prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — program, som skall spelas in enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförord- ningens och yttrandefrihetsgrund- lagens områden, skall pliktexem- plar lämnas i form av en sådan inspelning av programmet som skall göras enligt bestämmelsen. Av ljudradio- och televisions- program, som svenskt programfö- retag får sända med stöd av till- stånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen (1996:844) eller som genom satel- litsändning som utgår från förmedlas till allmänheten från svenskt programföretag, skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning. Av andra ljudradio- och televi- sionsprogram än som avses i andra stycket skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning som ägt rum per kalenderår. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får besluta för vilka veckor som pliktexemplar skall lämnas. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1996:859. Förslag om lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) Prop. Härigenom föreskrivs att 21 b § lotterilagen (1994:1000) ska ha följan- Ett sådant egentligt lotteri som avses i 21 a § får inte anordnas utan särskilt tillstånd utom i fall som anges i 21 c §. Tillstånd får ges till sådan sammanslutning som avses i 15 §. Tillstånd får ges endast om kraven i 16 § i tillämpliga delar är uppfyll- da. Tillstånd att anordna egentliga lotterier i lokalradio, närradio eller andra trådsändningar av television än vidaresändningar enligt radio- och TV-lagen (1996:844) får läm- nas bara om det kan antas att marknaden för lokala lotterier inte försämras. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2002:592. 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1175) om Prop. 2009/10:115 talerätt för vissa utländska konsumentmyndigheter Härigenom föreskrivs att 3 och 5 §§ lagen (2000:1175) om talerätt för vissa utländska konsumentmyndigheter och konsumentorganisationer ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Talan får avse att åtgärder ska vidtas mot någon för att denne åsidosät- ter en bestämmelse som avses i 1 §. 1. förbud eller ålägganden med stöd av 23, 24, 26 och 27 §§ marknads- föringslagen (2008:486) eller förbud enligt 3 och 6 §§ lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 2. åläggande att till svenska sta- 2. åläggande att till svenska sta- ten betala en sådan särskild avgift ten betala en sådan särskild avgift som avses i 10 kap. 5 och 6 §§ som avses i 17 kap. 5 och 6 §§ radio- och TV-lagen (1996:844), radio- och tv-lagen (2010:000), 3. utdömande av vite som förelagts i de fall som avses i 1. Talan ska väckas vid i fråga om förbud och ålägganden som avses i marknadsföringslagen (2008:486) och i fråga om förbud enligt lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, fråga om sådan särskild avgift som holm i fråga om sådan särskild avses i radio- och TV-lagen avgift som avses i radio- och tv- (1996:844), lagen (2010:000), 3. tingsrätt som är behörig enligt 10 kap. eller i fråga om utdömande av vite. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2008:504. 2Senaste lydelse 2008:504. ska på begäran tillhan- dahålla följande myndigheter uppgifter som förekommer hos och som rör import eller export av varor: Arbetsmiljö- verket, , Elsäkerhetsver- ket, , Statens jord- bruksverk, Kemikalie- inspektionen, , , Kronofogde- myndigheten, , , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Post- och tele- styrelsen, Myndigheten för radio och tv, riksbank, Skatte- verket, , Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll och Transportsty- relsen. ska vidare på begäran tillhandahålla Säkerhets- polisen uppgifter som förekommer hos och som rör export av varor. Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:1281) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 6 § tullagen (2000:1281) ska ha föl- 6 §1 ska på begäran till- handahålla följande myndigheter uppgifter som förekommer hos och som rör import eller export av varor: Arbetsmiljö- verket, , Elsäkerhetsver- ket, , Statens jord- bruksverk, Kemikalie- inspektionen, , , Kronofogde- myndigheten, , , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Post- och tele- styrelsen, Radio- och , riksbank, , , Styrelsen för ackreditering och teknisk kon- troll och Transportstyrelsen. Tull- verket ska vidare på begäran till- handahålla Säkerhetspolisen upp- gifter som förekommer hos Tull- verket och som rör export av va- ror. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2008:1375. 