prop · GX03204 · 2010-04-20 00:00:00 — Detta är en lämplig ordning som ger fören- ingarna utrymme att själva ta ställning till mandattiden. Motsvarande ändring bör därför inte göras i lagen om ekonomiska föreningar. 9 Vissa aktiebolagsrättsliga frågor Regeringens förslag: En aktieägarminoritet ska alltid kunna se till att en revisor utses av . Om styrelsen finner att en upplysning som en aktieägare har begärt inte kan lämnas utan väsentlig skada för bolaget, och bolaget inte har någon revisor, ska styrelsen informera aktieägaren om möjligheten att föreslå att en revisor utses av . Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Enligt utredningen bör en minoritetsrevisor i vissa fall kunna utses av styrelsen (se betänkandet s. 214 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Några remissinstanser, , och , framhåller revisorns stora betydelse vid kapitalbrist i bolaget och under ett likvidationsförfar- ande. Skälen för regeringens förslag Visserligen har många aktiebolag som berörs av den föreslagna möjlig- heten att välja bort revision bara en ägare. Med tanke på de bolag som inte hör till denna kategori, finns det dock anledning att beakta intresset av ett skydd för aktieägarminoriteten. En revisor ska vid sin granskning beakta samtliga aktieägares intressen och se till att den s.k. likabehandlingsprincipen respekteras (jfr 7 kap. 47 § aktiebolagslagen). Revisorn utgör alltså en del av det minoritets- skydd som aktiebolagslagen ger. Revisorn väljs av bolagsstämman. Vidare är det möjligt för aktieägarna att genom bestämmelser i bolagsordningen låta någon annan än stämman utse en eller flera revisorer. Därutöver finns det i aktiebolagslagen bestämmelser för det fall att en aktieägarminoritet inte har förtroende för den revisor som valts på bolags- stämman. En aktieägare kan föreslå att en revisor som utses av länsstyr- elsen ska delta i revisionen tillsammans med övriga revisorer (minor- itetsrevisor). Förslaget ska läggas fram på en bolagsstämma där revis- orsval ska ske eller förslaget enligt kallelsen till bolagsstämman ska behandlas. Om förslaget biträds av ägare till minst en tiondel av samtliga aktier i bolaget eller till minst en tredjedel av de aktier som är företrädda vid stämman och om någon aktieägare begär det hos , ska utse en revisor. Beslutet ska avse tiden till och med nästa årsstämma (9 kap. 9 § aktiebolagslagen). Om revisionsplikten inskränks på det sätt som föreslås, kan den nämnda bestämmelsen om minoritetsrevisor, som den nu är utformad, inte använd- as om bolaget saknar revisor, eftersom den utgår från att minoritetsrevis- orn har minst en annan revisor att utföra revisionen tillsammans med. Regeringen föreslår därför, i likhet med utredningen, att en aktieägar- minoritet med en tiondel av samtliga aktier eller en tredjedel av de vid stämman företrädda aktierna ska ha rätt att påkalla att det utses en kvali- ficerad revisor. En sådan rätt bör finnas även om bolaget inte har någon annan kvalificerad revisor och även om det i bolagsordningen föreskrivs att bolaget inte ska ha någon revisor. En aktieägarminoritet bör alltså all- tid kunna genomdriva att bolaget blir föremål för lagstadgad revision för tiden till och med nästa årsstämma. För förfarandet bör gälla detsamma som vid utseendet av andra minoritetsrevisorer. Som anges i avsnitt 7.3 bör bolagsstämman vidare kunna utse en revis- or, även om det i bolagsordningen föreskrivs att bolaget inte ska ha någon sådan. Ett förslag om att en revisor ska utses kan väckas av varje aktieägare. Enligt utredningen bör en revisor, som ett inslag i regleringen av min- oritetsrevisor, i vissa fall kunna utses av styrelsen. Av den kompetens- fördelning mellan olika bolagsorgan som lagen gör framgår dock att styr- else eller verkställande direktör inte lämpligen bör ges rätt att utse revisor (jfr prop. 1975:103 s. 419). Samma utgångspunkt anges i revisorsdirekt- ivet (artikel 37.1). Regeringen lägger av denna anledning inte fram