prop · GX03226 · 2010-05-28 00:00:00 — Ordförande i gruppen är näringsministerns statssekreterare med ansvar för regelförenklingsarbetet. Huvuduppgiften för statssekreterargruppen har varit att stärka samordningen av regelförenklingsarbetet i . Gruppen har haft 46 sammanträden . En interdepartemental arbetsgrupp för regelförenklingsarbetet har funnits . Gruppen leds av tjänstemän från . I gruppen ingår framför allt tjänstemän med samordningsansvar för regelförenklingsarbetet på samtliga departement. Vissa departement har flera ledamöter i gruppen. Antalet deltagare i gruppen har varierat mellan 2035 personer. Den interdepartementala arbetsgruppen har i regel sammanträtt en gång , med undantag för sommarmånaderna. är det enheten för marknad och konkurrens i som har det övergripande samordningsansvaret för regelförenklingsarbetet. Enheten arbetar med att samordna, stödja och följa regelförenklingsarbetet inom . Enheten ansvarar för ramvillkor för företag och har därför också till uppgift att granska nya eller ändrade regelförslag som har effekter för företags villkor. I varje departement finns det en enhet med samordningsansvar för regelförenklingsarbetet på departementet samt förenklingsansvariga på 21 Dnr N2007/3514/MK. enheter eller avdelningar som till någon del ansvarar för frågor som berör Skr. 2009/10:226 företag. har antalet myndigheter som haft ett formellt förenklingsuppdrag varierat mellan 53 och 39. Styrningen av myndigheterna har skett genom årliga regeringsbeslut samt genom uppdrag i regleringsbreven. inleddes ett arbete med att mer systematiskt föra in regelförenkling för medborgare och företag i myndigheternas instruktioner. Dessa tydliga styrsignaler från regeringen om vikten av enkla och ändamålsenliga regler har föranlett många av de berörda myndigheterna att utse förenklingsansvariga. En del myndigheter, t.ex. , har särskilda funktioner för att samordna regelförenklingsarbetet. är den myndighet under regeringen som har ett särskilt utpekat och övergripande ansvar för regelförenklingsfrågor. Verket ansvarar för mätningarna av företagens administrativa kostnader och genomför på uppdrag av regeringen uppdateringen av mätningarna. svarar också tillsammans med för metodutveckling, rådgivning och utbildning till övriga myndigheter i fråga om utformningen av konsekvensutredningar. har den samordnande rollen. En central grupp för samråd med näringslivet inrättades av . I den centrala samrådsgruppen har de övergripande frågorna kopplade till regelförenklingsarbetet diskuterats, som exempelvis arbetet med handlingsplanen, konsekvensutredningar, mätningarna av administrativa kostnader, samrådet med näringslivet och inrättandet av ett regelråd. Samrådsgruppen består av representanter från , , , , (), , , och Teknikföretagen. Samrådsgruppen har sammanträtt . 2.3.3Mätningar av företagens administrativa kostnader Som framgår av avsnitt 2.2.2 påbörjades mätningarna av företagens administrativa kostnader 2004 under den föregående regeringen efter ett tillkännagivande från 2004.22 När den nuvarande regeringen tillträdde utvidgades mätningarna och takten i mätarbetet ökade, som en följd av 25-procentsmålet. Det beslutades att en komplett nollbas som omfattar huvuddelen av de regelverk som företagen har att efterleva skulle beräknas. Under en mycket genomfördes mätningar på ytterligare tolv regelområden och en uppdatering av de sex tidigare uppmätta områdena. Det beslutades att datum för nollbasen skulle vara . var mätningarna av nollbasen klara. De administrativa kostnaderna för företagen beräknades till , vilket utgör det index utifrån vilket regeringens 2002/03:NU1, rskr. 2002/03:74. mål om att minska de administrativa kostnaderna mäts. 2009/10:226 är det endast sex andra EU-länder som har en uppmätt nollbas. har under mätarbetet kartlagt 973 lagar, identifierat närmare 4 600 informationskrav och låtit genomföra ca 3 300 djupintervjuer med företag. Totalt omfattar mätningarna 17 områden. Upphandlingsområdet