaren sägs vidare att en obetald avgift ska lämnas för indrivning, och att mål om uttagande av fordran handläggs som allmänna mål hos . Avslutningsvis sägs att en bestämmelse införs, enligt vilken en avgift som påförts faller bort om verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. Motsvarande bestämmelser återfinns i 15 kap. 1114 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse. Det framstår som lämpligt att, på det sätt som föreslås i promemorian, införa bestämmelser om verkställighet av beslut om straff- och förseningsavgifter avseende betalningsinstitut i lagen om betaltjänster. 12.2.6 Ingripanden mot utländska betalningsinstitut Regeringens förslag: får ingripa mot utländska betalningsinstitut som inte driver sin verksamhet med betaltjänster i enligt gällande bestämmelser om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller i enlighet bestämmelserna i förordning (EG) nr 1781/2006 eller bestämmelserna om informationskrav vid tillhandahållande av betaltjänster och genomförande av betaltjänster. får också ingripa mot ett ombud för ett utländskt betalningsinstitut som i sin verksamhet i inte följer bestämmelserna om informationskrav vid tillhandahållande av betal- tjänster och om genomförande av betaltjänster. Om vidtar åtgärder mot ett utländskt betalningsinstitut, ska den behöriga myndigheten i institutets hemland underrättas om detta. Om ett betalningsinstitut som är hemmahörande i ett EES-land har fått sitt tillstånd indraget i hemlandet, ska genast förbjuda institutet att påbörja fler betalningstransaktioner i . förslag: I promemorians förslag anges att inte kan förbjuda ett utländskt betalningsinstitut, som fått sitt tillstånd i hemlandet indraget, från att också därefter genomföra vissa betalningstransaktioner enligt ramavtal. anges inte att kan förelägga ett betalningsinstitut från ett annat EES-land att göra rättelse också vid överträdelse av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 av om information om betalaren som skall åtfölja överföringar av medel och sådan lag som kompletterar denna förordning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att det bör klargöras att kan förbjuda ett utländskt betalningsinstitut som fått sitt tillstånd i hemlandet indraget att genomföra några betalnings- transaktioner över huvud taget. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås bestämmelser om möjligheter att ingripa mot utländska betalnings- institut. Enligt förslaget får förelägga ett utländskt betalningsinstitut att göra rättelse om institutet inte driver sin svenska verksamhet i enlighet med gällande bestämmelser om konsumentskydd och åtgärder mot penningtvätt. Om det utländska betalningsinstitutet inte följer föreläggandet ska underrätta den behöriga myndigheten i institutets hemland. Om rättelse inte sker får förbjuda betalningsinstitutet att påbörja nya betalningstransaktioner i , efter att ha underrättat den behöriga myndigheten i institutets hemland. I brådskande fall kan meddela förbud utan en föregående underrättelse till den behöriga hemlandsmyndigheten, men i så fall ska den myndigheten underrättas efteråt. Dessutom föreslås en bestämmelse enligt vilken genast ska förbjuda ett utländskt betalningsinstitut från ett EES-land, som har fått sitt tillstånd i hemlandet indraget, att påbörja fler betalningstransaktioner i . I promemorians författningskommentar anges att betalningsinstitutets hemland har exklusiv rätt att ingripa vid överträdelser av tillämpliga rörelseregler, och att endast har rätt att ingripa mot utländska betalningsinstitut som överträder svenska nationella regler om konsumentskydd och åtgärder mot penningtvätt. Det som anfört i sitt remissvar synes överensstämma med direktivets syfte. Ett utländskt betalningsinstitut från ett annat EES-land som får sitt tillstånd indraget i hemlandet får således inte påbörja några nya enskilda betalningstransaktioner, vare sig inom ramen för ett befintligt ramavtal eller som enstaka transaktioner. I de bestämmelser som föreslås i promemorian anges att enbart kan förelägga ett utländskt betalningsinstitut från ett annat EES-land att göra rättelse om dess betaltjänstverksamhet i inte bedrivs enligt gällande regler om konsumentskydd och åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Det framgår dock av direktivets artikel 25.5 att bestämmelserna i denna artikel, som rör betalningsinstituts etableringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster, inte heller ska påverka de behöriga myndigheternas skyldighet enligt förordning (EG) nr 1781/2006 att utöva tillsyn över eller övervaka efterlevnaden av förordningens bestämmelser. Enligt 4 § lagen (2008:99) om tillämpning av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som skall åtfölja överföringar av medel ska övervaka och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att kraven i förordningen uppfylls. Det följer av direktivets artikel 25.5 att har att utöva tillsyn också över att utländska betalningsinstitut från EES-länder uppfyller Prop. 2009/10:220 förordningens bestämmelser. Det bör därför av den nu aktuella bestämmelsen framgå att kan förelägga ett sådant betalningsinstitut att göra rättelse om dess verksamhet med betaltjänster i inte bedrivs i enlighet med bestämmelserna i förordningen nr 1781/2006 och sådan lag som kompletterar denna förordning. När det gäller den i promemorian föreslagna möjligheten att ingripa mot ett utländskt betalningsinstitut som inte följer gällande regler om konsumentskydd synes den syfta till att genomföra direktivets artikel 82.2, där det anges att värdmedlemsstatens behöriga myndigheter ska utöva tillsyn över att filialer och ombud följer bestämmelserna i direktivets avdelningar III och IV. För att direktivets bestämmelser i denna del ska avspeglas i den nu föreslagna lagen bör det i denna anges att får förelägga ett utländskt företags filial eller ombud att göra rättelse om dess verksamhet med betaltjänster i inte bedrivs i enlighet med bestämmelserna i den föreslagna lagens 4 och 5 kap. 12.2.7 Ingripanden mot registrerade betaltjänstleverantörer och de som ansvarar för betalningssystem Regeringens förslag: ska ingripa om en registrerad betaltjänstleverantör eller den eller de som ansvarar för ett betalningssystem åsidosätter sina skyldigheter enligt lagen om betaltjänster eller andra tillämpliga regler.