prop · GX03202 · 2010-04-13 00:00:00 — En huvudman och andra aktörer på marknaden ska kunna utgå från att ett auktoriserat patentombud har en hög kunskapsnivå inom sitt område, omfattas av en lagfäst tystnadsplikt, har att följa vissa etiska regler och kan bli föremål för disciplinärt ingripande om dessa regler inte efterlevs. De nu anförda skälen för en auktorisationsordning för patentombud samt den omständigheten att endast auktoriserade patentombud ska omfattas av frågeförbud i rättegång (jfr avsnitt 8) medför också att det är viktigt att kunna förvissa sig om att bara den som är auktoriserad enligt lagen kan använda sig av titeln auktoriserat patentombud. En regel om straffansvar för den som obehörigen utger sig för att vara auktoriserat patentombud ska därför införas. En lagreglerad auktorisationsordning kommer även att innebära att yrket blir reglerat i enlighet med och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifika- tioner som innehåller bestämmelser om hur yrkeskvalifikationer som förvärvats i en medlemsstat ska erkännas i en annan medlemsstat där yrket är reglerat. Auktorisationen ska dock vara frivillig eftersom avsikten inte är att införa ett ombudsmonopol. 7.2En fristående statlig och tillsyn inrättas Regeringens bedömning: En fristående statlig patentombudsnämnd med en egen instruktion bör inrättas, med ansvar för auktorisation och tillsyn enligt den nya lagen. Merparten av löpande uppgifter bör överlåtas till och dess kansli- resurser, dock inte beslut om auktorisation och beslut i disciplin- ärenden. bör ha ansvaret för det särskilda kunskapsprov som krävs för auktorisation. Verksamheten bör avgifts- finansieras. Utredningens förslag: En ny statlig myndighet () inrättas med ansvar för auktorisation och tillsyn enligt lagen. I betänkandet beräknas kostnaderna för myndigheten till . Myndigheten ska avgiftsfinansieras. Intäkterna från ansöknings- och årsavgifter beräknas uppgå till den fulla kostnaden för myndigheten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser som berörs av förslaget anser att kostnaderna för auktorisation och tillsyn blir alltför höga. Statskontorets rapport: Statskontoret har på regeringens uppdrag inkommit med en rapport om organisation och kostnader för auktorisa- tion av patentombud. Statskontoret redovisar i rapporten två huvud- alternativ för att utforma den nya statliga auktorisationen av patent- ombud. Det ena huvudalternativet är att bilda en fristående statlig med en egen instruktion. Kanslifunktionerna sköts i detta alternativ av en statlig värdmyndighet, antingen reglerat i författning eller genom avtal. Arbetet med att utforma och genomföra det kunskapsprov som krävs för att bli auktoriserat patentombud föreslås dock lämpligen genomföras av en privaträttslig organisation. Detta kan ske genom att i en författning utse någon annan organisation som utifrån Patentombuds- nämndens krav har till uppgift att genomföra kunskapsproven. Det kan också ske genom att träffar avtal med något annat organ att utföra uppgiften. I det senare fallet krävs en upphandling enligt lagen om offentlig upphandling. Det andra huvudalternativet är att bilda en fristående statlig med en egen instruktion i likhet med föregående alter- nativ. Merparten av nämndens löpande uppgifter och genomförandet av kunskapsproven föreslås i detta alternativ överlåtas till och dess kansliresurser. Beslut om auktorisation och beslut i disciplinärenden läggs på nämnden, dvs. de uppgifter som uppenbart är av myndighetsutövande karaktär. Remissinstanserna: Alla remissinstanser tillstyrker den föreslagna organisationen. , , , Svenska industrins och anser dock att det skulle vara mer kostnadseffektivt att använda den redan befintliga privaträttsliga organisationsordningen. anser att värdmyndigheten endast ska tillhandahålla administrativt stöd. De flesta remissinstanserna anser också att förslaget om att köpa in tjänsten för kunskapsprovets genomförande är bra men påpekar att köpet