prop · GX03150 · 2010-03-31 00:00:00 — och mervärdesskatt underkänts med hänvisning till de kriterier som ska vara uppfyllda avseende finansieringen av verksamheten som framgår av skattefrihetsreglerna i 7 kap. 7 § IL och 4 kap. 8 § ML, t.ex. bedömning- en av skatteplikten för idrottsklubbars erhållna ersättningar för TV- rättigheter m.m. Regeringsrätten har gjort en direktivkonform tolkning i RÅ 2007 ref. 57 där rätten slog fast att en ideell förening skulle anses som näringsidkare enligt 4 kap. 8 § ML. registrerade trossamfund är till stor del beroende av icke skattepliktiga bidrag och bedriven näringsverksamhet lämnar ofta obetydliga överskott som näringsverksamheten i många fall är svår att skilja från den ideella verksamheten. I statsfinansiellt hänseende skulle därför en skyldighet att betala mervärdesskatt för föreningslivet troligen inte generera några skatteintäkter men förorsaka betydande administrativa kostnader för föreningslivet och det allmänna. Det är också den svenska regeringens bestämda uppfattning att allmännyttig verksamhet ska ha goda villkor i ekonomiskt hänseende. verksamhet bör dock inte bör få störa konkurrensen med näringslivet på ett otillbörligt vis. Den avser att se över den utformning som de svenska reglerna om ideella föreningar och registrerade trossamfund har i förhållande till mervärdesskattedirektivet. Kommissionen har uppmanat att göra ett tydligt åtagande om att lagstiftningen kommer att ändras och tillhandahålla information om vilka konkreta åtgärder som kommer att vidtas för att lagstiftningen ska överensstämma med fördraget. underrättade kommissionen om att utsett två utredare som ska se över utformningen av de svenska reglerna om yrkesmässig verksamhet i mervärdesskattelagen (1994:200). Syftet med arbetet är att föreslå nödvändiga anpassningar av de svenska reglerna till mervärdeskattedirektivets regelverk. därefter att, på grundval av utredarnas förslag, föreslå riksdag att anta ändringar i mervärdesskattelagen (1994:200) så att dessa kan träda i kraft . ärendet med rapporten 2009:58 Mervärdesskatt för den ideella sektorn, m.m. som överlämnades till Begreppet yrkesmässig verksamhet i mervärdesskattelagen (ärende- nummer 2008/2002) I en formell underrättelse gjorde kommissionen gällande att inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artikel 9.1 i mervärdes- skattedirektivet, eftersom för mervärdesskatteändamål definierar ekonomisk verksamhet som yrkesmässig verksamhet, dvs. som verksamhet som betraktas som näringsverksamhet enligt den nationella inkomstskattelagen. Detta innebär att kopplar definitionen av ett unionsrättsligt begrepp till icke-harmoniserad nationell lagstiftning och i praktiken tillämpar kriterierna för att en verksamhet ska betraktas som yrkesmässig som inte helt överensstämmer med kriterierna enligt mervärdesskattedirektivet. svarade i huvudsak följande . Regeringen har förståelse för kommissionens farhågor att skillnaden i ordalydelse mellan begreppet ekonomisk verksamhet i mervärdesskattedirektivet och begreppet yrkesmässig verksamhet i den svenska mervärdesskattelagen skulle kunna leda till att det unionsrättsliga begreppet ekonomisk verksamhet inte tolkas enhetligt i alla medlemsstater. Regeringen vill dock understryka att denna diskrepans har undanröjts i praktiken genom att svenska domstolar och myndigheter har gjort en direktivkonform tolkning av begreppet yrkesmässig verksamhet. Regeringen är emellertid beredd att se över den utformning av de svenska reglerna om yrkesmässig verksamhet i förhållande till artikel 9 i mervärdesskattedirektivet och efter behov genomföra de anpassningar som är nödvändiga för att de svenska bestämmelserna ska överensstämma bättre med . underrättade kommissionen om att utsett två utredare som ska se över utformningen av de svenska reglerna om yrkesmässig verksamhet i mervärdesskattelagen (1994:200). Syftet med arbetet är att föreslå nödvändiga