prop · GX03124 · 2010-04-27 00:00:00 — 2007/08:193), inlett ett arbete att utveckla den svenska förmågan att ta emot internationellt stöd så att den blir en integrerad del i samhällets förmåga att hantera allvarliga olyckor och krissituationer bl.a. med hänsyn till Lissabonfördraget och solidaritets- klausulen. När de nationella resurserna inte räcker till för att hantera en uppkommen katastrof kan även begära hjälp via EU:s Monitoring and information Centre (). Förstärkningsresurser utgörs både av materiella och personella resurser. Som framgår av avsnitt 4.1.3 anser regeringen att förutsättningarna för att ta emot hjälp bör utredas. Det frivilliga engagemanget har stor betydelse för arbetet med samhällets samlade säkerhet. Det frivilliga engagemanget är viktigt för att samhället ska kunna värna befolkningens liv och hälsa, samhällets funktionalitet och dess förmåga att upprätthålla grundläggande värden. Det är angeläget att hemvärnets resurser kan nyttjas som förstärkning även i samband med andra situationer än enbart räddningstjänst (se även avsnitt 9). Hemvärnet är en resurs med stor tillgänglighet och lokal- kännedom. Denna tillgänglighet och närvaro utgör resurser som kan komplettera Försvarsmaktens möjlighet till stöd och samverkan framför allt regionalt. Det framtida hemvärnet kommer att vara bättre utrustat, ha större rörlighet och ha en bättre förmåga än dagens. Hemvärnsförbanden är organiserade och samövade för att kunna agera i svåra situationer och de har en ledningsstruktur som underlättar samverkan med andra operativa funktioner i samhällets krishantering. Flexibilitet gör också att hemvärnsförbanden snabbt kan organiseras och ledas i större eller mindre enheter om behov finns för detta (prop. 2008/09:140, bet. 2009/10 FöU1, rskr. 2009/10:104, 2009/10:105, 2009/10:106). Regeringens bedömning: Skyddsrumsbeståndet behöver anpassas till de krav och förväntningar som kan förväntas komma att ställas . Skälen för regeringens bedömning: Det finns drygt 65 000 skyddsrum i med cirka sju miljoner platser. Dessa skyddsrum har byggts . gäller lagen (2006:545) om skyddsrum och den tillhörande förordningen (2006:638) om skyddsrum. En central frågeställning är vilken roll skyddsrummen bör ha i ett modernt samhälle. Skyddsrum är ett samhällsintresse, de ska ge befolk- ningen skydd i krig (1 kap. 2 § lagen om skyddsrum). 2009/10:124 utrymmet som inrymmer denna skyddsfunktion en lokal i en byggnad ägd av en enskild. Lokalen används ofta i andra syften. Den enskildes kortsiktiga nytta står således mot det allmännas långsiktiga nytta. Ett klarläggande av vilka skyddsrum som samhällsnyttan kräver behöver göras. Trovärdigheten för systemet kan öka om en koncentration görs till ett kärnbestånd. Detta gäller särskilt som nuvarande resurser för kontroll av skyddsrummen inte räcker för att på ett trovärdigt sätt vid- makthålla dem. Åtskilliga åtgärder skjuts och tillsyns- frekvensen är alltför låg för att på ett tillräckligt sätt medvetandegöra förekomsten av skyddsrum hos dem som har underhållsansvaret. Insatserna bör helt riktas mot ett framräknat kärnbestånd och resterande skyddsrum bör bli föremål för avveckling. Kvarstående skyddsrum bör vara de där samhällsnyttan även i fortsättningen anses vara överordnad den enskilda nyttan. Skyddsrumssystemet bör således bibehållas men beståndet reduceras. Regeringen avser ge Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i uppdrag att se över skyddsrumsbeståndet mot bakgrund av de krav och förväntningar som morgondagens samhälle ställer. Regeringens bedömning: Övningar utgör en naturlig del i verk- samheten för alla aktörer med ansvar inom samhällsskydd och beredskap. Detta gäller på lokal och regional såväl som på nationell nivå. Den tvärsektoriella övningsverksamheten är av särskild vikt och bör ges en tydligare och mer sammanhållen inriktning. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör utveckla den samordnande roll som myndigheten har inom övningsområdet samhällets krisberedskap. Internationell samverkan bör ges ökad fokus i övningsverksamheten och samverkan med näringsliv och ideella organisationer bör intensifieras. Skälen för regeringens bedömning: Genom övningar stärks för- mågan inom krisberedskapsområdet och skydd mot olyckor. För att öva den grundläggande förmågan inom olika sektorer genomförs sektors- specifika övningar. Dessa kompletteras med tvärsektoriella övningar, där aktörer inom flera olika samhällssektorer medverkar. Tvärsektoriella övningar är nödvändiga för att en tillfredställande samverkansförmåga ska kunna uppnås. Alla aktörer har i enlighet med ansvarsprincipen ett ansvar för att i förebyggande syfte vidta de åtgärder som krävs för att skapa robusthet såväl som krishanteringsförmåga. Aktörer på området bör bedriva sådan övningsverksamhet som är nödvändig för att tillräcklig förmåga ska kunna upprätthållas. Ansvarsprincipen innefattar också ett samverkans- ansvar. Alla aktörer bör delta i och verka för att samverkansövningar kommer till stånd. Vissa aktörer har ett särskilt ansvar vad gäller övningsverksamhet. Länsstyrelserna ska enligt sin instruktion stödja aktörer i sitt län med ansvar för krisberedskap i deras övningsverksamhet. I länsstyrelsernas regi genomförs också regionala samverkansövningar. Många läns- styrelser har kommit långt i att integrera övningsverksamheten med det övriga arbetet som bedrivs inom området. Detta är positivt och bör utvecklas ytterligare. Även på regional nivå bör behovet av att inkludera internationella aspekter i övningsverksamhet övervägas samt även behovet av att i större utsträckning bedriva långsiktig övningsplanering. Förutom att initiera större samverkansövningar som de som sker under namnet Samö, ger Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) stöd till andra aktörers övningsverksamhet. Stöd ges främst till myn- digheter och länsstyrelser. Stödet kan innefatta personal, övnings- metodik, tekniskt stöd och utvärdering. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har också en viktig roll i att ta fram metoder, verktyg och handböcker m.m. som andra aktörer kan använda i sin övningsverksam- het. Myndigheten svarar vidare för samordningen av det svenska deltagande vid flera internationella övningar och EU-övningar. Regeringen vill framhålla vikten av att övningar bedrivs på samtliga nivåer. Övningsverksamheten bör vara en naturlig del i arbetet med krisberedskap och skydd mot olyckor. Övningar bör i ökad utsträckning inriktas mot att öva identifierade brister och pröva förmågor inklusive samverkan. För att uppnå detta bör planering av övningsverksamhet nyttja resultat från risk- och sårbarhetsanalyser samt förmågebedöm- ningar där risker, sårbarheter och brister bör framgå. Regeringen anser att den tvärsektoriella övningsverksamheten kräver en tydligare inriktning. Mot bakgrund av erfarenheter från inträffade händelser, genomförda övningar och inlämnade förmågebedömningar bör det tas fram en övergripande inriktning för den tvärsektoriella övningsverksamheten. Regeringen gav MSB i uppdrag att redovisa en nationell plan över tvärsektoriella övningar för . Uppdraget redovisades och bör kunna utgöra grund för det fortsatta arbetet med att uppnå ökad samordning av den tvärsektoriella övningsverksamheten (Fö2009/2423/SSK). Att näringsliv och ideella organisationer, däribland de frivilliga organisationerna, deltar i övningar är viktigt för att stärka den samlade krisberedskapsförmågan. Detta gäller den lokala och regional nivån såväl som den nationella. Även Försvarsmaktens deltagande i samverkans- övningar är betydelsefull. Vid en händelse kan Försvarsmaktens stöd till samhället komma att bli betydande och kan innefatta personal såväl som materiel och kunskapsöverföring. Det är då viktigt att civila och militära myndigheter redan innan en händelse inträffar har övat samverkan. Den internationella