prop · GX0386 · 2010-01-19 00:00:00 — Enligt den paragrafen ska en uppgift gallras senast . Om det står klart att uppgiften inte längre behövs för ändamålet med registreringen, ska alltså gallring ske vid den tidigare tidpunkten enligt den allmänna bestämmelsen i 9 § första stycket i personuppgiftslagen. Eftersom rådsbeslutet inte innebär någon ändring i sak i förhållande till vad som redan gäller krävs enligt regeringens mening inte någon lagändring i denna del. Däremot krävs författningsreglering för att genomföra rådsbeslutets bestämmelser om bevarande av uppgifter om en person som har registrerats för att undvika förväxling av personer. Regeringen före- slår därför att bestämmelser i detta avseende tas in i 11 § lagen om Schengens informationssystem. Som har framgått ovan innebär rådsbeslutet, liksom Schengenkonven- tionen, att uppgifter om personer kan stå kvar i registret än de angivna tiderna om det är nödvändigt för syftet med registreringen. Till skillnad från anges i rådsbeslutet (artikel 44.4) att en bedömning av behovet av en sådan förlängning ska arkiveras. Det kan noteras att det i den engelska versionen står recorded, vilket är det uttryck som i andra delar av rådsbeslutet har översatts med noteras (jfr. artiklarna 12 och 18 som handlar om skyldighet att notera uppgifter i en logg). I artikeln anges vidare att det centrala SIS ska meddelas om att ett beslut om förlängning har fattas. Med hänsyn till att automatisk radering av uppgifter som ska gallras ska ske centralt (artikel 44.5) torde innebör- den av nämnda bestämmelser vara att det av registret ska framgå att ett beslut om förlängning har fattats. Regeringen gör bedömningen att ett genomförande av rådsbeslutet i denna del kräver författningsreglering. Bestämmelser i detta avseende bör lämpligen införas i 11 § lagen om Schengens informationssystem. Bestämmelsen om skyldighet att föra statistik över registreringar vilkas bevarandetid har förlängts (artikel 44.6) bedöms vid behov kunna genomföras på förordningsnivå. Bestämmelserna om gallring av uppgifter om föremål (artikel 45) motsvaras delvis av artikel 113 i . Rådsbeslutet innehåller emellertid flera nyheter. För det första innebär rådsbeslutet att uppgifter om föremål inte får bevaras längre än vad som är nödvändigt för syftet med registreringen. En sådan bestämmelse finns i Schengen- konventionen när det gäller personuppgifter som rör framställningar om personer (artikel 112.1), men alltså inte när det gäller andra uppgifter. När lagen om Schengens informationssystem infördes gjordes bedömningen att det inte behövdes några lagändringar i denna del. Denna bedömning motiverades med den bestämmelse som finns i 9 § i personuppgiftslagen om att personuppgifter inte får bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen (jfr prop. 1999/2000:64 s. 154). Det kan dock inte uteslutas att det i SIS finns uppgifter som inte utgör personuppgifter i personuppgiftslagens mening, t.ex. uppgifter om föremål som varken direkt eller indirekt kan hänföras till en person som är i livet. Sådana uppgifter omfattas inte av bestämmelsen i 9 § personuppgiftslagen. Regeringen föreslår därför att det i 11 § lagen om Schengens informationssystem införs en generell bestämmelse som innebär att inga uppgifter i SIS får bevaras än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med registreringen. Rådsbeslutet innebär även förändringar när det gäller gallringsfristerna för uppgifter om registrerade föremål. Enligt får uppgifter om motorfordon, släpvagnar och bevaras i högst , utfärdade legitimationshandlingar och registrerade sedlar i högst och uppgifter om övriga föremål i högst . Konventionens bestämmelser i denna del har genomförts genom 11 § 35 lagen om Schengens informationssystem. I förhållande till konventionen innebär emellertid rådsbeslutet att de tillåtna bevarandetiderna för vissa typer av föremål har förlängts. Bevarandetiderna för uppgifter om