anpassningar av de svenska reglerna till mervärdeskattedirektivets regelverk. Arbetet ska vara färdigt . Den avser därefter att, på grundval av utredarnas förslag, föreslå riksdag att anta ändringar i mervärdesskattelagen (1994:200) så att dessa kan träda i kraft . Utomlands bosatta artister och idrottsmän (ärendenummer /2117) I en formell underrättelse gjorde kommissionen gällande att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 49 och 50 i EG samt artiklarna 36 och 37 i genom att upprätta och bibehålla bestämmelser som kan innebära att artister och idrottsmän bosatta i andra medlemsstater i EU eller andra EES-stater beskattas högre än artister och idrottsmän som är bosatta i . I svar medgav att det kan finnas en risk, om ändock minimal, att utomlands bosatta artister och idrottsmän beskattas hårdare än om de varit bosatta i . Regeringen inledde därför en lagstiftningsprocess för att möjliggöra för utomlands bosatta artister och idrottsmän att begära att beskattning ska ske enligt de regler som gäller för i bosatta artister och idrottsmän. Regeringen överlämnade en proposition till med förslag till nya regler. Propositionen behandlades av och regeringen utfärdade de nya De nya bestämmelserna gäller från . Uttagsbeskattning för andelsägare som flyttar utomlands (ärende- nummer 2008/2162) I en formell underrättelse gjorde kommissionen gällande att vissa bestämmelser i den svenska skattelagstiftningen som rör framskjuten beskattning vid andelsbyten kunde vara oförenliga med den fria rörligheten för personer och den fria rörligheten för kapital. Enligt de svenska reglerna kunde en fysisk person, om vissa villkor var uppfyllda, få beskattningen av en kapitalvinst som uppkommit vid ett andelsbyte framskjuten. Kapitalvinsten beskattades när andelarna såldes. Om personen flyttades från , kom dock kapitalvinsten att beskattas vid utflyttningen. Kommissionen ansåg att den svenska lagstiftningen i fråga torde avskräcka andelsägare från att behålla andelar när de flyttade från till ett annat land eller till och med från att delta i andelsbyte, om det fanns en möjlighet att de senare kom att byta hemvist. I svar anförde regeringen att avsikten var att ändra de svenska reglerna så att de inte strider mot EG-fördragets regler om fri rörlighet och att en ny lagstiftning kommer att gälla från . Regeringen överlämnade en proposition till med förslag till nya regler. Förslaget innebär att vinsten inte ska beskattas då säljaren flyttar från till ett annat EES-land. Vinsten ska i stället beskattas då säljaren är bosatt eller stadigvarande vistas inom EES. Propositionen behandlades av och regeringen utfärdade de nya lagarna . De nya bestämmelserna gäller från . Försenat genomförande av direktiv /74/EG om undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs av resande från tredjeländer (ärendenummer /0110) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktivet, har brutit mot direktivet. Direktivet är fullständigt genomfört genom lagen (2008:1413) om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. Denna lag trädde i kraft . Genomförandet har anmälts i kommissionens genomförande- databas . Den svenska kupongskattelagstiftningen (ärendenummer /4101) I en formell underrättelse gjorde kommission gällande att tillämpningen av 4 § första stycket och 5 § i den svenska kupongskatte- lagen (1970:624) på i ej hemmahörande företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) kan vara oförenlig med artikel 56 EG och med motsvarande bestämmelser i . Kommission har anfört att som ett resultat av den svenska lagstiftningen betalar utländska fondföretag högre skatt än svenska fondbolag på samma utdelning från svenska bolag. Enligt kommissionen är de förra skyldiga att betala kupongskatt på sådan utdelning, medan de senare är befriade från sådan skatt och betalar i praktiken inte heller bolagsskatt på svarade sammanfattningsvis att regeringen anser att