ett sådant förslag. När en aktieägare på bolagsstämma begär en upplysning som inte kan lämnas till aktieägarna utan väsentlig skada för bolaget, ska styrelsen lämna den begärda upplysningen inte till den aktieägare som begärt den utan till bolagets revisor som ska avge ett yttrande i saken (7 kap. 34 och 35 §§ aktiebolagslagen). Dessa bestämmelser kan inte tillämpas om bolaget saknar revisor. I stället bör styrelsen informera den aktieägare som begärt upplysningen om den behandlade möjligheten att föreslå att en revisor utses av . En kompletterande bestämmelse härom bör införas i lagen. Om en revisor utses av , ska den begärda upplysningen lämnas till honom eller henne. I sam- manhanget kan det nämnas att aktieägarna i ett bolag med högst tio aktie- ägare har en särskilt reglerad rätt till insyn i bolaget (se 7 kap. 36 § aktie- bolagslagen). Revisorns roll i likvidationsförfarandet I aktiebolagslagen åläggs bolagets styrelse och aktieägare att vid tecken på kapitalbrist i bolaget vidta åtgärder för att antingen läka kapitalbristen eller inleda en avveckling av bolaget (25 kap. 1320 §§ aktiebolagslag- När det finns skäl att anta att bolagets eget kapital understiger hälft- en av det registrerade aktiekapitalet, ska styrelsen upprätta och låta bolag- ets revisor granska en s.k. kontrollbalansräkning. ingen visar att bolagets egna kapital understiger hälften av det registrer- ade aktiekapitalet, ska styrelsen kalla till en bolagsstämma som ska pröva om bolaget ska gå i likvidation. Om den kontrollbalansräkning som läggs fram vid stämman inte utvisar att det egna kapitalet vid tiden för stäm- man uppgår till minst det registrerade aktiekapitalet och stämman inte beslutar om likvidation, ska en andra stämma hållas vid vilken frågan om likvidation på nytt ska prövas. Om en andra stämma inte hålls eller om en kontrollbalansräkning alltjämt utvisar en kapitalbrist och bolagsstämman inte beslutar om likvidation, ska domstol på ansökan av bolagets styrelse besluta om tvångslikvidation Som bl.a. anför har bolagets revisor en stor betydelse när fråga uppkommer om tvångslikvidation. Det är t.ex. ofta revisorn som slår larm om att aktiekapitalet har sjunkit till kritisk nivå. Det är vidare bolagets revisor som ska granska den av styrelsen upp- Om bolaget, sedan revisionsplikten inskränkts, saknar revisor skulle granskningen i och för sig kunna utföras av vilken kvalificerad revisor som helst. Som utredningen är inne på kan det emellertid sättas i fråga om detta är ändamålsenligt. På den korta tid som står till revisorns förfogande inför den första kontrollstämman torde det vara svårt för en revisor som inte känner bolaget att hinna med de granskningsåtgärder som ska vidtas. I likhet med utredningen anser regeringen därför inte att kontrollbalans- räkningen ska behöva granskas av en kvalificerad revisor, om bolaget inte har en vald revisor. Det innebär för dessa bolag en återgång till den ordning som gällde för alla aktiebolag , då det föreskrevs att kontrollbalansräkningen ska revisorsgranskas (jfr prop. s. 8). Huvudsyftet med kontrollstämmorna att varsko aktieägarna om bolagets situation uppnås även om någon revisorsgranskning inte skett. Om bolaget har gått i likvidation, ska revisorn i revisionsberättelsen uttala sig om huruvida likvidationen fördröjs i onödan (25 kap. 31 § Om bolaget inte har någon revisor, kan bestämmelsen Den ordningen får enligt regeringens mening godtas. samma gäller föreskrifterna om revisorsgranskning av redovisning för tiden innan likvidatorn utsågs (25 kap. 33 § aktiebolagslagen). En näraliggande fråga är om ett bolag som har revisor ska kunna ent- lediga revisorn under likvidationen. Det står visserligen klart att en lik- vidator inte kan entlediga revisorn (25 kap. 30 § aktiebolagslagen). en särreglering för bolag i likvidation torde dock bolagsstämman, på samma sätt som annars, kunna vidta en sådan åtgärd (25 kap. 32 § aktie- Enligt regeringens mening finns det, bl.a. med