prop · GX03125 · 2010-03-18 00:00:00 — Regeringen föreslår således att det ges ett bemyndigande för Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka typer av verksamhet som omfattas och vilken eventuell denaturering som spriten ska innehålla. Det åvilar härefter, liksom , den som säljer spriten att förvissa sig om att den som vill köpa spriten också har rätt att göra detta. I tveksamma fall kan den som har rätt att sälja spriten, dvs. en godkänd upplagshavare, ta kontakt med myndigheten och efterhöra om rätt till försäljning enligt alkohollagen föreligger för det angivna ändamålet. Normalt torde det dock inte uppstå problem för den som har rätt att sälja spriten att utifrån föreskrifterna på området och köparens uppgifter ta ställning till om rätt till försäljning föreligger. Kontroll kan också ske genom registreringsbeviset för näringsidkare. När teknisk sprit använts i en tillverkningsprocess, t.ex. i samband med tillverkning av läkemedel, finns det ofta kvar alkohol som en restprodukt. Denna sprit, ibland benämnd avfallssprit, är så pass lätt förore- nad att den direkt, alltså utan föregående rening, kan återanvändas, då som råvara i en annan tillverkningsprocess, t.ex. för framställning av spolarvätska. tas avfallsspriten om hand för återvinning, dvs. genom destillation återvinns ur den förorenade spriten ren sprit. De före- tag inom landet som återvinner alkohol gör det inom ramen för sin verk- samhet i övrigt. Några inhemska företag som sysslar endast med återvin- ningsverksamhet finns inte . Det förekommer emellertid att avfalls- sprit säljs till företag i andra länder, för t.ex. återvinning. förstörs (destrueras) spriten. Detta kan ske genom att spriten bränns upp. släpps i stället spriten ut direkt i företagets avlopp. Det förekommer även att sprit säljs till reningsverk, för att doseras i av- loppet under kontrollerade former. För försäljning till reningsverken har meddelat försäljnings- respektive inköpstillstånd. Beträffande de krav som , i LFT, alkohollagen och LAS, uppställs för de olika slagen av hantering kan framhållas följande. LFT innehåller regler för införsel samt handel inom landet. Någon reglering som tar sikte på sådan hantering som består i att teknisk sprit utan rening åter- används av det företag inom vilket avfallsspriten har uppstått, finns inte. Beskattningsreglerna innebär att skattskyldighet inte inträder för teknisk sprit som återanvänds i en upplagshavares tillverkningsverksamhet (20 § första stycket 3 LAS i dess nuvarande lydelse). För en sådan närings- idkare inträder inte skattskyldighet för återanvändningen så länge spriten används för samma ändamål som var förutsättningen för skattefriheten vid inköpet. Ligger återanvändningen utanför den avsedda användningen inträder däremot skattskyldighet (8 § första stycket 7 LAS). I avsnitt 7 har föreslagits att återvinning av sprit i fortsättningen ska likställas med tillverkning av sprit. På samtliga företag som bedriver sådan verksamhet kommer därmed genom alkohollagen att ställas krav på att de är godkända upplagshavare. Vad gäller export av avfallssprit så uppställer inte LFT några krav i detta avseende. När företag som bedriver partihandel med teknisk sprit för ut sådan sprit från landet brukar begära in rappor- ter över den mängd sprit som förts ut. Några motsvarande rapporter be- gärs inte in vid utförsel av restalkohol. Den nya lagstiftningen reglerar även i vilka fall export av teknisk sprit får ske. Förslaget innebär att en- dast den som är godkänd som upplagshavare kommer att kunna sälja sin vara lagligt enligt alkohollagen till någon i ett annat land. Detta kommer även att gälla utförsel av avfallssprit till utländska företag som bedriver t.ex. återvinningsverksamhet. FHI och har framfört farhågor att borttagande av till- ståndsystemet för införsel/import av och handel med teknisk sprit kom- mer att medföra ett okontrollerat flöde av teknisk sprit i samhället med stora risker för