de svenska bestämmelserna inte inskränker den fria rörligheten av kapital i den mening som avses i artikel 56 EG, numera artikel 63 , eftersom utdelning från svenska aktiebolag både till utländska fondföretag och svenska investeringsfonder är föremål för beskattning i Regeringen upplyste också om att den 27 beslutade att låta en utredare se över beskattningen av I förutsättningarna för utredaren ligger att beskattning inte längre ska ske av investeringsfonder utan i stället är tanken att det är fondandelsägarna som ska vara skattesubjekt. Fondandelsägare inom den svenska beskattningsjurisdiktionen kommer i sådant fall att beskattas för innehav av såväl svenska som utländska resultatet av sitt arbete. Stambokföring av varmblodiga travhästar (ärendenummer /5121) När detta ärende inleddes handlade det främst om tävlingsvillkoren för hästar i . I den första formella underrättelsen hävdade kommissionen att inte iakttog bestämmelserna i direktiv /428/EEG handel med hästdjur som är avsedda för tävlingar och om villkor för deltagande i tävlingar. Detta eftersom de svenska bestämmelserna hindrade hingstar som inte var inskrivna i huvudavsnittet i den svenska stamboken från att tävla i . Ärendet har sedermera utvecklats till att omfatta flera klagomål med bredare räckvidd, som har det gemensamt att de rör stambokföringen av och starträtten i tävlingar för varmblodiga travhästar. Utöver rådets direktiv /428/EEG ansåg kommissionen att inte levde upp till bestämmelserna i rådets direktiv /427/EEG om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom unionen och i kommissionens beslut 96/78/EG om fastställande av kriterier för införande och registrering av hästdjur i stamböcker för avelsändamål. I takt med att ärendet fortskridit har (), som är stambokförare för svenska varmblodiga travhästar och organisatör av tävlingar för varmblodiga travhästar i , genomfört en rad ändringar i sitt reglemente för att leva upp till de unionsrättsliga kraven. Kommissionen skickade ett motiverat yttrande till i vilket den anförde att inte uppfyller kraven i artiklarna 1 och 2 i kommissionens beslut 96/78/EG. I det motiverade yttrandet uppger kommissionen att den inte fullföljer de frågor som gäller travhästars starträtt i tävlingar varför det motiverade yttrandet endast omfattar frågan om stambokföring av varmblodiga travhästar. I det motiverade yttrandet har kommissionen framfört att den svenska stamboken inte tar hänsyn till förtjänstkriteriet i artikel 2 i kommissionens beslut 96/78/EG och därvid gjort tre anmärkningar. För det första anför kommissionen att stambokens uppdelning baserar sig på i vilket land hingsten har avelsvärderats. För det andra anmärker kommissionen att en häst som ursprungligen registrerats i en stambok i ett annat europeiskt land inte får registreras i avdelning I i stamboken. För det tredje har kommissionen framfört att den svenska stamboken gör åtskillnad mellan om det vid beteckningen används hingstar födda i eller importerade hingstar. besvarade det motiverade yttrandet och angav då följande. om stambokföring har varit föremål för översyn vilket har lett fram till nya bestämmelser, vilka gäller . Det motiverade yttrandet grundar sig därför på andra regler än de som är i kraft. I svaret redogör därför för inne- hållet i de relevanta bestämmelserna (6 kap. 1 11 §§ i STC:s reglemente) i dess lydelse av . Vad gäller kommissionens första anmärkning att placeringen i stamboken beror på i vilket land hingsten har avelsvärderats svarade att det inte görs någon åtskillnad mellan avkomman till hingstar beroende på i vilket land hingsten har Detta kommer till uttryck i 6 kap. 5 § i reglementet som inte uppställer några krav på att avelsvärderingen ska ha skett i . fråga om kommissionens andra anmärkning att hästar som ursprungligen registrerats i en stambok i ett annat europeiskt land aldrig fördes in under avdelning I i stamboken uppger att den tidigare uppdelningen mellan avdelning I och II i stamboken inte byggde enbart på förtjänst, men att detta har åtgärdats genom det nya reglementet och hänvisar till 6 kap. 5 och 6 §§ i STC:s reglemente. Någon diskriminering av hästar som ursprungligen registrerats i en stambok i ett annat europeiskt land före- kommer således inte. Kommissionens tredje anmärkning går ut på att det görs åtskillnad mellan om det vid betäckningen används hingstar födda i eller importerade hingstar. hänvisar här till 6 kap. 9 § i STC:s reglemente och anför att det inte görs någon åtskillnad mellan hingstar så länge betäckningen sker i utlandet. Om betäckningen sker i med en hingst som är godkänd för avel enligt ett annat lands stambok men som inte har avelsvärderats enligt STC:s riktlinjer, görs Detta är en brist eftersom tillämpningen här inte till fullo tar hänsyn till förtjänstkriteriet i kommissionens beslut 96/78/EG. För att komma tillrätta med denna brist har 2009 förelagt STC att visa vilka ändringar som gjorts i reglementen och bestämmelser vad gäller betäcknings- Vid ett möte med har STC vidare förklarat att reglementet kommer att ändras för att stå i överens- stämmelse med förtjänstkriteriet och att dessa förändringar ska genom- föras för att kunna träda i kraft . Försenat genomförande av direktiv /109/EG om ändring av bilaga IV till rådets direktiv /29/EG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till unionen och mot att de sprids inom unionen (ärendenummer /0111) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktivet, har brutit mot direktivet. Direktivet är fullständigt genomfört genom jordbruksverkets föreskrifter (SJVFS 2009:7) om ändring i Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1995:94) om skyddsåtgärder mot spridning av växtskadegörare. Genomförandet har anmälts i kommissionens genomförandedatabas . För sent genomförande av direktiv /62/EG om vissa undantag för godkännande av lantsorter och andra sorter av lantbruksväxter som är naturligt anpassade till lokala och regionala betingelser och som hotas av genetisk utarmning, samt saluföring av utsäde och utsädespotatis av dessa lantsorter och andra sorter (ärendenummer /0411) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktivet, har brutit mot direktivet. besvarade den formella underrättelsen och anförde att direktiv /62/EG genomförts genom Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2009:45) om godkännande av bevarandesorter av lantbruksväxter och om produktion och saluföring av utsäde av sådana sorter. Anmälan om genomförandet gjordes i Vad avser artikel 10 i direktivet, som ger medlemsstaterna möjlighet att undanta utsäde av så kallade bevarandesorter från krav på certifiering, avser att utnyttja den möjligheten samt anmäla detta till kommissionen senast den Underlåtenhet att uppfylla de skyldigheter som följer av artikel 10 EG och artikel 300.1 EG (ärendenummer /2405, mål C-246/07) Kommissionen yrkade att domstolen skulle fastställa att , genom att ensamt föreslå att ämnet perflouroktansulfonat (PFOS) ska läggas till i bilaga A till om långlivade organiska föreningar, inte har uppfyllt sina skyldigheter till lojalt samarbete enligt artikel 10 EG och artikel 300.1 EG. bestred talan och anförde följande. Såväl medlemsstaterna som EG har haft behörighet att föreslå PFOS till konventionen. Samarbetsskyldigheten enligt artikel 10 EG innebär enligt domstolens praxis, om än inte en skyldighet att avstå från att handla, åtminstone en skyldighet att nära samarbeta med unionsinstitutionerna för att underlätta fullgörandet av unionens uppgifter och säkerställa enhetlighet och konsekvens i unionens internationella agerande och internationella representation. Mot denna bakgrund åligger det medlemsstaterna, som ett led i detta samarbete, att informera och samråda med unionen i samband med att de agerar inom ramen för ett blandat avtal och göra sitt bästa för att uppnå enhetlighet i unionens agerande. har fullgjort dessa skyldigheter vid nomineringen av PFOS till konventionen. Omständigheterna i förevarande fall har dock inte varit sådana att det dessutom krävts att måste avstå från att på egen hand nominera PFOS till konventionen. Generaladvokaten lämnade sitt förslag till avgörande . Han föreslog att domstolen ska slå fast att har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 10 EG, genom att på egen hand föreslå att PFOS skulle läggas till i bilagorna till Stockholms- konventionen om långlivade organiska föroreningar innan unionen hade fattat beslut i frågan. Rening av avloppsvatten (ärendenummer /2130, mål C-438/07) Kommissionen yrkade fastställelse av att har brutit mot artiklarna 5.2, 5.3 och 5.5 i direktiv /271/EEG. Underlåtelsen består i att inte har ordnat så att samtliga utsläpp från reningsverk för avloppsvatten från tätbebyggelse med över 10 000 pe som släpps ut direkt i känsliga områden eller deras avrinningsområden uppfyller de tillämpliga kraven i bilaga 1 till direktivet. Enligt kommissionen finns det vetenskapliga bevis för att fosfor och kväve är huvudorsakerna bakom eutrofiering, att fosfor- och kväveutsläpp i kustvatten sprids till andra delar av och att sådana utsläpp i inlandsvatten som ligger i avrinningsområde bidrar till dess eutrofiering. Kommissionen har mot denna bakgrund gjort gällande att direktiv /271/EEG kräver att det införs en allmän kväverening vid alla reningsverk för avloppsvatten från tätorter med mer än 10 000 pe som släpps ut direkt i de känsliga områdena eller i deras avrinningsområden. Eftersom inte har vidtagit sådana åtgärder har kommissionen yrkat att domstolen ska fastställa att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv /271/EEG. vitsordade för det första att 37 av de sammanlagt 141 aktuella reningsverken inte uppfyller tillämpliga krav på kväverening enligt bilaga 1 till direktiv /271/EG och att regeringen därför inte har någon anledning att bestrida kommissionens talan såvitt avser dessa. För det andra anförde regeringen att 68 reningsverk är utrustade med särskild teknik för kväverening samt uppfyller utsläppskraven enligt bilaga 1 till direktiv /271/EG och att kommissionens talan således saknar grund i den delen. Vad beträffar resterande 36 reningsverk vitsordade regeringen för det tredje att det inte har införts särskild teknik för kväverening men att enligt regeringens uppfattning direktivet inte kräver detta. Det följer nämligen inte någon allmän skyldighet av direktiv /271/EEG att införa särskild teknik för kväverening vid samtliga reningsverk för avloppsvatten från tätbebyggelse med mer än 10 000 pe. Tvärtom föreskriver direktivet att medlemsstaterna utifrån de lokala förhållandena ska bedöma vilket eller vilka näringsämnen fosfor och/eller kväve som bidrar till eutrofiering och i enlighet med denna bedömning vidta mer långtgående reningsåtgärder. För sju av reningsverken, vilka ligger i inlandet och släpper ut avloppsvatten i samma avrinningsområden som kustvattnen från norska gränsen till och med kommun, gäller att de på grund av omfattande naturlig kväveretention inte bedöms behöva någon särskild utrustning för kväverening. Vid övriga 29 reningsverk, vars utsläpp sker i vatten norr om kommun, gäller att det inte finns något behov av särskild kväverening eftersom utsläppen sker i vatten som har bedömts som känsligt för enbart fosfor. inte utsläppen från något av dessa 36 reningsverk till eutrofieringen av de meddelade dom i målet och ogillande kommissionens talan beträffande de sammanlagt 104 reningsverk som bestritt att de inte uppfyller direktivets krav på rening. Felaktigt genomförande av direktiv /96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter WEEE (ärendenummer /2398) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 211 och 17 i, och bilagorna II och III till, direktiv /96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, s.k. WEEE. svarade att de flesta artiklar hade genomförts i svensk lagstiftning. Beträffande några av artiklarna höll med om att det krävdes ytterligare genomförandebestämmelser i svensk rätt och redogjorde för tidsplanen för antagandet av dessa bestämmelser. I ett motiverat yttrande vidhöll kommissionen sin inställning avseende artiklarna 3 i) iii), 5.2 b), 7.3, 8.2, 10.3 och 11.1 i direktivet samt bilaga III till direktivet. besvarade det motiverade yttrandet och angav då anser att definitionen av tillverkare i artikel 3 i) iii) i direktivet har införlivats korrekt genom 3 § första stycket tredje punkten i förordning (2005:209) om producentansvar för elektriska och Den tolkning som kommissionen förespråkar, att begreppet tillverkare omfattar den som importerar en produkt till EU-marknaden och således inte begränsar begreppet till import till en medlemsstats marknad, inte är förenligt med direktivets lydelse, systematik och syfte. De skyldigheter som direktivet ålägger medlemsstaterna, särskilt vad gäller tillsynen, är inte möjliga att uppfylla om man inte begränsar sig till en medlemsstats marknad. artikel 5.2 b) i direktivet har numera underrättat kommissionen om att undantaget i artikeln utnyttjas varför artikeln nu har införlivats i Artikel 8.2 i direktivet tar sikte på finansieringen av hanteringen av WEEE från privathushåll. inte korrekt införlivat denna artikel eftersom svensk lagstiftning hänvisar till försäljning medan direktivet hänvisar till det mer omfattande begreppet släppa ut på marknaden. medger att begreppet släppa ut på marknaden är vidare än försäljning, menar att införlivandet inte medfört några brister vad gäller efterlevnaden av direktivet. Detta eftersom det svenska systemet garanterar att de svenska tillverkarna i praktiken står för finansieringen av allt WEEE från privathushåll, oberoende av hur dessa produkter hamnat på marknaden. När det gäller artiklarna 7.3, 10.3, 11.1 och bilaga III i direktivet har lagt fram ändringsförslag av befintligt regelverk som innebär att kommissionens synpunkter i dessa Författningsändringarna träder i kraft Felaktigt genomförande av direktivet 2000/53/EG om uttjänta fordon (ärendenummer /2302) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9 och 10 samt enligt bilaga I till direktiv /53/EG om uttjänta fordon. svarade och redogjorde för på vilket sätt de aktuella artiklarna är genomförda i svensk rätt samt anfört följande. Direktivet är i huvudsak införlivat i svensk rätt. inleda arbetet med att överväga vilka ändringar som behöver vidtas i svensk lagstiftning för att åstadkomma ett tydligare genom- förande av vissa artiklar. Avsikten är att regeringen ska besluta om de ändrade bestämmelser som behövs. I ett motiverat yttrande vidhöll kommissionen sin inställning avseende artiklarna 2.3, 2.10, 5.1, 6.3 c), 8.1, 8.3, 8.4, 9 och 10 i direktivet samt bilaga I till direktivet. besvarade det motiverade yttrandet och anförde Definitionen av producent i artikel 2.3 i direktivet har genomförts korrekt i svensk lagstiftning. kan inte hålla med om den tolkning som kommissionen förespråkar, dvs. den som yrkesmässigt importerar ett fordon till EU-marknaden. anser i stället att det är den nationella marknaden som avses och anför att direktivet bygger på de enskilda medlemsstaternas befogenheter och skyldigheter att agera, vilket endast kan ske inom den egna nationella Det är således varken rimligt eller möjligt för de behöriga myndigheterna att agera utanför den egna medlemsstaten. genomförandet av de övriga artiklarna avser att göra ändringar i vissa förordningar för att tillmötesgå kommissionens synpunkter i dessa Ändringarna förväntas träda i kraft . Bristfällig tillämpning av direktiv /30/EG om gränsvärden för svaveldioxid, kvävedioxid, partiklar och bly i luften (ärendenummer 2008/2204) Kommissionen skickade en formell underrättelse till och anförde att, med hänsyn till de rapporter som har