hänsyn till de krav som ställs på likvidatorns kvalifikationer, inte tillräckliga skäl att införa någon särreglering för bolag i likvidation (25 kap. 28 § aktie- bolagslagen). I samband med att en likvidation avslutas ska en slutredovisning upp- rättas och revideras (25 kap. 40 § aktiebolagslagen). Enligt kommer kvaliteten på dessa slutredovisningar att bli sämre, om de inte längre behöver revideras. Verket föreslår därför, och med hänsyn till risken för missbruk av likvidationsinstitutet, att slutredovisningen ska granskas av en revisor, även om bolaget inte har någon sådan. Enligt reg- eringens mening finns det inte tillräckligt starka skäl att införa sådana särregler. Regeringen avser dock att följa utvecklingen. Som aviserats i propositionen En sänkning av aktiekapitalet för privata aktiebolag avser regeringen att i ett senare sammanhang återkomma till reglerna om tvångslikvidation vid kapitalbrist i stort (prop. 2008/09:61 s. 12 f.). Det kan vidare tilläggas att Utredningen om ett enklare aktie- bolag har föreslagit ett förenklat förfarande för upplösning av ett privat aktiebolag (SOU 2009:34 s. 253 f.). Betänkandet har remissbehandlats och är föremål för överväganden inom . I aktiebolagslagen finns, för att balansera aktieägarnas frihet från person- ligt betalningsansvar för bolagets förpliktelser, regler som ska garantera att bolaget alltid har tillgångar som minst svarar mot bolagets förpliktel- ser. Syftet är bl.a. att säkerställa att aktiekapitalet verkligen tillförs bolag- et i samband med bolagsbildning, nyemission av aktier, m.m. Ett ytterligare syfte är att säkerställa att det bundna kapitalet finns kvar i bolaget. Utbetalning till aktieägarna av bolagets medel t.ex. vinstutdel- ning eller utbetalning vid minskning av aktiekapitalet får sålunda ske endast under vissa förutsättningar. Bestämmelserna om tvångslikvidation, som har samma syfte, har berörts ovan. Dessutom ställs det i lagen upp begränsningar för bolagets möjligheter att ge lån till aktieägare och bolags- ledning samt för rätten att förvärva egna aktier. Även när det gäller detta skydd för bolagets kapital spelar revisorn en viktig roll. Som ytterligare exempel på revisorns roll i bolaget kan nämnas att revisionsberättelsen ska innehålla ett uttalande om huruvida bolagsstäm- man bör besluta om dispositioner beträffande bolagets vinst eller förlust enligt förslaget i förvaltningsberättelsen (9 kap. 32 § aktiebolagslagen). I ett bolag som inte har revisor kommer aktieägarna att gå till beslut utan den ledning som en revisionsberättelse ger bl.a. i frågan om det verkligen finns fritt eget kapital för utdelning (jfr 17 kap. 3 § aktiebolagslagen). Utredningen anser att avsaknaden av revisor inte har så stor betydelse för de bolag som undantas från revisionsplikten att åtgärder måste vidtas för att tillförsäkra aktieägarna i bolag som inte väljer revisor samma beslutsstöd som i bolag med revisor. I annat fall finns en risk för att det uppstår kostnader för de bolag som väljer bort revisionen som gör reformen mindre meningsfull. Regeringen delar denna uppfattning, som inte möter några invändningar från remissinstanserna. Inget hindrar själv- fallet att ett bolag som saknar vald revisor ändå anlitar en revisor för att yttra sig i den aktuella frågan. En annan kategori bestämmelser har anknytning till extra bolagsstäm- ma på vilken beslut ska fattas om t.ex. emission eller vinstutdelning. Bolagets valda revisor ska i sådant fall yttra sig över styrelsens redogör- else för händelser av väsentlig betydelse för bolagets ställning som har inträffat efter det att den senaste årsredovisningen lämnades (13 kap. 6 § och 18 kap. 6 § aktiebolagslagen). Om bolaget inte omfattas av revisions- plikt och saknar revisor, blir de nämnda bestämmelserna inte tillämpliga och aktieägarna får på stämman fatta beslut utan tillgång till något revis- orsyttrande. Liksom när det gäller de fall som berörts ovan anser reger- ingen dock att det inte finns