aspekten bör få ett ökat genomslag vid sam- verkansövningar. Vid sidan av att öva förmågan att genomföra inter- nationella stödinsatser, vilket regeringen har påpekat vikten av vid ett flertal tillfällen, bör också förmågan att ta emot hjälp från andra länder utgöra ett naturligt inslag i samverkansövningar. I detta ingår även att öva mot scenarion där drabbas av samma händelse som ett annat eller flera andra länder och där samordning måste ske mellan och andra länder. Solidaritetsklausulen i Lissabonfördraget och solidaritetsförklaring med de nordiska länderna ställer också ökade krav Skr. 2009/10:124 på den internationella övningsverksamheten. Det är även angeläget att på olika sätt deltar i internationellt anordnade övningar. Som sådana avses bl.a. större övningar arrangerade av EU eller Nato. Denna typ av övningar ger möjlighet att pröva svenska arrangemang för olika situationer inom ramen för internationellt samarbete. Vidare vill regeringen framhålla vikten av medverkan i planeringen av dessa övningar för att kunna anpassa övningsscenarier till för relevanta övningsbehov. medverkan bör vara så aktiv som möjligt och övningarna bör utnyttjas för att öva relevanta nationella organ. De som enligt ansvarsprincipen normalt har ansvaret bör övas. Bilateral medverkan i andra länders övningar kan också vara av stort mervärde, dels för att bidra till en ökad gemensam förmåga att hantera kriser och katastrofer, dels i syfte att stärka den nationella förmågan. Övningar i samverkan med departement för säkerhetsfrågor, (), är exempel på den typen av övningsverksamhet. För att uppnå sitt syfte är det viktigt att övningar genomförs på ett så realistiskt sätt som möjligt. Utöver att öva specifika händelser och scenarios, kan det vara viktigt att öva andra aspekter såsom uthållighet . Vidare är det viktigt att vid övningar i så stor utsträckning som möjligt använda samma materiel, personal och begreppsstruktur som kommer att användas i en verklig situation. Som ett led i att utveckla och stärka förmåga på politisk såväl som på tjänstemannanivå deltog cirka 200 personer från i en större samverkansövning , Samö 2008. Utöver denna övning har flera interna övningar inom genomförts bl.a. inom kriskommunikationsområdet. Vidare har riktlinjer för krishanteringsförmåga och riktlinjer för utbildning och övning i krishantering i med tillhörande vägledningsdokument fastställts. En plan för utbildning och övning i krishantering i gällande har också fastställts av chefstjänstemannen i Statsrådsberedningen. Regeringens bedömning: Aktörer inom krisberedskapsområdet har ett ansvar för att dess personal har den utbildningsnivå som krävs för att verksamhet ska kunna utföras. Samverkan mellan aktörer på området bör öka. Skälen för regeringens bedömning: Ansvarsprincipen innebär bl.a. att den som har ansvar för en verksamhet under normala förhållanden också har det under en allvarlig händelse eller kris. Genom sin ordinarie verksamhet har ansvariga aktörer därför i allmänhet den ämnes- kompetens som krävs även vid en allvarlig händelse inom sitt område. För att säkerställa samhällets samlade förmåga att hantera olyckor och kriser krävs emellertid även viss utbildningsverksamhet. sig om yrkes- och vidareutbildningar inom området skydd mot olyckor, utbildningar inom för krisberedskapen viktiga ämnesområden, t.ex. CBRN samt mer generellt inriktade utbildningar i krisberedskap. Ansvaret för att personalen inom en verksamhet har tillräcklig utbild- ning vilar på den som bedriver verksamheten. Alla aktörer bör därför kontinuerligt utvärdera sitt utbildningsbehov på området och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att erforderlig kompetens upprätthålls. Samverkan med andra aktörer på området bör eftersträvas. I Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) uppdrag ingår att verka för att utbildning inom krisberedskap och skydd mot olyckor kommer till stånd. har den utbildningsverksamhet som myndigheten bedriver effektiviserats och koncentrerats till två utbildningsplatser. Myndigheten ska också se till att utbildning inom krisberedskapsområdet tillhandahålls. En viktig utbildning i krishantering och konsulär beredskap kommer att genom- föras vid utlandsmyndigheter med start . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör kontinuerligt utvärdera samhällets behov av utbildning inom området. Om utbudet i någon del inte mot- svarar behovet, bör MSB se till att nödvändig utbildning tillhandahålls. Detta kan ske genom att MSB upphandlar utbildning eller tillhandahåller den i egen regi. Regeringen vill dock framhålla vikten av att liknande utbildningar inte bör bedrivas av flera offentliga aktörer parallellt och att möjligheten att merutnyttja befintliga utbildningar alltid bör övervägas. Regeringen angav i proposition Stärkt krisberedskap för säkerhets skull att regeringen vill ha ett mer flexibelt utbildningssystem där nya och fler aktörer genomför utbildning, dvs. såväl vid statliga räddningsskolor som vid annan utbildningsplattform (prop. 2007/08:92, bet. 2007/08:FöU12, rskr. 2007/08:193). Regeringen avser att följa upp arbetet med införandet av den nya utbildningsmodellen. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör verka för att utbild- ningar kan kvalitetssäkras på ett tillfredställande sätt. Detta gäller både utbildningar som genomförs i myndighetens egen regi och utbildningar som genomförs i andra aktörers regi. En målsättning bör vidare vara att MSB gör utbildning så lättillgänglig som möjligt. Särskilt lokala och regionala aktörer kan ha ett behov av utbildningsstöd som inte innefattar omfattande vistelser vid centrala utbildningsplatser. Regeringen vill framhålla den betydelsefulla roll som de frivilliga organisationerna spelar inom utbildningsverksamheten. Det är viktigt att de frivilliga organisationernas verksamhet på området fortsätter och att den inriktas mot identifierade behov inom området försvar och sam- hällets krisberedskap. Förteckning över remissinstanser (Ds 2009:47) Rapporten skydd mot olyckor en uppföljning med förslag till utveckling Efter remiss har yttranden över departementsskrivelsen Reformen skydd mot olyckor en uppföljning med förslag till utveckling (Ds 2009:47) inkommit från följande remissinstanser: , , Försvarsmakten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , (), , , i , i län, i , i län, i , i , i , i län, i , , , , , (), , , , , , , , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, , , , , , kommun, , , kommun, kommun, , , Ale kommun, kommun, kommun, kommun genom räddningstjänstförbund, Kommun, kommun, stad, , , kommun, kommun, kommun, , läns landsting, läns landsting, , , Kommuner och Landsting, , , Plast- och Kemiföretagen, (), , , , , () Fastighetsägarna , , och . Följande remissinstanser har beretts tillfälle att yttra sig men avstått: Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, , kommun, , , , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, landsting, Västra , , , Ingenjörer, i (FUNKIS), Föreningen Energirådgivare, , i , , NNR - , , , , , Sveriges Bostadsrättsföreningars Dessutom har, på eget initiativ, följande inkommit med synpunkter: , i , , Räddningschef , , , brandförsvar, , och . Förteckning över deltagande instanser vid remissmöte angående delrapport från (Fö2009:04) Lokalisering av (Sitic) (), Säkerhetspolisen (), IT- incidentcentrum (Sitic), (), Försvarsmakten (FM), (), IT-och telekomföretagen och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). Förkortningar, benämningar och förklaringar Sub-regional risk of spill of oil and hazardous substances in the Baltic Sea Common Criteria Recognition Arrangement Management of Terrorism and other Critical Infrastructure Warning Information Europeisk säkerhets- och försvarspolitik Global Facility for Disaster Reduction and EU:s Gemensamma säkerhets- och Lagen om skydd mot olyckor Radiokommunikation