omfattas inte längre av mätningarna eftersom det visat sig vara mycket svårt att beräkna kostnaderna för det området. Regelområdena berör ofta flera departements och myndigheters ansvarsområde. Hur denna fördelning ser ut framgår av bilaga 2. Mätningar genomfördes med den s.k. standardkostnadsmodellen (SKM). SKM är en kvalitativ metod som bygger på värderingar av hur mycket tid ett normaleffektivt företag avsätter för att hantera kraven i lagstiftningen på det sätt som de är avsedda att följas. Det som mäts är de kostnader som företag har för att upprätta, överföra och lagra information till statlig myndighet eller tredje part till följd av krav i lagar, förordningar, föreskrifter eller allmänna råd.23 SKM är en begränsad metod så till vida att den endast mäter kostnaderna för vissa specifika arbetsmoment som företag måste utföra för att följa reglerna. Samtliga EU:s medlemsstater samt använder SKM och har program för att mäta och minska de administrativa kostnaderna för företagen. Utöver dessa arbetar även i , , och med SKM. Mätningarna är ett viktigt verktyg i regelförenklingsarbetet dels för att följa utvecklingen av de administrativa kostnaderna för företagen , dels för att identifiera var i regelverken de stora och betungande kostnaderna finns. För att följa utvecklingen har genomfört årliga uppdateringsmätningar där effekterna av det föregående årets ändringar i regelverken mäts. Uppdateringsmätningar har genomförts 2008, 2009 och 2010, vilket innebär att mätningar har skett av alla förändringar i regelverken fram till räknat från nollbasdatum. Mätningarna av de administrativa kostnaderna tillsammans med det ambitiösa kvantitativa mål som regeringen haft för arbetet, har bidragit till ett ökat fokus på regelförenklingsarbetet och har förstärkt ambitionen att nå det övergripande kvalitativa målet att åstadkomma en förändring i företagens vardag. Reglernas effekter och kostnaderna för företagen för att följa dem har kunnat synliggöras i regelgivningen på ett sätt som inte varit möjligt tidigare. Detta har medfört en större medvetenhet, både på departement och de myndigheter som varit inblandade i arbetet, omkring betydelsen av att utforma enkla regler som medför så låga administrativa kostnader som möjligt för företagen. Tillsammans med regeringens handlingsplan för regelförenkling har mätarbetet ökat förståelsen och påverkat attityder hos regelgivare till behovet av enkla och kostnadseffektiva regler för både företag och medborgare. 23 För mer information om standardkostnadsmodellen se avsnitt 2.2.2 i skr. 2008/09:206 samt för att mäta företagens administrativa kostnader enligt Standardkostnadsmodellen. Vid mandatperiodens början saknades en sammanhållen reglering för hur konsekvensutredningar skulle genomföras och granskas på departements- respektive myndighetsnivå. Ofta upprättades två konsekvensutredningar i ett och samma ärende vilket orsakade ett merarbete utan att detta fick genomslag på kvaliteten i utredningarna och på reglerna. Den dubbelreglering som förelåg genom dels krav på konsekvensutredningar i verksförordningen (1995:1322), dels i förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor bidrog till att nya eller ändrade regler inte alltid grundades på ett sammanhållet och allsidigt beslutsunderlag som innehöll väl genomarbetade analyser av ekonomiska, administrativa och andra konsekvenser och kostnader. Det saknades vidare en samlande funktion med ett uttryckligt uppdrag att bistå regelgivarna i arbetet med regelförenkling, bedöma om nya eller ändrade regler utformats så att de uppnår sitt syfte på ett enkelt sätt till en, relativt sett, låg administrativ kostnad och att granska kvaliteten hos konsekvensutredningar. Tre aktörer, , (numera ) och näringslivsenheten i , granskade i viss utsträckning upprättade konsekvensutredningar men granskningen genomfördes med olika utgångspunkter. Någon reglerad skyldighet fanns inte att inhämta synpunkter på förslaget till nya eller ändrade regler och