föremål knyts i rådsbeslutet till ändamålet med registreringen. Samtliga föremål som har registrerats för något av syftena dold övervakning eller särskild kontroll får bevaras i högst medan samtliga föremål som har registrerats i syfte att kunna tas i beslag eller användas som bevis i brottmål får beva- ras i högst . I praktiken innebär rådsbeslutet att uppgifter om vissa motorfordon och vissa släpvagnar samt som enligt Schengen- konventionen endast får bevaras genom rådsbeslutets nya bestämmelser kommer att kunna bevaras i högst eller i vissa fall och att uppgifter om utfärdade identitetshandlingar samt registre- rade sedlar kommer att kunna bevaras i stället för i högst . Till skillnad från innebär rådsbeslutet vidare att det även beträffande registreringar som avser föremål kan beslutas att de ska stå kvar längre än vad som gäller enligt huvudregeln, nämligen om det är nödvändigt för syftet med registreringen. Dessutom gäller, avseende samtliga uppgiftskategorier, att uppgifterna efter ett beslut om bevarande får stå kvar i SIS längst som motsvarar den ursprungliga registreringen, nu räknat från beslutet om förlängning. 2009/10:86 Därefter ska uppgifterna gallras eller frågan om bevarande prövas på De förändringar som rådsbeslutet innebär när det gäller gallringsfrister för uppgifter om föremål kräver enligt regeringen ändringar i bestämmel- serna om gallring i 11 § lagen om Schengens informationssystem. Regeringen föreslår därför att paragrafen justeras. Lagrådet har anfört att för att det inte ska uppstå någon tveksamhet om att gallringsbestämmelserna avser samtliga uppgifter som registrerats med stöd av de angivna punkterna i 3 § första stycket bör i stället för personefterlysning respektive ett föremål som har efterlysts användas uttrycken framställning som rör en person respektive framställning som rör ett föremål. Regeringen godtar Lagrådets förslag. 5.8.1Allmänna bestämmelser om uppgiftsskydd Regeringens bedömning: De allmänna bestämmelserna om uppgifts- skydd i artiklarna 56 och 57 kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Instämmer i promemorians bedömning eller lämnar den utan invändningar. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 56 ska behandling av sådana känsliga uppgifter som avses i artikel 6 första meningen i konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter inte vara tillåten. Enligt artikel 57 ska personuppgifter som behandlas med tillämpning av beslutet skyddas i enlighet med samma konvention. Bestämmelsen om behandling av känsliga uppgifter motsvaras av artikel 94.3 i . Den artikeln har genomförts i svensk rätt genom 7 § lagen om Schengens informationssystem. Någon lagändring med anledning av rådsbeslutet i denna del är inte nödvändig. Bestämmelsen om skydd av personuppgifter motsvaras av artikel 117 i . Vid genomförandet av gjordes bedömningen att de allmänna skyddsreglerna i personuppgiftsla- gen tillsammans med de möjligheter som finns för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att vid behov meddela komplette- rande bestämmelser i förordning eller myndighetsföreskrifter, gjorde att kunde anses uppfylla konventionens krav utan kompletterande lagstiftning (se prop. 1999/2000:64 s. 147 f). Enligt regeringens mening äger den bedömningen fortfarande giltighet. Rådsbeslutets bestämmelser i dessa delar kräver inte några författningsändringar. Regeringens förslag: I lagen om Schengens informationssystem införs en bestämmelse om rätt att överklaga beslut att inte rätta, blockera eller utplåna en personuppgift. Regeringens bedömning: Rådsbeslutets bestämmelser om enskildas rätt att få ut uppgifter om sig själva, att få uppgifter rättade eller raderade eller att få skadestånd kräver inte några författningsändringar. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Tillstyrker eller lämnar förslaget och bedömningen utan invändningar. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Artikel 58 innehåller bestämmelser om enskildas rätt att få tillgång till uppgifter i SIS om sig själva samt om rättelse av oriktiga uppgifter och om radering av olagligt lagrade uppgifter. Rätten att få tillgång till uppgifter ska styras av natio- nella bestämmelser i den medlemsstat där begäran om att få tillgång till uppgifterna framförs (artikel 58.1). Rådsbeslutet innehåller dock bestämmelser som påverkar enskildas rätt att få tillgång till uppgifter i två avseenden. För det första får en medlemsstat som inte har lagt in den registrering som begäran om utlämnande avser endast lämna ut sådana uppgifter om den har gett den registrerande medlemsstaten tillfälle att yttra sig (artikel 58.3). Uppgifter ska heller inte lämnas till den som uppgifterna avser om detta skulle strida mot en bestämmelse i lag som har samband med registreringen eller skyddet av tredjemans rättigheter eller friheter (artikel 58.4). Enligt rådsbeslutet ska alla personer ha rätt att få oriktiga uppgifter om sig själva rättade och olagligt lagrade uppgifter raderade (artikel 58.5). Det finns också bestämmelser om att den person som berörs ska underrättas om vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av en ansökan om rättelse eller radering. Artikel 59 reglerar rätten till rättslig prövning. Var och en ska vid en domstol eller vid en enligt nationell lag behörig myndighet kunna väcka talan för att rätta, radera eller få information eller få gottgörelse på grund av en registrering som berör honom eller henne (artikel 59.1). Artikel 58 om rätten att få ut uppgifter om sig själv stämmer i sak överens med artikel 109 i . Rådsbeslutet föreskri- ver alltså i likhet med konventionen att nationell rätt ska gälla i fråga om enskildas rätt att ta del av uppgifter om sig själva. Detta innebär att 25 27 §§ personuppgiftslagen om informationsskyldighet ska tillämpas om inte något annat föreskrivs. Vid genomförandet av Schengenkonventio- nen gjordes bedömningen att personuppgiftslagens bestämmelser inte borde frångås i någon del. Dessa gäller för de fall som är aktuella utan att det särskilt anges i lagen om Schengens informationssystem. Några lagändringar bedöms därför inte vara nödvändiga i denna del. Rådsbe- slutets bestämmelser om särskilda tidsfrister för att lämna information till enskilda kan i den utsträckning det bedöms nödvändigt enligt regeringens mening genomföras på förordningsnivå. När det gäller artikel 58.4 om att information i vissa fall inte ska läm- nas ut till den enskilde har även denna sin motsvarighet i Schengenkon- ventionen (artikel 109.2). Vid genomförandet av konventionen gjordes bedömningen att det inte heller i denna del fanns något behov av lagänd- ringar (se prop. 1997/98:42 s. 115 f.). Artikeln innebär nämligen, liksom artikel 58.1, att nationell lag ska tillämpas i fråga om rätten att får ut uppgifter. Det saknas enligt regeringens mening anledning att göra någon annan bedömning . Det som anges i artikel 58.5 om rättelse och radering motsvaras av artikel 110 i . Den bestämmelsen har genomförts i svensk rätt genom 12 § lagen om Schengens informationssystem. Regeringen anser därför att någon lagändring med anledning av artikel 58.5 inte är nödvändig. Till skillnad från inne- håller dock rådsbeslutet (artiklarna 58.6 och 58.7) särskilda bestämmelser om inom vilken tid den som har begärt rättelse ska informeras om vidtagna åtgärder etc. I den mån dessa bestämmelser bedöms behöva genomföras i svensk rätt bör det kunna ske genom förordningsändringar. Bestämmelsen i rådsbeslutet om rättslig prövning av frågor om rättelse m.m. (artikel 59) överensstämmer med artikel 111 i Schengenkonventio- nen. Bestämmelsen innebär att en framställning om att få tillgång till, rätta, radera, få information eller gottgörelse i samband med en registrering i SIS ska kunna göras till domstol eller behörig myndighet. Rätten till rättslig prövning när det gäller rätt att få ut uppgifter ur registret