anledning att nu ersätta revisorns yttranden med något annat som stärker stämmans beslutsunderlag. Som anmärkts ovan kan bolaget alltid ta in det beslutsunderlag som önskas, t.ex. genom att rådfråga en kvalificerad revisor. I aktiebolagslagen finns det vidare många bestämmelser som föreskriv- er att det ena eller andra förhållandet ska styrkas med ett intyg eller ett yttrande upprättat av en kvalificerad revisor. Vissa bestämmelser föreskriver att en revisor ska uttala sig om värdet av apportegendom som lämnas som betalning för aktier, optioner eller konvertibler och intyga att apportegendom faktiskt tillförts bolaget. Det gäller bl.a. vid bolagsbildning och emission av aktier (2 kap. 19 § och 13 kap. 23 § aktiebolagslagen). Andra exempel är att en fusionsplan på motsvarande sätt ska granskas av en revisor och att en revisor i vissa fall vid minskning av aktiekapitalet för återbetalning till aktieägarna ska yttra sig om huruvida borgenärernas rätt äventyras (23 kap. 11 § och 20 kap. 14 § aktiebolagslagen). Revisorn i fråga ska vara en auktoriserad eller godkänd revisor, men behöver inte vara bolagets valda revisor. Inskränk- ningen av revisionsplikten föranleder följaktligen inte någon ändring av detta slags bestämmelser. Skyldigheten att anlita en kvalificerad revisor kvarstår med andra ord, i enlighet med vad förespråkar. Sammanfattningsvis anser regeringen att revisionspliktens inskränkning inte ger anledning att komplettera aktiebolagslagen med nya bestämmel- ser i syfte att kompensera för att inte alla bolag har revisor. föreslår bör dock i klargörande syfte tas in en generell bestämmelse i aktiebolagslagen enligt vilken bestämmelser om bolagets revisor och den revisionsberättelse som denne lämnar ska gälla endast om bolaget enligt lag ska ha revisor eller ändå har en revisor. anför att avsaknaden av revisor i vissa aktiebolag riskerar att ge förnyad aktualitet åt ett tidigare förekommande missbruk av fort- satt bolagsstämma (jfr 7 kap. 14 § aktiebolagslagen). Missbruket består i att bolaget gör en anmälan om fortsatt bolagsstämma till enbart som ett sätt att oberättigat få mer tid till att upprätta årsredovis- ningen. pekar på ett par tänkbara sätt förebygga detta, t.ex. kan det ställas upp ett krav på att bolaget, när det anmäler den fortsatta stämman, ska ge in en bestyrkt kopia av bolagsstämmoprotokollet. Reg- eringen avser att senare ta ställning till i vilken utsträckning sådana bestämmelser bör tas in i förordning. Regeringens förslag: Ett företag ska, något förenklat, upprätta års- redovisning på grund av sin storlek, om företaget uppfyller mer än ett av följande tre delvärden: 1. antal anställda i genomsnitt fler än 50 personer, 2. balansomslutning och 3. netto- omsättning . Det krävs att den angivna nivån har uppnåtts i sträck. Samma gränsvärde ska användas i årsredo- visningslagen för att skilja mellan större och mindre företag. Utredningens förslag (SOU 2008:67): Överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag (se betänkandet s. 110 f. och 138 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser, bl.a. Svenskt Närings- liv, FAR SRS och , till- styrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Flera remissinstanser, bl.a. , instämmer i att regelverket om redo- visning och revision bör innehålla så få och enhetliga gränsvärden som möjligt. anför att det föreslagna gränsvärdet led- er till att alltför många företag omfattas av de enklare reglerna. Enligt FAR SRS, som i och för sig tillstyrker förslaget, är det viktigt att över- väga konsekvenserna av att många förhållandevis stora företag kommer att kunna tillämpa förenklade redovisningsregler, det s.k. . Även vid univers- itet för fram oro över att blir tillämpligt för så många företag. Skälen för regeringens förslag Inom EU har det utfärdats ett antal rättsakter som behandlar redovis- ningsfrågor. De grundläggande bestämmelserna om skyldighet att upprätta årsbok- slut och förvaltningsberättelse (dvs. det