prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — Slutligen bör lagen också innehålla en bestämmelse om utlämnande av uppgifter ur registret till utländska myndigheter och mellanfolkliga orga- nisationer. Bestämmelsen bör utformas efter mönster av den bestäm- melse som föreslås i den nya polisdatalagen. Uppgifter ska således kunna lämnas till eller Europol eller till en utländsk polis- eller åkla- garmyndighet (om staten är ansluten till ). Förutsättningarna för detta bör vara dels att utlämnandet är förenligt med svenska intressen, dels att uppgiften behövs för att myndigheten eller organisationen ska kunna förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller beivra brott. Vidare ska uppgifter kunna lämnas ut om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Den som överväger att lämna ut en uppgift till en mottagare utanför EU och EES-området måste dessutom alltid försäkra sig om att den motta- gande staten eller organisationen har en adekvat nivå för skydd av per- sonuppgifter, se 33 och 34 §§ personuppgiftslagen. Den föreslagna regleringen motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt den nuvarande polisdatalagen och polisdataförordningen. Det finns inget skäl att införa en bestämmelse som reglerar utlämnande till utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst. Om frågan om utläm- nande aktualiseras kan uppgifter lämnas ut efter en sedvanlig sekretess- prövning. I lagen bör det informeras dels om att regeringen har möjlighet att meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut även i andra fall, dels om att det även finns bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen om att uppgifter får lämnas ut, se t.ex. 8 kap 3 § nämnda lag. Elektroniskt utlämnande av uppgifter Liksom för övrig personuppgiftsbehandling inom polisen bör huvud- regeln vara att endast enstaka uppgifter ur det allmänna spaningsregistret ska få lämnas ut på medium för automatiserad behandling (se avsnitt 12.4). Regeringen bör emellertid kunna meddela föreskrifter om undan- tag från denna begränsning på samma sätt som föreslås i den nya polis- datalagen. Fler myndigheter än vad föreslog har numera möjlighet att få direktåtkomst till det allmänna spaningsregistret. De myndigheter som har direktåtkomst bör kunna få det även när registret lagregleras. Det finns inget skäl att reglera direktåtkomsten till detta register på något annat sätt än direktåtkomsten till belastnings- registret eller misstankeregistret eller enligt den föreslagna polisdatala- gen. De uppgifter som får behandlas i dessa register och uppgiftssam- lingar kan vara lika integritetskänsliga som uppgifter i det nu aktuella registret. I promemorian föreslås rätten till direktåtkomst inte omfatta Skattever- ket, under hänvisning till att inte bedriver spaningsverksam- het i fråga om brott med fängelse i straffskalan. Både och invänder mot förslaget i denna del. Eftersom Skattever- ket enligt den nya polisdatalagen föreslås kunna få direktåtkomst till uppgifter av motsvarande slag, finns det inte skäl att utesluta möjligheten att ge myndigheten direktåtkomst till uppgifter i det nu aktuella registret. bör således finnas med i uppräkningen av myndigheter som har möjlighet att få direktåtkomst. Det bör vara som bedömer dels om myndigheternas behov av uppgifter är så stort att direktåtkomst är motiverad, dels om det är möjligt att bevilja direktåtkomst med hänsyn till mottagarens datasä- Prop. 2009/10:85 kerhet m.m. kan givetvis, på samma sätt som , be- gränsa åtkomsten till vissa typer av uppgifter eller till uppgift om huru- vida någon förekommer i registret eller inte. I lagen bör informeras om att regeringen, eller den myndighet reger- ingen bestämmer, har möjlighet att meddela närmare föreskrifter om omfattningen av direktåtkomsten samt om behörighet och säkerhet. Regeringens förslag: Uppgifter om en misstänkt person ska gallras senast efter det att en uppgift om att han eller hon kan misstän- kas för ett brott registrerades. Avser uppgiften misstanke om ett brott med lägst två års fängelse i straffskalan, behöver uppgifterna dock inte gallras förrän . Om en ny uppgift om den misstänkte införs före utgången av den tid som anges i första stycket kan gallringstiden förlängas. Uppgifter om en person som inte är misstänkt för brott ska gallras senast som uppgifterna om den misstänkta personen gallras. Uppgifter om en juridisk person, ett transportmedel eller annat före- mål, som har registrerats utan anknytning till någon misstänkt person, ska gallras senast efter den senaste registreringen. Om den senast införda uppgiften avser ett brott med lägst två års fängelse i straffskalan, behöver uppgifterna dock inte gallras förrän efter att den senaste uppgiften infördes. Regeringen