prop · GY031d2 · 2010-10-12 00:00:00 — Den vanligaste ledningsformen för förvaltningsmyndigheter är s.k. enrådighetsmyndighet, som leds av en myndighetschef. En majoritet av de myndigheter som har denna ledningsform har också ett insynsråd. Ledningsformerna utgörs i övrigt av styrelsemyndighet respektive nämndmyndighet. Organisations- och strukturförändringar i myndighetsorganisationen Regeringen har och genomfört och inlett en rad organisationsförändringar för att fortlöpande stärka och effektivisera förvaltningen. Genom regeringens reformer har antalet myndigheter minskat med 20 stycken. En närmare beskrivning av statsförvaltningens utveckling avseende organisations- och strukturförändringar m.m. redovisas i bilagan. 3.4Resultat avseende statsförvaltningens utveckling Som stöd för att bedöma den samlade statliga förvaltningens utveckling och resultat finns bl.a. ESV:s och Statskontorets rapporter och utvärderingar. Det finns också brukarundersökningar av myndigheternas verksamhet och underlag från forskningsinstitut om allmänhetens förtroende för olika samhällsinstitutioner. Vidare finns internationella jämförande studier som utförs av bl.a. . Ytterligare underlag erhålls av årliga revision och effektivitetsrevisioner samt Justitiekanslerns (JK) och ombudsmäns (JO) tillsyn över och granskningar av offentlig verksamhet. Regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att analysera hur uppföljningen av den statliga förvaltningen kan utvecklas (se avsnitt 3.4.3). 3.4.1Förvaltningens effektivitet och rättssäkerhet avancerade i två internationella mätningar av effektivitet inom offentlig förvaltning som presenterades . I en rapport från Europeiska kommissionen avancerade inom de två centrala indexen Tillgänglighet av tjänster på internet och Utvecklingsnivå på grundläggande tjänster (8th eGovernment Benchmark Measurement: Smarter, Faster and Better eGovernment). I det index som mäter tillgängligheten av 20 tjänster över Internet avancerade från sjunde till femte plats bland EU:s 27 medlemsstater. I det andra indexet som mäter graden av utvecklingsnivån hos tjänsterna avancerade från sjunde till tredje plats. I en mätning av , med ett bredare index i vilket e-förvaltning är en delkomponent, avancerade från tredje plats , till andra plats för att avancera till första plats (Intelligence Unit e-readiness rankings and scores 20082010). Inom ramen för OECD-samarbetet utarbetas indikatorer för att belysa den offentliga förvaltningens utveckling. Syftet är att ge medlemsländerna underlag för att analysera sin egen förvaltning och jämföra utvecklingen med den i andra länder. Av en första rapport som publicerades framgår att ligger långt framme i fråga om utveckling av e-förvaltning. klarar sig bäst tillsammans med vid en jämförelse med andra länder avseende förvaltningens beredskap, tillgänglighet och användning av offentliga e-tjänster. indikatorer pekar dock på att det finns behov av att öka ansträngningarna när det gäller företagens användning av offentliga e-tjänster (Government at a Glance 2009). Granskningar utförda av JK och JO Antalet anmälda tillsynsärenden till JK från enskilda eller myndigheter och ärenden som inletts på myndighetens eget initiativ uppgick till cirka 1 500 ärenden. Av dessa föranledde 13 ärenden kritik i någon form. Motsvarande siffror var cirka 1 400 ärenden, varav 22 ärenden föranledde kritik i någon form. riktade JO bl.a. kritik mot myndigheter i 41 fall för långsam handläggning. En redovisning av JO:s granskningar ges i JO:s ämbetsberättelse för (2008/09:JO1). ESV har rapporterat ekonomiadministrativa värden (EA-värden) för myndigheterna inom ramen för sitt uppdrag att bistå regeringen med att säkerställa att statsförvaltningens interna styrning och kontroll är betryggande. ESV har fastställt EA-värdena för 203 myndigheter. Jämfört med föregående år är resultatet sammantaget i princip oförändrat. iakttagelser redovisas i avsnitt 3.5.1. Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) följer upp hur de statliga myndigheterna lever upp till förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. Uppföljningen visar att av myndigheterna hade en handlingsplan i enlighet med vad som föreskrivs i förordningen. Motsvarande siffra var . Uppföljningen visar vidare att av myndigheterna hade inventerat sina lokaler till stor del eller fullständigt, jämfört . 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 3.4.2Förvaltningens nytta för medborgare, näringsliv och beslutsfattare Medborgarnas och näringslivets syn på förvaltningen Svenskt Kvalitetsindex genomför studier som baseras på intervjuer av personer som varit i kontakt med en myndighet. De myndigheter som uppvisar högst värden på indexet kundnöjdhet är , universitet och högskolor samt , medan Arbetsförmedlingen och får lägst värden bland de 13 myndigheter som ingår i studien (Svenskt Kvalitetsindex 2009). Variationerna mellan myndigheterna är relativt stora. Enligt undersökningen har de granskade myndigheterna ett lägre genomsnittvärde än andra delar av den offentliga sektorn såsom sjukvården samt grund- och gymnasieskolan. Jämförelser av brukares eller allmänhetens förtroende för olika myndigheter måste dock ta i beaktande att olika myndigheter kan ha helt skilda verksamheter. Till exempel har myndigheter som i första hand arbetar med behovsprövning andra förutsättningar än myndigheter som arbetar med generell service till allmänheten. Jämförelser av förtroendet för de statliga myndigheterna är ändå ett betydelsefullt underlag för att kunna bedöma förvaltningens utveckling inom olika områden. En studie av Företagarna som mäter myndigheternas service och bemötande gentemot företagen visar att företrädare för de små företagen uppfattar det som att de flesta myndigheter har förbättrat sin service och sitt bemötande. Listan toppas av , följt av , länsstyrelserna, , Arbetsförmedlingen och SCB (Företagarnas myndighetsranking 2008). 3.4.3Redovisning av vissa förvaltningspolitiska åtgärder Regeringen tillsatte en delegation för e-förvaltning i syfte att uppnå en ökad samordning och koordinering av e-förvaltningen (dir. 2009:19). Delegationen har i uppdrag att koordinera myndigheternas arbete med e-förvaltning på myndighetsövergripande nivå och föreslå hur 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 utvecklingen av e-förvaltning på förvaltningsgemensam nivå bör bedrivas. Delegationen lämnade i sitt första betänkande Strategi för myndigheternas arbete med e-förvaltning (SOU 2009:86) förslag till en ny strategi för myndigheternas arbete med e-förvaltning samt till hur styrning och finansiering av utvecklingsarbetet kan förbättras. Dessutom föreslås ett antal strategiska utvecklingsprojekt. Delegationen föreslår bl.a. att en långsiktigt hållbar lösning för statens och kommunernas hantering av elektronisk identifiering och signering införs, att gemensamma administrativa verksamhetsstöd införs samt att vissa myndigheter får ett särskilt ansvar inom särskilt utpekade områden för att koordinera utvecklingen av e-förvaltningen. I sitt andra betänkande Så enkelt som möjligt för så många som möjligt (SOU 2010:20) presenterar delegationen ett antal strategiska utvecklingsprojekt som delegationen anser bör drivas vidare. driver på utvecklingen av framtidens e- förvaltning i . Under det svenska ordförandeskapet i EU organiserades ett informellt ministermöte och en ministerkonferens om e-förvaltning i . Vid ministermötet antogs en deklaration om e- förvaltning med gemensamma prioriteringar och mål. Enligt deklarationen ska den offentliga förvaltningen öppnas så att offentlig information och offentliga tjänster kan återanvändas av olika aktörer. En annan viktig prioritering är att öka rörligheten på den inre marknaden genom att utveckla e-tjänster som kan underlätta studier, arbete och boende i andra medlemsländer än i hemlandet. Deklarationen behandlar även frågan om hur IT ska användas för att skapa en effektiv offentlig förvaltning i . Deklarationen kommer att ligga till grund för en ny handlingsplan