folkhälsan. Att tillståndssystemen för införsel och försälj- ning tas bort innebär emellertid inte att handeln med teknisk sprit kom- mer att kunna bedrivas utan samhällets kontroll. Rätten att bedriva han- del med teknisk sprit kommer fortsättningsvis att knytas till godkännande som upplagshavare enligt LAS. De aktörer det är fråga om omfattas av kontroll. Det är regeringen uppfattning att den kontroll som utför av de aktörer som handlar med tek- nisk sprit, på samma sätt som när det gäller tillverkare av sprit och alko- holdrycker, i stor utsträckning tillgodoser de alkoholpolitiska behoven. har i sitt remissvar avstyrkt att verket därutöver ska utöva tillsyn över att alkohollagens bestämmelser om försäljning av teknisk sprit följs. Regeringen har förståelse för verkets invändning. Även om den kontroll som utför i stor utsträckning också tillgodoser de alkoholpolitiska behoven, måste den kompletteras med tillsynen över handeln efter att varorna lämnat skatteupplaget. FHI är den myndighet som har tillsynsansvar över alkohollagens bestämmelser. bör gälla även för de nya bestämmelser som i detta lagstiftningsärende föreslås föras in i den nya alkohollagen. En förutsättning för att kunna utöva tillsyn är naturligtvis att det hos tillsynsmyndigheten finns kunskap om vilka aktörer som bedriver handel med teknisk sprit. FHI har enligt andra bestämmelser i alkohollagen rätt att föra register över dem som har tillstånd enligt alko- hollagen samt partihandlare, för tillsyn, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning. Dessa bestämmelser föreslås ändras så att de omfattar dem som bedriver verksamhet enligt alkohollagen. Som anförts tidigare under avsnitt 7 om tillverkning av sprit och alkoholdrycker bör Skatte- verket åläggas att till tillsynsmyndigheten lämna uppgifter om de upp- lagshavare och skattebefriade förbrukare som har godkänts enligt LAS och därmed kan förutsättas bedriva verksamhet enligt alkohollagen. En sådan uppgiftsskyldighet finns redan i 24 § alkoholförordningen (1994:2046) avseende partihandlare. har i sitt remissvar också anfört att ett alternativ till tillsynsansvar är att verket ska anmäla misstänkta brott mot alkohollagen. Det ska inte krävas någon särskild utredning från sida, utan uppgiftsskyldigheten föreslås inträffa så snart det finns anledning att anta att ett förfarande som innebär brott mot alkohollagen föreligger. De uppgifter som för- väntas lämna till FHI kommer således avse bl.a. misstankar om brottslig verksamhet. I ärenden enligt alkohollagen gäller sekretess hos FHI för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs, 30 kap. 20 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Exempelvis omfattas uppgifter om en tillståndshavares vandel normalt av sekretess enligt denna bestämmelse. För att en effektiv tillsyn ska kunna genomföras finns bestämmel- ser i 8 kap. 4 § alkohollagen om en tillståndshavares skyldighet att på tillsynsmyndighets begäran lämna tillträde till driftsställe med tillhörande lokaler och tillhandahålla handlingar som rör verksamheten. Tillstånds- havaren ska vidare utan ersättning hjälpa till vid tillsynen, lämna de varuprover som behövs och redovisa uppgifter om verksamhetens om- fattning och utveckling. Denna bestämmelse föreslås överföras till den nya lagen och komplettas så att den gäller även i förhållande till den som bedriver verksamhet enligt alkohollagen. Bestämmelsen kommer därige- nom att gälla visavi alla tillsynsobjekt enligt den nya alkohollagen På området för teknisk sprit finns därutöver ett stort behov av att få del av iakttagelser från fältet. Ett stort antal myndigheter kan tänkas göra observationer av betydelse för den ansvariga myndighetens föreskrifts- och tillsynsarbete på området. En sådan underrättelseskyldighet bör emellertid inte begränsas enbart till att meddela tillsynsmyndigheten enligt alkohollagen, även kan i sin kontrollverksamhet ha nytta av iakttagelser från fältet. Det