har möjlighet att meddela föreskrifter om att uppgifter, trots bestämmelser om gallring, får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Om det finns synnerliga skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i ett enskilt fall besluta om att en uppgift får bevaras än vad som är tillåtet enligt lagens gall- ringsbestämmelser. Utredningens förslag: Personuppgifter ska gallras ur det allmänna spaningsregistret senast efter det att uppgifter om att den registre- rade kan misstänkas ha begått brott senast infördes. Om den senaste händelsen avser misstanke om ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , ska dock uppgifterna få stå kvar efter den senaste registreringen. Remissinstanserna: , dåvarande Riksåklagaren och dåvarande har alla kritiserat utredningens förslag om gallringsfrister och hävdat att vissa uppgifter bör få behandlas längre. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att förslaget har samma brister som förslaget till lag om behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. Förslaget kan enligt inspektionen inte anses uppfylla kraven på en behovsprövning i enlighet med dataskydds- konventionen, bl.a. med hänsyn till att gallringsreglerna inte tar hänsyn till resultatet av straffprocessen eller att brottsmisstanke inte längre finns. Skälen för regeringens förslag: Gallringsreglerna för det allmänna spaningsregistret är komplicerade. Fristerna knyter an dels till brottets svårhetsgrad med tre olika frister (, och 18 månader), dels till typen av uppgift som registrerats (t.ex. 6 månaders gallringsfrist för transportmedel), dels till förekomsten av nya uppgifter om den registre- rade. I det sistnämnda fallet innebär gallringsreglerna att vissa typer av noteringar medför en något längre och andra en något kortare gallrings- tid. Något förenklat kan man säga att uppgifter av mer begränsat spa- ningsvärde (t.ex. uppgifter om fordon) gallras tidigare än uppgifter som generellt sett anses ha större spaningsvärde (t.ex. uppgifter om samröre med andra personer). Om det införs nya uppgifter i registret om den registrerade personen eller objektet, förlängs gallringsfristen, i vissa fall 18 månader och i andra fall . Uppgifter om en person gallras i vissa fall där det står klart att det inte längre finns någon brottsmisstanke. Slutligen finns det även en bestämmelse som hindrar gallring i vissa fall. Remisskritiken avseende förslag visar att en en- hetlig gallringsregel av det slag som utredningen föreslår inte i tillräcklig utsträckning tillgodoser verksamhetens behov. Det är å andra sidan inte lämpligt att i en lag skapa så svåröverskådliga gallringsregler som til- lämpas för det allmänna spaningsregistret . Behovet av en effektiv verksamhet talar för att uppgifter som är viktiga för spanings- verksamheten ska kunna bevaras. Mot det står att uppgifterna i det all- männa spaningsregistret dels rör ett stort antal personer, dels kan avse misstankar som inte är så fast underbyggda att de kan registreras i miss- tankeregistret. Att bevara sådana uppgifter innebär risk för integritetsintrång. Datainspektionen invänder bl.a. mot att gall- ringsreglerna inte tar tillräcklig hänsyn till ändrade förhållanden. Inledningsvis bör det erinras om att registret i fråga förs sedan 1970- talet med Datainspektionens tillstånd. Inspektionen har, såvitt känt, inte meddelat några gallringsregler för registret. Därför gäller endast de all- männa gallringsbestämmelserna i den upphävda datalagen (1973:289). gallrar uppgifter ur registret enligt vissa principer. En utgångspunkt är att uppgifter som inte är rena identitetsuppgifter och uppgifter om hur personen kan nås (adress, telefonnummer m.m.), upp- gifter om brott eller uppgifter om verkställighet av påföljd eller vård i stor utsträckning antecknas i s.k. notiser. Gallring sker bl.a. när det inte finns några aktuella notiser om personen, när uppgifterna inte längre behövs och när den misstänkte blir . När det gäller uppgifter om brott sker gallring bl.a. om brottsmisstanken avskrivs på grund av att vederbörande ansetts oskyldig eller gärningen inte utgör brott. Enligt regeringens mening är det inte rimligt att vid lagreglering av re- gistret ställa krav på helt nya gallringsregler, eftersom det kan kräva kostsamma ombyggnader av det tekniskt ålderdomliga registret. Gall- ringsreglerna bör således, som föreslås i promemorian, utformas i huvud- sak med utgångspunkt i hur gallringen görs . En rimlig avvägning mellan intresset av att bekämpa brott och integri- tetsskyddsintresset är, som och promemorian före- slår och som i stor utsträckning redan tillämpas, gallringsfrister på tre respektive , beroende på vilket brott misstanken avser. Om det tillkommer nya brottsmisstankar, bör enligt