den därtill hörande konsekvensutredningen. Konsekvensutredningar var inte heller något som särskilt ofta efterfrågades i den politiska beslutsprocessen. De var vidare inte heltäckande, utan ofta var det statsfinansiella eller miljömässiga konsekvenser som var i fokus. Någon övergripande insats när det gäller utbildning i beredningsprocessen i fråga om konsekvensutredningar hade inte genomförts inom . är regleringen för arbetet med konsekvensutredningar samordnad och förenklad. Utgångspunkten för arbetet med att upprätta konsekvensutredningar återfinns i förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Arbetet har fr.o.m. genom olika styrdokument gjorts enhetligt för kommittéer24, Regeringskansliet25 och myndigheter26. En konsekvensutredning ska upprättas och samma krav på innehåll och kvalitet i en konsekvens- utredning gäller för alla regelgivare. Genom detta arbetssätt uppnås synergieffekter, transparens och likformighet. En konsekvensutredning i senare led av lagstiftningskedjan kan därmed bygga på tidigare upprättade konsekvensutredningar. har en intern webbportal tillskapats, tillgänglig via intranätet, där relevant information för arbetet med konsekvensutredningar finns samlad. har ett samlat och övergripande arbete bedrivits med utbildning och information om arbetet med konsekvensutredningar för alla som arbetar med regelgivning i . 24Förordningen (2008:269) om ändring i kommittéförordningen (1998:1474). 25Statssekreterarskrivelse med riktlinjer för arbetet med konsekvensutredningar i (N2008/5953/MK). 26Förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. vägledning, Konsekvensutredning vid regelgivning en vägledning, har Skr. 2009/10:226 utarbetats inom . konferenser där departementet har deltagit, har fyra informationstillfällen och en seminarieserie om sex seminarier anordnats. Seminarierna har belyst effektkedjan, miljö- och sociala konsekvenser, ekonomiska konsekvenser för företag, konkurrens och administrativa kostnader. På myndighetsnivå har genomfört utbildningsinsatser om utformning av konsekvensutredningar och för att öka användningen av databasen . har vidare utvecklat ett webbverktyg för konsekvensutredningar för att bistå myndigheterna i deras arbete med att utarbeta konsekvensutredningar. Förutom att ha löpande kontakter med myndigheterna, arrangerar verket också en årlig träff för erfarenhetsutbyte med kontaktpersoner från drygt 50 myndigheter. inrättades (dir. 2008:57). Rådet ska enligt sina direktiv granska utformningen av förslag till nya eller ändrade regler som kan få effekter av betydelse för företagens arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Vidare ska rådet bistå regelgivarna i arbetet med förenklingar för företagen. består av fyra ledamöter och fyra suppleanter samt bistås av ett sekretariat om åtta personer. Genom förordningen (2008:530) om myndigheters inhämtande av yttrande från och en statssekreterarskrivelse med riktlinjer för överlämnande av underlag till Regelrådet27 finns det numera en skyldighet att överlämna konsekvensutredningar till rådet. Det framgår av riktlinjerna när konsekvensutredningar inte behöver lämnas över till rådet. överlämnade sin årliga rapport till Näringsdepartementet.28 I rapporten gör den reflektionen att tydliga och heltäckande konsekvensutredningar ger ett bra underlag för regelgivarna. Omvänt gör dåliga konsekvensutredningar det svårt att bedöma om den från administrativ synpunkt lämpligaste lösningen verkligen valts. Det finns alltså en stark koppling mellan bristfälliga konsekvensutredningar och dålig regelgivning. I sina rekommendationer till regelgivarna pekar rådet särskilt på vikten av att dess yttranden beaktas i regelgivningsarbetet liksom att författningsförslag som påverkar företagen sänds till rådet. Vidare rekommenderar rådet att tillräcklig tid avsätts för att göra konsekvensutredningar liksom att regelgivarna får utbildning i hur man skriver bra författningar och konsekvensutredningar. Regelgivarna rekommenderas vidare att se till att all EU-lagstiftning som påverkar företagen bygger på godtagbara konsekvensutredningar. Rådet framhåller vikten av att samarbete i EU- arbetet sker med övriga medlemsstater. Sammanfattningsvis kan arbete antas förbättra kvaliteten på regelgivning och konsekvensutredningar och därmed 27Dnr N2008/5954/MK. medverka till att målet för regelförenklingsarbetet uppfylls. 