bör därför i den nya alkohollagen föreskrivas en skyldighet för statliga och kommunala myndigheter att underrätta den myndighet som regeringen bestämmer om de får känne- dom om något som kan ha betydelse för tillämpningen av bestämmel- serna om teknisk sprit. Någon särskild utredning från dessa myndigheters sida krävs inte, utan vad som avses är endast en underrättelse om i verk- samheten gjorda iakttagelser. För att minimera risken för svinn och missbruk av teknisk sprit hos vissa företag och för att säkerställa att villkoren på köparnas tillstånd uppfylls, ställer krav på anlitande av oberoende kon- trollbolag enligt villkor i företagens tillstånd, för kontroll av hanteringen. Kontrollbolagen är oberoende företag som kontrollerar mängd och kva- litet hos olika produkter. De är flitigt anlitade av bl.a. företag i olje- och Produkterna de kontrollerar är dyra, eftertraktade, ofta miljöfarliga och hanteras i stora mängder. Vid handel med produk- terna utgör kontrollbolaget en oberoende part som kan kontrollera att mottagaren fått rätt mängd och rätt kvalitet. Det sker genom fysisk när- varo, kontroll av plomberingar och andra låsanordningar, mätning av mängder och provtagning. Många av kontrollbolagen är certifierade och Kontrollbolagen utför kontroll utifrån villkor i säljarnas och införarnas tillstånd för teknisk sprit. Vid uttag hos säljbolaget för leverans till köparen kontrollerar kon- trollbolaget att mängden sprit som ska levereras ligger inom ramen för vad köparens tillstånd omfattar samt att denatureringen är i enlighet med Kontrollbolaget rapporterar därefter via säljbolaget till eller direkt till verket. Omfattningen av och genom- förandet av kontrollen varierar beroende på bl.a. hur stora leveranserna av sprit är. Vissa säljbolag är kvalitetssäkrade enligt ISO 9000 eller För dessa bolag har ansett att uttag, helt eller delvis, får ske i säljarens egen regi, medan inleveranser ansetts böra skötas av kontrollbolaget. fråga gör då t.ex. månatliga stickprovsvisa kontroller av utleveranser och Vidare kontrolleras (pejlas) tankar och plomberingar samt lämnas månatliga rapporter till . Det kan antas att företag som i större omfattning bedriver handel med teknisk sprit även fortsättningsvis kommer att anlita kontrollbolag för sin egen övervakning av bl.a. försäljning och inköp. I den nya lagen bör införas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att utfärda föreskrifter om i vilken utsträckning det ska ställas krav på anlitande av kontrollbolag samt hur och vad dessa ska rapportera Enligt 4 § andra stycket LFT gäller i fråga om hanteringen av oförtullade tekniska alkoholprodukter lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. (transportlagen). tillämplig utan att det behöver erinras om detta i annan lag. ren däremot ser behov av att inskränka tillämpningen av transportlagen måste detta regleras särskilt. Någon inskränkning av transportlagen finns numera inte vad avser Det torde inte finnas någon anledning att inskränka till- lämpningen av lagen vad avser hanteringen av teknisk sprit. 12.2Handel med alkoholhaltiga preparat Regeringens förslag: Handeln med alkoholhaltiga preparat ska vara fri, utan krav på införseltillstånd eller godkännande. För att skydda folkhälsan föreskrivs dock vissa allmänna krav på preparaten för att de ska få säljas fritt. Alkoholhaltiga preparat får inte lämnas ut om det kan antas att varan är avsedd att användas i berusningssyfte. Vidare föreskrivs att alkoholhaltiga preparat, som inte är avsedda för för- täring, inte genom smak, färg, förpackningsutformning eller liknande får medföra risk för förväxling med alkoholdryck eller på annat sätt uppmuntra till förtäring. Alkoholhaltiga preparat, som inte är avsedda för förtäring, ska vara denaturerade på ett sätt som så långt möjligt hindrar att de förtärs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter som behövs till skydd för liv och hälsa. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har uttryckt en positiv inställning till promemorians förslag i sin helhet. Av dem som särskilt kommenterat förslaget avseende alkoholhaltiga preparat kan nämnas att framhåller att regeländringen är nödvändig ur ett EU- rättsligt perspektiv. framhåller att tillståndsprövningen för alkoholhaltiga preparat bör avskaffas då den i sig inte på något sätt motverkar missbruk av alkohol. Andra remiss- instanser som specifikt uttryckt att de ställer sig bakom förslagen om alkoholhaltiga preparat är och . Kemi- kalieinspektionen (KemI) ställer sig bakom förslagen, men framhåller att teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat i vissa sammanhang är att be- trakta som bekämpningsmedel (biocider) och därmed föremål för god- kännandeförfarande på liknande sätt som läkemedel, vilket inte har beaktats. Svenska och Biofuels and Chemi- cals AB har framfört synpunkter avseende denatureringskraven. Läke- medelsverket, () och avstyrker förslagen. Deras främsta argument är att en avreglering medför ökade risker för att produkterna kan komma att användas i icke avsett syfte. Skälen för regeringens förslag Handeln med alkoholhaltiga preparat, dvs. en vara som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och som inte är en alkoholdryck, teknisk sprit eller läkemedel, omgärdas av de restriktioner som föreskrivs i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., förkortad LFT. I den lagen föreskrivs att sådana alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring ska vara denaturerade på ett sätt som godkänts av Läke- medelsverket för att få införas eller försäljas inom landet (3 §). Det ska här påpekas att den nu föreslagna regleringen i alkohollagen, liksom i LFT, av handeln med alkoholhaltiga drycker har sin grund i alkoholpoli- tiska överväganden. Därutöver kan det finnas begränsningar när det gäller handeln med varor som innehåller alkohol enligt annan lagstift- ning, t.ex. beträffande bekämpningsmedel såsom påpekats av Kemika- De regleringar som finns i andra lagar beträffande han- del med preparat som innehåller alkohol och som per definitionen enligt alkohollagen är att anse som alkoholhaltiga preparat påverkas inte av att bestämmelserna förs över från LFT till alkohollagen. Som framhållits tidigare i detta lagstiftningsärende är den fria rörlig- heten av varor ett av grundfundamenten för den europeiska unionen, artikel 34 i EUF-fördraget. Vissa begränsningar är dock tillåtna t.ex. för att skydda folkhälsan, artikel 36 i EUF-fördraget. De begränsningar som införs ska dock vara proportionerliga till ändamålet. Att ha generella krav på tillstånd för handeln med varor enbart av den anledningen att varan innehåller alkohol är i strid med EUF-fördraget. En allmän utgångspunkt bör således vara att handeln med alkoholhal- tiga preparat ska vara fri, utan krav på sådant införseltillstånd eller för- säljningsgodkännande som föreskrivs i LFT. Vissa allmänna krav som är motiverade med hänsyn till skyddet för folkhälsan bör dock ställas upp för att varorna ska få säljas fritt inom landet. Möjlighet måste dessutom finnas att ingripa i vissa situationer då fara föreligger för liv och hälsa. Det sagda innebär att det i alkohollagen inte ska finnas någon särskild reglering i detalj beträffande hanteringen av alkoholhaltiga preparat, varken vad avser produkter som är avsedda för förtäring eller vad avser produkter som inte är avsedda att förtäras. En annan sak är att andra regelverk kan innehålla handelsbegränsningar, inbegripet föreskrifter om bl.a. införsel/import, för varor som är att betrakta som alkoholhaltiga preparat enligt alkohollagen. En stor del av de alkoholhaltiga preparaten faller in även under livsmedelslagstiftningen. Som exempel kan nämnas fikon i cognac, choklad med likörfyllning och aromer. På livsmedelsområdet har den EU-rättsliga harmoniseringen kommit särskilt långt och antalet rättsakter är stort. Vad gäller de nationella reg- lerna