prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — Formerna kan tillämpas när en medlemsstat har utnyttjat rätten att införa strängare eller mer detaljerade bestämmelser beträffande tv-sändningar och den medlemsstaten bedömer att ett pro- gramföretag under en annan medlemsstats jurisdiktion tillhandahåller en tv-sändning som huvudsakligen är inriktad på dess territorium. reglerna finns i artikel 3.23.5. I de aktuella fallen kan den berörda medlemsstaten kontakta den med- lemsstat som har jurisdiktion i syfte att nå en ömsesidigt tillfredsställande Om medlemsstaterna inte kan uppnå ett tillfredställande resultat, kan den medlemsstat som sändningen riktas till vidta lämpliga åtgärder. Det kan dock bara ske om medlemsstaten bedömer att programföretaget etablerat sig i den andra medlemsstaten i syfte att kringgå de striktare bestämmelser som skulle gälla om programföretaget var etablerat i den stat dit sändningarna riktas. En medlemsstat får bara vidta åtgärder, om den har underrättat kom- Prop. 2009/10:115 missionen och medlemsstaten där det berörda programföretaget är etable- rat och kommissionen har bedömt att åtgärderna är förenliga med unions- rätten. I artikel 3.7 i AV-direktivet finns en ny bestämmelse som ålägger med- lemsstaterna att främja system för sam- eller självreglering inom de om- råden som samordnas genom direktivet och i den utsträckning det är möjligt enligt respektive medlemsstats rättsordning. Av artikel 3.8 i AV-direktivet framgår att och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (EGT L 178, , s. 116), e-handelsdirektivet, gäller, men att AV-direktivet har företräde vid en konflikt mellan de båda direk- tiven. I artikel 3a i AV-direktivet finns en ny bestämmelse om identifiering. Enligt denna ska medlemsstaterna säkerställa att leverantörer av medie- tjänster sörjer för att mottagarna av tjänsterna alltid och på ett enkelt sätt har tillgång till information om deras namn, geografiska adress till eta- bleringsstället, kontaktuppgifter och om de behöriga kontroll- och över- vakningsorgan som är aktuella. 4.10Uppammande till hat på grund av ras, kön, religion eller nationalitet Tv-direktivets bestämmelse om att medlemsstaterna på lämpligt sätt ska säkerställa att tv-sändningar under deras jurisdiktion inte innehåller något som uppammar till hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet utsträcks genom AV-direktivet till att även omfatta beställtjänster. Be- stämmelsen återfinns i artikel 3b. En nyhet i AV-direktivet är att medlemsstaterna ska uppmuntra leveran- törer av medietjänster inom respektive stats jurisdiktion att se till att medietjänsterna successivt görs tillgängliga för syn- och hörselskadade personer. Regler om det finns i artikel 3c i AV-direktivet. På samma sätt som i tv-direktivet föreskrivs i AV-direktivet att med- lemsstaterna ska säkerställa att leverantörer av medietjänster inom deras jurisdiktion inte sänder biograffilmer utöver de perioder som det avtalats om med rättighetsinnehavaren (artikel 3d). AV-direktivet innehåller i likhet med tv-direktivet minimiregler när det gäller marknadsföring. Det överordnade begreppet i AV-direktivet är audiovisuella kommersiella meddelanden och innefattar inte bara tv- reklam, utan även sponsring, teleshopping och produktplacering. Regler om de krav som ställs på sådana kommersiella meddelanden ges i artikel 3e.1 i AV-direktivet. De krav som ställs överensstämmer i huvudsak med de som gäller för tv-reklam i tv-direktivet. Vad som bland annat är nytt är att reglerna nu görs tillämpliga på kommersiella medde- landen när det gäller både linjära och icke-linjära audiovisuella medie- tjänster och en uttrycklig regel om reklamidentifiering (artikel 3e.1 a). En nyhet är också att medlemsstaterna enligt artikel 3e.2 ska uppmuntra leverantörer av medietjänster att ta fram uppförandekoder när det gäller marknadsföring av ohälsosam mat och dryck i anslutning till barnpro- gram. En nyhet i AV-direktivet är uttryckliga regler om produktplacering. Reg- ler om produktplacering finns i artikel . Enligt huvudregeln ska pro- duktplacering vara förbjudet. Medlemsstaterna får emellertid tillåta pro- duktplacering i vissa särskilt angivna fall och under vissa särskilt angivna förutsättningar. 4.15Särskilda regler om beställtjänster Artiklarna 3h och 3i i AV-direktivet innehåller särskilda bestämmelser om beställtjänster. I artikel 3h finns bestämmelser till skydd av minder- åriga som i huvudsak motsvarar artikel 22.1 i tv-direktivet. Beställtjäns- ter får enligt artikel 3h inte innehålla något som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga. Artikel 3i i AV-direktivet handlar om främjande av europeiska produktioner. 