regeringens mening gall- ringsfristen på motsvarande sätt kunna förlängas med tre respektive fem Prop. 2009/10:85 år. Om registret tillförs andra uppgifter som är av särskilt värde för spa- ningsverksamheten, bör tiden för gallring också flyttas fram, men då bara På motsvarande sätt bör gallringsfristen för uppgifter om en juridisk person, ett transportmedel eller annat föremål som har införts i registret utan samband med en registrerad person konstrueras med utgångspunkt i det misstänkta brottet. Uppgifterna bör således gallras senast efter tre respektive , med möjlighet till förlängning av gallringsfristen om en ny uppgift som kan antas ha samband med ett brott antecknas. I de fall där registret har tillförts uppgifter om en person som inte själv kan misstänkas för brott men som har samband med en registrerad per- son, bör uppgifterna gallras senast som uppgifterna om den registrerade personen gallras. De föreslagna gallringsreglerna anger när uppgifterna senast ska gall- ras. Om det kommer fram omständigheter som gör att en registrerad upp- gift inte längre behövs ska uppgiften gallras tidigare. Av de grund- läggande bestämmelserna i personuppgiftslagen följer att personuppgifter inte får bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Gallringsfristerna utgör en ram. Närmare föreskrifter bör meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. I lagen bör det införas en bestämmelse som informerar om att sådana föreskrifter kan meddelas. Det kan finnas skäl att överväga kortare gallringsfrister för vissa typer av uppgifter, t.ex. för uppgifter om fordon. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör ha möjlighet att, trots gallringsbestämmelser, meddela föreskrifter om beva- rande för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Om det finns synnerliga skäl, bör regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, även i ett enskilt fall kunna besluta att en uppgift får bevaras . Det skulle t.ex. kunna gälla en person som övervakas enligt 3 kap. 2 § första stycket 2 i den föreslagna polisdatala- gen och som polisen vet befinner sig utomlands. Sådana beslut bör om- prövas . Ett beslut om att uppgifter ska bevaras trots att den nor- mala gallringsfristen har löpt ut bör därför dokumenteras. De närmare detaljerna kring gallringen utvecklas i författningskom- mentaren. 19.9.1Rättelse och skadestånd m.m. Regeringens förslag: Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rätt- else och skadestånd ska gälla för behandling enligt lagen. Utredningens förslag motsvarar i sak promemorians. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft några syn- punkter på det. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna framför inte några synpunkter. Skälen för regeringens förslag: På motsvarande sätt som inom andra områden kan det inte uteslutas att personuppgifter som behandlas med stöd av de nya bestämmelserna vid en kontroll i efterhand visar sig vara behäftade med felaktigheter. För sådana fall bör den registrerade vara berättigad till rättelse och skadestånd under samma förutsättningar som gäller för behandling som omfattas av personuppgiftslagen, dvs. och 48 §§ personuppgiftslagen. Med hänsyn till hur dessa regler är utfor- made måste en särskild hänvisning göras till dem för att de ska gälla för behandling som sker enligt den nya lagen (jfr prop. 1997/98:97 s. 90). Tillsyn över polisens personuppgiftsbehandling enligt denna lag bör enligt regeringens mening utövas enligt samma regler som föreslås gälla i den nya polisdatalagen (avsnitt 17.2). Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft och gälla till utgången av . I fråga om uppgifter som har samlats in före ikraftträdandet behöver någon upplysning inte lämnas om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Utredningen har inget motsvarande förslag. Remissinstanserna har inte berört frågan. Promemorian föreslår att lagen ska träda i kraft som lagen om behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verk- samhet och gälla därefter. Remissinstanserna tar inte upp inte frågan. Skälen för regeringens förslag: Som redan påpekats är lagregleringen av det allmänna spaningsregistret en åtgärd som är avsedd att under en övergångsperiod lösa polisens behov av att kunna registrera vissa upp- gifter som behövs i spaningsverksamheten. rians uppfattning att lagen bör vara tidsbegränsad och att en period om räknat från ikraftträdandet av den föreslagna polisdatalagen bör vara tillräcklig för att polisen ska kunna fasa ut registret i dess nuvarande I likhet med vad som föreslås i övergångsbestämmelserna till den nya polisdatalagen bör kravet på upplysning om uppgiftslämnarens tro- värdighet och uppgifternas riktighet i sak inte gälla för uppgifter som samlats in före