prop · GX03114 · 2010-03-19 00:00:00 — införde 2006 genom resolution bl.a. ett vapenembargo mot . EU antog en gemensam ståndpunkt om ett vapenembargo m.m. mot (rådets gemensamma ståndpunkt 2006/795/GUSP om restriktiva åtgärder mot ). Den utvidgning av sanktionerna mot som säkerhetsrådet beslutade om genom resolution (2009) berörde inte direkt vapenembargot, men de skärpta sanktionerna kom vid genomförandet inom EU att ytterligare utökas bl.a. vad gäller förbudet mot export av produkter med dubbla användningsområden (ändring i rådets gemensamma ståndpunkt genom rådsbeslut /1002/GUSP). antog 2006, 2007 och 2008 resolutioner med beslut om sanktioner mot (resolutionerna , 1747 och 1803). EU har i linje med EU:s tidigare policy att inte sälja krigsmateriel till , beslutat om förbud mot export av krigsmateriel m.m. till och från (se rådets gemensamma ståndpunkt 2007/246/GUSP). Någon ändring i vapenembargot har inte skett , men EU har detta år beslutat att utvidga förteckningen över de produkter med dubbla användningsområden vars export till är förbjuden respektive underkastad tillståndskrav. Liksom andra vapenembargon som har beslutats i EU genomförs förbudet mot export av krigsmateriel till och i medlemsstaternas nationella lagstiftning, i genom lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Förbudet mot tillhandahållande av tekniska och finansiella tjänster med anknytning till krigsmateriel genomförs (liksom förbud mot export av produkter med Skr. 2009/10:114 dubbla användningsområden) i en EU-rättslig rådsförordning (för rådets förordning (EG) nr 423/2007, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 628/2007; för rådets förordning (EG) 329/2007, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) 1283/2009. Med stöd av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner har svenska bestämmelser bl.a. om förbud mot att från köpa, importera eller transportera krigsmateriel införts genom förordningen (2007:704) om vissa sanktioner mot . Införande av motsvarande tilläggs- bestämmelser beträffande planeras. införde med resolution bl.a. ett vapenembargo mot . EU:s genomförande av detta inleddes . 12 Internationell handel med vapen I sin årsbok och i en särskild databas sammanställer viss statistik över överföringar av vapen i världen. Statistiken är baserad på trendindikatorvärden och avser överföringar av tyngre konventionella vapen. Enligt senast tillgängliga uppgifter från SIPRI:s databas var de samlade överföringarna i världen av tyngre konventionella vapen stabil , från till . I den lista som publicerar över exportländer avseende tyngre konventionella vapen (flygplan, krigsfartyg, artilleri, pansarfordon, missiler, motorer, luftvärnssystem samt radarsystem och andra sensorer) ligger för på 10:e plats av världens totala export. Största exportland är , som svarade för av den totala exporten, närmast följt av , (10,), () och (4,). Ledande importörer av tyngre konventionella vapen var av den totala importen, närmast följt av (7,), (6,), (5,), och (). intog en 54:e plats av världens totala import av tyngre konventionella vapen. För ytterligare information se SIPRI:s databas om vapenöverföringar på . Ett internationellt vapenhandelsfördrag, ATT antog en resolution (res. 64/48) som fastställer att en för att förhandla fram ett internationellt vapenhandelsfördrag, ATT, skall äga rum under fyra Uppgiften anges vara att förhandla fram ett legalt instrument avseende högsta möjliga gemensamma internationella standarder för överföringen av konventionella vapen. 2009/10:114 Konferensen skall föregås av en förberedande kommitté som skall Processen mot ett ATT, som pågått då lanserade förslaget om ett globalt vapenhandelsfördrag, har därmed kommit in i ett kvalitativt nytt och mer operativt skede. En viktig faktor är att röstade för FN-resolutionen och förklarat sig berett att kraftfullt engagera sig i ATT-processen. Tjugo stater avstod vid omröstningen, bland andra , , , och . Resolutionen innebär dock att det nu föreligger ett klart förhandlingsmandat för ett internationellt vapenhandelsfördrag. genomförde EU en serie åtgärder till stöd för ATT- processen i tredje länder. Regionala seminarier anordnades på fem olika platser runt om i världen med för nedrustning, UNIDIR, som huvudarrangör och bl.a. som medverkande. Dessa seminarier genomfördes i nära samarbete med det tjeckiska och svenska EU-ordförandeskapen, kommissionen och rådssekretariatet. 