prop · GY0366 · 2010-12-21 00:00:00 — Av myndigheternas redovisning framgår att det meddelades tillstånd till hemlig kameraövervakning i 82 fall, vilket innebär en ökning av antalet tillstånd jämfört med året innan. avslogs ingen ansökan om tillstånd till hemlig kameraövervakning av domstol. Det kom inte heller in någon ansökan om internationell rättslig hjälp i brottmål avseende detta tvångsmedel. I nedanstående diagram redovisas den senaste tioårsperioden det totala antalet tillstånd till hemlig kameraövervakning. Hemlig kameraövervakning (antal) Även vad gäller hemlig kameraövervakning innefattade tidigare års redovisningar endast hur stor andel av tillstånden som rört misstanke om grovt narkotikabrott och grovt smugglingsbrott eller båda. avsåg av tillstånden dessa brottstyper. Av tillstånden till hemlig kameraövervakning avsåg grovt narkotikabrott och grovt smugglingsbrott (inklusive grovt dopningsbrott), våldsbrott (bl.a. mord, våldtäkt, grovt koppleri och människohandel), tillgreppsbrott (bl.a. rån, grov stöld och grovt bedrägeri), och övriga brott (bl.a. grov mordbrand). Den genomsnittliga övervakningstiden för hemlig kameraövervakning Detta innebär en sänkning jämfört med , då den genomsnittliga övervakningstiden var 40 Nyttan av hemlig kameraövervakning Tillstånd till hemlig kameraövervakning har meddelats i 36 Tvångsmedlet har enligt myndigheternas redovisning varit till nytta i 6 av dessa förundersökningar, vilket motsvarar 17 procent av förundersökningarna. På samma sätt som vid bedömningen av nyttan av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning är en jämförelse med föregående år inte möjlig. I samma förundersökning kan den hemliga kameraövervakningen ha lett till nytta på flera olika sätt. I de förundersökningar där myndigheterna har bedömt att den hemliga kameraövervakningen har varit till nytta har denna i redovisningen för år 2009 definierats och redovisats enligt följande: uppgifterna har lett till frihetsberövande i form av att den misstänkte gripits, anhållits eller häktats, uppgifterna har använts vid förhör, uppgifterna har åberopats som bevisning vid uppgifterna har lett till frihetsberövande av någon annan misstänkt i förundersökningen. 5 behandling av tidigare års skrivelser Vid behandlingen av regeringens skrivelse Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål tillkännagav dels att en tydlig och snar förändring av redovisningens innehåll var nödvändig för att ska kunna utföra sin granskningsuppgift, dels att regeringen skyndsamt borde återkomma till med ett förslag om hur tillämpningen av hemliga tvångsmedel kan underställas en stärkt parlamentarisk kontroll (skr. 2005/06:53, bet. 2005/06:JuU12, rskr. 2005/06:161). Beträffande redovisningens innehåll angav bl.a. att vad som avses med antalet fall där åtgärden har haft betydelse för förundersökningen måste preciseras och att en analys bör presenteras av den låga andelen avslag på ansökningar om tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. För att efterkomma tillkännagivande om förändringar av skrivelsens innehåll har regeringen ändrat den årliga skrivelsens utformning. har under efterkommande år vid sin behandling av Skr. 2010/11:66 regeringens årliga skrivelse om användningen av hemliga tvångsmedel anfört bl.a. att skrivelserna utvecklats positivt genom att redovisningen på ett mer noggrant och tydligt sätt redogör för användningen av hemliga tvångsmedel och att man utgår från att regeringen fortsätter med sina överväganden om hur skrivelsen ytterligare kan förbättras och utvecklas (skr. 2006/07:28, bet. 2006/07:JuU4, rskr. 2006/07:96, skr. 2007/08:34, bet. 2007/08:JuU7, rskr. 2007/08:133 och skr. 2008/09:79, bet. 2008/09:JuU15, rskr. 2008/09:195). Vid behandlingen av regeringens skrivelse Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål uttalade att man beklagade att det inte varit möjligt att få in uppgifter om hur många av de berörda förundersökningarna som har lett till åtal eller fällande dom. noterade dock med tillfredställelse att tillsammans med och bedriver ett arbete som