inom EU för 20112015 som avses att presenteras . Samordning av förvaltningens hantering av e- legitimationer Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att förbereda och genomföra bildandet av en nämndmyndighet för samordning av statens och kommunernas hantering av metoder och tjänster för elektronisk identifiering och signering (e-legitimationer). Myndigheten ska kunna inleda sin verksamhet (dir. 2010:69). Samordningen innebär effektiviseringar och besparingar för kommuner och statliga myndigheter genom att deras hantering av e-legiti- mationer förenklas. För företag och medborgare innebär samordningen bl.a. att samma e-legiti- mation kommer att kunna användas för alla förvaltningens tjänster. Elektroniska beställningar i staten I regeringens handlingsplan för e-förvaltning anges att målet är att göra hela inköpsprocessen elektronisk. Regeringen har angett i budgetpropositionen 2010 att målet är att myndigheterna senast vid utgången av 2013 ska kunna hantera utgående beställningar av varor och tjänster elektroniskt (se vidare avsnitt 4.3.1). Samordning av administrativ stödverksamhet förvaltningspolitiska proposition anges att regeringen avser att ge några av de statliga myndigheter som har inrättat interna servicecenter i uppdrag att utveckla dessa. Syftet är att genom ökad samordning inom staten öka kostnadseffektiviteten och kvaliteten samt förbättra möjligheterna till konkurrensutsättning i takt med att marknaden utvecklas. Frågan bereds i . Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn Den information som framställs eller samlas in i den offentliga sektorn är en viktig samhällsresurs. Information hos en statlig eller myndighet kan vara till nytta i en annan myndighets verksamhet. Information som samlas in eller framställs av myndigheter har ofta även användningsområden för aktörer utanför den offentliga förvaltningen. Genom att förädla, sammanställa och på andra sätt använda information kan sådana aktörer skapa nya kommersiella och ideella tjänster och därmed ge förutsättningar för samhället att tillgodogöra sig det värde informationen kan ha när den används för andra ändamål än för myndigheternas egen verksamhet. Det kan t.ex. gälla geografisk information som vidareutnyttjas i en kommersiell navigeringstjänst eller väderinformation som används i en tjänst för väderprognoser. trädde lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen i kraft. förs och rådets direktiv /98/EG av om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn, det s.k. PSI-direktivet i svensk rätt. Lagen syftar till att främja utvecklingen av en informationsmarknad genom att underlätta enskildas användning av handlingar som tillhandahålls av myndigheter. Lagen innehåller bestämmelser som avser att förhindra att myndigheter beslutar om villkor för hur handlingar får användas som begränsar konkurrensen. Därigenom förbättras förutsättningarna för enskilda att utnyttja de informationsresurser som finns hos myndigheterna för kommersiella och icke-kommersiella ändamål. förvaltningspolitiska proposition gör regeringen bedömningen att utgångspunkten för utvecklingen av myndigheternas service bör vara en så långt möjligt likvärdig tillgång till service för alla. Den samverkan som inletts mellan myndigheter med behov av lokal närvaro bör utvidgas och fördjupas. I betänkandet Se medborgarna för bättre offentlig service (SOU 2009:92) föreslås åtgärder för att förbättra samordningen av den offentliga servicen. Betänkandet har remissbehandlats och förslaget bereds i . En samordnad statlig inköpssamordning Regeringen beslutade att ge Kammarkollegiet i uppdrag att inordna inköpsverksamheter från vissa myndigheter (dnr Fi2010/2733, se vidare avsnitt 4.3.1). Uppföljning av förvaltningens utveckling Regeringen beslutade att ge två uppdrag åt Statskontoret som rör uppföljning av den offentliga förvaltningen. Syftet med uppdragen är att regeringen ska få en bättre bild av den offentliga förvaltningens resultat och dess utveckling samt av hur allmänheten