kan nämnas bestämmelsen i livsmedelslagen (2006:804) om att livsmedel som saluhålls inte får ha sådan sammansättning eller beskaf- fenhet i övrigt att livsmedlet kan antas vara skadligt att förtära. Livs- medelsverket har möjlighet att av bl.a. hälsoskäl förbjuda eller föreskriva villkor för hantering av visst slag av livsmedel. I övrigt kan nämnas bl.a. föreskrifter om kontroll av kosmetiska och hygie- niska produkter (LVFS 2004:12). Enligt sistnämnda föreskrifter gäller bl.a. att den som yrkesmässigt tillverkar eller importerar en kosmetisk eller hygienisk produkt ska till dels anmäla sin verk- samhet, dels anmäla produkten för förteckning i ett produktregister. Kemikalieinspektionen (KemI) har i sitt remissvar påpekat att s.k. bio- cider borde undantas från att ingå i begreppet alkoholhaltiga preparat. Biocider kräver godkännande från KemI för att få släppas på marknaden. Som exempel lyfter KemI fram handdesinfektionsmedel, som är en bio- cid och som inte, när godkännandeförfarandet för desinfektionsmedel är infört i , får säljas utan godkännande från KemI. Som framgått ovan finns det även för andra varor som innehåller alkohol begränsningar enligt andra lagstiftningar än alkohollagen. Dessa specialregleringar beträffande vissa varor, som utöver andra egenskaper också är alkohol- haltiga, påverkas inte av att bestämmelserna om handel m.m. förs över från LFT till alkohollagen. Enligt LFT får ett alkoholhaltigt preparat inte säljas eller lämnas ut om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i En motsvarande regel bör finnas även i den nya lagstift- ningen. Det bör vidare föreskrivas vissa allmänna krav på alkoholhaltiga preparat för yrkesmässig försäljning. Missbruk av alkoholhaltiga preparat har förekommit, såvitt är känt, främst av preparat såsom T-röd, rakvatten och munvatten. gäller beträffande denatureringen av bl.a. sådana preparat att denna ska för- hindra konsumtion med minsta möjliga skada hos den som ändå konsu- merar varan. Detta bör gälla även fortsättningsvis. Alkoholhaltiga preparat kan dock innehålla även andra ämnen än denatureringsämnen som ensamma eller tillsammans med andra ämnen gör att varan får en sådan sammansättning att den medför allvarlig fara för liv eller hälsa. Vidare kan tänkas att alkoholhalten hos en vara, där risk finns för förtäring, är så hög att halten i sig medför allvarlig fara för liv eller hälsa. Mot bakgrund härav bör därför ges möjlighet för rege- ringen eller, den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter om försäljning av alkoholhaltiga preparat om det behövs för att skydda liv och hälsa. Föreskrifterna bör även kunna innefatta förbud mot försäljning vid synnerliga skäl. För att skydda folkhälsan bör även ställas upp ett allmänt krav på att alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring inte får genom smak, färg, förpackningsutformning eller liknande, medföra risk för förväxling med alkoholdryck eller på annat sätt uppmuntra till förtäring. Även i dessa fall bör finnas möjlighet att meddela föreskrifter för försälj- ningen. Som exempel på föreskrifter som kan komma i fråga kan nämnas t.ex. att ett visst slag av alkoholhaltigt preparat får säljas endast till personer , endast över disk, endast i vissa förpackningsstorlekar eller endast på apotek. För de alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring måste som finnas grundläggande bestämmelser om denaturering. gäller, enligt LFT och genom praxis, att all hantering av alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring, i princip ska avse denaturerade produkter. har i sin verksamhet eftersträvat att denatureringen dessutom ska vara så kraftig som möjligt. Även fortsättningsvis bör eftersträvas att de alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring är denaturerade med starkast möjliga denatu- rering. Liksom vad gäller teknisk sprit bör för själva införseln eller im- porten, med tanke på en sådan begränsnings karaktär