14 Arbetet mot spridning av små och lätta vapen Uttrycket små och lätta vapen (SALW) omfattar i princip handeldvapen, som kan bäras och avfyras av en person, och vapen som är avsedda att bäras och användas av upp till tre personer. Exempel på den förra kategorin är pistoler och automatkarbiner. Exempel på den senare är kulsprutor, granatgevär och bärbara luftvärnsmissiler. Någon vedertagen och allmänt erkänd definition av små och lätta vapen har inte kunnat fastställas. I olika internationella fora, såsom FN, EU och , pågår arbete för att förebygga och bekämpa destabiliserande anhopningar och okontrollerad spridning av små och lätta vapen. Inga andra typer av vapen orsakar fler dödsoffer och mer lidande än dessa som används i lokala och regionala konflikter, inte minst i utvecklings- länderna. FN har uppskattat antalet dödsoffer för lätta vapen inom ramen för väpnade konflikter till åtminstone 300 000 personer . antog FN ett handlingsprogram för att bekämpa illegal handel med små och lätta vapen. EU reviderade sin gemensamma åtgärd om bekämpning av den destabiliserande anhopningen och olagliga spridningen av små och lätta vapen. Åtgärden inkluderar numera också ammunition till sådana vapen. Dessutom har en EU-strategi med en handlingsplan på samma tema antagits av . Ett instrument (icke-bindande) om märkning och spårning av små och lätta vapen framförhandlades och antogs i en resolution av . beslutade EU att främja spårningsinstrumentet genom antagandet av en gemensam åtgärd. Vidare har undertecknat FN:s vapenprotokoll som är knutet till FN:s konvention om gränsöverskridande organiserad brottslighet. antog ett dokument om lätta vapen som avser kontroll Skr. 2008/09:114 av tillverkning och export samt regler för märkning, registerhållning, spårning och informationsutbyte, säker förvaring samt överskotts- materiel. antog ett liknande dokument avseende konventionell ammunition. Därutöver fattade tre beslut syftande till att ytterligare stärka arbetet mot olaglig spridning av små och lätta vapen, inklusive bärbara luftförsvarssystem (MANPADS). Inom Wassenaararrangemanget finns rapporteringsskyldighet för handel med dessa vapen, inklusive MANPADS. verkar för att varje land ska inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är att alla länder ska ha effektiva system som kontrollerar tillverkare, säljare, köpare, agenter och förmedlare av små och lätta vapen. Uppföljning av FN:s handlingsprogram FN:s arbete med små och lätta vapen syftar bl.a. till att öka medvetenheten om den destabiliserande verkan som dessa vapen har i konfliktregioner. Icke-spridning är också angeläget för att förhindra brottslighet och inte minst terroristbrott. Vid en översynskonferens i kunde de deltagande staterna inte enas om ett slutdokument och förslag om att utvidga handlingsprogrammet kunde därför inte antas. Handlingsprogrammet genomförs dock fortsättningsvis. Nästa översynskonferens äger rum 2012. Svensk export av små och lätta vapen Som ett led i de kontinuerliga strävanden efter ökad transparens på exportkontrollområdet har denna skrivelse utökats med information om små och lätta vapen. Svensk export av små och lätta vapen redovisas i bilaga 1. Värdet av exporten från av sådana vapen uppgick till . export av bärbara luftförsvarssystem, MANPADS (enligt definitionen i FN:s vapenregister) redovisas också i bilaga 1. Värdet av exporten från av sådana vapen uppgick till ca . 