prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Den andra delen innebär att den Prop. 2009/10:165 unge, på grund av att han eller hon anlänt till , behöver en utbildning som främst avser svenska språket för att kunna fortsätta sina studier. Den som uppfyller behörighetskraven för ett yrkesprogram eller för programinriktat individuellt val har alltid godkänt betyg i svenska eller svenska som andraspråk och kan därför inte sägas behöva denna särskilda utbildning i svenska. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 21.7.1, där det bl.a. framhålls att det måste bli de olika huvudmännens sak att i varje enskilt fall avgöra om den unge ska anses ha anlänt till . 13 § En ansökan till programinriktat individuellt val eller till yrkesintroduktion som har utformats för en grupp elever ska ges in till den sökandes hemkommun. Om ansökan avser en utbildning som anordnas av en annan huvudman, ska ansökan sändas vidare till denne. Paragrafen reglerar hur ansökan till ett introduktionsprogram som utfor- mats för en grupp elever ska gå till. Vad som menas med att en utbild- ning utformats för en grupp elever, förklaras i kommentaren till 4 §. Enligt första stycket ska en sådan ansökan alltid skickas till sökandens hemkommun. Denna ordning överensstämmer med vad som föreskrivs för ansökningar till nationella program i 16 kap. 35 §. skollag finns en snarlik bestämmelse för individuella program som anordnas av offentliga huvudmän i 5 kap. 40 §. Även bestämmelsen i andra stycket om att hemkommunen i före- kommande fall ska sända ansökan vidare till den huvudman som anordnar utbildningen har, i nämnda paragrafer, motsvarigheter för nationella program i denna lag och för individuella program som anord- nas av en offentlig huvudman skollag. Beslut om behörighet och mottagande 14 § Den huvudman som anordnar utbildningen prövar om en sökande till programinriktat individuellt val eller till yrkesintroduktion som har utformats för en grupp elever är behörig och om den sökande ska tas emot. Paragrafen, som bara gäller sådana utbildningar på introduktionsprogram som utformats för en grupp elever, anger vem som avgör om en sökande uppfyller behörighetskraven för utbildningen och om en sökande som gör det ska tas emot. Vad som menas med att en utbildning utformats för en grupp elever, förklaras i kommentaren till 4 §. Motsvarande bestämmelse för nationella program finns i 16 kap. 36 §. När det gäller individuella program anordnade av offentliga huvudmän finns en liknande be- stämmelse i 5 kap. 43 § skollag. Rätten att fullfölja utbildningen 15 § En elev som har påbörjat ett introduktionsprogram har rätt att fullfölja utbildningen hos huvudmannen enligt den plan för utbildningen, enligt 7 § första stycket, som gällde när utbildningen inleddes. Om eleven har medgett att planen ändras, har eleven rätt att fullfölja utbild- ningen enligt den ändrade planen. Rätten att fullfölja utbildningen gäller även efter ett studieuppehåll på högst ett år för studier utomlands. Den elev som har påbörjat en utbildning på ett introduktionsprogram har rätt att fullfölja denna utbildning. Den närmare innebörden av denna rätt regleras i denna paragraf, vilken har en motsvarighet för individuella program anordnade av en offentlig huvudman i 5 kap. 51 § i 1985 års Första stycket lägger fast den grundläggande principen att det är den plan som fastställts för utbildningen som utgör ramen för elevens rätt att Denna plan kan inte ändras ensidigt av huvud- Om denne däremot kommit överens med eleven om ändringar i planen, är det den ändrade nya planen som anger vad eleven har rätt att Detta följer av andra stycket. Att ett studieuppehåll i de svenska gymnasiestudierna på högst ett år för studier utomlands enligt tredje stycket inte förtar eleven dennes rätt att fullfölja utbildningen på introduktionsprogrammet enligt planen för utbildningen ligger i linje med vad som föreskrivs för nationella program i 16 kap. 40 § första stycket. Utbildning på introduktionsprogram vid en gymnasieskola med Skyldighet att erbjuda utbildning 16 § Hemkommunen ansvarar för att alla behöriga ungdomar i hemkommunen erbjuds preparandutbildning, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och Utöver vad som följer av första stycket ansvarar hemkommunen för att elever från grundsärskolan erbjuds yrkesintroduktion och individuellt alternativ, om de önskar sådan utbildning och kommunen bedömer att de har förutsättningar att Det är varje hemkommuns skyldighet att se till att de ungdomar i kommunen som uppfyller behörighetsvillkoren för de i paragrafen nämnda utbildningarna också erbjuds sådan utbildning. är behöriga framgår dels av de gemensamma behörighetskraven som gäller för all utbildning i gymnasieskolan och följer av 15 kap. 5 och 6 §§, dels av de särskilda behörighetsvillkor som är föreskrivna för de olika utbildningarna på introduktionsprogram och följer av 8 §. fast i första stycket. Enligt andra stycket ansvarar hemkommunen för att även vissa ung- domar som inte uppfyller behörighetskraven för utbildningen erbjuds Det rör sig om elever från grundsärskolan som önskar gå yrkesin- troduktion eller ett individuellt alternativ i gymnasieskolan. ning för att hemkommunen ska vara skyldig att erbjuda dem sådan ut- bildning är att kommunen bedömer att de har förutsättningar att klara av Prop. 2009/10:165 den aktuella utbildningen. Den prövning som hemkommunen ska göra utgår dels från elevens förutsättningar mot bakgrund av dennes funk- tionsnedsättning och hur denna har påverkat skolgången i grundsär- skolan, dels från de krav som den önskade utbildningen kan förmodas ställa på eleven. Kommunens avgörande i detta avseende kan inte över- klagas. Denna möjlighet för elever från grundsärskolan att bli mottagna på vissa utbildningar i gymnasieskolan ligger nära den, något mer komplicerade, ordning som följer av skollag, vilken reglerar dessa frågor i 5 kap. 32 § och 6 kap. 7 §. Frågan om möjlighet för elever från grundsärskolan att läsa vissa in- troduktionsprogram i gymnasieskolan behandlas i avsnitt 21.5.1 och 21.6.1 när det gäller yrkesintroduktion respektive individuellt alternativ. Hemkommunens ansvar enligt denna paragraf innebär inte att kommunen alltid själv måste anordna den aktuella utbildningen. När det gäller utbildningar som utformats för en grupp elever, i denna paragraf rör det sig om yrkesintroduktion i vissa fall, kan hemkommunen fullgöra sin skyldighet genom ett samverkansavtal med en annan kommun eller ett landsting, vilket innebär att den andre huvudmannen ska ta emot sökande från kommunen som är behöriga. Samverkansavtal behandlas också i 15 kap. 30 § och kommentaren till den paragrafen. När det däremot gäller utbildningar som är utformade för enskilda elever, och alltså inte är sökbara, kan en hemkommun ta sitt ansvar genom att åta sig att stå för kostnaderna för en utbildning som eleven får i en annan kommun eller ett landsting. Närmaste motsvarighet skollag till denna paragraf är 5 kap. 31 § som ålägger hemkommunen ett ansvar för att erbjuda utbildning på individuella program till alla behöriga ungdomar i kommunen som inte har påbörjat ett nationellt program eller likvärdig utbildning eller som har avbrutit en sådan utbildning. Paragrafen behandlas i avsnitt 21.9.1. Anordnande av programinriktat individuellt val 17 § En kommun eller ett landsting som anordnar ett yrkesprogram får anordna programinriktat individuellt val som är inriktat mot yrkesprogrammet. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, anges vilka offentliga huvudmän som får anordna programinriktat individuellt val. Rätten att anordna den formen av introduktionsprogram är knuten till att huvudmannen anordnar det nationella yrkesprogram som eleverna på det programinriktade individuella valet ska göras behöriga för och därmed kunna gå över till. Förslaget behandlas även i avsnitt 21.4.1. Utbildning anordnad av landsting 18 § Ett landsting får, utöver vad som följer av 17 §, efter överenskommelse med en kommun anordna yrkesintroduktion och individuellt alternativ. Att ett landsting, under vissa förutsättningar, får anordna programinriktat Prop. 2009/10:165 individuellt val följer av föregående paragraf. I denna paragraf regleras i vilken utsträckning ett landsting får anordna andra former av utbildning på introduktionsprogram. När det gäller landstingens möjligheter att anordna utbildning på nationella program, regleras detta i 15 kap. 31 §. Enligt motsvarande bestämmelse skollag, 5 kap. 28 §, får landsting anordna individuella program efter en överenskommelse med en kommun. Enligt denna paragraf krävs en överenskommelse med en kommun för att ett landsting ska få anordna yrkesintroduktion och individuellt val. Preparandutbildning och språkintroduktion får därmed inte anordnas av Vad som gäller för programinriktat individuellt val regleras i Förslaget behandlas även i avsnitt 21.9.1. Mottagande till utbildningar som utformats för en grupp elever 19 § En kommun eller ett landsting som anordnar programinriktat individuellt val eller yrkesintroduktion som har utformats för en grupp elever ska ta emot alla de behöriga sökande till utbildningen som hör hemma i kommunen eller sam- verkansområdet för utbildningen. Om det finns platser över på utbildningen, sedan alla sökande som ska tas emot enligt första stycket har antagits, får kommunen eller ta emot andra behöriga sökande till utbildningen. I paragrafen behandlas bara sådana utbildningar på introduktionsprogram som utformats för en grupp elever. Vad som menas med detta förklaras i kommentaren till 4 §. Där framgår att det rör sig om utbildning på programinriktat individuellt val och vissa utbildningar på yrkesintroduk- Innebörden av samverkansområde följer av 15 kap. 30 § och kommentaren till den paragrafen. Första stycket reglerar skyldigheten till det som brukar kallas första- Sådan mottagning innebär att alla mottagna konkurre- rar om de befintliga platserna på utbildningen med lika rätt. finns fler förstahandsmottagna än det finns platser på utbildningen, ska samtliga antas till utbildningen. Om platserna inte räcker till alla första- handsmottagna, måste ett urval göras bland dessa. Om det finns platser över sedan alla förstahandsmottagna antagits, får huvudmannen, enligt andra stycket, ta emot sökande som uppfyller behö- righetsvillkoren, men kommer från andra kommuner än anordnar- kommunen och kommuner inom samverkansområdet. handsmottagning är frivillig för huvudmannen. mottagning blir ett urval nödvändigt, om det finns fler andrahands- mottagna än det finns platser kvar på utbildningen sedan alla första- Motsvarande möjlighet till andrahandsmottag- ning gäller för det landsting som anordnar utbildning på introduktions- En bestämmelse om mottagande på individuella program som ut- formats för en grupp elever, vilken delvis överensstämmer med det mate- riella innehållet i denna paragraf, finns i 5 kap. 41 § skollag. Paragrafen behandlas i avsnitt 21.9.2. 20 § får för programinriktat individuellt val besluta att utbildningen ska stå öppen för sökande från hela landet (riksrekrytering). Beslut om riksrekrytering ska ange beslutet ska gälla och hur många platser utbildningen får omfatta. Föreskriften i denna paragraf om möjlighet för att för- klara att utbildningen på ett programinriktat individuellt val ska vara riksrekryterande överensstämmer i sak med vad som gäller för indivi- duella program enligt 5 kap. 42 § skollag. Mottagande till utbildningar som inte utformats för en grupp elever 21 § En kommun som anordnar preparandutbildning, yrkesintroduktion som inte har utformats för en grupp elever, individuellt alternativ eller språk- introduktion får ta emot ungdomar som uppfyller behörighetsvillkoren för respektive utbildning även om de inte kommer från kommunen. Även ett landsting som anordnar yrkesintroduktion, som inte har utformats för en grupp elever eller individuellt alternativ, får ta emot behöriga ungdomar till utbildningen