2009/10:226 tycker sig märka att kvaliteten på författningsförslag och konsekvensutredningar förbättrats . De rekommendationer rådet framför har till viss del redan omhändertagits i , bl.a. i fråga om utbildningsinsatser. rådets yttrande i allt högre utsträckning i den fortsatta regelgivningsprocessen. Till har det 3 februari31 kommit in 411 remisser med författningsförslag. Av dessa har rådet yttrat sig i 222 fall. I av fallen har avstyrkt förslagen. avstyrker som regel ett förslag när konsekvensutredningen är bristfällig eller saknas. Konsekvensutredningarnas kvalitet har underkänts av rådet i av fallen. Samråd och dialog med företag och näringslivsorganisationer har varit en av hörnstenarna i regeringens arbete med regelförenkling . Det har varit viktigt att genom samråden identifiera de förenklingsåtgärder som företagen efterfrågar så att arbetet kan leda till verkliga och märkbara lättnader för företagen. Regeringen har i samtliga förenklingsuppdrag till departement och myndigheter betonat betydelsen av att samråd sker med näringslivet. Samrådsmöten omkring övergripande frågor har också regelbundet hållits med näringslivets organisationer genom en centralt inrättad samrådsgrupp som letts av . har det bedrivits ett aktivt samråd kring regelförenklingsarbete både på departementet och myndigheter. Behovet av att samråda för att rikta insatserna gentemot det som efterfrågas och får effekt för företagen i deras vardag var som störst . Från att inte ha varit särskilt utvecklat har samrådet kring regelförenkling därefter utvecklats till att bli en naturlig och integrerad del av det löpande arbetet. På grundval av de granskningar som genomförts av myndigheternas och departementens årliga redovisningar kan det konstateras att det skett en betydande nivåhöjning . Samtliga departement och den absoluta majoriteten av myndigheterna har samrått med näringslivet . Samråden har sett olika ut beroende på de särskilda förhållanden som råder inom det specifika området. I vissa fall arrangeras samråd endast för regelförenklingsarbetet medan det i andra fall finns som en diskussionspunkt inom ramen för befintliga samrådsformer. sker samråd enbart på myndighetsnivå där dock representanter för ofta deltar. En del departement och myndigheter har inrättat mer permanenta samrådsgrupper för regelförenklingsarbetet. En utförlig redogörelse över genomförda samråd lämnades i förra årets skrivelse om regelförenklingsarbetet.29 29 Se närmare avsnitt 2.5 i skr. 2008/09:206. Samråden har gett regeringen och alla inblandade parter värdefull Skr. 2009/10:226 information som bidragit till att förenklingsförslag som särskilt efterfrågats av företagen har kunnat föras in i förenklingsarbetet. Strukturen på de förslag som aktualiseras genom samråden eller som näringslivet lämnar in till regeringen eller myndigheterna genom andra kanaler, gör det i många fall dock svårt för regeringen att direkt genomföra dem. I många fall krävs ytterligare preciseringar och utredning av förslagen. Samråden kan exempelvis användas till att ta in förslag och synpunkter från näringslivet, men också till att ge en utförlig återkoppling på lämnade förslag. En annan viktig funktion kan vara återkoppling från näringslivet om förändrade eller nya regler fungerar som avsett. Formerna för samråden kan komma att behöva utvecklas ytterligare framöver. Regeringens handlingsplan för regelförenklingsarbetet har varit ett aktivt pågående arbete under hela mandatperioden och den har uppdaterats . I handlingsplanen har avslutade, pågående och planerade förenklingsåtgärder angetts. Processen med