prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — Vid köp med konto- eller kreditkort över Internet bör motsvarande information tydligt framgå och vara väl synlig som en del av den information som betalaren får se innan denne godkänner transaktionen med utnyttjande av valutaväxlingstjänsten. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.6.2. I paragrafens första stycke anges vilken information som betaltjänst- leverantören ska ge till betaltjänstanvändaren innan ett avtal om en enstaka betalningstransaktion ingås. Det rör sig dels om information om vilka uppgifter som en betaltjänstanvändare ska uppge för att en betalningsorder ska kunna utföras, t.ex. unika identifikationskoder som IBAN-nummer eller BIC-kod. Dessutom ska betaltjänstleverantören kunna uppge den maximala genomförandetiden för betalnings- Detta innebär att betaltjänstleverantören ska lämna eller Prop. 2009/10:220 tillgängliggöra information om hur det maximalt får ta från det att betalarens betaltjänstleverantör mottar medel från betalaren till dess att medlen nått betalningsmottagarens betaltjänstleverantör och kan disponeras av betalningsmottagaren. Betaltjänstleverantören ska också kunna uppge samtliga de avgifter som ska betalas. Informationsskyldigheten kan bl.a. uppfyllas genom tillhandahållande av ett utkast till avtal om enstaka betaltjänst, eller utkast till betalningsorder, om utkastet i fråga innehåller samma information och villkor. Den information som omfattas av bestämmelsen ska lämnas eller hållas tillgänglig utan att betaltjänstanvändaren behöver betala någon avgift för informationsgivningen. Enligt andra stycket ska betaltjänstleverantören ge betaltjänst- användaren detaljerad information om avgifter när de olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat. samt ge betaltjänstanvändaren tillgång till villkor och annan information som är relevant för betalningstransaktionen. Om betalningstransaktionen innebär växling mellan valutor ska betaltjänstleverantören enligt tredje stycket också lämna eller tillgängliggöra information om den faktiska växelkurs som ska användas för transaktionen, alternativt en referensväxelkurs. En betaltjänst- leverantör som uppger en viss växelkurs måste använda denna kurs vid genomförandet av betalningstransaktionen, och en betaltjänstleverantör som avser att tillämpa en referensväxelkurs måste ange hur denna fastställs, t.ex. genom hänvisning till en kurs som tillhandahålls av någon leverantör av finansiell information eller annan källa. Eventuella avgifter som påverkar den faktiska växelkursen måste anges. När en referensväxelkurs används ska information om samtliga avgifter som tas ut i samband med växlingen lämnas eller göras tillgänglig för betaltjänstanvändaren i förhand. Enligt fjärde stycket ska leverantören även hålla information enligt 10 § tillgänglig. Det följer dock av 9 § att leverantören inte är skyldig att hålla sådan information tillgänglig, om sådan information redan ges eller kommer att ges till betaltjänstanvändaren på grundval av ett ramavtal mellan användaren och en annan betaltjänstleverantör. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 3 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.6.2. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.6.2. Paragrafen behandlar de fall då betaltjänstanvändaren tar initiativ till att ingå ett avtal på distans om en enstaka betalningstransaktion och betaltjänstleverantören därför inte har möjlighet att uppfylla kraven på att lämna eller tillgängliggöra information. I dessa fall ska betal- tjänstleverantören i stället uppfylla informationskraven efter det att betaltjänsten har genomförts. Denna bestämmelse är tillämplig i samtliga fall då avtal om en enstaka betalningstransaktion ingås på betaltjänstanvändarens initiativ utan att betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren befinner sig på samma Exempel på betaltjänster som typiskt sett ingås på distans är betalningstransaktioner som initieras av betaltjänstanvändaren över telefon eller Internet. Det avgörande för bedömningen av huruvida betaltjänstleverantören får lämna information eller hålla den tillgänglig först efter det att betalningstransaktionen har genomförts är sålunda huruvida avtalet om en enstaka betalningstransaktion sluts utan att de båda är fysiskt närvarande på samma plats. Detta innebär också att i de möjligen ovanliga fall då en betaltjänstanvändare tar initiativ till en enstaka betalningstransaktion i en form som typiskt sett används vid distanskommunikation (t.ex. via Internet), men betaltjänstleverantören eller en representant för denne är fysiskt närvarande på samma plats som betaltjänstanvändaren, är