som i benämns årsredo- visning) finns i det fjärde bolagsrättsliga direktivet.11 Direktivet är till- lämpligt på aktiebolag och vissa handelsbolag. Det sjunde bolagsrättsliga direktivet behandlar skyldigheten att upprätta redovisning för en koncern (koncernredovisning). I bankredovisningsdirektivet och försäkringsredo- visningsdirektivet finns särskilda redovisningsbestämmelser för finansi- ella företag. Svenska lagregler om redovisning finns framför allt i årsredovisnings- lagen, lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag, förkortad ÅRKL, och lagen (1995:1560) om årsredovis- ning i försäkringsföretag, förkortad ÅRFL. Årsredovisningslagen ska tillämpas av i stort sett samtliga företag som är skyldiga att upprätta en årsredovisning. 11 Se avsnitt 4.2 beträffande detta direktiv och de övriga här nämnda direktiven. stället tillämpa ÅRKL eller ÅRFL, som till stora delar hänvisar till års- redovisningslagen. Årsredovisningslagarna innehåller bestämmelser om företagens offent- liga redovisning, dvs. årsredovisning, koncernredovisning och delårs- rapport. Årsredovisningen är en offentlig och sammanfattande redovisning av ett företags ställning vid ett visst tillfälle. Den visar också resultatet för det gångna räkenskapsåret. Den består normalt av en balansräkning, en resultaträkning, noter och en förvaltningsberättelse. Koncernredovisningen kan sägas utgöra en gemensam redovisning för en grupp av företag som ingår i samma koncern. Koncernredovisningens delar är i huvudsak desamma som de som ingår i en årsredovisning. Årsredovisningen och koncernredovisningen ska som regel offentlig- göras genom att skickas in till . I bokföringslagen anges när ett företag måste upprätta en årsredovis- ning (se 6 kap. 1 § bokföringslagen). Vissa särskilt uppräknade företags- former bl.a. aktiebolag, ekonomiska föreningar och de företag som omfattas av ÅRKL och ÅRFL är alltid skyldiga att göra det. Detsamma gäller företag som uppfyller gränsvärdet 50/25/50. Nämnda gränsvärde överensstämmer med det gränsvärde som används i årsredovisningslagen för att klassificera vilka företag som ska anses vara större företag. Indelningen i mindre och större företag syftar till att dra gränsen för när olika bestämmelser i lagstiftningen ska tillämpas, t.ex. vilka upplysningar som ska lämnas i årsredovisningen. Finansiella före- tag är generellt att anse som större företag. De nämnda gränsvärdena har utformats med förebild i de gränsvärden som används i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Artikel 11 i direktivet kan sålunda sägas skilja mellan små och medelstora företag. Det gräns- värde som används där är 50/41,5/83. Gränsvärdena i redovisningslagstiftningen bör höjas Utredningen om enklare redovisning föreslår, med utgångspunkt i det förslag om gränsvärden för revisionsplikt från Utredningen om revisorer och revision som behandlas i denna proposition, att även det gränsvärde som används i bokföringslagen för att skilja ut vilka företag som ska upprätta årsredovisning på grund av sin storlek ska höjas till 50/41,5/83. Det föreslås vidare att samma gränsvärde ska användas i årsredovisnings- lagen för att dela in företag i mindre och större företag. Förslagen innebär att samma gränsvärde även skulle komma till användning inom såväl redovisningen som vid regleringen av revisionsplikten. Som framgår ovan föreslår regeringen ett gränsvärde för revisionsplikt för aktiebolag som ligger under utredningens förslag. Däremot föreslås att gränsvärdet för revisionsplikt för bl.a. ekonomiska föreningar och handelsbolag utan juridiska personer som delägare ska höjas till det avrundade gränsvärdet 50/40/80. Samma gränsvärde föreslås gälla för när ett aktiebolag ska ha en särskilt kvalificerad revisor. Det är viktigt att svenska företag kan konkurrera och samverka med företag i jämförbara länder på lika villkor. Regeringen anser att den här aktuella regleringen på redovisningsområdet inte bör vara mer långtgåen- de än vad