syftar till att förbättra myndigheternas uppföljning och statistiska underlag när det gäller användningen av hemliga tvångsmedel (skr. 2009/10:66, bet 2009/10:JuU18, rskr. 2009/10:192). Av redovisningen från och för framgår att det i första hand är det ökade antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning som förklarar ökningen av tillstånden till hemliga tvångsmedel. Användningen av enbart hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning har liksom ökat marginellt. Brottsmisstänkta eller andra personer som är av intresse i förundersökningar använder mobiltelefoner i mycket hög utsträckning. Dessa personer byter ofta telefoner, teleadresser och kontantkort, särskilt i samband med brottstillfället. Myndigheternas bedömning är att förra årets ökning av antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning till viss del beror på den ökade benägenheten i kriminella kretsar att byta telefoner och teleadresser. Den främsta faktorn bakom ökningen anses dock vara den nationella satsningen mot grov organiserad brottslighet. Den myndighetsgemensamma satsningen som inleddes har resulterat i ett ökat antal förundersökningar i fråga om sådan brottslighet där hemlig teleavlyssning används. Satsningarna har dessutom medfört att polisen arbetar mer effektivt i såväl underrättelseverksamheten som i utredningarna kring den grova organiserade brottsligheten och har, enligt redovisningen, även lett till en ökad lagföring. Hemliga tvångsmedel används fortfarande bara i ett fåtal förundersökningar. Ett litet antal omfattande förundersökningar kan således få stort genomslag på statistiken . Som ett exempel nämns i redovisningen en utredning som omfattade 29 misstänkta, närmare 150 telefoner och 200 teleadresser samt hade en Årets redovisning av nyttan av hemliga tvångsmedel har enligt Skr. 2010/11:66 myndigheterna varit ett sätt att bemöta kritiken i fråga om metoderna att mäta effektiviteten av hemliga tvångsmedel. Årets redovisning visar tydligare vilka åtgärder som följer av användningen av hemliga tvångsmedel. Enligt myndigheterna kommer den aviserade digitaliseringen av det ärendehanteringssystem hos där de hemliga tvångsmedlen registreras, att både förenkla och ytterligare förbättra redovisningen av användningen av de hemliga tvångsmedlen. Digitaliseringen planeras att genomföras /2011. 7Slutsatser om redovisningen och nyttan av de hemliga tvångsmedlen Som framgår av den statistik som redovisats har antalet tillstånd till hemliga tvångsmedel ökat successivt . ökning av andelen tillstånd till hemlig teleavlyssning är däremot mer Motsvarande ökning av hemlig teleövervakning är en följd av att tillstånd till sådan övervakning alltid ges vid tillstånd till hemlig Ökningen av antalet tillstånd för enbart hemlig teleövervakning är, liksom för hemlig kameraövervakning, marginell. Vad gäller hemlig kameraövervakning är antalet tillstånd begränsat. årliga förändringar i antal tillstånd kan därför ge ett stort utslag vid beräkningen av procentsatser rörande verkställighetstider och nytta. och har anfört att förändringen av telefonkulturen hos kriminella fått ett stort genomslag på användningen av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Vidare anges den nationella myndighetsgemensamma satsningen mot grov organiserad brottslighet som en avgörande orsak till den markanta ökningen av användningen av dessa tvångsmedel. Regeringen kan för sin del konstatera följande. satsningen mot grov organiserad brottslighet har ett kraftigt tillskott skett av personal vars arbete varit riktat mot sådan brottslighet där användning av hemliga tvångsmedel är aktuell. Genom denna satsning har förutsättningarna att sätta in tillräckliga resurser för att t.ex. följa upp givna tillstånd till hemliga tvångsmedel med nya tillstånd ökat kraftigt. När misstänkta byter teleadresser har polisen således mer effektivt kunnat spåra de misstänktas nya teleadresser och söka nya tillstånd för En stark indikation på att de redovisande myndigheternas slutsatser är riktiga är vidare att den totala avlyssningstiden räknat i