av tjänsten måste ske i ett öppet upphandlingsförfarande. Skälen för regeringens bedömning: Skälen för att välja alternativet med en statlig värdmyndighet, reglerad i författning eller genom avtal, är att en erkänd auktorisationsordning som tidigare nämnts är en viktig förutsättning för införande av ett frågeförbud i rättegång för svenska patentombud. En auktorisationsordning för patentombud bör innefatta vissa element som tillsyn, disciplinär ordning och upphävande av auktorisation. De åtgärder som krävs för att administrera en sådan auktorisationsordning har starka inslag av myndighetsutövning. Det kan dock argumenteras för att detta inte ska betraktas som en myndighets- uppgift utan i stället bör åvila branschorganisationerna och att en privat organisation kan auktorisera och utöva tillsyn över patentombuden. Enligt regeringens uppfattning överväger emellertid fördelarna med statlig tillsyn. Ett tungt vägande skäl är tilltron till systemet eftersom tillsynsorganisationen bör kunna handha myndighetsutövning och eventuellt också normgivning. Grundförutsättningen för auktorisationsverksamheten är att den är Prop. 2009/10:202 avgiftsfinansierad och kostnadseffektiv. Regeringen har bedömt att underlaget i det inlämnade betänkandet är otillräckligt vad avser kostnader för och organisation av en ny myndighet. Ingen egentlig analys har gjorts av detta och kostnaderna beräknades bli mycket höga (exempelvis för auktorisationen och i årsavgift). Det totala antalet patentombud är ca 500 personer. Efter att vissa redan verksamma ombud har auktoriserats genom övergångsbestämmel- ser (se avsnitt 10), beräknas den nya myndigheten auktorisera ca 25 personer samt ha ett lågt antal tillsynsärenden. Med alltför höga kostnader kommer få ha möjlighet att söka auktorisa- tion, vilket i sin tur kommer att medföra problem för den nya myndig- heten att få in tillräckligt med avgifter för att verksamheten ska kunna bedrivas. Regeringen bedömer att de i utredningen beräknade kost- naderna är alltför höga och att en myndighet av den omfattning som utredningen föreslagit inte är erforderlig för det förhållandevis ringa uppdraget som myndigheten kommer att ha att utföra. Regeringen föreslår med utgångspunkt från Statskontorets rapport att en fristående statlig myndighet, , med en egen instruktion inrättas. Merparten av nämndens löpande uppgifter överlåts emellertid till och dess kansliresurser. Den egentliga myndighetsutövningen enligt den föreslagna lagen ska dock självfallet utövas av . Med regeringens förslag beräknas kostnaderna bli betydligt lägre än kostnadsuppskattningen i förslag. Kost- naderna för har beräknats till runt och de därpå följande åren till runt . Detta innebär att årsavgifterna kommer att behöva ligga på mellan och och ansökningsavgiften för auktorisation på ca . De avgifter som ska finansiera verksamheten ska disponeras av patentombudsnämnden. Regeringen bedömer det som självklart att ska ansvara för det särskilda kunskapsprovets innehåll och omfattning. Regeringens förslag: Endast de som i sin yrkesutövning biträder i patenträttsliga angelägenheter ska kunna auktoriseras och verka som auktoriserade patentombud. Med patenträttsliga angelägenheter ska avses bedömandet av en uppfinnings patenterbarhet, förberedelser inför och ansökan om patent samt andra förfaranden inför en myndig- het eller organisation, bedömandet av ett patents eller en patent- ansökans giltighet och skyddsomfång, bedömandet av intrång i patent och bättre rätt till ett patent eller en patentansökan, förberedelser och uppträdande inför domstol i patenträttsliga mål och ärenden. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har ingen erinran mot Skälen för regeringens förslag: Det är en skild grupp av patentombud som yrkesmässigt sysslar med patenträttslig och annan immaterialrättslig rådgivning. Det kan vara såväl civilingenjörer och jurister på patent- byråer och advokatbyråer, som anställda vid företags patent- och juristavdelningar. Normalt är det jurister, som är specialiserade på immaterialrätt och som har god teknisk förståelse. Det kan också vara civilingenjörer som har goda kunskaper inom immaterialrätt, särskilt patenträtt som är verksamma som patentombud. Ofta handlar det om ett samarbete mellan de tekniska och juridiska yrkesutövarna. Endast de som i sin yrkesutövning biträder i patenträttsliga angelägenheter ska kunna auktoriseras och verka som auktoriserade patentombud. Tillämpningsområdet för den av regeringen föreslagna lagen om auktorisation av patentombud kommer att ange gränserna för det före- slagna frågeförbudet i rättegång för auktoriserade patentombud (se avsnitt 8). Därför föreslår regeringen att lagens tillämpningsområde avgränsas till biträde i patenträttsliga angelägenheter. Den närmare inne- börden av begreppet patenträttsliga angelägenheter måste uttryckas i den nya lagen. Begreppet patenträttsliga angelägenheter förekommer inte i några gällande regleringar och regeringen är inte bunden av att knyta an begreppet till andra lagrum. Enligt regeringens uppfattning kan biträde i patenträttsliga angelägenheter omfatta ett brett utbud av tjänster. Rege- ringen anser att begreppet patenträttsliga angelägenheter bör ges en väl avvägd innebörd. Det kan för det första avse angelägenheter som rör bedömandet av en uppfinnings patenterbarhet samt förberedelser inför och ansökan om patent inför men också inför andra svenska och utländska myndigheter eller organisationer, t.ex. Europeiska patentverket. Som tidigare nämnts kan det vidare vara fråga om förberedelser inför och ansökan om patent samt andra förfaranden inför en myndighet eller organisation, bedömandet av ett patents eller en patentansökans giltighet och skyddsomfång, intrång i patent och ägande- rätt till ett patent eller en patentansökan samt förberedelser och upp- trädande inför domstol i patenträttsliga mål och ärenden. Termen patent- rättsliga mål bör omfatta patentmål enligt 65 § patentlagen (1967:837), men kan också gälla anspråk på bättre rätt till patent som baseras på omständighet som inträffat efter att patentet beviljats. Tvister enligt lagen (1949:345) om rätt till arbetstagares uppfinningar kan anses vara ett patenträttsligt mål. Även mål och ärenden vid utländsk domstol, myndighet eller organi- sation kan utgöra patenträttsliga mål i den föreslagna lagens mening. Regeringens förslag innebär inte någon begränsning av det auktorise- rade patentombudets möjligheter att arbeta med annat än patenträttsliga angelägenheter. Exempelvis kan ett företagsinternt patentombud, som är jurist, mycket väl tänkas arbeta med andra affärsjuridiska frågor eller andra frågeställningar som rör arbetsgivarens affärsstrategier eller strikt kommersiella frågor. På patentområdet kan det vara fråga om att medverka vid utarbetandet av patentstrategier och vid det kommersiella utnyttjandet av patent. Det kan då vara svårt att avgöra när den anställde handlar i sin egenskap av bolagsjurist respektive auktoriserat patent- ombud. Denna avgränsning kan, tillsammans med den lojalitetsplikt som råder Prop. 2009/10:202 för en anställd, medföra problem på det konkurrensrättsliga området. Affärsmässiga förhållanden beträffande patent och den kommersiella användningen av dessa kan komma i konflikt med konkurrensrättsliga bestämmelser och utgöra överträdelser av dessa. Om således delar av en civilingenjörs eller bolagsjurists verksamhet skulle omfattas av den före- slagna lagen och därmed av ett frågeförbud i rättegång skulle möjligheten att upptäcka och effektivt lagföra överträdelser av konkurrenslagen (2008:579) respektive artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget kunna försvåras eller omöjliggöras. Mot denna bakgrund är det inte oproble- matiskt att utvidga den föreslagna lagens tillämpningsområde, och då också frågeförbudet, till att omfatta en anställds rådgivning till sin arbetsgivare. Regeringen har likväl funnit det befogat att föreslå en sådan