prop · GX03125 · 2010-03-18 00:00:00 — Varje depar- tement och myndighet ansvarar för att ta fram underlag och vidta åtgär- der inom sitt ansvarsområde för att bidra till målet. Förutsättningarna när det gäller att bidra till målen är olika inom olika regelområden. Inom område har regelverken ofta karaktären av skyddslagstiftning, vilket är fallet på t.ex. alkohol- och tobaksområdena. Eventuella regelförenklingar måste prövas mot ändamålen med skydds- En avvägning mellan regelförenkling och skyddsnivån måste därför ske i varje enskilt fall. Krav på tillstånd för olika typer av alkoholhantering finns både i alkohollagen och i lagen om försäljning av teknisk sprit. om godkännandeförfaranden finns också i lagen om alkoholskatt. regelverk träffar i viss utsträckning samma företag och samma ändamål. Den som t.ex. har tillstånd för inköp och tillverkning av sprit eller alko- holdrycker enligt alkohollagen ska också vara godkänd som upplags- havare av varor som är skattepliktiga enligt lagen om alkoholskatt. som i sin verksamhet vill servera starköl, vin eller spritdrycker ska ha tillstånd som söks hos kommunen. arna och den påföljande tillsynsverksamheten kan se olika ut mellan Det är i viss mån rimligt eftersom lokala hänsyn har betydelse för hanteringen. Det finns dock möjligheter till förenklingar genom att rutiner ses över och förtydligas och blir mer enhetliga i landet. Därmed ökar också rättssäkerheten i systemet. Vissa förenklingar har redan genomförts inom ramen för det förenk- lingsarbete som bedrivits i statsförvaltningen. heten till ytterligare regelförenklingar har prövats i det utrednings- och beredningsarbete som föregått detta lagstiftningsärende och noga vägts mot behovet av skyddslagstiftning inom alkoholområdet. detta lagstiftningsärende har varit att ta bort onödig byråkratisk reglering utan att göra avkall på skyddsintresset. 5 En ny alkohollag Regeringens förslag: Nuvarande alkohollag omarbetas och ersätts med en moderniserad ny alkohollag. Bestämmelserna om handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat arbetas in i alkohollagen. De bestämmelser i nuvarande alkohollag som inte kommenteras i denna proposition föreslås i huvudsak oförändrade föras över till den nya lagen. Utredningens och promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig ställer sig positiva till utredningens förslag om en ny moderniserad och omredige- rad alkohollag. Inga invändningar har heller framförts när det gäller att i alkohollagen föra in bestämmelserna avseende teknisk sprit och alkohol- haltiga preparat. anför att en sammanhållen lagstiftning innebär en större tydlighet och ger en bättre överblick kring frågor som till exempel rör tillverkning, handel och försäljning av alkohol. Kommuner och Landsting anser det särskilt välkommet att den nya regleringen för de tekniska alkoholprodukterna föreslås inarbetas i alko- hollagen, vilket tydliggör sambandet med övriga alkoholpolitiskt motive- rade regler och syftet att skydda folkhälsan. anför att genom de omfattande förändringar och omarbetningar av alkohol- lagen som har föreslagits jämte den gemensamma beredningen av utred- ningens och promemorians förslag, överväger skälen för att arbeta in bestämmelser om teknisk sprit m.m. i alkohollagen. Även tillstyrker förslaget och delar promemorians motiv till den lagtekniska lösningen. Kammarrätten i har i sitt yttrande över alkohollags- utredningen anfört att lagen framstår som bitvis svårtillgänglig. En direkt inarbetning av bestämmelserna om teknisk sprit skulle göra den än mer svårtillgänglig. En översyn och samordning av de olika lagförslagen bör därför ske. Skälen för regeringens förslag: Alkohollagen trädde i kraft . Den ersatte då lagen (1977:292) om tillverkning av drycker m.m. och lagen (1977:293) om handel med drycker. Vissa av bestämmel- serna från dessa båda lagar överfördes oförändrade. Alkohollagen har varit föremål för ett antal omarbetningar och förändringar. Lagen