oberoende av vilken kommun de kommer från. Att utbildningar som inte utformas för en grupp elever, utan för varje enskild elev, inte är sökbara följer av 4 § och förklaras närmare i kommentaren till den paragrafen. I och med att det inte blir något ansök- ningsförfarande, blir det inte heller så att flera ungdomar tas emot än de som också bereds utbildning. Urval och antagning blir således inte aktu- ella. I denna paragraf anges att ungdomar får tas emot på dessa utbildningar även i andra kommuner än deras hemkommun och även i landsting. För- utsättningen är givetvis att de uppfyller de behörighetskrav som är upp- ställda för den aktuella utbildningen. En kommun som alltså inte är skyl- dig att erbjuda den unge denna utbildning, får ändå ta emot denne med stöd av första stycket. Detsamma gäller även, enligt andra stycket, ett landsting som har sådan utbildning av denna typ som det får anordna enligt 17 och 18 §§. Den ersättning som elevens hemkommun blir skyldig att betala till den anordnande huvudmannen regleras i de följande paragraferna. För de situationer en hemkommun där inte åläggs någon betalningsskyldighet, förutsätts att anordnaren och hemkommunen kommer överens om ersätt- ningen för att sådan ska betalas. Denna och andra mottagandefrågor behandlas i avsnitt 21.9.2. Att en kommun som ger utbildning åt en elev som kommer från en annan kommun, ska ersättas av elevens hemkommun för sina kostnader för elevens utbildning i de fall där hemkommunen är skyldig att erbjuda eleven utbildning är en grundläggande princip som gäller för all gymna- sieutbildning. Detsamma gäller för landsting som tar emot elever som hemkommunen är skyldig att erbjuda utbildning. I de fall mottagande grundar sig på ett samverkansavtal, förutsätts ersättningsfrågorna vara reglerade i detta. Författningsreglerna om interkommunal ersättning begränsar sig därför till fall där mottagandet inte grundar sig på åtagande i samverkansavtal. skollag regleras frågor om interkommunal ersättning för nationella program i 5 kap. 53 och 54 §§. Regler om interkommunal ersättning för individuella program saknas i den lagen. Förslaget behandlas i avsnitt 21.9.2. 22 § En kommun som på preparandutbildning har tagit emot en elev som inte är hemmahörande i kommunen, ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av dennes hemkommun (interkommunal ersättning). Om inte den anordnande kommunen och elevens hemkommun kommer överens om annat, ska den interkommunala ersättningen uppgå till den kostnad som hemkommunen själv har för preparandutbildning. Paragrafen reglerar den interkommunala ersättningen till den anordnande kommunen vid preparandutbildning. Första stycket slår fast ersättnings- skyldigheten. I andra stycket anges hur ersättningen ska beräknas. Kommunerna kan komma överens om ersättningens storlek. Gör de inte det, ska ersättning bestämmas till vad preparandutbildning kostar när hemkommunen erbjuder den. 23 § En kommun som på programinriktat individuellt val har antagit en elev som inte är hemmahörande i kommunen eller samverkansområdet för utbild- ningen, ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av dennes hem- kommun (interkommunal ersättning). Första stycket gäller även ett landsting som på programinriktat individuellt val antagit en elev som inte är hemmahörande i samverkansområdet för utbildningen. Om inte den anordnande huvudmannen och hemkommunen kommer överens om annat, ska den interkommunala ersättningen beräknas enligt 2427 §§. Paragrafen reglerar den interkommunala ersättningen vid utbildning på programinriktat individuellt val. Hemkommunens ersättningsskyldighet slås fast i första stycket gentemot den kommun som anordnar och i andra stycket gentemot det landsting som är anordnare. Eftersom det här rör sig om en utbildning som utformas för en grupp elever, kan det förekomma samverkansavtal. Dessa fall är undantagna från lagens stadgande om skyldighet att betala ersättning och om hur denna ska beräknas. Dessa frågor förutsätts vara reglerade i samverkansavtalet. I tredje stycket finns en hänvisning till de följande paragraferna när det gäller hur ersättningen ska beräknas. Förslaget behandlas i avsnitt 21.9.2. 24 § Den interkommunala ersättningen vid programinriktat individuellt val består av 1.ersättning för den del av utbildningen som motsvarar det yrkesprogram som det programinriktade individuella valet är inriktat mot, och 2.ersättning för den del av utbildningen som avser det stöd som eleven behöver för att uppnå behörighet för yrkesprogrammet. Ersättning enligt denna punkt ska utgå under högst . Av paragrafen följer att den interkommunala ersättningen för utbildning Prop. 2009/10:165 på programinriktat individuellt val har två komponenter som knyter an till de två delar som en utbildning på ett programinriktat individuellt val kan sägas bestå av. Utbildningen består dels av särskild undervisning i de grundskoleämnen som eleven behöver få godkänt betyg i för att bli behörig för yrkesprogrammet, dels av övrig undervisning som motsvarar den undervisning som eleven får tillsammans med de elever som redan går på yrkesprogrammet. Ersättning enligt denna paragraf ska bara utgå så länge eleven går på det programinriktade individuella valet. När eleven blir formellt mot- tagen på yrkesprogrammet gäller i stället de ersättningsregler som finns för nationella program i 16 kap. Paragrafen begränsar den tid under vil- ken ersättning för undervisning i de behörighetsgivande grundskole- ämnena kan utgå till . Hur de båda bidragsdelarna ska beräknas regleras i följande paragraf. Förslaget behandlas i avsnitt 21.9.2. 25 § Om hemkommunen inte erbjuder det aktuella yrkesprogrammet, ska ersättningen enligt 24 § 1 motsvara anordnarens självkostnad. Om hemkommunen erbjuder det aktuella yrkesprogrammet, ska ersättningen enligt 24 § 1 högst uppgå till den kostnad som hemkommunen själv har för motsvarande utbildning. Är anordnarens kostnad lägre, ska ersättningen i stället uppgå till den lägre kostnaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den ersättning som avses i 24 § 2. Första och andra styckena i paragrafen behandlar den ersättning som ska utgå för den del av det programinriktade individuella valet som innebär undervisning som motsvarar undervisning på yrkesprogrammet. Tredje stycket gäller ersättningen för undervisningen i grundskoleämnen. Om hemkommunen inte erbjuder det aktuella yrkesprogrammet, an- tingen genom att själv anordna det eller genom samverkansavtal, ska denna del av ersättningen, motsvara anordnarens självkostnad för den utbildning som motsvarar yrkesprogrammet. Detta föreskrivs i första stycket. Det är samma reglering som gäller för interkommunal ersättning vid nationella program enligt 16 kap. 51 § första stycket. Den situation att hemkommunen erbjuder det aktuella yrkespro- grammet regleras i andra stycket. På samma sätt som gäller för nationella program, enligt 16 kap. 51 § andra stycket, ska ersättningen då fastställas till det belopp som är lägst av anordnarens självkostnad och den kostnad som hemkommunen själv har för utbildning på programmet, antingen när den själv anordnar eller när den erbjuder programmet genom sam- verkansavtal. Storleken på den ersättning som under högst ska utgå för under- visning i grundskoleämnen för att eleven ska bli behörig till yrkes- programmet regleras inte i lagen. I stället ges i tredje stycket regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande att meddela föreskrifter om denna ersättning. Förslaget behandlas i avsnitt 21.9.2. 26 § När det är fråga om riksrekryterande utbildning enligt 20 §, ska Prop. 2009/10:165 hemkommunen betala det belopp som har beslutats i varje särskilt fall av Statens Föreskriften i paragrafen, vilken saknar motsvarighet skollag, innebär att vad som sägs i föregående paragrafer om hur den inter- kommunala ersättningen ska beräknas inte gäller när beslutat att en viss utbildning på ett programinriktat individuellt val ska stå öppen för sökande från hela landet. I dessa fall ska även fastställa vilken ersättning som hemkommunen ska betala till anordnaren. 