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (2002:562) om Prop. 2009/10:115 elektronisk handel och andra informationssamhällets Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse När en tjänsteleverantör tillhan- dahåller informationssamhällets tjänster skall leverantören ge in- formation om sitt namn, sin adress i etableringsstaten och sin e- postadress samt i förekommande fall 2.registreringsnummer för mervärdesskatt, och Om en tjänsteleverantör bedriver reglerad yrkesverksamhet skall informationen även omfatta upp- gifter om 1.yrkestitel och den stat där denna erhållits, 2.den yrkesorganisation eller liknande där tjänsteleverantören är regi- strerad, och 3.de bestämmelser som är tillämpliga på yrkesverksamheten och sättet att få tillgång till dem. Informationen skall finnas till- gänglig för tjänstemottagare och myndigheter på ett enkelt, direkt och stadigvarande sätt. Informationen ska finnas till- gänglig för tjänstemottagare och myndigheter på ett enkelt, direkt och stadigvarande sätt. I fråga om leverantörer av be- ställ-tv gäller även 2 kap. 1 § radio- och tv-lagen (2010:000). Denna lag träder i kraft . Detta gäller dock endast om villkor enligt 4 kap. 9 § 9 eller 11 kap. 3 § 8 ra- dio- och tv-lagen (2010:000) inte uppställts för motsvarande sänd- ningstillstånd och det i övrigt inte inverkar menligt på konkurrensen. 2.12Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation Härigenom föreskrivs att 1 kap. 6 § och 3 kap. 10 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska ha följande lydelse. Förutom bestämmelserna i den- Förutom bestämmelserna i den- na lag finns det i radio- och TV- na lag finns det i radio- och tv- lagen (1996:844) bestämmelser lagen (2010:000) bestämmelser om sändningar av ljudradio- och om sändningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till tv-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. emot med tekniska hjälpmedel. Om utrustning finns bestämmelser i lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning. 10 §1 Ett tillstånd som avser digital utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen får förenas med rätt att använda radiosändaren för annan använd- ning, motsvarande högst tjugo procent av den digitala kapaciteten i frekvensutrymmet. Detta gäller dock endast om villkor enligt 3 kap. 8 § 8 radio- och TV-lagen (1996:844) inte uppställts för motsvarande sändningstillstånd och det i övrigt inte inverkar men- ligt på konkurrensen. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2007:1284. Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen Härigenom föreskrivs att 1, 2 och 29 §§ marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i luftfartslagen (1957:297), konsumentkreditlagen (1992:830), lagen (1992:1672) om paketresor, tobakslagen (1993:581), alkohollagen (1994:1738), lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, radio- och TV-lagen (1996:844), radio- och tv-lagen (2010:000), lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verk- samhet, lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende, lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet, lagen (1999:158) om investerarskydd, lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssam- hällets tjänster, lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, prisinformationslagen (2004:347), distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), försäkringsavtalslagen (2005:104), lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, och lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet Lagen tillämpas då näringsidkare marknadsför eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Lagen tillämpas också på sådana Lagen tillämpas också på sådana TV-sändningar över satellit som tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och TV-lagen omfattas av radio- och tv-lagen (1996:844). (2010:000). Lagen tillämpas också när fullgör sina skyldigheter som behörig myndighet enligt och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samar- bete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsu- mentskyddslagstiftningen. 7 kap. 3, 4 eller 10 § första el- ler tredje stycket radio- och TV- lagen (1996:844), En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift (marknads- störningsavgift) om näringsidkaren, eller någon som handlar på närings- idkarens vägnar, uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot 8 § och någon av bestämmelserna i 9, 10, 1217 §§, 20 §, eller någon av bestämmelserna i bilaga I till direktiv /29/EG. Detsamma gäller om en näringsidkare uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot någon av bestämmelserna i 14 § första stycket 2 eller 3 eller 14 a § första stycket 2 eller 3 to- bakslagen (1993:581), 4 kap. 10 § alkohollagen (1994:1738), 8 kap. 7 § första stycket, 8, 9 eller 14 § första eller andra styck- et samt 15 kap. 4 § radio- och tv- lagen (2010:000), 11 § lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller 8 § lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet när det gäller ett erbjudande som inte är riktat bara till andra än konsumenter. Vad som sägs i första och andra styckena gäller också en näringsidkare som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till överträ- delsen. Avgiften tillfaller staten. Denna lag träder i kraft . 