har därigenom kommit att bli svårläst och innehåller i vissa fall motstridiga bestämmelser. I takt med att samhället har förändrats har också vissa begrepp och företeelser förändrats. Lagen är därför i behov av en genomgående modernisering och redigering. Beträffande de mate- riella förändringarna hänvisas till respektive avsnitt i detta lagstiftnings- ärende. I detta lagstiftningsärende föreslås också att bestämmelserna om han- del med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat förs över till alkohol- lagen. Som skäl härför vill regeringen anföra följande. Det huvudsakliga syftet bakom alkohollagen och lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., LFT, är detsamma, nämligen att söka förebygga missbruk och andra alkoholpolitiska olägenheter. Båda lagarna har således sin grund i alkoholpolitiska överväganden. Alkohol- lagen reglerar formerna för försäljning av alkoholdrycker för konsum- tion. LFT fyller funktionen att hindra att teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat missbrukas eller i övrigt konsumeras som surrogat för alkohol- drycker. En särskild fråga gällande den nya regleringen för de tekniska alkoholprodukterna, som föreslås i detta lagstiftningsärende, är var bestämmelserna ska placeras; i alkohollagen eller i en särskild lag. Goda argument kan anföras både för alternativet att även fortsättningsvis ha ett separat regelverk för produkterna och för alternativet att arbeta in det nya regelverket i alkohollagen. Övervägande skäl talar dock för att arbeta in bestämmelserna i alkohollagen. Härför talar kanske främst att en place- ring i alkohollagen tydliggör sambandet med övriga alkoholpolitiskt motiverade regler och syftet att skydda folkhälsan. Några remissinstanser, däribland Kammarrätten i , har fram- fört synpunkter om att lagen är svårtillgänglig och påpekat behovet av ytterligare bearbetning. Regeringen instämmer i detta. Under beredningen av förslagen har därför ytterligare redaktionella bearbet- ningar med avseende på bestämmelsernas placering och utformning gjorts. 6.1Teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat m.m. Regeringens förslag: Teknisk sprit definieras som sprit avsedd att an- vändas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat jämförligt ändamål och som är hänförlig till KN-nr 2207 eller 2208 enligt den lydelse av den Kombinerade nomenklaturen (KN) enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan som gällde . Alkoholhaltigt preparat definieras som en vara som färdigställts för slutlig användning, som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och som inte är alkoholdryck eller teknisk sprit och inte heller sådant läkemedel som omfattas av läkemedelslagen (1992:859). Sprit definieras som en alkoholhaltig vätska där alkoholen har fram- ställts genom destillering eller annan kemisk process. Begreppet mäsk utmönstras ur alkohollagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens i den del det avser begreppet mäsk. Remissinstanserna: Endast ett fåtal av remissinstanserna har kom- menterat de föreslagna definitionerna. instämmer i den defini- tion som föreslås för alkoholhaltiga preparat men vill framföra att det är viktigt att definitionen av teknisk sprit blir så tydlig som möjligt. Detta gäller i synnerhet med avseende på gränsdragningsproblematiken mellan teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. För att undvika problem för de kontrollerande myndigheterna, däribland , är det viktigt att det tillhandahålls närmare beskrivningar av de olika varianter av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat som förekommer på marknaden. Läke- medelsverket anser att definitionen av alkoholhaltiga preparat har fått en olycklig utformning. () påpekar att gräns- dragningarna, framför allt mellan alkoholhaltiga preparat och sprit- drycker, ibland är svåra att göra. Vidare framhålls att det inte framgår av promemorian huruvida teknisk sprit som säljs till någon som