betaltjänstleverantören skyldig att lämna information eller göra den tillgänglig före det att avtal ingås. situation kan uppstå t.ex. då betaltjänstanvändaren avser att initiera en enstaka betalningstransaktion genom att använda en dator i Kravet på att informationen ska lämnas eller hållas tillgänglig efter det att betaltjänsten har genomförts kan uppfyllas t.ex. genom att betaltjänstanvändaren efter att ha initierat en betalningsorder får information om var informationen finns tillgänglig. som tillhandahålls via Internet kan detta ske genom att denne får möjlighet att klicka på en webblänk till en sida där information finns När betaltjänster tillhandahålls per telefon kan betaltjänst- leverantören uppfylla informationskravet genom att skicka informationen till betaltjänstanvändaren per post eller om betaltjänst- användaren använder en mobiltelefon för att genomföra betaltjänsten genom ett textmeddelande. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.6.2. I paragrafens första stycke anges vilken information som betaltjänst- leverantören ska tillhandahålla dvs. lämna till eller göra tillgänglig för betalaren efter det att en betalningsorder har tagits emot från denne. Samma formkrav gäller för denna information som för förhands- informationen, dvs. att den ska finnas i en handling eller i annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för betalaren utan att denne behöver använda t.ex. någon särskild teknisk utrustning. informationen och villkoren vara skrivna på ett klart och lättförståeligt sätt och på svenska, utom om betaltjänstleverantören och betalaren har kommit överens om att ett annat språk ska användas i stället. betalaren begär det ska betaltjänstleverantören dessutom tillhandahålla informationen och villkoren på papper eller något annat varaktigt Den specifika information som ska lämnas till eller hållas tillgänglig för betalaren efter mottagandet av betalningsordern avser uppgifter om betalningstransaktionens belopp, den dag då betalningsordern togs emot samt storleken på eventuella avgifter som ska betalas av betalaren och i tillämpliga fall en specificering av beloppen för Dessutom ska information lämnas eller tillgängliggöras som gör det möjligt att identifiera betalningstransaktionen och, i tillämpliga fall, uppgifter om betalningsmottagaren. av betalningstransaktionen innebär växling mellan valutor ska betalningstransaktionens belopp anges i den valuta som används i Om den växelkurs som användes vid betalnings- transaktionen inte var densamma som angetts i förhandsinformationen ska informationsgivaren (betalarens betaltjänstleverantör) ange eller hänvisa till den växelkurs som denne använde vid betalnings- transaktionen, samt även betalningstransaktionens belopp efter valuta- I bestämmelsen anges att information ska tillhandahållas så snart som möjligt efter det att betalningsordern mottagits. för informationsgivning i de fall som omfattas av den nu aktuella bestämmelsen skiljer sig dessutom åt beroende på omständigheterna i samband med avtalsslutandet. I vissa fall då en betalningsorder mottagits på elektronisk väg kan betaltjänstleverantören lämna informationen inom efter mottagandet, t.ex. i ett e-postmeddelande. tillgängliggöra eller lämna information skulle strida mot direktivets krav på omedelbar informationsgivning. I andra fall när betalaren inte fysiskt överlämnar betalningsordern till betaltjänst- leverantören kan det dock, beroende på vilka rutiner som tillämpas av betaltjänstleverantören, vara ogörligt att lämna eller tillgängliggöra informationen direkt i anslutning till mottagandet. I dessa fall innebär kravet på snabbhet i informationsgivningen att betaltjänstleverantören ska lämna, tillgängliggöra eller sända informationen till betalaren som betalningsordern mottagits. Beroende på faktorer som t.ex. postgång kan detta få till följd att betalaren i praktiken får tillgång till informationen först en eller . fullgör dock sin informationsgivningsskyldighet i detta sammanhang genom att vidta de åtgärder som krävs för att informationen ska lämnas, tillgängliggöras eller sändas till betalaren som betalningsorder I dessa fall, då betaltjänstleverantören inte har möjlighet att lämna eller tillgängliggöra information genom t.ex. elektronisk kommunikation, gäller motsvarande krav på snabbhet i informations- givningen som enligt 3 kap. 3 och 4 §§ distans- och hemförsäljningslagen (2005:59). Skillnaden i förhållande till distans- och hemförsäljningslagen består i att betaltjänstleverantören enligt paragrafen är skyldig att lämna eller tillgängliggöra informationen snabbare om detta är tekniskt möjligt. I andra stycket anges att