och annan information som har samband med en registrering regleras i 52 § personuppgiftslagen, som anger att en myndighets, i detta fall , beslut att inte lämna information till en enskild i enlighet med 26 § samma lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. var rätten att överklaga sådana beslut inte reglerad i personuppgiftslagen utan följde antingen av bestämmelser i en särskild registerlag eller i avsaknad av överklagan- debestämmelser av allmänna förvaltningsrättsliga principer. I samband med utformningen av olika registerlagar efter ikraftträdandet av person- uppgiftslagen har ofta den bedömningen gjorts att myndighetsbeslut som direkt berör den enskilde ska kunna överklagas, medan interna eller administrativa myndighetsbeslut som inte direkt berör den enskilde inte ska kunna överklagas. Enligt 12 § lagen om Schengens informationssystem ska Rikspolissty- relsen på begäran av den registrerade, eller om det annars finns anledning till det, rätta, blockera eller utplåna en personuppgift som styrel- sen har registrerat, om uppgiften är rättsligt eller sakligt fel. Varken eller rådsbeslutet kräver att det ska vara möjligt att överklaga ett sådant beslut till domstol. Lagen om Schengens infor- mationssystem innehåller inte heller någon bestämmelse om rätt av över- klaga beslut i sådana frågor. Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om överklagande av myndighets beslut (52 53 §§) bl.a. om rättelse enligt 28 § den lagen. Eftersom dessa bestämmel- ser om överklagande gäller myndighets beslut om rättelse enligt person- uppgiftslagen är de inte tillämpliga på beslut om rättelse enligt 12 § lagen om Schengens informationssystem. Även om det torde följa av allmänna förvaltningsrättsliga principer att ett sådant beslut kan överklagas anser regeringen att en särskild regel om det i Prop. 2009/10:86 förtydligande syfte bör tas in i lagen om Schengens informationssystem. Förvaltningsrättens avgörande enligt lagen bör omfattas av systemet med prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Rätten till rättslig prövning enligt artikel 59 omfattar också anspråk på skadestånd. Även denna bestämmelse har sin motsvarighet i artikel 111 i . Den bestämmelsen har genomförts i lagen om Schengens informationssystem (13 §) genom en hänvisning till 48 § personuppgiftslagen, där det föreskrivs att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med lagen har orsakat. Någon lagändring för att genomföra rådsbeslutet i denna del är därför enligt regeringens mening inte nödvändig. Regeringens bedömning: Rådsbeslutets bestämmelser om tillsyn kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Instämmer i promemorians bedömning eller lämnar den utan invändningar. Skälen för regeringens bedömning: Artikel 60 reglerar tillsynen över den nationella delen av SIS. Varje medlemsstat ska se till att en obero- ende myndighet övervakar lagligheten i behandlingen av personuppgifter i SIS II inom eller från dess territorium. I artikel 61 regleras tillsynen över den centrala förvaltningsmyndighet som har ansvar för den opera- tiva förvaltningen av det centrala SIS och i artikel 62 samarbetet mellan de nationella tillsynsmyndigheterna och den centrala tillsynsmyndighe- ten. Artikel 63 innehåller särskilda bestämmelser om uppgiftsskydd för tiden fram till dess att den centrala förvaltningsmyndigheten tar över ansvaret för den operativa förvaltningen från kommissionen. Bestämmelsen om utseende av en nationell tillsynsmyndighet motsva- ras i allt väsentligt av artikel 114 i . Vid genomfö- randet av konventionen gjordes bedömningen att Datainspektionen borde vara tillsynsmyndighet för det , eftersom inspektio- nen redan var tillsynsmyndighet för personuppgiftsbehandling inom polisen. Detta ansågs inte kräva någon lagreglering (se prop. 1999/2000:64 s. 155 f). Regeringen anser att Datainspektionen även fortsättningsvis bör vara tillsynsmyndighet avseende SIS. Någon lagändring i detta avseende behövs därför inte. Bestämmelserna i rådsbeslutet om tillsyn över den centrala förvalt- ningsmyndigheten (artikel 61), samarbete (artikel 62) och uppgiftsskydd (artikel 63) reglerar endast frågor som avser den centrala enheten i SIS. Några svenska författningsbestämmelser för att genomföra dessa artiklar är därför inte nödvändiga. 