och företagen uppfattar kvaliteten i offentlig verksamhet. Uppdragen omfattar såväl statliga myndigheter som kommuner och landsting. Enligt det ena uppdraget ska Statskontoret genomföra en 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 undersökning om allmänhetens och företagens uppfattningar om kvaliteten i offentlig verksamhet (dnr Fi2010/3496). Enligt det andra uppdraget ska Statskontoret göra en samlad redovisning av den offentliga sektorn och dess utveckling, lämna förslag på hur en samlad och systematisk uppföljning av produktivitet, kvalitet och effektivitet i offentlig sektor kan uppnås samt ta fram en modell för förvaltningspolitisk uppföljning i staten (dnr Fi2010/3495). Statskontoret har på uppdrag av regeringen genomfört myndighetsanalyser av Länsstyrelserna i och i län, samt av , , och . Myndighetsanalyserna innehåller närmare granskningar av myndigheterna och av hur de fullgör sina uppdrag. Analyserna innehåller även redogörelser för vilka faktorer som påverkar myndigheternas möjligheter och förutsättningar att även framöver genomföra sina verksamheter. Ledning, styrning och organisation Arbetet med att ytterligare utveckla regeringens myndighetsstyrning fortsätter på såväl övergripande nivå som inom respektive område. Styrningen verksamhetsanpassas och utvecklas löpande bl.a. med inriktningen att bli mer strategisk. I genomförs insatser i syfte att utveckla arbetet med regeringens styrning. Organiseringen av den statliga förvaltningen är ett viktigt styrinstrument för regeringen. I pågår ett arbete som syftar till att utveckla kvaliteten i arbetet och förbättra rutinerna i samband med avveckling eller inrättande av myndigheter. Projekt för en mer strategisk styrning Inom området företagande har en projektgrupp sett över arbetsformer och regeringens styrinstrument i syfte att skapa en helhetsinriktad styrning med utgångspunkt i företagarens vardag samt för att utveckla regeringens styrning av berörda myndigheter (dnr Fi2007/9781). Projektgruppen, som redovisade sitt uppdrag , har gjort en 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 samlad bedömning av hur regeringens myndighetsstyrning kan förändras för att bättre främja företagande. Projektet har utarbetat en generell metod som kan ligga till grund för en mer strategisk styrning även på andra områden. Utvecklingen av regeringens resultatstyrning behandlas i Förslag till statsbudget, finansplan m.m. avsnitt 12. Regional indelning och ansvarsfördelning Utredningen om översyn av statlig regional förvaltning m.m. Utredningen om översyn av statlig regional förvaltning m.m. har i uppdrag att göra en översyn av den statliga regionala förvaltningen och bl.a. lämna förslag på hur den statliga regionala förvaltningen kan bli tydligare, mer samordnad och ändamålsenlig (dir. 2009:62). Förslagen syftar till att skapa förbättrade förutsättningar för dels statlig samordning, dels samordning mellan statlig och nivå. Översynen omfattar såväl länsstyrelseorganisationen som de statliga myndigheternas geografiska indelning. Utredningen har även i uppdrag att lämna förslag på ändrad länsindelning i de fall där en sådan kan bli aktuell. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Regeringen har beslutat om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2010:12). Utredningen ska utöver det ursprungliga uppdraget pröva om det är möjligt att finna en gränsdragning för de landsting som ansökt om en ändrad landstingsindelning som uppfyller de krav som anges i lagen (1979:411) om ändring i indelning i kommuner och landsting. Regionalt utvecklingsansvar i vissa län I propositionen Regionalt utvecklingsansvar i vissa län (prop. 2009/10:156) föreslog regeringen att försöksverksamheten med ändrad regional ansvarsfördelning i och skulle göras permanent. Verksamheten regleras genom en ny lag, lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar i vissa län, som även omfattar och . Lagen träder i kraft . Med anledning av tillkännagivande att bör ges möjlighet att använda