prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — När det gäller inarbetade varukännetecken krävs dock enligt tredje stycket i vissa fall att det måste vara skyddat inom åtminstone en väsentlig del av landet för att det ska utgöra registreringshinder, se vidare nedan. fanns en i sak överensstämmande reglering i första stycket 6 och 8 och andra stycket jämförda med 6 §. Tredje stycket innebär en nyhet i förhållande till vad som gällt . I bestämmelsen regleras i vilka situationer dels inarbetade näringskänne- tecken, dels inarbetade varukännetecken eller namn som är skyddade som s.k. naturliga näringskännetecken enligt 2 a § utgör registrerings- hinder. För att den ska vara tillämplig krävs att den sökta firmaregistreringen ska gälla i hela landet, t.ex. att den sökta firman avser ett aktiebolag. I ett sådant fall krävs att skyddet för den äldre rättigheten gäller åtminstone inom en väsentlig del av landet för att den ska utgöra registreringshinder. Motsvarande reglering för varumärkesregistrering finns i 2 kap. 8 § andra stycket 3 och 9 § 2 i den nya varumärkeslagen. Begreppet väsentlig del av landet har samma innebörd som i den nya varumärkeslagen. Om den sökta firmaregistreringen inte ska gälla i hela landet, utan exempelvis bara i ett visst län, är tredje stycket alltså inte tillämplig. I sådana fall utgör inarbetade näringskännetecken m.m. registreringshinder i samma utsträckning som . Fjärde stycket om medgivande till registrering fanns tidigare i tredje stycket. Endast redaktionella ändringar har gjorts. På yrkande av den som har lidit firmaintrång får domstolen vid vite förbjuda den som gör eller medverkar till intrånget att fortsätta med det. Om käranden visar sannolika skäl för att firmaintrång, eller medverkan till intrång, förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget, eller medverkan till det, förringar värdet av ensamrätten till näringskännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas ska svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom eller henne från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs ska domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande ska bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller fjärde stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller bestämmelser om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. Talan ska handläggas enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.8, innehåller bestämmelser om vitesförbud. Den har ändrats genom att paragrafens tidigare första stycke som möjliggjorde vitesförbud bl.a. då ett näringskännetecken är vilseledande har tagits bort. Vidare har paragrafens tidigare talerättsregel i tredje stycket utmönstrats och paragrafen har anpassats till motsvarande bestämmelser om vitesförbud i den nya varumärkeslagen (8 kap. 3 § i den nya varumärkeslagen). Det tidigare första stycket har alltså utgått eftersom det förhållandet att ett näringskännetecken eller dess användning strider mot goda seder, allmän ordning eller är vilseledande kan utgöra grund för ett vitesförbud (se avsnitt 14.1.2). Ingripanden i dessa fall får fortsättningsvis göras enligt marknadsföringslagen (2008:486). Det tidigare andra stycket har därför blivit paragrafens första stycke. Talerättsregeln i tredje stycket har utgått och därför har paragrafens styckeindelning ändrats. En registrering av en firma får hävas om 1.firman har registrerats i strid mot denna lag eller mot vad i annan författning är föreskrivet om firma, 2.registreringen fortfarande strider mot lagen, och 3.rätten till firman ändå inte får bestå enligt 8 §. En registrering får vidare hävas om 1.innehavaren har upphört att vara näringsidkare, 2.firman har förlorat sin särskiljningsförmåga, 3.firman har kommit att strida mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, eller 4.firman har blivit vilseledande. I de fall som avses i första stycket får registreringen inte hävas på den grunden att det enligt 10 § första stycket 47 finns ett hinder mot den, om hindret utgörs av en äldre registrerad firma och den äldre firman inte uppfyller kraven på användning enligt 16 a §. firmaregistreringar och den har behandlats i avsnitt 16.7.2. Paragrafen har delvis utformats i överensstämmelse med 3 kap. 1 § i den nya varumärkeslagen. Ändringarna i första stycket utgör anpassningar till 3 kap. 1 § första stycket i den nya varumärkeslagen. Ändringarna är också en följd av att firmaregistreringar inte längre enbart kan hävas av domstol, utan också i administrativ ordning av