för effektiv ledning Resurs och integrerat besluts stöd. Sea Surveillance Cooperation Baltic Sea United Nations Develop Programme United Nations Framework Convention on Office of the United Nations High Office for the Coordination for Humanitarian Viktigt meddelande till allmänheten Med allvarlig eller extraordinär händelse avses en sådan händelse som avviker från det normala, innebär en allvarlig störning eller över- hängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och som kräver skyndsamma insatser. Ansvarsprincipen innebär att den som har ett ansvar för en verksamhet under normala förhållanden har motsvarande ansvar även under krissituationer. Ansvaret inkluderar att vidta de åtgärder som krävs för att både skapa robusthet och krishanteringsförmåga. Ansvarsprincipen innebär också ett ansvar för varje aktör att samverka med andra, ofta sektorsövergripande (prop. 2007/08:92, bet. 2007/08:FöU12, rskr. 2007/08:193). Förmågan att genom utbildning, övning och andra åtgärder samt genom den organisation och de strukturer som skapas före, under och efter en kris förebygga, motstå och hantera krissituationer. (4§ förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap). I denna skrivelse framhålls vikten av det förebyggande arbetet och av att skapa en robusthet där krisberedskap syftar till att säkerställa att det går att upprätthålla de viktigaste samhällsfunktionerna samt att möta de nödvändigaste behoven även om samhället utsätts för en allvarlig händelse med stora påfrestningar och störningar som följd. I de fall detta misslyckas, inte är möjligt, eller bedöms kräva orimliga resurser bör krisberedskapen säkerställa att konsekvenserna av händelsen blir så små som möjligt och i möjligaste mån undvika att en kris uppstår. Med krishantering avses den mer omedelbara och operativa hanteringen av en händelse eller störning som inträffat i samhället. Lägesbild är en sammanställning av uppgifter för att få en bild över vad som har hänt, händer eller kommer att hända. Lägesuppfattning är en bedömning av hur det som inträffat påverkar aktörens sammanhang. Lägesuppfattningar bygger således på en läges- bild. Både lägesbild och lägesuppfattning är kopplade till besluts- processer och behövs som underlag för att kunna avgöra om agerande krävs på något sätt och i så fall hur. De nödvändigaste behoven är vad individen verkligen behöver för sin överlevnad eller för att inte oacceptabla konsekvenser ska uppstå, även när samhället utsätts för stora störningar. De nödvändigaste behoven ska bidra till att precisera vad som är det yttersta syftet med krisberedskapen och därmed vad myndigheter och samhällets övriga aktörer har som ansvar att planera och förbereda sig för att klara av att upprätthålla. Samhället samlade förmåga att genom utbildning, övning och andra åtgärder samt genom den organisation och de strukturer som skapas före, under och efter en kris förebygga, motstå och hantera krissituationer. En samhällsviktig verksamhet uppfyller minst ett av följande villkor: -Ett bortfall av eller en svår störning i verksamheten kan ensamt eller tillsammans med motsvarande händelser leda till att en allvarlig kris inträffar i samhället. -Verksamheten är nödvändig eller mycket väsentlig för att en redan inträffad allvarlig kris i samhället ska kunna hanteras så att skade- verkningarna blir så små som möjligt. Samordning avser aktivitet som innebär att se till att den verksamhet som bedrivs av olika samhällsorgan genomförs med utgångspunkt i gemen- samma planeringsförutsättningar och att själva genomförandet inte präglas av divergerande mål mellan olika samhällsorgan. Samverkan avser den dialog och samarbete som sker mellan själv- ständiga och sidoordnade samhällsaktörer för att samordnat uppnå gemensamma mål. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Adelsohn , , , Regeringen beslutar skrivelse 2009/10:124 Samhällets krisberedskap stärkt samverkan för ökad säkerhet.