att ta fram åtgärder som underlag till en handlingsplan med regelförenklingar för företagen har från början haft en bred ansats. Genom detta har förenklingsarbetet fått ett starkt genomslag bland regelgivare. Arbetet har omfattat alla departement och ett stort antal myndigheter. Antalet myndigheter som haft ett formellt förenklingsuppdrag har varierat mellan 53 och 39 . Att antalet myndigheter har varierat beror bl.a. på att en del myndigheter har slagits ihop till nya myndigheter, t.ex. Transportstyrelsen, medan andra myndigheters verksamhet t.ex. Radio- och , i så liten utsträckning vänt sig till företag att det inte bedömts arbetsekonomiskt effektivt att de ska omfattas av ett omfattande förenklingsuppdrag som tar sikte på företag. I tabell 2 nedan redogörs för de olika stegen i handlingsplanen . För en mer utförlig beskrivning av de olika stegen hänvisas till förra årets skrivelse om regelförenklingsarbetet, skr. 2008/09:206. Regeringsbeslut med uppdrag till alla departement och 53 myndigheter att ta fram underlag Första steget i handlingsplanen presenteras med inriktningen för regelförenklingsarbetet 20072010. 30 Dnr N2006/10426/NL. Regeringsbeslut med ett konkretiserat uppdrag till alla departement och 52 myndigheter till steg två av Andra steget i handlingsplanen redovisas i skrivelsen Regelförenklingsarbetet (skr. 2007/08:131 ) till Sammanlagt 600 genomförda, pågående och planerade förenklingsåtgärder presenteras i handlingsplanen, varav 170 genomförts . Det tredje förenklingsuppdraget till alla departement och 44 myndigheter, med uppdrag att uppdatera och ta fram ytterligare underlag till handlingsplanen.32 Tredje steget i handlingsplanen redovisas i skrivelsen Regelförenklingsarbetet (skr. 2008/09:206) till Sammanlagt ca 940 genomförda, pågående och planerade förenklingsåtgärder presenterades i handlingsplanen, varav drygt 460 genomförts under 2007 och 2008. Det fjärde förenklingsuppdraget till alla departement och 39 myndigheter, med uppdrag att uppdatera och ta fram ytterligare underlag till handlingsplanen.33 Fjärde steget i handlingsplanen (som redovisas i denna skrivelse). Sammanlagt ca 1 150 genomförda, pågående och planerade förenklingsåtgärder, varav drygt 590 genomförts under 20072009. De fyra förenklingsuppdragen till departementen och berörda myndigheter har tagit sikte på grundläggande områden för regelförenklingsarbetet. Huvudinriktningen har varit att identifiera förenklingsåtgärder på nationell och EU-nivå. Mätningarna och förenklingsförslagen från näringslivet har i uppdragen utpekats som grundläggande källor i arbetet med att identifiera förenklingsförslag. Departement och myndigheter har vidare fått redogöra för inriktningen av förenklingsarbetet, användningen av mätningarna på det aktuella regelområdet samt samrådet med och återkopplingen till näringslivet. I uppdragen till myndigheterna har regeringen framhållit att de bör redovisa förslag till ändringar i lagar och förordningar som skulle kunna förenkla för företagen. Arbetsprocessen med att ta fram en handlingsplan har varit upplagd i två steg. I det första steget har de myndigheter som omfattats av förenklingsuppdragen haft i uppdrag att fram underlag inom sina respektive ansvarsområden. Myndigheternas förenklingsrapporter har redovisats till ansvarigt departement för att bistå departementet i arbetet med att uppdatera departementets arbetsplan. Departementen har sedan i ett andra steg till redovisat en samlad arbetsplan för regelförenklingsarbetet inom sitt ansvarsområde. 