beteckningarna regionfullmäktige och regionstyrelse (prop. 2009/10:156, bet. 2009/10:KU37, rskr. 2009/10:324) har rege- ringen beslutat om tilläggsdirektiv till Utredningen om översyn av statlig regional förvaltning m.m. (dir. 2010:72). Uppdraget ska redovisas . Kredit vid inrättande av nya myndigheter har ansett att regeringen i samband med budgetpropositionen skulle återkomma till med en redovisning över hur den nya modellen för finansiering av inrättandet av nya myndigheter fungerat (bet. 2008/09:FiU2, bet. 2009/10:FiU2). I avvaktan på ett riksdagsbeslut om anslag kan anskaffningen av tillgångar och övriga utgifter för nya myndigheters räkning tillfälligt finansieras från en kredit hos Kammarkollegiet. När myndigheten har bildats ska utnyttjad kredit inklusive ränta regleras. Denna modell infördes . Krediten har använts vid inrättandet av Inspektionen för socialförsäkringen, , , och Myndigheten för radio och TV. Regeringen bedömer att modellen har fungerat väl. Att den ekonomiadministrativa hanteringen flyttats till Kammarkollegiet har inneburit att det administrativa arbetet kunnat bedrivas på ett kostnadseffektivt sätt. Den särskilda krediten för inrättande av nya myndigheter ökar även tydligheten i den ekonomiska redovisningen. Den minskar dock möjligheten att utnyttja den flexibilitet som finns med en större kredit. Svårigheterna att bedöma storleken på kommande investeringsbehov för inrättande av nya myndigheter har lett till att krediten dimensionerats med marginal och inte utnyttjats fullt ut. 3.5Resultat avseende vissa myndigheter inom utgiftsområdet Resultatbedömningen baseras på en övergripande analys och bedömning av det sätt på vilket myndigheterna utfört sina uppgifter. Statskontoret är regeringens stabsmyndighet för utredningar, utvärderingar och uppföljningar av statligt finansierad verksamhet. Myndigheten ska även bistå regeringen i övergripande frågor om den offentliga förvaltningens funktionssätt. stärktes och utvidgades Statskontorets roll i enlighet med förslagen i slutbetänkande Ett stabsstöd i tiden (SOU 2008:22). Statskontoret har arbetat med utredningsuppdrag från och utgjort stabsbiträde till samtliga av departement. Statskontoret har också genomfört uppdrag åt enskilda kommittéer. Antalet genomförda uppdrag har ökat jämfört med . Statskontoret har fortsatt att följa och granska pågående reform- och utvecklingsarbeten i bl.a. samt har genomfört uppdrag gällande omprövning och effektivisering av den offentliga verksamheten. Kammarkollegiet har till huvuduppgift att tillhandahålla service inom det statliga området, främst avseende ekonomi, juridik, kapitalförvaltning, riskhantering och administration. Därutöver har Kammarkollegiet uppgifter inom en rad olika verksamheter som bl.a. rör stiftelser, avveckling av dödsbon, indelningsfrågor och miljörätt. Kammarkollegiet har tillförts ett antal nya arbetsuppgifter och har numera bl.a. ansvar för IT-upphandling och upphandlingsstöd. Som ett led i att renodla uppgift att biträda regeringen har vissa uppgifter av förvaltningskaraktär, bl.a. redovisningen av statens aktier, flyttats från till Kammarkollegiet. har Kammarkollegiet prioriterat utvecklingsarbete inom bl.a. kapitalförvaltning, IT-upphandling och upphandlingsstöd (se avsnitt 4). ESV har bistått regeringen med underlag i syfte att öka effektiviteten samt förbättra den interna styrningen och kontrollen i statsförvaltningen. ESV har även samordnat den statliga intern- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Myndigheten har vidare utvecklat och förvaltat regelverk och metoder för en ändamålsenlig ekonomisk styrning i staten. Utvecklingen av den ekonomiska styrningen, myndigheternas interna styrning och kontroll samt arbetet för att motverka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen beskrivs utförligare i Förslag till statsbudget, finansplan m.m. avsnitt 12. Regeringen gav 2007 ESV i uppdrag att fungera som nationellt revisionsorgan för de EU- medel som hanteras i . har myndighetens