4.16Exklusiva rättigheter och korta nyhetsinslag i tv- sändningar Av tv-direktivet följer att varje medlemsstat får vidta åtgärder som står i överensstämmelse med unionsrätten för att se till att programföretag inom dess jurisdiktion inte exklusivt sänder ut vissa evenemang på så- Prop. 2009/10:115 dant sätt att betydande del av befolkningen berövas möjligheten att följa dem genom direktsändning eller tidsförskjuten sändning i fri television. I AV-direktivet har inte någon annan ändring gjorts än att bestämmelserna återfinns i artikel 3j. Vad som däremot är nytt i AV-direktivet är att varje programföretag på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor för korta nyhetsin- slag i tv-sändningar ska ha tillgång till evenemang av stort allmänintresse som sänds med utnyttjande av exklusiva rättigheter. Regler om det ges i artikel 3k i AV-direktivet. 4.17Främjande av distribution och produktion av tv- program Artiklarna 4 och 5 i AV-direktivet innebär i huvudsak en skyldighet för medlemsstaterna att se till att programföretagen reserverar en viss del av sändningstiden eller programbudgeten för europeiska produktioner. Artikel 10 i AV-direktivet motsvarar i huvudsak samma artikel i tv- direktivet. Enligt denna ska tv-reklam och teleshopping bland annat vara lätta att känna igen och hållas klart åtskilda från andra delar av program- tjänsten med optiska, akustiska eller rumsliga hjälpmedel. Enstaka re- klaminslag och teleshoppinginslag får bara förekomma undantagsvis, utom vid sändningar av sportevenemang. När reklam infogas i programmen ska naturliga avbrott i programmen och programmens längd och karaktär beaktas. Reklamavbrott får vidare inte påverka programmens integritet eller rättighetsinnehavarens rättighe- ter. Det framgår av artikel 11.1 i AV-direktivet, som i huvudsak är oför- ändrad jämfört med vad som gäller . Genom artikel 11.2 i AV-direktivet har reglerna om reklamavbrott för- enklats och liberaliserats. Enligt AV-direktivet gäller att filmer produce- rade för tv (med undantag för tv-serier och dokumentärer) biograffilmer och nyhetsprogram får avbrytas av tv-reklam eller teleshoppinginslag en gång varje tablåbelagd period . Detsamma gäller barnprogram, under förutsättning att programmets tablålagda längd över- stiger . I likhet med vad som gäller nu får tv-reklam eller teleshopping inte infogas i tv-sändningar av gudstjänster. Enligt artikel 18 i AV-direktivet får tv-reklaminslagens eller teleshop- pingsinslagens längd inte överstiga tjugo procent inom en given klock- timme. Därvid räknas inte programföretagets meddelanden som rör dess egna program, sponsormeddelanden och produktplaceringar. I artikel 18a i AV-direktivet finns regler om teleshoppingblock. Sådana ska tydligt identifieras som sådana och ha en sammanlagd varaktighet om minst . Skydd av minderåriga vid tv-sändningar Artikel 22 i tv-direktivet är oförändrad i AV-direktivet. Artikeln innehål- ler regler till skydd för minderåriga. Medlemsstaterna ska se till att tv- sändningar inte innehåller program som bedöms allvarligt kunna skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga. Detta gäller även andra program som kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av tid för sändningen eller genom tekniska åtgärder, att de minderåriga inom sändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar. När sådana program sänds ska de föregås av en akustisk varningssignal eller markeras med en visuell symbol . 4.20Rätten till genmäle i tv-sändningar Artikel 23 i AV-direktivet innehåller regler om rätt till genmäle i tv- sändningar. Bestämmelsen har inte ändrats genom AV-direktivet. 4.21Samarbete mellan tillsynsmyndigheter i medlemssta- terna I artikel 23b i AV-direktivet finns en ny bestämmelse om samarbete mellan medlemsstaternas regleringsorgan. Med regleringsorgan bör för- stås tillsynsmyndigheter. Enligt artikeln är medlemsstaterna skyldiga att vidta lämpliga åtgärder för att förse varandra och kommissionen med den information som är nödvändig för att tillämpa direktivet. Av 2 kap. 1 § regeringsformen följer att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet. Med detta förstås frihet att i tal, skrift eller bild eller på något annat sätt meddela upplysningar samt ut- trycka tankar, åsikter och känslor. Särskilda bestämmelser om yttrande- frihet i medierna finns i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets- grundlagen. Tryckfrihetsförordningen behandlar rätten att yttra sig och sprida in- formation genom framför allt tryckta skrifter. Yttrandefrihetsgrundlagen ger den enskilde rätt att offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst i bland annat ljudra- dio och television. gäller om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som lag i Sveri- ge med de ändringar och tillägg som har gjorts genom tilläggsprotokoll. Enligt 2 kap. 23 § regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av konventionen. innehåller i artikel 10 regler till skydd för yttran- defriheten. Enligt artikeln ska envar ha rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territori- ella gränser. Det anges i artikeln att eftersom utövandet av nämnda frihe- ter medför ansvar och skyldigheter får de underkastas sådana formföre- skrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, till den territoriella integriteten eller den allmänna sä- kerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller för annans goda namn och rykte eller rättigheter, för att förhindra att förtroliga underrättelser sprids eller för att upprätthålla domstolars auktoritet och opartiskhet. 5.1.2Medier som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen Yttrandefrihetsgrundlagen skyddar bara yttranden som framförs i vissa medier. Den skyddar yttrandefriheten mot angrepp i första hand från det allmänna och sätter gränser för vilka inskränkningar som kan göras med stöd av lag. Yttrandefrihetsgrundlagen omfattar ljudradio, television och vissa lik- nande överföringar. Med liknande överföringar avses andra sändningar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor, exempelvis överföringar av databaslagrad information. Som en sam- lingsbeteckning på program i ljudradio, program i television och innehåll i sådana andra sändningar används i yttrandefrihetsgrundlagen ordet radioprogram. Grundlagen omfattar också filmer, videogram, ljudupp- tagningar och andra tekniska upptagningar. avses upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel. Yttrandefrihetsgrundlagen skyddar användningen av dessa medier för att offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgif- ter i vilket ämne som helst till säkrande av ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. Detta betyder alltså att det inte är all användning av de grundlagsskyddade medierna som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens skydd. Yttrandefrihetsgrundlagen är tillämplig på sändningar av radioprogram som är riktade till allmänheten med hjälp av elektromagnetiska vågor och som är avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Med sådana sänd- ningar av radioprogram avses även tillhandahållande av direktsända och inspelade program ur en databas (1 kap. 6 § första stycket). Med kravet att sändningen ska vara riktad till allmänheten menas att sändningen ska vara riktad till vem som helst som önskar ta emot den utan särskild begä- ran från mottagaren. Traditionella ljudradio- och tv-sändningar faller in under denna regel. Bestämmelsen är tillämplig oavsett om sändningen är avsedd att tas emot i eller utomlands. Beträffande radioprogram som är avsedda att tas emot i utlandet finns det enligt 1 kap. 6 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen möjlighet att i lag göra undantag från grundlagens bestämmelser. För att andra överföringar från en databas än de som avses i nämnda bestämmelse ska omfattas av grundlagsskyddet krävs enligt den s.k. databasregeln (1 kap. 9 §) bland annat följande. Innehållet i databasen kan ändras endast av den som driver verksamheten. Den som driver verksamheten är antingen en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för ett radioprogram, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller enligt tryckfrihetsförordningen därmed jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar eller en nyhetsbyrå, eller att den som driver verk- samheten har utgivningsbevis för den. En annan förutsättning är att till- handahållandet sker på särskild begäran. Med det menas att överföringen startas av mottagaren. Yttrandefrihetsgrundlagen är i första hand tillämplig på radioprogram som utgår från . Vid sändning av sådana program gäller samtliga regler i grundlagen. Satellitsändningar anses utgå från , om upp- länkningen äger rum från svenskt jurisdiktionsområde eller från utlandet efter programtransport från genom tråd eller radiolänk. Sänd- ningen bör också efter omständigheterna kunna anses ha utgått från Sve- rige, om programtransporten avser ett färdiginspelat program i form av en upptagning som inte är avsedd för mångfaldigande eller annars för spridning i annan form än genom upplänkningen och den efterföljande utsändningen (prop. 1990/91:64 s. 110). Yttrandefrihetsgrundlagen är i vissa delar också tillämplig på samtidig och oförändrad vidaresändning