som följer av EU:s redovisningsdirektiv. Det nuvarande gräns- värdet (50/25/50) bör därför höjas. En höjning, som ligger i linje med vad som gäller i många andra medlemsstater, skulle få positiva effekter för de berörda företagen och innebär inte några påvisbara offentlig- finansiella effekter. Enligt regeringens mening är det vidare angeläget att hålla nere det antal gränsvärden som företagen har att beakta. Med regeringens förslag i fråga om revisionsplikt för bl.a. aktiebolag ökar visserligen antalet gräns- värden i lagstiftningen med ett. I övrigt bör dock möjligheten att sam- ordna regelverket tas till vara. De remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. FAR SRS och , är av samma uppfattning. Även Utredningen om revisorer och revision gör denna bedömning (se SOU 2008:32 s. 222). Regeringen föreslår därför att gränsvärdena för dels när ett företag är skyldigt att upprätta årsredovisning på grund av sin storlek, dels när ett företag ska anses vara ett större företag enligt årsredovisningslagen höjs i enlighet med vad Utredningen om enklare redovisning föreslår, dock med en avrundning. Förslaget innebär, enligt utredningens beräkningar, att av företagen kommer att räknas som mindre före- tag, att jämföra med dagens andel, . Att fler företag kommer att hamna under gränsvärdet som avgör huru- vida de ska anses vara större företag för med sig att dessa företag kan utnyttja de möjligheter till förenklingar och undantag som redan finns för mindre företag och att de i vissa fall slipper upprätta årsredovisning. Även de ytterligare förenklingar i redovisningslagstiftningen som reger- ingen avser att föreslå för mindre företag kommer med förslaget i denna proposition att omfatta fler företag (jfr SOU 2008:67). Det har inte framkommit något som ger anledning att befara att det nya gränsvärdet leder till olämpliga konsekvenser för de företag som berörs. Höjningen ger därför inte anledning att ompröva de materiella redovis- ningsreglerna. Några remissinstanser tar upp förslagets konsekvenser i fråga om Bok- föringsnämndens förenklade redovisningsregler, det s.k. (BFNAR 2008:1, Årsredovisning i mindre aktiebolag). Det finns anled- ning för att se över och vid behov anpassa de all- männa råden till den nu aktuella reformen. Det gränsvärde som används för att dela in företag i större och mindre företag används också för att avgränsa vad som är en större respektive mindre koncern. Även det gränsvärdet bör, i enlighet med utredningens förslag, höjas till 50/40/80 Enligt 6 kap. 1 § bokföringslagen ska handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare avsluta den löpande bokföringen med en årsredovisning. Bestämmelsen har delvis sin motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Direktivet gäller nämligen handelsbolag om alla obegränsat ansvariga delägare är aktiebolag eller handelsbolag som i sin tur ägs av aktiebolag eller motsvarande utländska associationer. Skäl- et till att direktivet omfattar dessa bolag torde vara att de kan jämställas med ett aktiebolag när det gäller delägarnas ansvar för bolagets förplikt- Prop. 2009/10:204 elser. Skyldigheten för handelsbolag att upprätta årsredovisning går, som anmärker, formellt sett något längre än vad som följer av det fjärde bolagsrättsliga direktivet, vilket därmed talar för att lagen bör justeras i enlighet med direktivet. Regeringen instämmer dock i utredningens bedömning att den krets av handelsbolag som träffas av skyldigheten att upprätta årsredovisning i huvudsak överensstämmer med den krets av handelsbolag som enligt EU:s redovisningsdirektiv ska upprätta årsredovisning: det är fråga om kommanditbolag med aktiebolag som komplementär. På bolag med en eller flera juridiska personer som delägare är det, liksom när det gäller aktiebolag, befogat att ställa särskilda krav på att bolagens förhållanden redovisas öppet; normalt finns det i praktiken en begränsning i det per- sonliga ansvar som i övrigt kännetecknar bolagsformen.