betaltjänstleverantören ska ge betalaren detaljerad information om avgiftsbeloppet enligt första stycket 3 när de olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat. Av tredje stycket följer att leverantören ska ge betalaren information om den faktiska växelkurs eller referensväxelkurs som gäller för betalningstransaktionen om transaktionen innebär växling mellan valutor. Betaltjänstleverantören ska då, i likhet med vad som krävs enligt 4 §, lämna eller tillgängliggöra information om den faktiska växelkurs som ska användas för transaktionen, alternativt en referensväxelkurs. betaltjänstleverantör som uppger en viss växelkurs måste använda denna kurs vid genomförandet av betalningstransaktionen, och en betaltjänst- leverantör som avser att tillämpa en referensväxelkurs måste ange hur denna fastställs, t.ex. genom hänvisning till en kurs som tillhandahålls av Prop. 2009/10:220 någon leverantör av finansiell information eller annan källa. avgifter som påverkar den faktiska växelkursen måste anges. När en referensväxelkurs används ska information om samtliga avgifter som tas ut i samband med växlingen lämnas eller göras tillgänglig för betaltjänstanvändaren i förhand. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 3 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.6.2. I paragrafens första stycke uppställs regler om vilken information som betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska tillhandahålla till denne efter det att betalningstransaktionen har genomförts. Liksom för betalaren gäller i fråga om den information som betalnings- mottagaren ska få eller kunna tillgodogöra sig genom sin betaltjänst- leverantör att den ska lämnas eller göras tillgänglig efter det att betalningstransaktionen har genomförts. mottagarens betaltjänstleverantör har möjlighet att göra detta genom t.ex. genom att skicka ett e-postmeddelande eller tillhandahålla informationen på något annat sätt i direkt anslutning till transaktionens genomförande, ska betaltjänstleverantören vara skyldig att ombesörja informations- givningen på detta sätt. inte har någon praktisk möjlighet att lämna eller tillgängliggöra information till betalningsmottagaren direkt i anslutning till att betalningstransaktionen genomförs, ska betaltjänstleverantören i stället tillse att informationen tillgängliggörs för, lämnas eller sänds till betalningsmottagaren som betalningstransaktionen har I andra stycket anges, på motsvarande sätt som i 7 § andra stycket, att betaltjänstleverantören i tillämpliga fall ska ge betalningsmottagaren en specifikation av avgifterna. I tredje stycket anges, på motsvarande sätt som i 7 § tredje stycket, att information om den faktiska växelkurs som tillämpats vid betalnings- transaktionen ska ges om en transaktion innebär valutaväxling. förevarande bestämmelsen ska betaltjänstleverantören dessutom ge information till betalningsmottagaren om betalningstransaktionens belopp Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 4 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Enligt paragrafen omfattas betaltjänstleverantören, under vissa förutsättningar, inte av kravet på informationsgivning enligt 48 §§. Betaltjänstleverantören behöver inte lämna eller tillgängliggöra sådan information som i och för sig ska ges enligt dessa bestämmelser men som redan ges eller kommer att ges till betaltjänstanvändaren på grundval av dennes ramavtal med en annan betaltjänstleverantör. betaltjänstleverantören ska kunna underlåta att lämna eller tillgängliggöra information krävs det att denne har skäl att anta att betaltjänstanvändaren Prop. 2009/10:220 kommer att få tillgång till motsvarande information i enlighet med ett Om betaltjänstanvändaren själv uppger att han har en ramavtalsrelation med en annan betaltjänstleverantör, exempelvis på fråga från betaltjänstleverantören, bör detta vara tillräckligt. Det bör dessutom vara tillräckligt om det på annat sätt framgår att betaltjänstanvändaren har ett ramavtal med en annan betaltjänst- leverantör. Om betaltjänstanvändaren exempelvis uppger ett betal- kontonummer som kan härledas till en annan betaltjänstleverantör, bör detta vara tillräckligt för att betaltjänstleverantören ska kunna anta att betaltjänstanvändaren har slutit ett ramavtal med den andre betaltjänstleverantören. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.2. I paragrafen räknas upp ett stort antal olika områden inom vilka betaltjänstleverantören ska ge betaltjänstanvändaren information i rimlig tid innan ett ramavtal ingås. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 3 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.2. Av paragrafen framgår de formkrav som gäller vid tillhandahållande av information före det att ett ramavtal sluts. lämna informationen till betaltjänstleverantören på papper eller via något annat varaktigt medium. Detta skiljer sig från motsvarande bestämmelse i fråga om enstaka betalningstransaktioner i 5 § där det anges att betaltjänstanvändaren ska ges tillgång till informationen och att informationen på begäran från betaltjänstanvändaren ska tillhandahållas på papper eller via något annat varaktigt medium. information innebär att informationen aktivt lämnas av betaltjänst- leverantören utan att betaltjänstanvändaren begär Kraven på tydlighet, lättförståelighet och det språk som ska användas är dock desamma för enstaka betalningstransaktioner och ramavtal. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.2. Enligt paragrafen ska en betaltjänstleverantör som inte kan uppfylla informationskraven i 10 och 11 §§, därför att ett ramavtal ingås på distans på betaltjänstanvändarens begäran, lämna informationen efter det att betaltjänsten genomförts. När det gäller bedömningen av huruvida ett avtal ingåtts på distans och hur snabbt betaltjänstleverantören ska lämna informationen till betaltjänstanvändaren hänvisas till det som anförts i författningskommentaren till 6 §. Enligt paragrafen har betaltjänstanvändaren alltid rätt att få avtalsvillkoren samt övrig information som följer av 10 § i en handling eller annan varaktig och läsbar form. I detta sammanhang bör noteras att det i skäl 24 till betaltjänstdirektivet räknas upp ett antal Prop. 2009/10:220 exempel på vad som, utöver papper, utgör ett varaktigt medium vid informationsgivning i samband med ramavtal. Ett varaktigt medium kan vara en kontoutdragsskrivare (eng. account printer), en diskett, en cd- romskiva, en dvd-skiva eller en hårddisk i en persondator på vilken e-post kan lagras. Dessutom anges i samma skäl till direktivet att en webbplats utgör ett varaktigt medium, om den är tillgänglig för användning som är lämplig för informationens syfte och som tillåter oförändrad återgivning av den bevarade informationen. Vid tillämpningen av denna bestämmelse bör de former för lagring av information som anges i direktivets skäl 24 anses utgöra varaktiga media. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om förfarandet vid ändring av villkor i ramavtal. Av första stycket framgår att parterna får komma överens om att en betaltjänstanvändare ska vara bunden av en villkorsändring som betaltjänstleverantören föreslår om inte användaren meddelar leveran- tören att villkorsändringen inte accepteras före den dag då det föreslås träda i kraft. Vidare framgår att leverantören ska föreslå ändringar i ramavtalet innan de ska börja tillämpas. tidsfrist får dock överenskommas mellan leverantörer och användare som inte är konsumenter. I paragrafens andra stycke anges att ändringar av räntesatser eller växelkurser får tillämpas , om detta överenskommits i ramavtalet och ändringarna grundar sig på en förändring i en underliggande referensräntesats eller referensväxelkurs. Av tredje stycket framgår att betaltjänstanvändaren har rätt att och avgiftsfritt säga upp avtalet före den dag då ändringen föreslås bli tillämplig. Leverantören ska informera användaren om rätten att och avgiftsfritt säga upp avtalet när ändringen föreslås. leverantör och en användare som inte är konsument får komma överens om att andra villkor ska gälla för uppsägningen. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.4. Av första stycket framgår att en betaltjänstleverantör enbart får göra gällande en uppsägningstid om parterna kommit överens om det. då betaltjänstanvändaren är en konsument får uppsägningstiden inte vara längre än en månad. I andra stycket regleras leverantörens möjligheter att säga upp ett ramavtal om tillhandahållande av betaltjänster som ingåtts på obestämd Om användaren inte är konsument kan parterna komma överens om en kortare uppsägningstid än den för konsumenter gällande . Av tredje stycket framgår att det ska vara avgiftsfritt för en betaltjänst- användare som är konsument att säga upp ett ramavtal , om avtalet ingåtts eller för en bestämd tid av mer än tolv I fjärde stycket anges att i de fall då leverantören får ta ut avgift, denna ska motsvara leverantörens faktiska kostnader till följd av uppsägningen. I fjärde stycket anges även att periodiska avgifter för betaltjänster, t.ex. månatligt erlagda avgifter, endast ska betalas proportionerligt för tiden fram till det att avtalet sägs upp. I förväg betalade avgifter som avser tid efter det att avtalet sades upp ska återbetalas till betaltjänstanvändaren. Beräkningen av hur stor del av avgiften som ska återbetalas ska utgå från den tidpunkt