antal timmar endast stigit trots att antalet tillstånd ökat med 67 Det har således givits fler tillstånd till hemliga teleavlyssningar som i sin tur verkställts jämfört . enligt regeringens mening anses vara antalet avlyssnade timmar snarare än antalet tillstånd som avgör hur stor den samlade integritetskränkningen har varit. Detta gäller i synnerhet om tillstånden i en förundersökning rör samma person och de nya tillstånden föranletts av att personen upprepade gånger bytt telefon eller annan teleadress. Mot den angivna bakgrunden instämmer regeringen i myndigheternas analys av orsakerna till ökning av användningen av hemliga tvångsmedel. Nyttan av de hemliga tvångsmedlen Myndigheterna har redovisat betydelsen nyttan av hemliga tvångsmedel genom att ange antalet förundersökningar där tvångsmedlet på vissa specifikt angivna sätt lett utredningen framåt. Det tidigare nyttobegreppet definierades såsom antalet fall där det hemliga tvångsmedlet lett till användning av annat tvångsmedel mot den misstänkte. Detta nyttobegrepp ifrågasattes av bl.a. (Ju 2004:05) och av Utredningen om utvärdering av vissa hemliga tvångsmedel (Ju 2009:01). uttalade bl.a. att det inte finns någon klar uppfattning om vad den förväntade effektiviteten är eller bör vara (SOU 2007:22 s. 186). För att tvångsmedelstillämpningens legitimitet ska kunna varaktigt upprätthållas i samhället är det, vid sidan av en noggrann proportionalitetsbedömning, angeläget att i största möjliga mån redovisa vilken effekt nytta tillämpningen av tvångsmedlen har i den brottsbekämpande verksamheten. Att beskriva nyttan av tvångsmedelstillämpning är dock en komplicerad uppgift. Ett grundläggande krav för tillstånd till hemliga tvångsmedel är att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Det uttrycket inrymmer ett kvalitetskrav beträffande de upplysningar som åtgärden kan ge. Vad som kan vinnas genom åtgärden får i princip inte vara åtkomligt med andra mindre ingripande metoder, men det behöver inte nödvändigtvis betyda att åtgärden ska ge bevisning som leder till en fällande dom (prop. 1988/89:124 s. 44). I en brottsutredning förekommer det ofta att flera teleadresser avlyssnas eller övervakas med stöd av flera tillstånd avseende en och samma person. Det förekommer att ett tillstånd i princip enbart leder fram till att ett nytt telefonnummer eller en ny annan teleadress behöver avlyssnas eller övervakas. Även på andra sätt samverkar resultaten av olika tillstånd och olika hemliga tvångsmedel med varandra på ett sätt som gör att det kan vara svårt att avgöra vilket tillstånd som givit den slutliga nyttan. Mot denna bakgrund anser regeringen att det varken är ändamålsenligt eller lämpligt att med exakthet slå fast vilka resultat som ska nås vid användningen av hemliga tvångsmedel i enskilda brottsutredningar eller att i förväg bestämma att en viss procentandel av samtliga fall där hemliga tvångsmedel används ska leda till vissa förväntade resultat. Det är däremot rimligt att begära att de brottsutredande myndigheterna i ett fullt godtagbart antal brottsutredningar har haft reell nytta av de aktuella tvångsåtgärderna. För att kunna bedöma detta är det av stor vikt att de brottsutredande myndigheternas årliga redovisning till regeringen om användningen av hemliga tvångsmedel är av hög kvalitet. I årets redovisning har myndigheterna, i enlighet med regeringens uppdrag, redovisat några av de olika utredningsåtgärder som följt av tvångsmedelsanvändningen i syfte att så objektivt som möjligt kunna Skr. 2010/11:66 bedöma nyttan av olika tvångsåtgärder. I enlighet därmed har myndigheterna redovisat bl.a. om de inhämtade uppgifterna har lett till frihetsberövande, till annat tvångsmedel, till att någon annan frihetsberövats i ärendet eller till att den misstänkte avförts från förundersökningen. Myndigheterna har också redovisat om uppgifterna har använts vid förhör eller åberopats som bevisning. Regeringen ser positivt på hur myndigheternas redovisning av nyttan på så sätt har utvecklats och förbättrats. Av redovisningen framgår att användningen av hemliga