27 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om interkommunal ersättning. Paragrafen, som har en motsvarighet för individuella program i 5 kap. 53 § andra stycket skollag, innefattar ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som kompletterar de som finns i lagen om interkommunal ersättning. Bl.a. rymmer detta bemyndigande en möjlighet att meddela föreskrifter om en extra ersättning som ska lämnas för elever på utbild- ningar för döva, hörselskadade, dövblinda och svårt rörelsehindrade elever samt elever som har en språkstörning, vilka avses i 15 kap. 9 §. Utbildning på introduktionsprogram vid en fristående gymnasieskola 28 § En fristående gymnasieskola som anordnar ett nationellt program får anordna preparandutbildning, individuellt alternativ och språkintroduktion. En fristående gymnasieskola som anordnar ett yrkesprogram får anordna programinriktat individuellt val som är inriktat mot yrkesprogrammet samt Paragrafen, som saknar direkt motsvarighet skollag, anger under vilka förutsättningar som en fristående skola får anordna introduk- Regleringen innebär att en skola för att kunna vara en fristående gymnasieskola måste anordna minst ett nationellt program. Det går således inte för en fristående skola att bara anordna ett eller flera Inte heller kan en fristående grundskola, som inte också är en fristående gymnasieskola, anordna introduktionsprogram. Enligt första stycket är enda kravet för att en fristående gymnasieskola ska få anordna preparandutbildning, individuellt alternativ eller språkin- troduktion att skolan anordnar ett nationellt program. Frågor om fristående gymnasieskolors möjligheter att anordna dessa introduktionsprogram behandlas i avsnitten 21.3.4 (preparandutbildning), 21.6.3 (individuellt alternativ) och 21.7.3 (språkintroduktion). För att få anordna programinriktat individuellt val krävs, enligt andra stycket, vidare att skolan anordnar det yrkesprogram som det programin- riktade individuella valet är inriktat mot. Detta är samma krav som, enligt 17 §, gäller för att en offentlig huvudman ska få anordna detta introduk- Även om en fristående gymnasieskola ska anordna yrkes- introduktion krävs att den anordnar ett yrkesprogram. I denna situation Prop. 2009/10:165 finns dock inte samma koppling till ett visst yrkesprogram. Möjligheterna för fristående gymnasieskolor att anordna de introduk- tionsprogram som anges i andra stycket behandlas i avsnitten 21.4.4 (programinriktat individuellt val) och 21.5.4 (yrkesintroduktion). 29 § Huvudmannen för en fristående gymnasieskola är skyldig att ta emot en elev till yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språkintroduktion bara om huvudmannen och elevens hemkommun har kommit överens om det bidrag som kommunen ska betala till huvudmannen för utbildningen. Paragrafen inskränker den skyldighet för fristående skolor att ta emot alla behöriga som finns i 15 kap. 33 §. Den har en motsvarighet för indivi- duella program i 9 kap. 8 § tredje stycket skollag. 30 § Av 15 kap. 33 § framgår när huvudmannen för en fristående skola som anordnar programinriktat individuellt val är skyldig att ta emot behöriga sökande till utbildningen. Vad som gäller för urval bland mottagna sökande och antagning till ut- bildningen följer av 15 kap. 1214 §§. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, anger hur mot- tagandet ska gå till när det gäller programinriktat individuellt val. Efter- som sökande från hela landet ska tas emot till sådana utbildningar vid fristående skolor, ska bara sådana sökande som inte uppfyller behörig- hetsvillkoren för utbildningen nekas mottagande. I första stycket före- skrivs således att alla behöriga sökande ska tas emot. Om platserna på utbildningen är fler än antalet mottagna sökande, ska alla antas. Om de mottagna är fler än antalet platser måste ett urval bland de mottagna göras.