avser späda den för att göra spritdryck av den ska betecknas som teknisk sprit eller betecknas som spritdryck. framhåller att förslaget till defi- nition av teknisk sprit skulle kunna leda till att samma vara kan bedömas olika beroende på vad som respektive användare har för avsikt att använda den till. Kemikalieinspektionen anför att ingen avgränsning till biocider gjorts i definitionerna för teknisk sprit och alkoholhaltiga prepa- rat, eller att biocider tagits bort från regelområdet, vilket medför att vissa paragrafer är felaktiga. Svenska framhåller att KN- nummer bör skrivas in i förordningar eller föreskrifter så att de enklare kan anpassas till förändringar som kan komma. Skälen för regeringens förslag De definitioner av teknisk sprit respektive alkoholhaltigt preparat som återfinns i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., förkortad LFT, är kopplade till en upphävd tulltaxa. Redan detta faktum är skäl nog att förändra definitionerna och klä dem i en tidsenlig kontext. Definitionen av teknisk sprit bör knyta an till de be- grepp som används i alkohollagen och i lagen om alkoholskatt, i synner- het som det föreslås att regleringen av hantering av teknisk sprit fram- ledes ska knytas till de skatterättsliga bestämmelserna om upplagshavare m.m. (se avsnitt 12). Gällande definition av teknisk sprit i LFT anger att sprit som är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat likartat ändamål och som är hänförlig till tull- taxenummer 22.07 eller 22.08 B.1 eller B.2 tulltaxelagen (1987:1068). Tulltaxenummer 22.07 i tulltaxan omfattade vad som i tullsammanhang benämns som odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av minst 80 volymprocent; etylalkohol och annan sprit, denaturerade, oavsett alko- holhalt. Tulltaxenummer 22.08 B.1 eller B.2 avsåg odenaturerad etyl- alkohol med en alkoholhalt av mindre än 80 volymprocent; sprit, likör och andra spritdrycker. Motsvarande benämningar i den nu gällande Kombinerade nomenklaturen, vilken hänvisas till i lagen om alkohol- skatt, är 2207 och 2208. Sprit definieras i alkohollagen som en vätska som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent. Med alkohol avses etylalkohol. Som exempel på teknisk sprit kan, förutom finsprit (sprit med en alko- holhalt på 9596 volymprocent), nämnas absolut alkohol (sprit med en alkoholhalt överstigande 99,5 volymprocent). Enligt 1 § andra stycket LFT förstås med alkoholhaltigt preparat vara som innehåller mer än 1,8 viktprocent etylalkohol och som inte är hän- förlig till tulltaxenummer 22.0322.07 eller 22.08 B.1 eller B.2 och inte heller är sådant läkemedel som omfattas av läkemedelslagen (1992:859). Tulltaxenummer 22.0322.06 omfattade olika slag av alko- holhaltiga drycker. Alkoholhaltigt preparat är inget enhetligt begrepp, utan betecknar en vara eller produkt som innehåller alkohol över en viss koncentration och som inte är teknisk sprit eller alkoholdryck eller ett läkemedel enligt de definitioner som finns för dessa varor. Det finns ca 2 000 olika alkohol- haltiga preparat enligt den förteckning har. Alkohol- haltiga preparat kan ha vitt skilda användningssätt. De kan vara avsedda för förtäring och de kan vara avsedda att inte förtäras. Bland de preparat som är avsedda för förtäring finns bl.a. vissa sammansatta alkoholhaltiga beredningar (som aromer) för framställning av exempelvis läskedrycker. Vidare kan nämnas frukt av olika slag i alkoholhaltig lag fikon i cog- nac, hallonsylt med , punschpraliner och matlagningsvin. Det finns också vissa alkoholhaltiga kosttillskott. Som exempel på alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtä- ring kan nämnas parfym, vissa färger, förtunningar, rengöringsmedel, kosmetika och köldbärare för kylanläggningar. brännvätskor och bilvårdsmedel, såsom karburatorsprit och spolarvätska, samt etanolhaltiga drivmedel, såsom E85. Definitionerna i den nya lagstiftningen Avgränsningen mellan framför allt teknisk sprit och