5.9.1Utbyte av tilläggsinformation regleras En nyhet i rådsbeslutet jämfört med är att beslu- tet innehåller uttryckliga bestämmelser om behandlingen av s.k. tilläggsinformation. Tilläggsinformation definieras som information som inte ligger i SIS, men som avser registreringar i systemet och som utväxlas mellan staternas Sirenekontor i olika fall (artikel 3.1). Ett sådant informationsutbyte kan ske då en stat behöver rådfråga eller underrätta en annan stat i samband med att den gör en registrering. Det kan vidare äga rum då det blir träff i registret. I sådana situationer behöver nämligen information utväxlas mellan den stat som har registrerat framställningen och den stat som har fått träffen i fråga om vilka åtgärder som ska vidtas. Informationsutbyte mellan Sirenekontoren kan också ske när den åtgärd som begärs inte kan vidtas eller när de registrerade uppgifternas kvalitet behöver kontrolleras. Utbyte av tilläggsinformation är i sig inte något nytt. Schengenkon- ventionen innehåller således bestämmelser om att viss angiven informa- tion ska utväxlas mellan medlemsstaterna i samband med en registrering eller en träff i SIS. Sirenekontorens funktion i detta avseende går dock inte tydligt att utläsa av . Detta har ansetts vara en brist som åtgärdas genom rådsbeslutet. Enligt rådsbeslutet ska medlemsstaterna utse en myndighet, ett Sirenekontor, som ska utbyta tilläggsinformation med andra stater och samordna kontrollen av kvali- teten på den information som läggs in i SIS (artikel 7.2). Rådsbeslutet innehåller därutöver ett antal bestämmelser som reglerar behandlingen av tilläggsinformation. Artikel 8 innehåller allmänna bestämmelser om formerna för utbyte av sådan information och för vilka ändamål informa- tionen får användas. I rådsbeslutet finns också en rad bestämmelser som reglerar särskilda frågor om sådan information. I artikel 10.2 regleras frågor om datasäkerhet och i artikel 11 frågor om sekretess. I ett antal artiklar regleras olika situationer då medlemsstaterna ska vara skyldiga att utväxla tilläggsinformation (artiklarna 24.2, 28, 29, 35, 37.2, 39.2, 49.3, 5 och 6, 50.b, samt 58.3). Slutligen finns särskilda bestämmelser om gallring av tilläggsinformation (artikel 53.2) och om kontroll av hanteringen av sådan information (artiklarna 60.1, 65 och 66.4 och 5). 5.9.2Bestämmelser om tilläggsinformation införs i lag Regeringens förslag: Begreppet tilläggsinformation definieras i lagen om Schengens informationssystem. I lagen införs också bestämmelser om att ska behandla tilläggsinformation och att styrelsen är personuppgiftsansvarig för behandlingen av sådan information. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Den definition som regeringen föreslår skiljer sig dock något från promemorians förslag till definition. Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändningar. Skälen för regeringens förslag: Som kommer att framgå i det följande innehåller rådsbeslutet bestämmelser om tilläggsinformation som regeringen bedömer bör genomföras genom ändringar i lagen om Schengens informationssystem. Med hänsyn till det föreslår regeringen att begreppet tilläggsinformation definieras i lagen. Lagrådet har föreslagit en något annorlunda formulering än regeringen gjorde i lagrådsremissen. Regeringen godtar Lagrådets förslag, som även innebär att paragrafen utformas med strecksatser. Uttrycket bör således definieras som information som inte ska registreras i SIS men som hänför sig till registreringar i SIS och som med hjälp av automatiserad behandling utbyts mellan Schengenstaterna i samband med att de lägger in en registrering, efter en träff, när en åtgärd inte kan vidtas, eller när kontroller ska utföras. Att är det svenska Sirenekontoret framgår redan av förordningen (1989:773) med instruktion för (2 §). Det bör av lagen framgå att ska behandla tilläggsinformation och att styrelsen är personuppgiftsansvarig för behandlingen även av sådan information. 