15Internationellt samarbete på försvarsmaterielområdet Sexnationsinitiativet Letter of Intent (LoI) De sex stora försvarsindustrinationerna i (, , , , och ) ingick ett viktigt försvarsindustriellt samarbetsavtal på regeringsnivå, det s.k. Framework Agreement. Avtalet framförhandlades som en följd av den avsiktsförklaring ländernas försvarsministrar ingick 1998, det s.k. sexnationsinitiativet eller Letter of Intent (LoI). Avtalet syftar till att Skr. 2008/09:114 underlätta rationalisering, omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin och berör i allt väsentligt utbudssidan, dvs. de levererande staterna. I sex arbetsgrupper har därefter arbete bedrivits för att omsätta ramavtalets principer i praktik och verklighet. Verksamheten har berört leveranssäkerhet, exportkontroll, säkerhetsskydd, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling av teknisk information, harmonisering av militära krav samt skydd av kommersiellt känslig information. fortsatte arbetet i fyra av de sex arbetsgrupperna, med kontinuerliga avrapporteringar till LoI:s internationella exekutivkommitté. har arbetsgruppen för exportkontrollfrågor, under franskt ordförandeskap, slutfört arbetet att ta fram ett nytt avtal som avser införande av ett globalt tillstånd för överföring av komponenter mellan försvarsindustriföretag. Avtalet är godkänt av exekutivkommittén och ska härnäst godkännas av LoI- staterna. Vidare har arbetsgruppen berett frågeställningar avseende införandet av ICT-direktivet. har de nordiska ländernas försvarsministrar undertecknat ett nytt gemensamt samförståndsavtal, Nordic Defence Cooperation (NORDEFCO), som inordnar alla nuvarande och framtida samarbeten inom det nordiska försvarsmaterielsamarbetet i en enda enhetlig lednings- och beslutsstruktur. finns även ett nordiskt samarbetsavtal om stöd för försvarsindustrisamarbete inom försvarsmaterielområdet som bl.a. omfattar leveranssäkerhet och exportkontroll. ISP ansvarar för det operativa arbetet avseende exportkontrollfrågorna. På exportkontrollområdet finns överenskommelser med och där ISP ansvarar för det operativa samarbetet. har ISP med regeringens tillstånd undertecknat en motsvarande överenskommelse med och ett avtal om exportkontroll angående MANPADS med . 16 Korruptionsbekämpning inom internationell handel med vapen bedriver ett samarbete med den brittiska avdelningen av frivilligorganisationen () för att bekämpa korruption i handeln med krigsmateriel. med TI har bl.a. flera seminarier ordnats i med syfte att öka berörda företags uppmärksamhet på vikten av att utveckla interna uppförandekoder m.m. Regeringen framhåller även vikten av att följa riktlinjer för multinationella företag liksom att ställa sig bakom Skr. 2008/09:114 FN:s Global Compact och dess tio principer. Av stor vikt är också att den europeiska branschorganisationen and Association in Europe (ASD) tagit initiativ till en s.k. Standard. Medlemsorganisationerna har i uppgift att se till att alla medlemsföretag implementerar denna. har överenskommelse nåtts med ASD:s amerikanska motsvarighet om en harmoniserad amerikansk-europeisk standard, Global Principles of Business Ethics for the Aerospace and . 17Samarbete inom de multilaterala exportkontrollregimerna Vad är massförstörelsevapen? Frågan om icke-spridning av massförstörelsevapen har länge stått högt på den internationella dagordningen. Det finns inte någon legal definition av vad som avses med massförstörelsevapen. Vanligen avses med detta begrepp dock kärnvapen samt kemiska och biologiska stridsmedel. I modern terminologi anses ibland också radiologiska vapen vara ett stridsmedel som omfattas av begreppet. I arbetet för att hindra spridningen av massförstörelsevapen inkluderas också vissa vapenbärare, som är i stånd att bara sådana vapen, såsom ballistiska missiler med lång räckvidd och kryssningsmissiler. Multilaterala åtgärder för att förhindra spridning av massförstörelsevapen har framförallt tagit sig uttryck i ett antal internationella avtal och mer informella s.k. exportkontrollregimer. Vad gäller de internationella avtalen bör särskilt