2.14Förslag till lag om ändring i alkohollagen (2010:000) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 3 § alkohollagen (2010:000) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Vid marknadsföring av alkohol- drycker till konsumenter får inte kommersiella annonser i ljudradio- eller TV-program användas. Det gäller även sådana TV-sändningar över satellit som omfattas av ra- dio- och TV-lagen (1996:844). Vid marknadsföring av alkohol- drycker till konsumenter får inte kommersiella annonser i ljudra- dioprogram, tv-program eller beställ-tv användas. Det gäller även sådana tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:000). Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att bemyndiga chefen för att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en allmän översyn av radio- och TV-lagen (1996:844) i syfte att förenkla regelverket för radio- och tv-företagen och förbättra lagens struktur och överskådlighet (dir. 2007:133). Uppdraget innefattade även att analysera de lagändringar som krävs med anledning av antagandet av Europapar- lamentet och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /552/EEG, det s.k. AV-direktivet, och att analysera om det finns behov av att omar- beta tidigare förslag som lämnats av Radio- och i betänkandena Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekni- ken (SOU 2005:62) och Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51). Utredningen antog namnet AV- utredningen. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2008:33). AV-direktivet finns i bilaga 1. I decem- ber 2008 överlämnade utredningen betänkandet En ny radio- och TV-lag (SOU 2008:116). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 2. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 3. En sammanställning av remiss- svaren finns tillgänglig i (Ku2008/2231/MFI). Regeringen beslutade att bemyndiga chefen för turdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå de villkor som bör gälla för den kommersiella radion (dir. 2007:77). Utredningen antog namnet utredning om kommersiell radio. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2007:174). överlämnade utred- ningen delbetänkandet Tillfälliga regler om tillstånd att sända kommersi- ell radio (SOU 2007:110). överlämnade utredningen be- tänkandet Kommersiell radio nya sändningsmöjligheter (SOU 2008:96). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4. Betänkan- dets lagförslag finns i bilaga 5. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (Ku2008/2027/MFI). Radio- och fick i uppdrag av reger- ingen att genomföra en översyn av lokal icke-kommersiell radio och tv. Uppdraget redovisades genom överlämnandet av rappor- ten Närradio & när-TV i fokus. Samma myndighet fick i uppdrag av regeringen att göra en översyn av reglerna om vidare- sändningsplikt i kabelnät. redovisade Radio- och TV- verket uppdraget genom att överlämna rapporten i kabelnät. En sammanfattning av rapporterna finns i bilaga 6. Rapporter- nas lagförslag finns i bilaga 7. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (Ku2007/3216/MFI och Ku2008/2260/MFI). Inom har promemorian Översyn av vissa medie- myndigheter en effektivare administration (Ds 2009:4) upprättats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 8. Promemorians lagför- slag finns i bilaga 9. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (Ku2009/620/MFI). Inom har promemorian Förändring av kretsen som kan få tillstånd att bedriva närradio enligt radio- och tv-lagen upprät- Promemorian finns i bilaga 10. En sammanställning av remissvaren Prop. 2009/10:115 finns tillgänglig i (Ku2009/1866/MFI). Betänkandena, rapporterna och promemoriorna har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 11. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 12. Lagrådets yttrande finns i bilaga 13. Lagrådet har föreslagit vissa justeringar. Regeringen har följt de flesta av Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter kommenteras i av- snitten 12.3.1 och 14.2 samt i författningskommentaren. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissen. Vissa följdändringar i 3 kap. 17, 19 och 27 §§ lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden med anledning av den föreslagna radio- och tv-lagen har inte varit föremål för Lagrådets granskning. Ändringarna innebär att Radio- och ersätts med Myndigheten för radio och tv i bestämmelser- na. Regeringen anser att ändringarna författningstekniskt och även i övrigt är av sådan karaktär att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, 17.10.1989, s. 2330), det s.k. tv-direktivet, syftar till att skapa fri rörlighet för tv-sändningar. Direktivet reglerar tv-sändningar som oavsett teknik är avsedda för mottagning av allmänheten. förhållande till såväl EU-länder som övriga EES-länder, dvs. Däremot är det inte tillämpligt på sänd- ningar som är avsedda att tas emot uteslutande i länder utanför EU och Med hänsyn till bland annat teknik- och marknadsutvecklingen antogs och rådets direktiv /65/EG av 2007 om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författ- ningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EUT L 332, 18.12.2007, s. 2745), direktivet om audiovisuella medietjänster, fort- Genom antagandet av ändringsdirektivet har titeln på direktivet ändrats . AV-direktivet trädde i kraft och ska vara ge- nomfört i medlemsstaternas rättsordningar . AV-direktivet är i likhet med tv-direktivet ett minimidirektiv. nebär att medlemsstaterna får föreskriva strängare eller mer långtgående regler inom de områden som samordnas genom direktivet, under förut- sättning att reglerna överensstämmer med unionsrätten. Genom AV-direktivet har tillämpningsområdet utvidgats till att, förutom tv-sändningar (linjära audiovisuella medietjänster), även omfatta beställ- tjänster (icke-linjära audiovisuella medietjänster). Audiovisuella kom- mersiella meddelanden faller alltjämt inom direktivets tillämpningsom- råde. Sammantaget omfattar AV-direktivet alltså alla audiovisuella me- dietjänster oavsett sändningsteknik. Audiovisuella medietjänster är utförligt beskrivna i ingressen till AV- direktivet (skälen 1625). Begreppet finns även definierat i artikel 1 i direktivet. Artikel 1 i AV-direktivet innehåller definitioner av en mängd begrepp som används i direktivet. Definitionen av begreppet audiovisuell medietjänst är omfattande. En rad rekvisit ska vara uppfyllda för att det ska vara fråga om en sådan tjänst: a)det ska vara en tjänst enligt artiklarna 49 och 50 i EG-fördraget (artik- larna 4952 i EUF-fördraget), b)tjänsten ska falla in under det redaktionella ansvaret hos en leverantör av medietjänster, c)det huvudsakliga syftet med tjänsten ska vara att tillhandahålla pro- gram för att informera, underhålla eller utbilda allmänheten, och d)programmen ska tillhandahållas via elektroniska kommunikationsnät. Av artikeln följer vidare att sådana audiovisuella medietjänster som av- ses utgörs antingen av a)tv-sändningar, eller b)audiovisuella medietjänster på begäran (beställtjänster), och/eller c)audiovisuella kommersiella meddelanden. Samtliga ovan nämnda begrepp definieras i AV-direktivet. I AV-direktivet finns en ny definition av begreppet tv-sändning. En så- dan sändning definieras som en audiovisuell medietjänst som tillhanda- hålls av en leverantör av medietjänster för tv-tittande enligt en programtablå. Det som skiljer tv-sändningar från andra sändningar är att programmen sänds för tv-tittande enligt en programtablå. Av skäl 24 till direktivet framgår att begreppet tittande även bör innefatta nästan tittande på grund av den tidsförskjutning som av tekniska skäl kan uppstå mellan sändning och mottagande. Begreppet programtablå är inte definierat. Det får ändå anses framstå som klart vad det är fråga om, nämligen ett i förväg fastställt tidsschema för när tv- programmen sänds. Begreppet beställtjänst definieras som en audiovisuell medietjänst som tillhandahålls av en leverantör av medietjänster för att ge möjlighet att se program som användaren väljer och på dennes begäran, utifrån en katalog av program som valts ut av leverantören. Beställtjäns- ter skiljer sig alltså från tv-sändningar på så sätt att användaren bestäm- mer när han eller hon vill se ett program. Som redovisats tidigare omfattar audiovisuella medietjänster även au- Prop. 2009/10:115 diovisuella kommersiella meddelanden. Även detta begrepp definieras i Audiovisuella kommersiella meddelanden definieras i AV-direktivet som bilder med eller utan ljud som utformats i syfte att direkt eller indirekt marknadsföra varor eller tjänster som tillhandahålls av en fysisk eller juridisk person som bedriver ekonomisk verksamhet, dvs. en näringsidkare, eller för