ordning. Regeringen har dock funnit att en lämplig avvägning mellan intresset att skydda patenthemligheter och behovet av att effektivt kunna utreda och lagföra överträdelser av konkurrensreglerna förutsätter en väl avvägd avgränsning av begreppet patenträttsliga angelägenheter på sätt som ovan beskrivits. Patentombuds kompetens och lämplighet Regeringens förslag: För auktorisation ska det krävas att sökanden dels har en lämplig teoretisk högskoleexamen och tillräcklig yrkes- erfarenhet, dels har genomgått ett särskilt kunskapsprov med godkänt Sökanden ska dessutom i sin yrkesutövning bedriva verksam- het som rör biträde i patenträttsliga angelägenheter. också vara redbar och i övrigt lämplig att verka som patentombud. bemyndigande att för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om auktorisation ska föras in i Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inga synpunkter på betonar behovet av att skapa en grund för ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer (jfr direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer). Svensk Näringsliv och Läke- medelsindustriföreningen har synpunkter på att det i förslaget ges en möjlighet att meddela dispens från kravet på att vara verksam som patentombud och framhåller också vikten av att kompetenskraven ställs tillräckligt högt för att inte förtroendet för auktorisationsordningen ska riskera att urholkas. Skälen för regeringens förslag Teoretisk examen och yrkeserfarenhet Det är viktigt att auktoriserade patentombud uppfyller högt ställda krav på kunskaper inom sitt verksamhetsområde. Det är också viktigt att ombudet är redbart och i övrigt lämpligt för sitt yrke. utredningens bedömning att det för auktorisation bör krävas en teoretisk Prop. 2009/10:202 examen och viss praktisk yrkeserfarenhet. arbetsuppgifter är förenade med stort ansvar och kräver särskild kompetens bör ett särskilt kunskapsprov som är anpassat för yrkes- kategorin också införas. Den som kan komma i fråga för auktorisation bör därför ha en teoretisk examen på högskolenivå om minst 160 poäng (magisterexamen eller motsvarande) i ett tekniskt eller naturvetenskapligt ämne, som exempel- vis maskinteknik, biologi, biokemi, kemi, elektronik, farmakologi eller fysik. En juris kandidatexamen (jur. kand.) kan också vara en lämplig examen. En utländsk teoretisk examen som motsvarar en svensk högskoleexamen om minst 160 poäng i ett tekniskt, naturvetenskapligt eller juridiskt ämne bör vidare jämställas med en svensk sådan (jfr direk- tiv 2005/36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer). När särskilda skäl motiverar det bör det finnas en möjlighet att bevilja undantag från utbildningskravet. Dispens kan t.ex. ges när en sökande har genomgått en utbildning som visserligen inte formellt uppfyller kravet på teoretisk examen men som ändå kan anses likvärdig med en sådan examen. En sökande kan också ha en lång praktisk yrkeserfarenhet och därmed besitta sådana teoretiska kunskaper att det kompenserar för vissa akademiska brister. För auktorisation bör också ställas krav på yrkeserfarenhet i form av väl vitsordad erfarenhet av rådgivning eller annat biträde i patenträttsliga angelägenheter under , såvida inte annat framgår av tillämpningen av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifika- tioner. För att det ska vara möjligt att tillgodoräkna sig yrkeserfarenhet bör det krävas att arbetsuppgifterna har varit av kvalificerad karaktär. Lämplig yrkeserfarenhet bör krävas t.ex. från ett företags patent- avdelning, en patentbyrå eller advokatbyrå. Det bör vara tillräckligt att arbetet har utförts under överinseende av någon som kan intyga arbetets art, omfattning och utsträckning i tiden. Det bör enligt regeringens mening också finnas en möjlighet att bevilja dispens från kravet på praktisk yrkeserfarenhet. Dispens bör emellertid endast beviljas om särskilda skäl föreligger, exempelvis om en sökande arbetat med biträde i patenträttsliga angelägenheter