5.9.3Användandet av tilläggsinformation samt säkerhet och sekretess för sådan information Regeringens förslag: I lagen om Schengens informationssystem införs bestämmelser om begränsningar i användandet av tilläggsin- formation och om gallring av sådan information. Regeringens bedömning: Någon särskild reglering om sekretess för tilläggsinformation eller om säkerhet för sådan information behövs inte. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Tillstyrker eller lämnar förslaget och bedömningen utan invändningar. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I artikel 8 finns allmänna bestämmelser om utbyte av tilläggsinformation. I artikel 8. 2 anges att tilläggsinformation endast får användas för det syfte för vilken den överlämnades. Begäran om tilläggsinformation ska besvaras (artikel 8.3). Av artikel 8.1 och 4 följer att tilläggsinforma- tion ska utbytas i enlighet med mer detaljerade bestämmelser i den s.k. . Bestämmelsen om begränsning i rätten att använda tilläggsinformation liknar den bestämmelse om begränsning i rätten att använda uppgifter som registreras i SIS (artikel 46, se ovan under avsnitt 5.5.1). Uppgifter i SIS får dock under vissa förutsättningar användas även för andra ända- mål än de för vilka uppgifterna registrerades (se artikel 46.5) medan begränsningen för användandet av tilläggsinformation är ovillkorlig. På motsvarande sätt som när det gäller begränsningar för användandet av uppgifter i SIS krävs en särskild författningsbestämmelse för att genom- föra rådsbeslutets bestämmelse i denna del. Som har nämnts ovan (avsnitt 5.5.1) bör bestämmelser som innebär att en myndighet inte får använda uppgifter som den har tillgång till annat än för vissa ändamål regleras i lag. Tilläggsinformation torde i stor utsträckning komma att omfattas av 3 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete. I den föreskrivs att om en svensk myndighet får upplysningar eller bevis- material från en annan stat för att användas i underrättelseverksamhet om brott eller vid utredning av brott och gäller på grund av en överenskom- melse med den andra staten villkor som begränsar möjligheten att utnyttja materialet så ska svenska myndigheter följa villkoren oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Emellertid kan tilläggsinformation utbytas i helt andra syften än för användning i under- rättelseverksamhet eller vid utredning av brott. Det gäller t.ex. uppgifter om försvunna personer och om borttappade pass (jfr prop. 1999/2000:64 s. 149 f.). Enligt regeringens mening behövs därför en bestämmelse i lag som har ett något vidare tillämpningsområde än vad 3 § lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete har och som säkerställer att tilläggsinfor- mation inte i något fall används av svenska myndigheter för andra syften än det för vilket den överlämnades. En bestämmelse som innebär att tilläggsinformation får användas endast för det syfte för vilken den överlämnades bör lämpligen tas in i lagen om Schengens informationssy- stem. Förutom de generella bestämmelserna i artikel 8 om utbyte av tilläggsinformation finns på olika ställen i rådsbeslutet bestämmelser som reglerar i vilka fall utbyte av tilläggsinformation ska ske och vad infor- mationen ska innehålla (artiklarna 24.2, 28, 29, 35, 37.2, 39.2, 49.3, 49.5, 49.6, 50.b och 58.3). Även artiklarna 36. 3 och 48 innebär trots att ordet tilläggsinformation inte används en skyldighet att utbyta tilläggsinformation mellan Sirenekontoren. Den sistnämnda bestämmel- sen avser den situationen att en begärd åtgärd inte kan vidtas.