nämnas fördrag om förhindrande av spridning av kärnvapen (icke-spridningsfördraget, NPT), konvention om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring (BTWC) samt konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring (CWC). är part i alla tre konventionerna (jfr SÖ 1970:12, SÖ 1976:18 samt SÖ 1993:28). Genom NPT förpliktar sig icke-kärnvapenstaterna att inte ta emot eller tillverka kärnvapen, som de fem kärnvapenmakterna åtar sig att Vidare åtar sig parterna att inte överföra atområbränsle eller särskilt klyvbart material, eller utrustning eller materiel som särskilt konstruerats för tillverkning av särskilt klyvbart material, till någon icke- kärnvapenstat med mindre än att materialet eller utrustningen står under det Internationella atomenergiorganets () kontroll. I BTWC åtar sig parterna bl.a. att varken direkt eller indirekt överföra utrustning som kan användas för produktion av biologiska stridsmedel. Likaledes föreskriver CWC att dess parter varken direkt eller indirekt ska överföra kemiska stridsmedel till någon annan stat. Även om de internationella avtalens primära syfte är att förhindra spridning av massförstörelsevapen och främja nedrustning så innehåller de också bestämmelser om att parterna ska främja handel för fredliga Detta beror på att en betydande del av de aktuella produkterna och teknologierna har dubbla användningsområden. För att underlätta det internationella samarbetet för icke-spridning av massförstörelsevapen har ett fyrtiotal länder slutit sig samman i fem multilaterala exportkontrollregimer: , Nuclear (), Australiengruppen, Missilteknologikontroll- regimen (MTCR) samt Wassenaararrangemanget. Regimernas syfte är att identifiera varor och teknologier som kan användas i samband med massförstörelsevapen, och vars utförsel således bör kontrolleras på ett samordnat sätt av medlemmarna. även utbyte av information om spridningsrisker samt kontakter med tredje land för att främja regimernas icke-spridningsmålsättningar. Exportkontrollregimerna skiljer sig från ovannämnda internationella avtal genom att de inte är folkrättsligt bindande. är en gemensam politisk vilja att förhindra spridning av massförstörelsevapen genom nationell lagstiftning som möjliggör exportkontroll av de varor och teknologier som har identifierats såsom Deltagande i regimerna underlättar uppfyllandet av de folkrättsliga förpliktelserna i de internationella avtalen om att inte direkt eller indirekt bistå en annan stat att anskaffa massförstörelsevapen. Grundläggande begrepp inom regimerna Två nyckelbegrepp i det multilaterala samarbetet är avslag och En medlem i en regim som har nekat ett utförseltillstånd för en specifik transaktion med hänvisning till regimens målsättningar förväntas informera de övriga medlemmarna om sitt beslut. förväntas då konsultera den stat som utfärdade detta avslag om de avser besluta om utförseltillstånd för en motsvarande transaktion. konsultationsförfarande brukar benämnas som principen om no undercut och syftar till att förhindra att ett annat land beviljar utförseltillstånd för samma produkt. förorsakade massförstörelse utan att massförstörelsevapen kom till Spridningen av mjältbrandsbakterier i 2001 visade att biologiskt material, som kan användas som biologiskt stridsmedel, hade kommit i orätta händer. Dessa händelser och risken för att terrorister får tillgång till massförstörelsevapen har i hög grad bidragit till att samarbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna också Skr. 2008/09:114 kommit att inriktas på terroristhotet. Ett första steg har varit att uttryckligen slå fast i regimernas grunddokument att ett av syftena med verksamheten just är att förhindra spridning av produkter med dubbla användningsområden till terrorister. En annan åtgärd är att det informationsutbyte som äger rum inom regimerna även inriktas på spridningsriskerna till icke-statliga aktörer. Generalklausulen (catch-all) För att ytterligare stärka exportkontrollen har regimerna också