alkoholhaltiga pre- parat kommer att vara av central betydelse även i fortsättningen, särskilt med beaktande av att handeln med alkoholhaltiga preparat fortsättnings- vis i princip ska vara fri, alltså utan några krav på särskilda tillstånd eller godkännanden, under förutsättning att produkten är denaturerad enligt meddelade föreskrifter, se avsnitt 12.2. För handeln med teknisk sprit däremot föreslås gälla olika restriktioner för att rätt till försäljning och inköp ska föreligga, se avsnitt 12.1. För det fall att en koppling till tull- bestämmelserna ska finnas kvar, bör en sådan koppling avse den nya tullagstiftningen och den kombinerade nomenklaturen. En sådan kopp- ling skulle också stämma överens med hur definitionerna av olika alko- holhaltiga produkter är definierade i lagen om alkoholskatt. Kopplingen i LFT till tullbestämmelser har i sig enligt Läkemedelsver- ket i allt väsentligt fungerat tillfredsställande. Den tydliga gränsdrag- ningen har haft fördelar. Det finns således anledning att även framgent ha en sådan koppling. Vid definitionen av teknisk sprit bör man liksom utgå från begreppet sprit. definieras sprit som en vätska som innehåller alko- hol med en koncentration av mer än 2,25 volymprocent. Vin, öl och starköl anses dock inte som sprit. Denna definition är mindre lyckad och bygger på ett cirkelresonemang. Begreppet sprit föreslås i den nya lagen förtydligas så att det avser en alkoholhaltig vätska där alkoholen har framställts genom destillering eller annan kemisk process. Sprit kan framställas på kemisk, syntetisk väg, utan föregående jäsning av mäsk. Även på så sätt framställd alkohol ska innefattas av begreppet sprit. Någon lägsta alkoholhalt behöver inte anges och inte heller vad som inte ska anses vara sprit. Definitionen blir tydlig i sig. Det blir också tydligare att sprit är råvaran för att framställa t.ex. spritdrycker. Detta är i överensstämmelse med hur sprit definieras i andra sammanhang och vad som betraktas av gemene man som sprit. Vad sedan anbelangar begreppet teknisk sprit är den föreslagna definitionen i princip i överensstämmelse med den definition som gäller . Med teknisk sprit menas således även i fortsättningen sprit som uteslutande är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat jämförligt ändamål. Den förändringen som görs är av teknisk karaktär såtillvida att kopplingen till den upphävda tulltaxan (se ovan) ersätts med en koppling till de begrepp som används i lagen om alkoholskatt den kombinerade nomenklaturen enligt rådets förordning (EEG) av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan som gällde . Någon särskild lägsta gräns av alkoholhalten för vad som kan betraktas som just teknisk sprit behövs inte heller fortsättningsvis. En annan sak är att teknisk sprit ofta håller en så hög alkoholhalt som omkring 9599 volymprocent etylalkohol just för att kunna användas för rengöring, i tillverkningsprocesser, vid experiment o.d. Spritdrycker kan komma att betecknas som teknisk sprit om de ska användas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat sådant ändamål. Alkoholhaltigt preparat föreslås även fortsättningsvis definieras som en vara som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol (vilket motsvarar den i LFT angivna gränsen 1,8 viktprocent) och som inte är teknisk sprit, alkoholdryck eller ett läkemedel som omfattas av läkemedelslagen (1992:859). Det finns ingen anledning att i definitionen räkna upp tull- taxenumren för alkoholdrycker och teknisk sprit, i synnerhet som dessa produkter är klart definierade i samma lag. Till förtydligande föreslås att det ska anges att varan ska vara färdigställd för slutlig användning. I uttrycket att varan ska vara färdigställd för slutlig användning ligger bl.a. att produkten ska vara avsedd att användas direkt, alltså utan vidare bearbetning eller förädling, för visst, åsyftat slutligt ändamål. Ett alko- holhaltigt preparat finns i allmänhet att tillgå i detaljhandeln