organisation för EU-revisionen kommit på plats och verksamhetens kompetens har säkerställts. ESV ska granska de EU-program och fonder där ansvaret för en sund ekonomisk förvaltning och genomförandet av effektiva kontroller är delat mellan svenska myndigheter och Europeiska kommissionen. ESV ska för varje program eller fond lämna en årlig revisionsrapport och i anslutning till denna även ett revisionsutlåtande. ESV har i enlighet med utfört systemgranskningar och finansiell revision för ett antal EU-fonder. Då programmen ännu inte helt kommit i gång har dock enbart ett fåtal granskningar av redovisade kostnader hos stödmottagare utförts. har i rapporten många till en sammanslagningar av myndigheter (RiR 2010:3) redovisat sin granskning av de s.k. enmyndighetsreformerna. huvudsyfte har varit att granska om sammanslagningarna lett till en större enhetlighet i handläggningen. De myndigheter som har granskats är , och . Reformen har för samtliga tre myndigheter lett till ett ökat fokus på styrningen av rättsliga frågor och ärendehanteringsprocesser. skriver i sin rapport att på samma gång som styrningen har centraliserats har de lokala kontoren blivit mer självständiga, då avståndet till den högsta beslutande ledningen har blivit större. Ansvaret har således centraliserats och decentraliserats på samma gång. bedömer att möjligheterna att omfördela resurser och ärenden har ökat, men att dessa bör utnyttjas i större omfattning. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 har minskat medan regionala och lokala skillnader i centrala delar av myndighetsutövningen till viss del kvarstår. Granskningen av enmyndighetsrefomerna indikerar att det för den enskilde medborgaren fortsätter att ha betydelse var i landet eller av vem ett ärende avgörs. Genom att koncentrera stora delar av verksamheten, och därmed möjliggöra en ökad specialisering av handläggningen, kan en minskad flexibilitet och en sårbarhet i organisationen uppstå. rekommenderar regeringen att bl.a. ge myndigheterna i uppdrag att följa upp variationerna i handläggningen. Regeringens bedömningar med anledning av rapporten redovisas under respektive utgiftsområde (se vidare under utg.omr. 3 avsnitt 3 utg.omr. 4 avsnitt 3 samt utg.omr. 10 avsnitt 3). I rapporten en underutnyttjad resurs (RiR 2009:19) redovisar sin granskning av om systemet för e-legitimation är rättssäkert, tillgängligt, kostnadseffektivt och teknikneutralt samt om regeringen och ansvariga myndigheter har agerat i enlighet med intentioner på området. bedömning är att systemet för e-legitimationer har haft en positiv effekt på utvecklingen av e- förvaltningen och att det till stora delar uppfyller de krav på rättssäkerhet, tillgänglighet, kostnadseffektivitet och teknikneutralitet som har uttalat. framhåller dock att det finns mindre brister i nämnda avseenden, bl.a. att den valda upphandlingsmodellen medfört inlåsningseffekter och att den tekniska utvecklingen därför inte stimulerats på ett sätt som hade varit möjligt. Vidare framhålls att användningen av e-legitimationer kunde ha främjats genom en mer aktiv marknadsföring. Regeringen delar bedömning att flera av de påpekade bristerna kan avhjälpas genom att genomföra E-delegationens förslag. Regeringen gav därför en särskild utredare i uppdrag att förbereda och genomföra bildandet av en nämndmyndighet för samordning av statens och kommunernas hantering av metoder och tjänster för elektronisk identifiering och signering (e- legitimationer). Myndigheten ska kunna inleda sin verksamhet (dir. 2010:69). I rapporten över gränserna (RiR 2009:18) bedömer att en generell översyn av registerlagstiftningen är nödvändig och att regeringen behöver bli tydligare i sin styrning, finansiering och uppföljning av samverkande myndigheters IT-investeringar eftersom staten annars inte har förutsättningar att bedriva sin verksamhet med fullt kapacitetsutnyttjande. rekommenderar regeringen att överväga ett antal åtgärder i syfte att underlätta myndigheternas genomförande av IT-investe- ringar.