ikraftträdandet. I avsnitt 17.3 har behovet av utvärdering av den nya lagstiftningen be- I utvärderingen bör det ingå att ta ställning till om regleringen fullt ut tillgodoser polisens verksamhetsbehov bl.a. när det gäller uppgif- ter som registreras i det allmänna spaningsregistret. polisens allmänna spaningsregister föreslås vara tidsbegränsad finns det anledning att överväga den frågan före den tidpunkt när lagen enligt förslaget upphör att gälla. Regeringens förslag: Hänvisningar i andra lagar till den nuvarande polisdatalagen eller till register som förs med stöd av den lagen ändras till hänvisningar till den nya lagen med samma namn eller, i vissa fall, till lagen om polisens allmänna spaningsregister. Bestämmelserna i säkerhetsskyddslagen om registerkontroll anpassas till den nya regle- ringen. Korrigeringar görs i två bestämmelser i offentlighets- och sek- retesslagen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med promemorians. Remissinstanserna har inte yttrat sig i saken. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock en bestämmelse om vilken kontroll som alltid ska utföras vid registerkontroll samt en informationsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om omfattningen av registerkontrollen. Remissinstanserna: Med undantag av Säkerhetspolisen kommenterar remissinstanserna inte promemorians förslag. Säkerhetspolisen anser att förslaget om ändring i säkerhetsskyddslagen innebär en saklig förändring som inte tillgodoser myndighetens behov. Skälen för regeringens förslag I ett antal lagar finns det hänvisningar till polisdatalagen (1998:622) eller till vissa register som förs med stöd av den lagen. Dessa hänvisningar bör ersättas med hänvisningar till den nya polisdatalagen och, i vissa fall, lagen om polisens allmänna spaningsregister. Ändringar av detta slag bör göras i , lagen (2000:344) om Schengens informations- system, lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verk- samhet och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Med undantag av förslaget till ändring i 18 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen innebär förslagen inga förändringar i sak. Ändringen i den sistnämnda bestämmelsen är en nödvändig konsekvens av att underrättel- severksamhet inte regleras på samma sätt i den nya polisdatalagen som i den nuvarande. Tillämpningsområdet är dock i allt väsentligt detsamma som . Motsvarande ändring gjordes när den nu gällande lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet beslutades. Det krävs även ändringar i säkerhetsskyddslagen (1996:627). I 12 § säkerhetsskyddslagen behandlas sådan registerkontroll som görs inom ramen för en säkerhetsprövning. Enligt paragrafen avses med register- kontroll dels att uppgifter hämtas från register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankere- gister eller polisdatalagen, dels att uppgifter hämtas som Rikspolisstyrel- sen eller Säkerhetspolisen annars behandlar. Med registerkontroll avses dock inte att uppgifter hämtas från en förundersökning eller särskild Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse efter förslag i propositionen Polisens register som resulterade i polisdatalagen (prop. 1997/98:97). avsågs med registerkontroll att uppgifter hämtas från polisregister. I författningskommentaren i propositionen angavs att ändringen var en följd av att polisregisterbegreppet inte längre används i den betydelse det tidigare haft men att någon ändring i sak i förhållande till gällande rätt inte var avsedd. Registerkontrollen utgör en del av den säkerhetsprövning som syftar till att pröva en persons pålitlighet från säkerhetssynpunkt, för att före- bygga att personer som inte är pålitliga deltar i verksamhet som har bety- delse för rikets säkerhet. Registerkontrollens omfattning är olika bero- ende på om personen i fråga är placerad i säkerhetsklass 1, 2 eller 3. I promemorian föreslås vissa ändringar i sak när det gäller 12 § säker- hetsskyddslagen, bl.a. föreslås en reglering av vilken kontroll som alltid ska utföras vid en registerkontroll. Säkerhetspolisen kritiserar förslaget och anför bl.a. att omfattningen av registerkontrollen indirekt framgår av andra bestämmelser i säkerhetsskyddslagen och att det inte finns något behov av att reglera vilken kontroll som alltid ska utföras. Regeringen har initierat ett arbete med en allmän översyn av säkerhets- skyddslagen. Säkerhetspolisen har haft i uppdrag att utföra en förstudie över de frågeställningar som myndigheten anser bör behandlas i översy- nen. Uppdraget har redovisats (Ju2009/8933/L4). Mot bakgrund härav, och med beaktande av Säkerhetspolisens remissynpunkter, bör ut- gångspunkten vara att göra så få förändringar som möjligt i den nuvarande regleringen. Vissa ändringar