än men därutöver arbetat som granskare av patentansökningar vid eller Europeiska patentverket (EPO). Sökanden har i sådant fall inte arbetat med biträde i patenträttsliga ange- lägenheter i egentlig mening som handläggare, men kan ändå anses ha arbetat med så avancerade patenträttsliga frågeställningar att kravet på yrkeserfarenhet sammantaget kan anses vara uppfyllt, förutsatt att ombudet sammantaget arbetat med dessa frågor. För auktorisation bör sökanden också avlägga ett särskilt kunskapsprov. I examinationen bör sökandens förmåga att tillämpa de förvärvade teo- retiska och praktiska kunskaper som behövs för att tillhandahålla råd- givning och annat biträde i patenträttsliga angelägenheter kontrolleras. För att säkerställa kvaliteten på kunskapsprovet bör det ankomma på att fastställa och kontrollera innehållet i provet. Skälet till detta är huvudsakligen behovet av insyn och tilltro. En sökande bör dock fritt kunna välja var och hur den kunskap som är nödvändig för att klara kunskapsprovet ska inhämtas. En sådan lösning med frivillig utbildning och ett obligatoriskt kunskapsprov är i linje med vad som gäller för auktorisation inför EPO enligt den europeiska patent- ombudsexamen (EQE). För att syftet med kunskapsprovet ska kunna fullgöras bör dess inne- håll omfatta ett antal grundläggande ämnesområden som ett auktoriserat patentombud kommer att använda i sin yrkesutövning. Regeringen har övervägt frågan om hur kunskapsprovet bör utformas. Det är enligt regeringens mening mycket viktigt att provet håller en hög kvalitet och motsvarar höga krav på de kunskaper som ett patentombud måste besitta. Kunskapsprovet bör innehålla tekniska och juridiska delar. Den juridiska delen bör innefatta kännedom om relevant svenskt regelverk. Regeringen anser dock att den som har avlagt EQE med godkänt resultat och därmed får verka som ombud inför EPO inte bör behöva genomgå de tekniska delarna av kunskapsprovet. Det framstår inte som rimligt att europeiska patentombud (epi-ombud) ska behöva examineras i de delar som har en motsvarighet i den europeiska patentombudsexamen. Regeringen anser däremot inte att epi-ombud helt kan undantas från kravet på godkänt kunskapsprov i de delar provet avser specifikt svenska förhållanden, såvida inte annat framgår av tillämpningen av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer. Eftersom personer som är behöriga att genomgå kunskapsprovet kan ha olika teoretisk examen, kan de också ha mycket olika teoretiska kun- skaper. Patentombud med teknisk och naturvetenskaplig respektive juridisk bakgrund ägnar sig vidare oftast åt olika former av biträde i patenträttsliga angelägenheter och kan därför i viss mån sägas ha olika inriktning. Som ett exempel kan nämnas att patentombud med juridisk bakgrund sällan skriver patentkrav men däremot uppträder som ombud i mål om patentintrång i större utsträckning än patentombud med teknisk eller naturvetenskaplig bakgrund. Det bör självfallet vara praktiskt möjligt för samtliga personer som är behöriga att genomgå kunskapsprovet att uppnå ett godkänt resultat på provet oberoende av om de har en teknisk, naturvetenskaplig eller juridisk bakgrund. är det av vikt att kunskapsprovets svårig- hetsgrad inte läggs på en så låg nivå att provet inte uppfyller sitt syfte, dvs. att kontrollera att sökande faktiskt har den kunskap som är nöd- vändig för att biträda i patenträttsliga angelägenheter. Regeringen menar att den mest ändamålsenliga lösningen är att ha enhetliga kunskapskrav för alla patentombud, oavsett den teoretiska examen och den praktiska yrkeserfarenheten. Kunskapsprovet bör emellertid bestå av ett antal delar som tar sikte på att säkerställa kunskap inom ett visst ämnesområde. Det bör därför finnas möjlighet för att besluta om separata delprov om det bedöms vara nödvändigt. Även i förhållande till kravet på godkänt kunskapsprov bör det finnas en möjlighet att bevilja dispens från delar av eller hela kunskapsprovet när särskilda