infört en s.k. generalklausul i riktlinjerna för sin verksamhet Genom generalklausulen ges en grund för att även kunna kontrollera export av sådana produkter och teknologier som inte är uppförda på regimernas kontrollistor, om det finns skäl att misstänka att de kan komma att användas i samband med massförstörelsevapen och deras vapenbärare. EU var drivande i detta arbete. , som bildades , behandlar frågor om exportkontroll avseende det nukleära icke-spridningsfördraget (NPT). Kommittén fastställer vad som menas med utrustning och materiel som konstruerats för tillverkning av klyvbart material. NPT föreskriver att export av sådan utrustning och materiel till en icke-kärnvapenstat, liksom atområbränsle och särskilt klyvbart material, endast får ske om det klyvbara materialet underställs IAEA-kontroll. Utrustningen och materielen anges i kommitténs kontrollista, som kontinuerligt uppdateras i ljuset av den tekniska utvecklingen. Listan finns återgiven i informationscirkulär nr 209 (INFCIRC/209/Rev.2). Mer information finns på . har sitt ursprung i den s.k. "", NSG:s arbete avser exportkontroll av dels produkter för nukleärt bruk, dels produkter med dubbla användningsområden som kan användas i samband med kärnvapen. Produkterna finns återgivna i informationscirkulär nr 254, som (INFCIRC/254/Rev.9/Part 1 och INFCIRC/254/Rev.7/Part 2). fortsatte NSG ett arbete som syftar till att stärka regimens riktlinjer ifråga om exportkontroll av särskilt känslig utrustning samt att göra efterlevnad av tilläggsprotokoll till ett villkor för leveranser av nukleärt materiel. Regimens plenarmöte behandlade bl.a. uppföljningen av beslut angående civilt kärntekniskt samarbete med , inkl. de åtaganden som då gjordes från indisk sida. ordförande var som efterträds 2010 av . Adressen till NSG:s hemsida är . Australiengruppen (AG) bildades på initiativ av . verksamhet syftar till att harmonisera medlemsländernas exportkontroll för att förhindra spridning av kemiska och biologiska vapen (CBW). Ursprungligen omfattade gruppens verksamhetsområde endast kemikalier och kemisk tillverkningsutrustning. 1990 beslutades dock att utöka kontrollistorna till att även omfatta mikroorganismer, toxiner samt viss tillverkningsutrustning för biologiska stridsmedel. I centrum för AG:s arbete stod bl.a. fortsatt informationsutbyte om utveckling av nya teknologier med potential för Arbetet med uppdatering av regimens kontrollistor fortsatte med fokus på utvecklingen inom synthetic intresse att upptas som medlem i AG mötte fortsatt motstånd då flera medlemsländer menar att landet inte fullt ut uppfyller regimens kriterier för medlemskap. har arbetet med att informera medlemmarnas nationella industri- och forskningsinstitutioner etc. om icke-spridning av CBW kommit att bli en allt viktigare fråga Mer information finns på . Missilteknologikontrollregimen, MTCR, grundar sig på ett amerikanskt Dess verksamhet gäller exportkontroll av fullständiga missilsystem (inklusive ballistiska missiler, raketer och missiler för rymduppskjutningar samt sondraketer) och andra obemannade spaningsplattformar) med en räckvidd eller mer. Därutöver kontrolleras komponenter till sådana system samt andra produkter som kan användas för produktion av missiler. fortsatte arbetet inom MTCR med att bl.a. se över innehållet i listorna med kontrollerade produkter, utbyta information om känslig spridning av missilutrustning, teknologisk utveckling, nationella program och upphandlingsstrategier samt bedriva utåtriktad verksamhet till en rad länder. Det finns f.n. ett stort antal identifierade icke- medlemsländer som är föreslagna för outreach-verksamhet. alltjämt ett flertal EU-länder utanför regimen. blockerades även av politiska skäl. 2009 var , som efterträds av . Information om MTCR finns på . Wassenaararrangemanget bildades som en efterträdare till det multilaterala exportkontrollsamarbete som tidigare hade bedrivits inom (COCOM). Syftet med regimens verksamhet är att bidra till