att främja näringsidkarens anseende. Dessutom ska bilderna ingå i eller åtfölja ett program mot betalning eller liknande ersättning eller i form av egenreklam. Som exempel på audiovi- suella kommersiella meddelanden nämns i direktivet tv-reklam, spons- ring, teleshopping och produktplacering. Sistnämnda fyra begrepp defi- nieras i direktivet. AV-direktivet innehåller också definitioner av andra centrala begrepp i direktivet. Som exempel kan nämnas redaktionellt ansvar, leverantör av medietjänster, programföretag och produktplacering. Ursprungslandsprincipen lades fast redan i tv-direktivet. bär att den ansvariga medlemsstaten är skyldig att säkerställa att alla audiovisuella medietjänster som sänds av en leverantör av medietjänster inom statens jurisdiktion överensstämmer med regelverket som gäller för sändningar avsedda för allmänheten i den egna medlemsstaten. sändningar kan sedan fritt cirkulera på den inre marknaden. Det sagda innebär att den medlemsstaten som har jurisdiktion ska se till att den egna lagstiftningen och därmed direktivet följs. som tar emot t.ex. tv-sändningar från en annan medlemsstat behöver bara fastställa att programmet har sitt ursprung i en annan ansvarig medlems- Två medlemsstater kan inte ha jurisdiktion, dvs. vidta åtgärder mot en och samma medietjänst. I artikel 2 i AV-direktivet regleras under vilken medlemsstats lagstift- ning som en leverantör av medietjänster hör. I första hand bestäms juris- diktionen av vissa etableringskriterier. Om inte dessa kriterier är tillämp- liga, gäller vissa tekniska kriterier. I sista hand tillämpas artiklarna 4348 i EG-fördraget (artiklarna 20 och 48 i EUF-fördraget). Etableringskriterierna i AV-direktivet är oförändrade i förhållande till En leverantör av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där huvudkontoret finns och redaktionella beslut fattas. huvudkontoret och de redaktionella besluten fattas i olika medlemsstater, ska leverantören anses etablerad i den medlemsstat där en betydande del av arbetsstyrkan är verksam. Ger inte detta utslag är det var huvudkonto- är beläget som fäller avgörandet. Slutligen anges att om en betydande del av arbetsstyrkan inte är verksam i någon medlemsstat så har den medlemsstaten där verksamheten startade jurisdiktion under förutsättning att leverantören upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten. I de fall etableringskriterierna inte ger svar på frågan om vilken med- lemsstat som har jurisdiktionen ska vissa tekniska kriterier tillämpas. AV-direktivet innebär vissa förändringar i förhållande till tv-direktivet när det gäller satellitsändningar. Det är i första hand den med- lemsstaten där satellitupplänken är belägen som har jurisdiktion och i Prop. 2009/10:115 andra hand den staten vars satellitkapacitet leverantören av medietjäns- terna använder sig av. Dessutom har kriteriet om frekvensupplåtelse, som gällde enligt tv-direktivet, utgått. AV-direktivet bygger i likhet med tv-direktivet på principen om fri rör- lighet för tjänster. Enligt artikel 2a i AV-direktivet ska medlemsstaterna i likhet med vad som gäller enligt tv-direktivet säkerställa fri mottagning och får inte begränsa vidaresändning inom sina territorier av audiovisuel- la medietjänster från andra medlemsstater av skäl som omfattas av direk- tivet. Från denna huvudregel finns vissa undantag. Undantagen är olika för tv-sändningar och beställtjänster. En medlemsstat har haft rätt att tillfälligt begränsa rätten till fri mottagning och vidaresändning av en tv-sändning från en annan medlemsstat under vissa särskilt angivna förutsättningar. Det krävs att en tv-sändning som kommer från en annan medlemsstat uppenbarligen, allvarligt och grovt överträder vissa bestämmelser i direktivet till skydd av underåriga respektive förbud mot program som kan uppamma till hat på grund av ras, kön, religion eller nationalitet. AV-direktivets regler i dessa delar innebär inte någon ändring i sak i förhållande till tv- direktivet. Även när det gäller beställtjänster får medlemsstaterna avvika från principen om fri mottagning under vissa i AV-direktivet angivna förut- sättningar. Den fria rörligheten för dessa tjänster får i huvudsak begrän- sas av samma skäl som tv-sändningar. Dessutom får rätten till fri mot- tagning och vidaresändning av beställtjänster begränsas om den är nöd- vändig med hänsyn till allmän ordning, skydd av folkhälsan, allmän säkerhet eller skydd för konsumenter. Åtgärderna ska vara proportioner- liga. Det finns även bestämmelser om förfarandet. 4.6 Samarbete mellan medlemsstaterna Genom AV-direktivet införs nya regler om formerna för samarbete mel-