här i landet av radioprogram som avses i 1 kap. 6 § och som kommer från utlandet eller förmedlas hit genom satel- litsändning men inte utgår från (1 kap. 7 §). För sådana program gäller bland annat censurförbudet, förbudet mot ingripanden utan stöd i grundlagen och rätten att sända radioprogram i tråd. Däremot gäller inte Prop. 2009/10:115 ensamansvaret. För radioprogram som sänds från sändare utanför och inte och oförändrat vidaresänds här, t.ex. program som sänds från direktsändande satellit utan svensk anknytning, gäller bara meddelar- och anskaffarfriheten liksom rätten till anonymitet (10 kap. 2 §). För att utgivningsbevis ska meddelas för en databas krävs enligt 1 kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen att överföringen ska utgå från . För andra överföringar enligt databasregeln finns det inte något sådant ut- tryckligt krav i yttrandefrihetsgrundlagen. I vissa fall kan den s.k. bilageregeln i 1 kap. 7 § andra stycket tryckfri- hetsförordningen innebära att ett radioprogram ska betraktas som en bilaga till en periodisk skrift och att tryckfrihetsförordningens regler blir tillämpliga. Det gäller om ägaren till en periodisk skrift sprider eller låter sprida skriftens innehåll eller delar av detta i form av ett radioprogram, om det återger innehållet i skriften oförändrat och om det anger hur inne- hållet har disponerats. Regeln tar främst sikte på taltidningar (se SOU 2006:96 s. 55). har i rättsfallet NJA 2003 s. 31 konsta- terat att bilageregeln inte omfattar ett tillhandahållande som faller in under databasregeln. 5.1.4Vissa grundläggande principer i grundlagsskyddet Tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen bygger på sam- ma grundläggande principer nämligen etableringsfrihet, förbud mot cen- sur och liknande åtgärder, ensamansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rättegångsordning med juryprövning. Etableringsfriheten innebär att det är tillåtet för var och en att sända ra- dioprogram genom tråd. Något krav på tillstånd för verksamheten får inte ställas och rätten att driva verksamheten påverkas inte av konkurs eller näringsförbud. När det gäller sändning av radioprogram genom etern är begränsningen av etableringsfriheten tillåten. Anledningen till det är att frekvensutrymmet som kan användas för sådana sändningar är begränsat. Förbudet mot censur innebär enligt 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundla- gen att det inte får förekomma att något som är avsett att framföras i ett radioprogram eller en teknisk upptagning först måste granskas av myn- digheter eller andra allmänna organ. Undantag görs dock bland annat för rörliga bilder i filmer som ska visas offentligt. Huvudregeln är således att all eventuell granskning av radio- och tv-program ska ske i efterhand. Förbudet mot hindrande åtgärder i samma bestämmelse innebär att det allmänna inte får, på grund av innehållet i ett medium som avses i yttran- defrihetsgrundlagen, hindra framställningen och spridningen på annat sätt än vad som är medgivet i yttrandefrihetsgrundlagen. Det allmänna får inte heller utan stöd i grundlagen, på grund av innehållet i en fram- ställning, förbjuda eller hindra innehav eller användning av tekniska hjälpmedel som behövs för att ta emot radiosändningar eller uppfatta innehållet i filmer och ljudupptagningar. Eftersom förbudet mot hindran- de åtgärder gäller åtgärder som föranleds av yttrandets innehåll omfattar det inte ingripanden som sker med hänsyn till rena ordningsskäl. Ensamansvaret innebär att bara en person är straffrättsligt ansvarig för Prop. 2009/10:115 innehållet i en av yttrandefrihetsgrundlagen skyddad sändning (6 kap. 1 Ansvarighetsreglerna i yttrandefrihetsgrundlagen är utformade med förebild i det tryckfrihetsrättsliga ansvaret för periodiska tidskrifter. An- svaret ska bäras av en utgivare. Utgivaren ska ha befogenhet att bestäm- ma över programmets innehåll så att inget införs mot hans eller hennes vilja (4 kap. 3 §). Meddelarskyddet omfattar meddelar- och anskaffarfrihet, rätt till ano- nymitet och efterforskningsförbud. Skyddet innebär i huvudsak följande. Upphovsmannen till ett radioprogram är inte skyldig att röja sin identitet. Detsamma gäller den som har framträtt i ett sådant program eller den som har lämnat en uppgift för offentliggörande. De som tar del av till- komsten eller spridningen av något som är avsett att ingå i ett radiopro- gram har tystnadsplikt och får således inte röja sina källor. Efterforsk- ningsförbudet innebär att det allmänna inte heller får efterforska anony- ma upphovsmän eller meddelare såvida detta inte är möjligt med stöd av