31Dnr N2007/5163/MK. 32Dnr N2008/4837/MK. 33Dnr N2009/5847/MK. har därefter sammanställt arbetsplanerna till en Skr. 2009/10:226 gemensam handlingsplan för regeringen. utvecklat omfattande riktlinjer, anvisningar och en mall för redovisning av uppdragen som gått. Innehållet i anvisningar och detaljeringsgraden i dessa har avspeglat de frågor som uppstått på departements- och myndighetsnivå. har utvärderat den interna arbetsprocessen kring regelförenklingsarbetet, främst arbetet med att ta fram handlingsplanerna samt arbetet med att ta fram, analysera och genomföra förenklingsåtgärder. granskning av regelförenklingsarbetet i Inom bedrivs ett arbete med inriktning på regelkvalitet och regelreformering. På medlemsländernas begäran har granskat regelreformeringsarbetet i över tjugo av regelreformeringsperspektiv pågick till . Slutrapporten, Achieving Results for Sustained Growth, rekommendationer om hur det svenska regelreformeringsarbetet skulle kunna förbättras i olika avseenden. rekommendationer har hörsammats från svensk sida under nuvarande granskar olika aspekter på regelreformering i EU:s femton första medlemsstater, EU15. bedömer att en granskning av regelreformeringsaspekter i medlemsstaterna är viktig bl.a. för att nå uppsatta mål i Som ett led i granskningen av kom på ett veckolångt besök för möten med näringsutskott, tjänstemän från och ett antal myndigheter samt företrädare för näringslivsorganisationer m.fl. kommer senare att publicera en syntesrapport när granskningen av samtliga femton medlemsstater avslutats. Slutrapporten avseende granskningen av , Regulatory Management in Selected EU Member States: Background report on , har behandlats . I den rapporten, som är relativt omfattande, konstaterar att det har skett betydande framsteg under innevarande mandatperiod och att nuvarande regering har visat en mycket stark vilja att fortsätta utveckla regelförenklingsarbetet. konstaterar vidare att har förbättrat sitt regelreformeringsarbete i flera avseenden , särskilt vad gäller det som kan betecknas som verktygen och infrastrukturen i regelförenklingsarbetet. Slutrapporten innehåller totalt ca 50 rekommendationer för det framtida arbetet med regelreformering och för hur arbetet i dessa frågor kan stärkas avseende arbetet på EU-nivå, statlig, regional och lokal nivå. Regeringen avser att framöver noga analysera dessa rekommendationer. En del av rekommendationerna hanteras redan i denna skrivelse t.ex. i fråga om förstärkning av arbetet på regional och lokal nivå, medan andra utgör ett viktigt underlag i arbetet med att ta fram ett nytt Skr. 2009/10:226 förenklingsprogram för perioden 20112014. Att åstadkomma en märkbar positiv förändring i företagens vardag har varit det resultat som departement och berörda myndigheter eftersträvat i regelförenklingsarbetet. I detta arbete ligger många olika slags insatser på olika nivåer. Begreppet regelförenkling som beteckning på arbetet är därför ibland missvisande, då det i sig kan uppfattas som ett snävt begrepp som endast tar sikte på förenkling av regler och leder tankarna till avreglering, dvs. att ta bort regler. Som understrukits i avsnitt 1.4 handlar det i grunden om att utforma regler, processer och förfaranden så att de är bättre anpassade till företagens villkor och verklighet. har det inte funnits mätmetoder, indikatorer eller andra uppföljningsinstrument för att synliggöra och följa upp de insatser och åtgärder i förenklingsarbetet som avser annat än att minska företagens administrativa kostnader. Detta har varit en brist i arbetet och är därför som framgår av avsnitt 4.2 en uppgift som prioriteras i det framtida förenklingsprogrammet 20112014. För att visa på bredden och variationen i insatserna som har vidtagits för att åstadkomma en märkbar positiv förändring i företagens vardag, ges i avsnitt 2.5.2 en beskrivning av vilka typåtgärder som har omfattats av regelförenklingsarbetet. En viktig inriktning i förenklingsarbetet har varit att de förenklingsåtgärder som departement och myndigheter överväger och genomför svarar mot det som efterfrågas av näringslivet. Detta är en grundläggande förutsättning för ett lyckat resultat. Avsnitt 2.5.3 innehåller en redogörelse för inriktningen på förenklingsförslagen från näringslivet och hur dessa har återspeglats i resultatet av förenklingsarbetet. Att nå det underliggande målet om att minska företagens administrativa kostnader till 2010 har varit en viktig del i arbetet.