och dess användning riktar sig till konsumenter till skillnad från teknisk sprit som inte har någon enskild användare. Beträffande den nedre gränsen för när en vara ska kunna anses som ett alkoholhaltigt preparat, mer än 2,25 volymprocent alkohol, kan följande sägas. Denna gräns sammanfaller med den nedre gränsen i alkohollagen för sprit och alkoholdryck. Genom denna gräns fångas emellertid även upp preparat som knappast utgör någon fara från missbrukssynpunkt, som t.ex. diskmedel, rengöringsmedel och liknande produkter. Genom förslaget om en friare handel med alkoholhaltiga preparat, utan krav på förhandsprövning eller motsvarande, medför detta dock knappast några olägenheter för näringsidkare eller andra användare. Vad avser gränsdragningen mellan teknisk sprit och alkoholhaltigt prepa- rat gäller allmänt att ju fler tillsatser eller annars främmande ämnen som en vara som består av sprit innehåller, desto mindre får varan karaktär av sprit och desto mer karaktär av en annan, tillskapad vara; en produkt. Detta gäller oavsett om de främmande ämnena består av denaturerings- ämnen, färgämnen eller andra ämnen. Om inte varans ingredienser entydigt visar att det rör sig om ett alko- holhaltigt preparat utan eventuellt om teknisk sprit får bl.a. förpacknings- storleken betydelse. En förpackning innehållande så mycket som flera liter av t.ex. aromer/essenser måste antas vara avsedd att användas vid yrkesmässig tillverkning av en annan vara. Den faller därmed inte under begreppet alkoholhaltigt preparat utan är i stället att betrakta som teknisk sprit (och ska därmed följa de strängare reglerna för handel med sådan sprit). Skulle aromen/essensen (med samma beståndsdelar) däremot vara förpackad i en 50 ml-flaska, avsedd för försäljning i dagligvaruhandeln till konsumenter, bör bedömningen kunna bli en annan. Yttre betingelser som förpackningens storlek och utseende, etiketter och bruksanvisningar etc. får alltså också beaktas när fråga uppkommer om en viss vara är att anse som alkoholhaltigt preparat eller som teknisk sprit. En i princip helt fri handel med alkoholhaltiga preparat medför att andra överväganden än tidigare kan komma att behöva göras vid av- gränsningen mellan vad som är teknisk sprit och vad som är alkohol- Kontrollen av handeln med teknisk sprit får inte under- grävas av en alltför vidsträckt tolkning av begreppet alkoholhaltigt prepa- Teknisk sprit, odenaturerad eller denaturerad, kan således inte anses som ett alkoholhaltigt preparat. Inte heller kan alkoholdrycker eller läkemedel anses som alkoholhaltiga preparat. Det ankommer på att utöva tillsyn över till- lämpningen av även dessa bestämmelser i alkohollagen, att noga följa utvecklingen på området och vid behov utfärda vägledande anvisningar för de tillämpande myndigheterna. Häri ligger som en viktig uppgift att tillhandahålla närmare beskrivningar av de olika varianter av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat som förekommer på marknaden. arbete har institutet att samverka med bl.a. och Tull- Regeringens förslag: Definitionerna av alkoholdrycker förtydligas. Begreppet vin förbehålls en dryck som har framställts genom jäsning av druvor eller druvsaft. Som vin ska även räknas vin som i framställ- ningen har tillsatts sprit framställd av vinprodukter och som har en alkoholhalt som inte överstiger 22 volymprocent. Drycker som framställts genom jäsning av frukt, bär eller andra växtdelar föreslås få benämningen andra jästa alkoholdrycker. Öl är en jäst dryck som framställts med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne. Begreppet folköl införs i lagen som beteckning för öl med en alkoholstyrka som överstiger 2,25 men inte 3,5 volymprocent. Regeringens bedömning: Definitionerna av spritdryck och starköl behålls oförändrade. Utredningens förslag: Utredningen hade föreslagit en förändrad defi- nition av vin, och att drycker med en alkoholhalt upp till 22 volym- procent ska behandlas som vin, men huvudsakligen oförändrade defini- tioner i övrigt. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig över försla- get har även påtalat brister i gällande alkohollag. instämmer i utredningens bedömning att de nuvarande definitionerna av alkoholdrycker är mindre lyckade. De föreslagna ändringarna innebär en viss förenkling, men kan fortfarande ge tillämpningsproblem. () anför bl.a. att de definitioner som finns i alkohol- lagen är väl inarbetade men att det trots detta är nödvändigt med en har- monisering med annan lagstiftning. FHI föreslår därför att definitionerna av alkoholdrycker blir föremål för en grundlig genomgång. Länsrätten i pekar på att definitionerna utgår från en form av cirkel- resonemang, där man delvis definierar det första begreppet med en hän- visning till det andra och tvärtom, vilket är mindre lyckat. Systembolaget anför att de föreslagna definitionerna bör analyseras ytterligare, bl.a. avseende vilka konsekvenser de får för tillverkning av alkoholdrycker i hemmet för eget bruk. Skälen för regeringens förslag: Alkohollagen innehåller inlednings- vis ett antal definitioner av centrala begrepp i lagen. Syftet med detta är att ge ledning vid tillämpningen av de materiella bestämmelserna, fram- för allt när det gäller försäljning och servering. Alkoholdryckerna delas in i spritdrycker, vin, öl och starköl. De nuvarande definitionerna av alkoholdrycker är dock i vissa avseenden mindre lyckade. De bygger som Länsrätten i har påpekat i viss utsträckning på cirkel- resonemang och avviker i onödigt hög grad från de begrepp som används inom och i lagen (1994:1564) om alkoholskatt, LAS. Bl.a. görs gränsdragningen mellan olika slag av drycker beroende av alkohol- halten istället för dryckens karaktär, vilket i sin tur skapar onödiga pro- blem vid tillämpningen av lagens bestämmelser. Det är därför önskvärt med en viss justering av begreppen i alkohollagen, dels i förhållande till lagen om alkoholskatt, dels i förhållande till de definitioner som används i bl.a. livsmedelssammanhang. En total samordning är dock inte möjlig, bl.a. med hänsyn till lagarnas olika syften och användningsområden. I LAS definieras alkoholdryckerna med utgångspunkt i KN-nummer (den Kombinerade nomenklaturen (KN) enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan som gällde ) och grupperas efter skattesatser. De grupperingar av drycker som finns i LAS är öl, vin, andra jästa drycker än vin eller öl, mellanklassprodukter samt etylalkohol. Syftet med definitionerna i den lagen är att varorna ska be- skattas korrekt. Definitionerna i de olika EG-förordningar som finns inom livsmedelsområdet har ett annat syfte, framför allt för att garantera kvaliteten på de olika produkterna. Emellertid är, såsom har påpekat, de begrepp som finns i alkohollagen väl inarbetade. Det är därför inte möjligt, men heller inte önskvärt, att göra någon större förändring. Vissa juste- ringar bör dock kunna göras utan att förändra strukturer och inarbetade begrepp. Begreppet spritdryck behålls oförändrat, men genom den definition av sprit som föreslås (se avsnitt 6.1) blir det också tydligare vad som ska avses med spritdryck. Enligt utredningens förslag skulle gränsen för vad som ska benämnas spritdryck vara en alkoholhalt om 22 volymprocent. Ett flertal remissinstanser, bl.a. har anfört att det kan medföra tillämpningsproblem om s.k. ready-to-drink-drycker, som är utpräglade ungdomsdrycker, klassificeras som vin istället för sprit- drycker. För att undvika sådana tillämpningsproblem föreslås att en dryck som innehåller sprit klassificeras som spritdryck, oavsett alkohol- halt. Benämningen vin bör fortsättningsvis, i likhet med utredningens för- slag, förbehållas en dryck som är framställd genom jäsning av druvor eller druvsaft. Som vin ska även räknas sådant starkvin, med en alkohol- halt om högst 22 volymprocent som finns uppräknade under KN-nummer 2204 (se ovan). De viner som avses är t.ex. sherry, , tokay, port-