av importhinder, inte uppställas motsvarande krav. Mot bakgrund av det anförda bör före- skrivas att alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring och som ska användas eller säljas inom landet, ska vara denaturerade på ett sätt som så långt möjligt hindrar att de konsumeras. Det kommer att åvila behörig myndighet att meddela närmare före- skrifter om denaturering enligt vad som sagts och även om i vilka fall denaturering får underlåtas. Att utarbeta och följa upp sådana föreskrifter kommer att vara en central uppgift för myndigheten. Inledningsvis torde myndigheten kunna utgå från normer för samman- sättning av alkoholhaltiga preparat ej avsedda respektive avsedda för förtäring. Det ligger i sakens natur att den behöriga myndigheten däri- genom också kommer att få överta den rådgivande funktion som Läke- medelsverket har i förhållande till företagare beträffande vad som kan vara lämpliga eller alternativa denatureringar. För alkoholhaltiga preparat som tillverkas i erhålls med den nya lagstiftningen viss kontroll av preparatens sammansättning genom inköpen av teknisk sprit. För de preparat som inte tillverkas i landet utan förs in hit kan komma att inträffa att de inte innehåller för preparatet i fråga i föreskriven denaturering. Möjligheten att meddela för- säljningsbegränsningar bör i ett sådant fall ta sikte på föreskrifter beträf- fande på vilket sätt produkten får tillhandahållas köparna. Stommar, aromer m.m. Det finns bland de alkoholhaltiga preparaten varor som innehåller mycket hög alkoholhalt och därmed medför särskild risk för missbruk eller annan inte avsedd användning. Detta gäller de s.k. stommarna, vilka utgör utgångspunkt för yrkesmässig tillverkning av bl.a. spritdrycker. Stommarna kommer dock, med den avgränsning av begreppet alkohol- haltigt preparat som föreslås, i allmänhet inte att omfattas av reglerna om fri handel. I stället blir reglerna om handel med teknisk sprit tillämp- liga. Vidare finns bland de alkoholhaltiga preparaten också vad som ibland benämns aromer. Aromerna kan ha en alkoholhalt om allt mellan 2 och 93 volymprocent. De kan förekomma i både mycket stora och mycket små förpackningar. uppställer begränsningar i fråga om vilka aro- mer som tillåts förekomma i dagligvaruhandeln för försäljning till kon- sumenter. Bland annat gäller att aromer får säljas endast i små förpack- ningar om i regel , dessutom med en begränsning avseende alkoholhalten till högst ca 3033 volymprocent. Det är här fråga om små förpackningar med beskattat innehåll. I den mån särskilda regler för försäljningen av sådana aromer bedöms nödvändiga kan föreskrifter meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i enlighet med det ovan sagda. Svenska () har framfört vissa synpunkter beträf- fande hanteringen av drivmedelsetanol och förhållandet till regleringen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Först ska konstateras att etanol (etylalkohol) avsedd att blandas med bensin för att användas som drivmedel är att anse som teknisk sprit. Drivmedlet E85 däremot är att anse som ett alkoholhaltigt preparat. Så även bensinen Blyfri 95, som har en inblandning av etanol, men som kommer att iblandas etanol1. Såsom SPI påpekar kan inte 1 När har implementerat bränslekvalitetsdirektivet (2009:30/EG) i svensk lagstiftning. drivmedelsetanol med dagens regler anses som fullständigt denaturerad Prop. 2009/10:125 teknisk sprit och inte heller med den föreslagna regleringen. att det är ett problem att drivmedelsetanolen inte befrias från krav på tillstånd. Det ska påpekas att det nya systemet inte innehåller några krav på tillstånd. Den som avser att införa eller importera drivmedelsetanol utan att skattskyldighet inträder i måste dock vara godkänd som upplagshavare enligt reglerna i LAS. SPI påpekar vidare att flyttning av drivmedelsetanol mellan skatteupplag bör ingå i lagens uppräkning av sådana situationer där mottagaren får rätt att köpa teknisk sprit.