regional och internationell säkerhet och stabilitet genom att främja öppenhet och ett ansvarsfullt agerande rörande överföringar av konventionella vapen och produkter med dubbla användningsområden och därigenom undvika Skr. 2008/09:114 destabiliserande ansamlingar. verksamhet på föresatsen att handel med de varor som återfinns på kontrollistorna ska vara tillåten, men att den måste ske under kontrollerade former. Wassenaararrangemanget har en bredare produktinriktning än övriga exportkontrollregimer. Två kontrollistor är fogade till regimens grunddokument: Munitions List, omfattande konventionell krigsmateriel, samt List of Dual-Use Goods and Technologies, omfattande produkter och teknologi med civila och militära användningsområden som inte återfinns på övriga regimers kontrollistor. Den förstnämnda kontrollistan ligger till grund för EU:s militära lista. Plenarmötet senhösten 2009 (under ordförandeskap av ) diskuterade bl.a. frågan om destabiliserande ansamlingar av konventionella vapen. Kontrollistorna uppdaterades på ett antal punkter, exempelvis på områdena informationssäkerhet och satellitnavigering. Ordförandeskapet övergick till . Mer information finns på . 18FN:s säkerhetsråds resolution och Initiative (PSI) Med stöd av kapitel VII i fastställer resolutionen genom bindande beslut skyldigheter för alla FN:s medlemsstater i syfte att förhindra och avhålla statliga och icke statliga aktörer från att få tillgång till massförstörelsevapen och deras vapenbärare samt produkter med koppling till sådana vapen. Avseende exportkontroll fastslås bl.a. att alla stater ska inrätta effektiv nationell kontroll av export, transittrafik, omlastningar och vidareexport. Resolutionen innehåller även bestämmelser om bistånd till andra länder för genomförandet av de åtgärder som den anger. Genom resolution beslöts också att inrätta en kommitté knuten till säkerhetsrådet med uppgift att rapportera till rådet för dess granskning om genomförandet av resolutionen. Vidare uppmanades FN:s medlemsländer att rapportera till kommittén om åtgärder som de vidtagit för att genomföra resolutionen. 1540-kommittén har förlängts två gånger, senast till 2011. En internationell verksamhet som har beröringspunkter med, och är delvis överlappande med resolution är Initiative (PSI). EU och stöder detta initiativ, som syftar till att, inom ramen för folkrätten och nationell rätt, förhindra transporter till obehöriga mottagare av massförstörelsevapen och insatsvaror till sådana. De svenska myndigheter som berörs samordnar sitt arbete på området och har genomfört scenariobaserade diskussionsspel för att utveckla sin samverkansförmåga. FN- och EU-sanktioner vad gäller icke- Sanktioner är ett värdefullt instrument för internationella ansträngningar att trygga fred och säkerhet. Sanktioner gör det möjligt för det internationella samfundet att på fredlig väg försöka påverka en stats beteende genom olika ekonomiska och politiska åtgärder. vidta sanktioner är att påverka en stat att upphöra med ett visst beteende eller att genomföra vissa reformer. Det kan till exempel röra sig om att förmå en stat att upphöra med systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter eller att försöka få staten att ansluta sig till vissa demokratiska använder sig det internationella samfundet främst av så kallade riktade sanktioner för att försöka påverka. sanktioner vänder sig mot en specifik vara, organisation eller individ, i stället för generellt mot ett land. På så sätt kan sanktionernas effekter på civilbefolkningen lättare undvikas som sanktionerna ger tydligare signaleffekter för dem de avser att påverka. Vid sanktioner riktade mot individer måste särskild hänsyn tas till rättssäkerhetsaspekter och respekten för grundläggande fri- och kapitel VII utgör grunden för det internationella samfundets När säkerhetsrådet beslutat om sanktioner är medlemsstaterna folkrättsligt förpliktade att genomföra åtgärderna och införliva bestämmelserna i sina egna rättssystem.