yttrandefrihetsgrundlagen. Yttrandefrihetsgrundlagen innehåller en fullständig uppräkning av vil- ka gärningar som utgör yttrandefrihetsbrott när de begås i en i yttrande- frihetsgrundlagen skyddad framställning och är straffbara enligt lag. Innehållet i ett yttrande som framförs i ett grundlagsskyddat medium kan bara beivras när det innehåller ett sådant brott som uppräknas i brottska- talogen (dvs. ett yttrandefrihetsbrott). Hets mot folkgrupp och olaga våldsskildring är exempel på yttrandefrihetsbrott, när de begås i sådana medier som omfattas av grundlagen. Innehåller yttrandet ett annat brott kan det inte beivras. Ett beivrande enligt vanlig lag kan dock ske om innehållet i yttrandet faller utanför grundlagens tillämpningsområde. 5.1.5Tillåtna begränsningar av yttrandefriheten Yttrandefriheten får i viss utsträckning inskränkas genom lag. Enligt 1 kap. 12 § yttrandefrihetsgrundlagen kan det meddelas föreskrifter med bland annat förbud mot kommersiell reklam i radioprogram. Det får också ställas villkor för sådan reklam. Vidare får det i lag ges föreskrifter om förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av pro- gram, som helt eller delvis bekostas av annan än den som bedriver pro- gramverksamheten. När det gäller möjligheten att i övrigt meddela föreskrifter eller villkor om innehållet i radioprogram skiljer yttrandefrihetsgrundlagen på tråd- sändningar och andra sändningar. För sändningar av radioprogram genom tråd råder enligt 3 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen i princip full etableringsfrihet, vilket innebär att det inte får krävas tillstånd för sändning. genom tråd får bara begränsas i den omfattning som framgår av 3 kap 1 § Med sändning genom tråd avses, till skillnad från sändning Prop. 2009/10:115 genom etern, sändning genom en särskilt anordnad ledare. för fast telefoni och kabel-tv-nätet är exempel på trådnät. Det får i lag meddelas föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. resändningsplikt innebär en skyldighet för nätinnehavaren att tillåta ut- rymme i nätet för dels vissa sändningar som sker med tillstånd av reger- ingen, t.ex. AB:s sändningar, dels från lokala kabel- Dessutom tillåts lagstiftning om skyldighet för nätinnehavare att ge ut- rymme för överföringar i den utsträckning det behövs med hänsyn till intresset av konkurrens beträffande sådana överföringar i nätet eller all- mänhetens intresse av tillgång till sådana överföringar. kan avse både privat innehåll och sådant massmedialt innehåll som regle- ras i yttrandefrihetsgrundlagen. Bestämmelsen möjliggör föreskrifter i vanlig lag om tillträde till och s.k. samtrafik mellan kommunikationsnät. Vidare tillåts lagstiftning som tillförsäkrar mottagarkretsen ett infly- tande över programvalet, t.ex. regler om skyldighet för en nätinnehavare att höra mottagarkretsen om dess önskemål om vilka program som ska Slutligen är det tillåtet med lagstiftning i fråga om ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, por- nografiska bilder eller hets mot folkgrupp. Det handlar om sådana pro- gramkanaler som har inriktat sitt utbud på våldsskildringar, pornografi eller rasistiska program (prop. 1990/91:64 s. 115 f.). Andra sändningar än trådsändningar När det gäller sändning av radioprogram som sker på något annat sätt än genom tråd är det enligt 3 kap. 2 § första stycket yttrandefrihetsgrundla- gen tillåtet att i lag meddela föreskrifter om tillstånd och villkor för att Det råder inte full etableringsfrihet för trådlösa radiosändningar. Av tekniska skäl har det ansetts nödvändigt att reglera användningen av det begränsade sändningsutrymme som finns i etern (prop. 1990/91:64 s. Grundlagen innehåller emellertid en bestämmelse enligt vilken det allmänna ska eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrande- och informationsfrihet. melsen uttrycker en principiell målsättning för såväl normgivning som beslut i enskilda fall (3 kap. 2 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen). Regeringsformens tillämpning på begränsningar i sändningsrätten Enligt 3 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen gäller vad som i 2 kap. 12 § andrafemte styckena och 13 § regeringsformen föreskrivs om begräns- ningar av grundläggande fri- och rättigheter i fråga om de begränsningar som får göras i sändningsrätten enligt 3 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihets- Av 2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen framgår att sådana be- gränsningar bara får göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och att en begränsning aldrig får gå utöver vad Prop. 2009/10:115 som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den.