när avtalet mellan parterna upphörde att gälla. I fråga om sådana avtal där ingen uppsägningstid för betaltjänstanvändaren har avtalats, och denne alltså kan säga upp avtalet med omedelbar verkan, är betaltjänstleverantören återbetalningsskyldig för de inbetalda avgifter som avser tiden efter den tidpunkt då avtalet enligt allmänna avtalsrättsliga regler inte längre binder parterna. I fråga om sådana avtal där en uppsägningstid har överenskommits omfattar betaltjänst- leverantörens återbetalningsskyldighet sådana inbetalda avgifter som avser tiden efter uppsägningstidens utgång. Paragrafen har med en mindre justering utformats efter förslag från Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.6. I paragrafen regleras vilken information som betaltjänstleverantören på begäran av betaltjänstanvändaren ska ge till denne före det att en enskild betalningstransaktion genomförs i enlighet med ett gällande ramavtal mellan parterna. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 3 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbets- området. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.6. I paragrafen regleras vilken information som betaltjänstleverantören ska ge till betalaren efter det att en enskild betalningstransaktion har genomförts i enlighet med ett gällande ramavtal mellan parterna. Av första stycket framgår vilken information som alltid ska ges. Det framgår också att informationen ska ges utan onödigt dröjsmål. Detta innebär att information kan lämnas i återkommande tidsintervall och så sällan som en gång . Längre tid än en månad bör dock inte förflyta mellan det att betalningstransaktionen genomförs enligt ramavtalet och lämnandet av information till betaltjänstanvändaren. Av andra stycket framgår att betaltjänstleverantören också ska ge en specifikation av de olika avgifter som tas ut i samband med betal- ningstransaktionen när de olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat. I fall då en betaltjänstleverantör erbjuder ett antal olika tjänster, och tar ut fastställda avgifter för dessa, ska varje sådan avgift som ingår som en del av den totala avgiften för en viss betaltjänst som omfattas av ramavtalet redovisas särskilt för betaltjänstanvändaren. I tredje stycket anges, på motsvarande sätt som i 7 § tredje stycket, att information om den faktiska växelkurs eller referensväxelkurs som tillämpas vid betalningstransaktionen ska ges om en transaktion innebär valutaväxling. Av fjärde stycket framgår att ramavtal som sluts mellan parterna får innehålla villkor att den information som avses i första stycket inte behöver lämnas eller göras tillgänglig mer än en gång . Informationen ska lämnas eller göras tillgänglig på ett överenskommet sätt så att betalaren kan lagra och återskapa informationen oförändrad. I femte stycket anges att betaltjänstleverantören ska tillhandahålla informationen enligt första och andra styckena till betalaren avgiftsfritt, i pappersform, minst en gång om denne begär det. Rätten att avgiftsfritt få information i pappersform en gång inträder först efter det att betaltjänstanvändaren begärt det. Betaltjänstleverantörens skyldighet att avgiftsfritt tillhandahålla informationen i pappersform gäller sålunda från den tidpunkt då begäran görs. I praktiken bör detta innebära att det första pappersutskicket till den berörde betaltjänst- användaren (kunden) ska göras vid den närmast därpå följande tidpunkt då betaltjänstleverantören lämnar information till de kunder som har begärt att få information i pappersform. Om begäran kommer betaltjänstleverantören tillhanda så att det inte är praktiskt möjligt att då tillhandahålla informationen i pappersform, t.ex. om kundens begäran kommer betaltjänstleverantören tillhanda som pappersutskick till berörda kunder görs, får information i pappersform lämnas till kunden med början då pappersutskick görs. Delvis liknande bestämmelser, såvitt avser betalningar som görs från till ett annat EES-land, finns i 4 § lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.7.7. I paragrafen regleras vilken information som betaltjänstleverantören ska ge till betalningsmottagaren efter det att en enskild betalnings- transaktion har genomförts i enlighet med ett gällande ramavtal mellan parterna. Av andra stycket framgår att betaltjänstleverantören ska ge en specifikation av de olika avgifter som tas ut i samband med betalnings- transaktionen när de olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat. I tredje stycket anges, på motsvarande sätt som i 8 § tredje stycket, att information om den faktiska växelkurs som tillämpats vid betalnings- transaktionen ska ges om en transaktion innebär valutaväxling.