krävs dock. Den nya polisdatala- gen ska vara teknikneutral och i princip inte reglera enskilda register eller hur polisen ska strukturera sin information. Personuppgifter som kan vara av betydelse för registerkontrollen kommer därför inte enbart att behandlas i traditionella register. Därtill kommer att begreppet särskild undersökning inte används i den nya lagen. Bestämmelserna om register- kontroll i säkerhetsskyddslagen måste därför i viss utsträckning anpassas till den nya lagstiftningen. Det är enligt regeringens mening rimligt att en registerkontroll omfattar uppgiftsinhämtning från polisens allmänna spaningsregister. Den lagen bör därför finnas med i uppräkningen i 12 § säkerhetsskyddslagen. Vida- re bör bestämmelsen ge utrymme för inhämtande av uppgifter som be- handlas enligt den nya polisdatalagen, vilket motsvarar hänvisningen till den nuvarande. Frågan är då om det bör införas någon motsvarighet till den begränsning i gällande rätt som består i att registerkontroll inte om- fattar att uppgifter hämtas från en förundersökning eller en särskild undersökning. Någon motsvarighet till särskild undersökning kommer inte att finnas i den nya lagstiftningen, varför någon sådan begränsning inte är möjlig. Enligt regeringens mening bör regleringen inte heller utesluta att Säkerhetspolisen har möjlighet att ta del av uppgifter från för- undersökningar. Avsikten är emellertid inte att ändringarna ska innebära några praktiska förändringar i förhållande till den registerkontroll som utförs av Säker- hetspolisen enligt nuvarande reglering. Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen Den sekretessbrytande regeln i 18 kap. 18 § offentlighets- och sekretess- lagen (som motsvarar 5 kap. 7 § andra stycket andra meningen sekretess- lagen) omfattar, på grund av ett förbiseende i lagstiftningsarbetet, all sek- retess enligt 17 §. Avsikten var att sekretessgenombrottet liksom tidigare enbart skulle omfatta andra stycket i 17 §, dvs. uppgifter som avses i 3 § 1 och 6 lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. det är fråga om ett uppenbart misstag bör regeln ändras så att den mot- svarar vad som tidigare gällde, dvs. omfatta andra stycket. Ändringen bör tas upp som ett särskilt lagförslag, eftersom den bör träda i kraft tidigare än de övriga lagförslagen. På grund av att vissa av kapitlen i offentlighets- och sekretesslagen numrerades om i propositionen i förhållande till lagrådsremissen uppkom en felaktig hänvisning i den nuvarande lydelsen av 35 kap. 1 §. ningen i paragrafens första stycke, punkten 9, till 4 kap. 1 § samma lag är Den bör ersättas med en hänvisning till 5 kap. 1 §. Även denna ändring bör träda i kraft tidigare än lagförslagen i övrigt. Det krävs övergångsbestämmelser till de ändringar i offentlighets- och sekretesslagen som föreslås träda i kraft som den nya polisda- För övriga i detta avsnitt föreslagna ändringar krävs inte några Regeringens bedömning: Förslagen innebär att polisen behöver genomföra anpassningar av befintliga datasystem. detta bör finansieras inom ramen för polisens anslag. Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens utökade tillsyn bör finan- sieras inom ram på statsbudgeten. Utredningen utgår från att kostnaderna finansieras inom polisens an- Remissinstanserna har inte haft några synpunkter. Promemorians bedömning: Förslagen ger inte upphov till kostnader som inte kan täckas av myndigheternas befintliga anslag. Remissinstanserna: anger i sitt remissvar att om den nya lagstiftningen skulle kräva anpassning av samtliga centrala och lokala datasystem inom polisen skulle den totala kostnaden kunna uppgå till , men att beräkningen dels är mycket osä- ker, dels utgår från att lagen ska träda i kraft . femårig övergångsperiod skulle det inte krävas en så omfattande anpass- ning av befintliga system. utsätter att nämnden tillförs nya resurser för den utökade tillsynen och beräknar kostnaden för detta till . tionen framhåller att, eftersom lagförslaget är komplext och svårtolkat samt att det förutsätter visst samråd mellan polisen och inspektionen, in- spektionens resurser måste förstärkas för att den ska kunna utöva avsedd tillsyn över polisens personuppgiftsbehandling. KUST ifrågasätter allmänt promemorians bedömning angående de ekono- Skälen för regeringens bedömning Förslagen ger de rättsliga förutsättningarna för att polisen ska kunna bygga upp ett nytt verksamhetsstöd för en modern informationshantering och i samband med detta kunna avveckla äldre register. mobiliseringen mot brott och kampen mot den organiserade brottslighe- ten förutsätter att den information som polisen förfogar över är lättill- gänglig och att den på ett enkelt och effektivt sätt kan spridas till andra myndigheter som har behov av den.