skäl moti- verar det. Möjligheten till dispens ska dock tillämpas restriktivt. En sökande eller ett redan auktoriserat patentombud bör också uppfylla ett allmänt lämplighetskrav. Det övergripande syftet med en generell lämplighetsprövning är att verka för en god standard inom yrkesgruppen Med stöd i ett allmänt lämplighetskrav kan en sökande nekas auktorisation fastän han eller hon besitter nödvändig teoretisk och praktisk utbildning men av andra skäl, exempelvis på grund av upprepat oetiskt agerande, inte är lämplig att verka som auktoriserat Vad som utgör redbarhet och lämplighet är svårt att ange och får ytterst avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. För att en auktori- sation inte ska beviljas bör gälla att det ska röra sig om allvarligare miss- En omständighet som kan vara av stor betydelse är hur patentombudet har skött tidigare uppdrag av patenträttslig natur, men även hur ombudet har agerat privat. I redbarhetskriteriet bör också ligga ett krav på redbarhet i ekonomiska angelägenheter, exempelvis får inte ekonomiska brott och upprepad betalningsförsummelse eller annan allvarlig misskötsel förekomma. Ett införande av de föreslagna kvalifikationskraven för auktoriserade patentombud kommer att medföra att yrket blir reglerat i enlighet med och rådets direktiv /36/EG av 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer. bestämmelser om hur yrkeskvalifikationer som förvärvats i en medlems- stat ska erkännas i en annan medlemsstat där yrket är reglerat, dvs. någon form av auktorisation eller motsvarande för tillträde till yrket. yrket blir reglerat innebär att en s.k. behörig myndighet som ska utföra de uppgifter som anges i artikel 56 i direktivet behöver utses. ombudsnämnden bör utses till behörig myndighet. skrifter som krävs för att genomföra direktivet bör meddelas i förordning. Fråga är då om det krävs ett bemyndigande i den föreslagna lagen för att möjliggöra sådana föreskrifter. Lagrådet har anfört att ett bemyndigande som enbart tar sikte på verkställighetsföreskrifter framstår som över- Regeringens instämmer i detta påpekande, men gör bedömningen att det i förevarande fall kan komma att bli fråga om annat än enbart Ett bemyndigande avseende föreskrifter om auktorisation av patentombud bör därför finnas med i den föreslagna Regeringens förslag: För ett auktoriserat patentombud ska en tyst- nadsplikt gälla för sådant som ombudet får kännedom om i sin yrkes- Patentombudet ska se till att ombudets biträden iakttar en Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har ingen att erinran mot för- slaget. Skälen för regeringens förslag: Patentombud har typiskt sett sådana arbetsuppgifter att de är beroende av att allmänheten kan lita på att upp- gifter som lämnas till ombudet i förtroende inte förs vidare. En lagfäst tystnadsplikt är som redan nämnts i praktiken också en förutsättning för en begränsning i vittnesplikten. Det är därför rimligt att det ska finnas en lagstadgad tystnadsplikt om sådant som ett auktoriserat patentombud får kännedom om i tjänsten. I den europeiska patentkonventionen (EPC) finns en sekretessbestämmelse som ger europeiska patentombud ett skydd mot att behöva avslöja information som förekommit i kontakten mellan patentombudet och klienten i patenträttsliga angelägenheter. Sekretesskyddet gäller enligt sin ordalydelse endast vid handläggning hos det europeiska patentverket (EPO). Enligt regeringens uppfattning bör det förstärkta sekretesskyddet som rör patenträttslig rådgivning i EPC införas även i svensk rätt, så att inte den situationen uppstår att vad som varit sekretessbelagt i det administrativa förfarandet inför EPO inte längre omfattas av sekretess vid en eventuell rättegång i rörande samma patent. En reglering av auktoriserade patentombuds tystnadsplikt bör ske med utgångspunkt i att det finns ett berättigat intresse för ombudets huvud- man arbetsgivaren eller uppdragsgivaren att information som lämnats till ombudet inte förs vidare.