registreringsmyndigheten (se 16 b § första stycket). Andra stycket 1, 2 och 4 har endast ändrats redaktionellt. Andra stycket 3 har ändrats som en följd av att bestämmelsen om registreringshinder i 10 § första stycket 1 har ändrats. Det tidigare andra stycket 5 har förts till 16 a §. I tredje stycket har en ny bestämmelse lagts in. Av den framgår att en äldre firmaregistrering inte kan utgöra grund för hävning av en yngre firmaregistrering om den äldre registreringen inte uppfyller de krav på användning som finns i 16 a §. I övrigt hänvisas till kommentaren till 3 kap. 1 § tredje stycket varumärkeslagen. Delar av det tidigare tredje stycket har flyttats till 16 b § andra stycket. En registrering av en firma får hävas om innehavaren inte har gjort verkligt bruk av firman i för den verksamhet som den registrerats för från den dag då frågan om registrering slutligt har avgjorts eller av i följd. Registreringen får dock inte hävas på grund av underlåten användning om det finns giltiga skäl till att firman inte har använts. Med sådant bruk som avses i första stycket likställs att firman används 1.i en annan form än den registrerade, om avvikelsen avser endast detaljer som inte förändrar firmans särskiljningsförmåga, och 2.av någon annan med innehavarens samtycke. Registreringen får inte hävas om firman har använts mellan utgången av femårsperioden och ingivandet av ansökan om hävning av registreringen. Användning som påbörjas eller återupptas efter femårsperiodens utgång och före ingivandet av ansökan om hävning ska dock lämnas utan avseende, om förberedelserna för att påbörja eller återuppta användningen vidtogs efter det att innehavaren fått kännedom om att en ansökan om hävning kunde komma att göras. Paragrafen innehåller bestämmelser om användningstvång avseende registrerade firmor och har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 2 § i den nya varumärkeslagen. Paragrafen, som till en del motsvarar tidigare lydelse av 16 § andra stycket 5, har behandlats i avsnitt 16.7.2. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 2 § i den nya varumärkeslagen. Den som vill inleda ett förfarande för att häva en registrering kan föra talan vid domstol, eller ansöka om hävning av registreringen hos berörd registreringsmyndighet enligt 16 c16 q §§ (administrativ hävning). Ett förfarande för att häva en registrering med stöd av 9 §, 10 § första stycket 13, 16 § andra stycket eller 16 a § får också inledas av en myndighet. Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som får göra detta. Paragrafen innehåller regler om tillvägagångssätt för att häva en firmaregistrering. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.7.3 och 16.8, har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 5 § i den nya varumärkeslagen. Lagtexten i första stycket har utformats i enlighet med har det av 16 § första stycket firmalagen framgått att domstol kan häva firmaregistreringar. kommer sådana registreringar också att kunna hävas i administrativ ordning av den myndighet som har ansvar för det register i vilket firman är införd. Att hävning av en firmaregistrering kan göras såväl hos domstol som av registrerings- myndigheten kommer alltså fortsättningsvis att framgå av förevarande paragraf och hänvisningen till hävning av domstol i 16 § har följaktligen tagits bort. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 5 § i den nya varumärkeslagen. En ansökan om administrativ hävning ska innehålla 1.uppgifter om parterna i den utsträckning som anges i 33 kap. 1 § , 2.ett yrkande om hävning och uppgift om den registrering som yrkandet avser, och 3.en redogörelse för de omständigheter som åberopas till grund för yrkandet om hävning. En sökande ska betala föreskriven ansökningsavgift. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad ansökan i övrigt ska innehålla. I paragrafen anges vad en ansökan om administrativ hävning ska innehålla. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.7.3, har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 6 § i den nya varumärkeslagen. Det är inte möjligt att häva en firmaregistrering endast för viss del av den verksamhet som firman är registrerad för (se avsnitt 16.7.1). Någon motsvarighet till möjligheten att häva en varumärkesregistrering för vissa varor eller tjänster finns alltså inte för firmor (jfr 3 kap. 4 § i den nya varumärkeslagen). I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 6 § i den nya varumärkeslagen. Är ansökan så bristfällig att den inte kan läggas till grund för handläggning av ärendet, ska registreringsmyndigheten förelägga sökanden att avhjälpa bristerna inom . sökanden inte har betalat ansökningsavgiften. Följer sökanden inte föreläggandet, ska ansökan avvisas. ska upplysas om detta i föreläggandet. Ansökan ska också avvisas om den avser någon annan åtgärd än hävning av en registrering eller om det finns något annat hinder mot att den tas upp till prövning. Se författningskommentaren till 3 kap. 7 § i den nya varumärkeslagen. Återkallar sökanden ansökan, ska ärendet avskrivas. Se författningskommentaren till 3 kap. 8 § i den nya varumärkeslagen. Om det kan antas att ansökan är ogrundad, ska ansökan behandlas som om innehavaren har bestritt den. I sådant fall ska 16 j § tillämpas. Se författningskommentaren till 3 kap. 9 § i den nya varumärkeslagen. Tar registreringsmyndigheten upp ansökan till prövning, ska myndigheten förelägga innehavaren av registreringen att yttra sig inom från det att ansökan delgavs innehavaren. I föreläggandet ska innehavaren uppmanas att 1.ange om ansökan medges eller bestrids och, om ansökan bestrids, skälen för bestridandet, och 2.lämna de uppgifter om sig själv som avses i 33 kap. 1 § förstatredje styckena , i den utsträckning uppgifterna i ansökan är ofullständiga eller felaktiga. I föreläggandet ska det upplysas om att ärendet kan komma att avgöras även om innehavaren inte svarar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad föreläggandet i övrigt ska innehålla. Se författningskommentaren till 3 kap. 10 § i den nya varumärkeslagen. Föreläggandet enligt § ska delges innehavaren. Delgivningen ska ske på det sätt som enligt gäller för delgivning av stämning i tvistemål. En kopia av ansökningshandlingarna ska fogas till föreläggandet när handlingarna innehåller något utöver vad som framgår av föreläggandet. Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 § . Se författningskommentaren till 3 kap. 11 § i den nya varumärkeslagen. Har registreringsmyndigheten inte kunnat delge föreläggandet, ska myndigheten pröva om försöken till delgivning ska fortsätta eller om sökanden ska erbjudas att själv se till att delgivning sker. Hänsyn ska tas till det arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på delgivningen, förutsättningarna för att fortsatta försök ska lyckas samt omständigheterna i övrigt. sökanden inte erbjudandet, ska ansökan avvisas. Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 § Prop. 2009/10:225 . Se författningskommentaren till 3 kap. 12 § i den nya varumärkeslagen. Om innehavaren i rätt tid bestrider ansökan, ska registrerings- myndigheten underrätta sökanden om detta. Vill sökanden vidhålla sitt yrkande, kan han eller hon begära att ärendet ska överlämnas till tingsrätt. En begäran om överlämnande ska ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad från den dag då underrättelsen om bestridandet sändes till sökanden. I sin begäran ska sökanden ange de omständigheter och de bevis som åberopas, samt ange vad som ska styrkas med varje bevis. Sökanden ska ge in de skriftliga bevis och andra handlingar som åberopas. Har sökanden begärt överlämnande i rätt tid, ska registreringsmyn- digheten överlämna ärendet till en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig. Har sökanden inte begärt överlämnande i rätt tid, ska ärendet avskrivas. Paragrafen handlar om överlämnande av bestridda ansökningar till tingsrätt och den har behandlats i avsnitt 16.7.3. Paragrafen har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 13 § i den nya varumärkeslagen med ett undantag. Det är inte möjligt att häva en firmaregistrering endast för viss del av den verksamhet som firman är registrerad för (se avsnitt 16.7.1). Någon motsvarighet till möjligheten att häva en varumärkesregistrering för vissa varor och tjänster finns alltså inte för firmor (jfr 3 kap. 4 § i den nya varumärkeslagen). Till skillnad från 3 kap. 13 § i den nya varumärkeslagen är det således enligt förevarande paragraf inte möjligt för innehavaren att bestrida ansökan delvis eller för sökanden att vidhålla ansökan delvis. Ett bestridande eller ett vidhållande kan endast avse yrkandet om hävning i dess helhet. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 13 § i den nya varumärkeslagen. En underrättelse om att innehavaren har bestritt ansökan enligt 16 j § första stycket ska innehålla en upplysning om 1.att sökanden kan begära överlämnande till tingsrätt, 2.inom vilken tid en sådan begäran ska ges in, 3.vad en sådan begäran ska innehålla, och 4.vad som i övrigt anges i 16 j §. Se författningskommentaren till 3 kap. 14 § i den nya varumärkeslagen. Har innehavaren inte bestritt ansökan i rätt tid, ska registrerings- myndigheten häva registreringen i enlighet med ansökan. Paragrafen handlar om hävning av registrering och den har behandlats i avsnitt 16.7.3. Paragrafen har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 15 § i den nya varumärkeslagen med ett undantag. Det är inte möjligt att häva en firmaregistrering endast för viss del av den verksamhet som firman är registrerad för (se avsnitt 16.7.1). motsvarighet till möjligheten att häva en varumärkesregistrering för vissa varor och tjänster (3 kap. 4 § i den nya varumärkeslagen) finns alltså inte Prop. 2009/10:225 för firmor. Till skillnad från vad som gäller enligt 3 kap. 15 § i den nya varumärkeslagen kan därför ett bestridande av ansökan och en hävning av registreringen bara göras för registreringen i dess helhet. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 15 § i den nya varumärkeslagen. Innehavaren av en registrering som hävts enligt 16 l § får ansöka om återvinning. En sådan ansökan ska ha kommit in till registreringsmyndigheten inom en månad för beslutet. Har innehavaren ansökt om återvinning i rätt tid, ska registreringsmyndigheten överlämna ärendet till en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig. I annat fall ska registreringsmyndigheten avvisa ansökan. Se författningskommentaren till 3 kap. 16 § i den nya varumärkeslagen. Underrättelse om hävning ska sändas till sökanden och innehavaren. Avvisas en ansökan om hävning, ska registreringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. Avvisas en ansökan om återvinning, ska myndigheten underrätta innehavaren om detta. Meddelar myndigheten något annat beslut som innebär att ärendet avgörs, ska både sökanden och innehavaren underrättas om beslutet, om det inte är uppenbart onödigt. Se författningskommentaren till 3 kap. 17 § i den nya varumärkeslagen. Sedan tiden för ansökan om återvinning löpt ut, har ett beslut om hävning enligt 16 l § rättskraft i enlighet med vad som gäller för en dom i ett tvistemål som har vunnit laga kraft. Se författningskommentaren till 3 kap. 18 § i den nya varumärkeslagen. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Om ett ärende har överlämnats till en tingsrätt, ska talan anses väckt när ansökan om administrativ hävning kom in till registreringsmyndigheten. De handlingar som sökanden gett in ska anses som stämningsansökan. Stämning ska anses utfärdad när rätten beslutar om målets handläggning. Se författningskommentaren till 3 kap. 19 § i den nya varumärkeslagen. Om en tingsrätt, som får ett mål från en registreringsmyndighet eller från en annan tingsrätt, finner att det inte framgår av handlingarna att tingsrätten är behörig att handlägga målet, ska rätten överlämna målet till en annan tingsrätt som kan vara behörig. Tingsrättens beslut om överlämnande får inte överklagas. Se författningskommentaren till 3 kap. 20 § i den nya varumärkeslagen. Om registreringen av en firma har hävts av registreringsmyndigheten enligt 16 l § eller av en domstol, ska registreringen avföras ur registret när avgörandet har vunnit laga kraft. Beslutet ska kungöras. Om en registrering hävs, kan beslutas att firmaregistreringen får stå kvar i registret som skäligen behövs för att anta en ny firma och ansöka om dess registrering. Paragrafen innehåller regler om registrerings avförande ur registret. Den har behandlats i avsnitt 16.7.3. Paragrafen har i huvudsak utformats i överensstämmelse med 3 kap. 21 § i den nya varumärkeslagen. Lagtexten har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket har ändring gjorts så att det framgår att även en administrativ hävning ska medföra att firmaregistreringen avförs ur registret. Avförandet ska ske när avgörandet har vunnit laga kraft. Ett beslut av myndigheten om att en firmaregistrering ska hävas enligt 16 l § vinner laga kraft när fristen för ansökan om återvinning löper ut, dvs. en månad efter dagen för beslutet om hävning (16 m och 16 o §§). Andra stycket har ändrats eftersom ett beslut om att firmaregistreringen ska få stå kvar i registret nu ska kunna meddelas inte endast av domstol utan också av registreringsmyndigheten om registreringen hävts av den myndigheten. Gör någon firmaintrång och sker det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, ska han eller hon dömas till böter eller fängelse i högst . För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, ska inte dömas till ansvar för det intrång som gjorts före registreringsdagen. Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 15 § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är motiverat från allmän synpunkt. Paragrafen innehåller bestämmelser om straffansvar vid firmaintrång. Ändringen i fjärde stycket är en följd av att det tidigare första stycket i 15 § som möjliggjorde vitesförbud bl.a. då ett näringskännetecken är vilseledande har tagits bort. Paragrafen har behandlats i avsnitt 16.8. På yrkande av den som har lidit firmaintrång får domstolen, efter vad som är skäligt, besluta att egendom på vilken näringskännetecken olovligen förekommer ska återkallas från marknaden, ändras eller förstöras eller att någon annan åtgärd ska vidtas med den. Detsamma gäller i fråga om hjälpmedel som har använts eller varit avsett att användas vid intrånget. Sådan egendom som avses i första stycket får tas i beslag om det skäligen kan antas att ett brott enligt 18 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Ett beslut om åtgärd enligt första stycket får inte innebära att den som har lidit firmaintrång ska betala ersättning till den som åtgärden riktas mot. Åtgärder enligt första stycket ska bekostas av svaranden om det inte finns särskilda skäl mot detta. Ett beslut som avses i denna paragraf ska inte meddelas, om förverkande eller någon åtgärd till förebyggande av missbruk ska beslutas enligt 18 a § eller enligt . Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. korrigeringsåtgärder, dvs. åtgärder med egendom på vilken näringskännetecken olovligen förekommer och hjälpmedel som har använts eller varit avsedda att användas vid ett firmaintrång. Paragrafen har behandlats i avsnitt 16.8. Ändringarna av paragrafen har föranletts av att den tidigare bestämmelsen i 15 § första stycket om vitesförbud har utgått. I denna bestämmelse föreskrevs att domstol fick förbjuda användning av ett näringskännetecken om näringskännetecknet eller dess användning stred mot goda seder eller allmän ordning eller var vilseledande. Ändringarna av paragrafen innebär att den i stort sett blivit identisk med 8 kap. 7 § i den nya varumärkeslagen. Eftersom det tidigare första stycket om överträdelse av vitesförbud enligt 15 § första stycket utmönstrats, har paragrafens styckeindelning ändrats. Förs talan om intrång i en registrerad firma och gör den mot vilken talan förs gällande att registreringen är ogiltig, får frågan om ogiltighet prövas endast sedan talan om hävning har väckts. Domstolen får förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att väcka sådan talan. Första stycket ska också tillämpas om det i ett mål som gäller fastställelsetalan avseende en registrerad firma görs gällande att registreringen är ogiltig. Paragrafen innehåller föreskrifter om förfarandet när den mot vilken talan förs i ett mål om firmaintrång eller ett mål rörande fastställelsetalan gör gällande att registreringen är ogiltig. Den har behandlats i avsnitt 16.8. Beträffande ändringarna i första stycket hänvisas till författnings- kommentaren till 10 kap. 2 § första stycket i den nya varumärkeslagen. Andra stycket är nytt och motsvarar andra stycket i den numera upphävda 23 §. Vilandeförklaring av mål som gäller fastställelsetalan är inte längre obligatorisk utan kan fortsättningsvis ske enligt den allmänna bestämmelsen om vilandeförklaring i 32 kap. 5 § . Se vidare författningskommentaren till 10 kap. 2 § andra stycket i den nya varumärkeslagen. Den särskilda bestämmelsen om fastställelsetalan i firmarättsliga mål har upphävts (tidigare 23 § första stycket). I stället tillämpas 13 kap. 2 § . Om det inte finns någon domstol som enligt är behörig att ta upp ett mål om hävning av registreringen av en firma, om firmaintrång eller om fastställelse, väcks talan vid . Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.7.3, innehåller forumregler. Jfr 10 kap. 6 § i den nya varumärkeslagen. Lagtexten har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Beträffande mål om hävning av firmaregistrering är bestämmelsen tillämplig oavsett om förfarandet inletts direkt vid domstol eller om förfarandet inletts som ett ärende om administrativ hävning vid registreringsmyndigheten och som därefter har överlämnats till allmän domstol. Eftersom bestämmelsen om förbud mot användning av vilseledande näringskännetecken (15 § första stycket i tidigare lydelse) utmönstrats ur lagen, har hänvisningen till sådan talan i förevarande paragraf strukits. I fortsättningen kan därmed endast sådan förbudstalan som har intrång som grund föras (15 §).