tvångsmedel totalt sett har haft betydelse i av de förundersökningar de använts i. Uppdelat på tvångsmedel har hemlig teleavlyssning haft betydelse i , hemlig teleövervakning i och hemlig kameraövervakning i av förundersökningarna. Fördelningen av de olika formerna av nytta visar att de hemliga tvångsmedlen främst har haft betydelse genom att uppgifterna har lett till frihetsberövanden och andra tvångsmedel samt att uppgifterna använts vid förhör. Enligt regeringen visar siffrorna på att de aktuella hemliga tvångsmedlen fyller en mycket viktig funktion i det brottsutredande arbetet och att de brottsutredande myndigheterna i ett fullt godtagbart antal brottsutredningar har haft reell nytta av dessa. Regeringen kan konstatera att och Rikspolis- styrelsens redovisning av användningen av hemliga tvångsmedel i flera avseenden har förbättrats, men även att vissa relevanta uppgifter saknas. Bland annat går det inte av redovisningen att utläsa hur nyttan fördelas per avlyssnad person. I vissa delar följer redovisningen för det nya regeringsuppdrag som gavs , medan redovisningen i andra delar inte hunnit anpassas till de nya förhållandevis högt ställda kraven. Regeringen förväntar sig att så sker till nästa års redovisning. De förändringar i redovisningen av användning av hemliga tvångsmedel har, som redogörs för i avsnitt 4.1, medfört att en jämförelse i vissa hänseenden, bl.a. när det gäller nyttan, inte kan göras med tidigare års redovisningar. Det är angeläget att, om möjligt, finna en modell att mäta nyttan med hemliga tvångsmedel som kan vara relativt så att en korrekt jämförelse av nyttan kan göras mellan redovisningsåren. Det är därför viktigt att det påbörjade utvecklingsarbetet med att förbättra myndigheternas uppföljning och statistiska underlag fortsätter. För att understryka vikten av detta kommer regeringen i regleringsbreven för och att ställa krav på myndigheterna att återrapportera hur de säkerställer att deras redovisning av användningen av hemliga tvångsmedel är av hög kvalitet. Även i Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens regleringsbrev kommer regeringen att ange ett återrapporteringskrav avseende nämndens uppgift att utöva tillsyn över användningen av hemliga tvångsmedel. Det är vidare regeringens bedömning att den aviserade digitaliseringen Skr. 2010/11:66 av det ärendehanteringssystem hos , där de hemliga tvångsmedlen registreras, i hög utsträckning kommer att förbättra möjligheterna att ta fram en så rättvisande bild av användningen av de hemliga tvångsmedlen som möjligt samt i övrigt avsevärt minska risken för eventuella felkällor i redovisningsmaterialet. I det här sammanhanget kan även nämnas den utredning som tillsattes och som har fått i uppdrag göra en översyn av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet (dir. 2010:62). Utredningen ska utvärdera om de tre tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel, lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning, lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, behöver förändras i något hänseende. De två sistnämnda lagarnas tillämpningsområde rör i princip enbart sådan brottslighet som Säkerhetspolisen beivrar och utreder. Denna skrivelse omfattar i och för sig inte Säkerhetspolisens användning av hemliga tvångsmedel men i utredningens uppdrag ingår att analysera vilken nytta tvångsmedelsanvändningen har enligt de angivna lagarna. Den analys utredningen presenterar kommer sannolikt att vara av stort värde även för det pågående utvecklingsarbetet att förbättra underlaget för redovisningen av den öppna polisens användning av hemliga tvångsmedel. Regeringens bedömning är sammanfattningsvis att myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel har varit ett ändamålsenligt och nödvändigt instrument i den brottsutredande verksamheten samt att det påbörjade arbetet med att förbättra underlaget för skrivelsen bör fortsätta. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , , Hatt Regeringen beslutar skrivelse 2010/11:66 Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål .