prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — På varumärkesområdet föreslår regeringen i avsnitt 9.7.3 en förändring på så sätt att äldre rättigheter som utgörs av inarbetade varukännetecken, namn och andra näringskännetecken än registrerade firmor bara ska utgöra hinder mot registrering av ett varumärke om rättigheten gäller inom åtminstone en väsentlig del av landet. Registrerade firmor föreslås utgöra registreringshinder, även om de inte är skyddade inom en väsentlig del av landet. Regeringens utgångspunkt är, liksom kommitténs, att motsvarande ordning bör gälla också på firmaområdet. När det gäller registrerade firmor finns det emellertid en betydelsefull skillnad jämfört med vad som gäller för varumärkesregistreringar som medför att reglerna inte kan utformas på exakt samma sätt. En registrering av ett varumärke gäller alltid i hela landet. Detsamma gäller beträffande internationella varumärkesregistreringar och gemenskapsvarumärken. En firmaregistrer- ing kan däremot beroende på vilken slags juridisk person det är fråga om gälla i hela landet eller i endast en del av landet. Exempelvis gäller en firmaregistrering för ett aktiebolag i hela landet, medan en firmaregistrering för ett handelsbolag bara gäller i det län där handelsbolaget är registrerat. Om samma reglering som föreslås i den nya varumärkeslagen skulle införas också i firmalagen skulle det innebära att en rättighet som är lokalt skyddad genom inarbetning i en mindre del av landet inte skulle utgöra hinder ens mot en firmaregistrering för t.ex. ett handelsbolag i ett län. Skyddets geografiska omfattning för dessa rättigheter kan i ett sådant fall vara detsamma eller skilja sig obetydligt åt. I dessa fall bör den inarbetade rättigheten utgöra hinder mot registrering av firman. Enligt regeringens uppfattning bör reglerna i firmalagen därför utformas så att det bara är i de fall en firmaregistrering ska gälla i hela landet som lokalt skyddade rättigheter inte ska utgöra registreringshinder. När det gäller firmaregistreringar som bara omfattar en del av landet bör det därför inte göras några sakliga förändringar i förhållande till vad som gäller . I dessa fall bör alltså en tidigare rättighet på samma sätt som utgöra registreringshinder, även om skyddet inte gäller i en Prop. 2009/10:225 väsentlig del av landet. Regeringens bedömning: Någon särskild möjlighet till förhandsgranskning av firma bör inte införas i firmalagen. Kommitténs bedömning bygger på andra förutsättningar än regeringens. Kommittén kommer dock i sak till samma slutsats som regeringen (SOU 2001:26 s. 404 f.). Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig särskilt om frågan. PRV har instämt i kommitténs bedömning att det med en slopad officialprövning inte finns skäl att införa en särskild möjlighet till förhandsgranskning av firma. har delat kommitténs uppfattning och ställt sig kritisk till att en förhandsprövning skulle medföra en företrädesrätt. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 4 kap. 7 § aktiebolags- förordningen kan på begäran, mot en avgift, förhandsgranska handlingar i samband med bl.a. bolagsbildning. I granskningen ingår bl.a. att undersöka om det finns något hinder mot registrering av aktiebolagets firma. Genom förhandsgranskningen kan sökanden få reda på om det finns något hinder mot den tänkta firman för bolaget. Förhandsgranskningen medför dock inte någon rätt till prioritet vid en senare ansökan om registrering av firman. Den nämnda regeln är endast tillämplig på aktiebolag, men det förekommer att det görs förhandsgranskning med avseende på firmor för andra rättssubjekt, exempelvis handelsbolag och ekonomiska föreningar. Något uttryckligt författningsstöd för detta finns emellertid inte. Kommittén övervägde, med utgångspunkt i ett förslag i en rapport från PRV, om det inte borde införas en ordning där en firma skulle kunna prövas på förhand och reserveras . Skälen för en sådan ordning skulle vara dels att handläggningstiden vid registreringen skulle kunna kortas i och med att granskningen redan är gjord, dels att underlätta inledandet av en verksamhet genom att det inte skulle råda tvekan om att den tänkta firman senare skulle godkännas. Kommitténs bedömning var att det inte fanns skäl att införa en sådan ordning. Ingen av remissinstanserna har haft någon invändning mot denna bedömning. De skäl som kommittén grundade sin slutsats på utgick dock från att den nuvarande officialprövningen av relativa registreringshinder skulle slopas och att det under sådana förhållanden vore olämpligt om myndigheten inom ramen för en förhandsgranskning skulle pröva om det finns något relativt registreringshinder. Vidare utgick kommitténs bedömning från att det i fortsättningen inte skulle krävas att en firma har särskiljningsförmåga för att den ska kunna registreras och att det därför inte heller kunde anses finnas något intresse av en förhandsgranskning med avseende på absoluta hinder. Som framgått i avsnitt 6.3 föreslår regeringen att officialprövningen av relativa registreringshinder ska vara kvar i sin nuvarande form. har regeringen i avsnitt 16.2 gjort bedömningen att kravet på Prop. 2009/10:225 särskiljningsförmåga vid firmaregistrering ska finnas kvar. om det under dessa förutsättningar finns anledning att göra någon annan bedömning när det gäller möjligheterna till förhandsgranskning av en firma. Som nämnts tidigare finns det en möjlighet till förhandsgranskning av bl.a. firma när det gäller aktiebolag som regleras på förordningsnivå. Denna förhandsgranskning ger dock inte upphov till någon företrädesrätt i förhållande till andra firmor. Om det finns behov av att ska kunna genomföra motsvarande granskning för andra juridiska personer har regeringen möjlighet att reglera detta i förordning. Någon lagreglering krävs således inte. En förhandsgranskning som skulle innebära att en firma reserveras för och alltså utgöra hinder mot registrering av andra rättigheter skulle däremot kräva att frågan regleras i lag. En sådan lagreglering skulle vidare kunna ge upphov till ett antal frågeställningar om hur en sådan reservation skulle hanteras med avseende på företrädesrätten i förhållande till andra rättigheter. Enligt regeringens uppfattning har det inte framkommit att det finns ett sådant behov av en ordning med förhandsgranskning av nu angivet slag att det är motiverat att överväga särskilda lagregler om detta. Sammantaget gör regeringen alltså bedömningen att det inte finns skäl att i lag införa en särskild möjlighet till förhandsgranskning av firma. 16.7.1Partiell hävning av firmaregistrering Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon möjlighet att få en firmaregistrering hävd för en viss del av verksamheten (partiell hävning). Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att registreringen av en firma ska kunna hävas för viss del av verksamheten. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget har i princip varit positiva till att det införs en möjlighet till partiell hävning av firmaregistrering. Några instanser, särskilt PRV (vars verksamhet även omfattade den verksamhet som nu bedrivs inom ), har emellertid identifierat problem med den lösning som kommittén föreslagit. Skälen för regeringens bedömning: Det är enligt gällande ordning inte möjligt att häva en firmaregistrering endast för viss del av den verksamhet som firman är registrerad för. möjligheten att häva en varumärkesregistrering för vissa varor och tjänster (25 b § och 1 § tredje stycket VML) finns alltså inte för firmor. Firmor och varumärken används ofta på ett likartat sätt. kombination med att det inte går att häva en firmaregistrering endast för viss del av verksamheten, gör det möjligt att genom en registrerad firma upprätthålla ett skydd för viss verksamhet som firman egentligen inte används för och därigenom indirekt också vidmakthålla ett skydd med avseende på sådana varor och tjänster som har anknytning till den bransch som firman avser. Med andra ord finns det möjlighet att i viss mån kringgå kravet på användning av registrerade varumärken. Detta problem, som regeringen särskilt pekade på i direktiven till (Dir. 1997:118), försökte kommittén att komma till rätta med genom att lägga fram ett förslag som skulle möjliggöra hävning av firmaregistrering för en viss del av verksamheten. Det finns emellertid vilket framför allt PRV har uppmärksammat vissa problem med förslaget. För det första skulle enligt kommitténs förslag en partiell hävning av en firmaregistrering inte påverka registreringen av det rättssubjekt som firman avser. Det innebär bl.a. att registreringen av en verksamhets- beskrivning skulle bestå även om firmaregistreringen delvis hävdes. Verksamhetsbeskrivningen skulle således stå kvar i registret, men registreringsmyndigheten skulle göra en anteckning om att firman inte längre var registrerad för viss verksamhet. Enligt PRV skulle detta innebära en påtaglig risk för att det blir otydligt vad firmaskyddet egentligen omfattar efter en partiell hävning. En anteckning i registret om att partiell hävning skett skulle, enligt PRV, inte vara tillräcklig för att undvika denna otydlighet. Osäkerhet om vad som endast är rätts- subjektets verksamhet och vad som kan vara den för firman registrerade verksamheten torde, enligt PRV, kunna uppstå hos envar som inte har omedelbar tillgång till registreringsmyndighetens samlade uppgifter om företaget, utan måste lita till de signaler som företaget sänder ut genom den verksamhet som faktiskt bedrivs. Regeringen delar i denna del PRV:s uppfattning. För det andra är frågan vilka möjligheter som näringsidkaren har att registrera en ny firma för den del av verksamheten som inte längre omfattas av firman. Enligt skulle näringsidkaren i denna situation kunna registrera en bifirma för denna del. PRV har dock påpekat att det inte är möjligt att registrera en bifirma för en del av verksamheten om det inte finns en (huvud)firma registrerad för denna del. Detta skulle följa av firmalagens grundläggande begreppsbildning och principen om firmans enhet. Det är alltså inte klart att det är möjligt att registrera en bifirma vid sidan av den befintliga firman på det sätt som kommittén förutsatte. Att öppna upp för att registrera två eller flera (huvud)firmor för olika delar av en och samma verksamhet, vilket skulle innebära att den etablerade principen om firmans enhet helt övergavs, bör inte komma i fråga. Kommitténs förslag i denna del är dessutom svårt att förena med firmalagens regler om firmateckning, vilka i enlighet med enhetsprincipen förutsätter att det finns en firma för hela verksamheten (26 § firmalagen). Ett sätt att komma till rätta med detta problem vore att, som PRV har föreslagit, kräva att näringsidkaren i motsvarande mån som firmaregistre- ringen har hävts inskränker den verksamhetsbeskrivning som finns registrerad för rättssubjektet efter en partiell hävning av firman. har för sin del anfört att en lösning skulle kunna vara att införa en möjlighet till en negativ bestämning av verksamhetsbeskriv- ningen. Även här måste man emellertid enligt regeringens uppfattning ta Prop. 2009/10:225 hänsyn till att verksamhetsbeskrivningen inte bara har en känneteckens- rättslig funktion utan också en associationsrättslig funktion. Behovet av att kunna partiellt häva skyddet för firman gör sig endast gällande från känneteckensrättslig synpunkt. Dessutom bör, vilket redan har anförts (se avsnitt 16.3), inte firmarättsliga hänsyn vara avgörande för vilka krav som ska ställas på utformningen av verksamhetsbeskrivningen. Att kräva att näringsidkaren inskränker sin verksamhetsbeskrivning efter en partiell hävning vore enligt regeringens bedömning alltför långtgående. Ett annat alternativ vore enligt PRV att kräva att den näringsidkare som inte väljer att inskränka den för rättssubjektet registrerade verksamhets- beskrivningen, helt måste överge den befintliga firman och anta en ny för hela verksamheten. Även detta vore enligt regeringens uppfattning alldeles för långtgående. Det är inte rimligt att en näringsidkare ska behöva byta firma för hela verksamheten bara därför att det finns grund för att häva registreringen med avseende på en del av verksamheten. Kommitténs förslag är även förenat med andra problem som synes vara svåra att lösa på ett tillfredsställande sätt. Som ett exempel kan anges att eftersom många registrerade firmor har så vida och föga preciserade verksamhetsbeskrivningar kan det i vissa fall vara svårt att på ett precist sätt ange vilken verksamhet som avses vid en talan om partiell hävning. Det nu anförda leder till slutsatsen att mycket talar för att kommitténs förslag inte bör genomföras. Vad gäller det grundläggande problemet, att firmarätten därigenom i viss mån kan användas till att kringgå varumärkesrätten kommer detta således i så fall att kvarstå. De problem som ovan redovisats är dock så stora att bedömningen ändå blir att rättsläget bör förbli oförändrat på denna punkt. 16.7.2Grunderna för hävning av registrering Regeringens förslag: Grunderna för hävning av firmaregistreringar anpassas till flera av de förändringar av grunderna för hävning som har föreslagits på varumärkesområdet. Precis som på varumärkesområdet ska gälla att ett äldre inarbetat varu- eller näringskännetecken eller ett namn utgör grund för att häva en yngre firmaregistrering som gäller i hela landet endast om den äldre rättigheten har skydd inom en väsentlig del av landet. Kommitténs förslag: Enligt kommitténs förslag ska en registrering inte kunna hävas trots att kännetecknet har förlorat sin särskiljnings- förmåga. Precis som regeringen föreslår kommittén att firmalagens bestämmelser om hävning av en registrering ska anpassas till de föreslagna bestämmelserna i nya varumärkeslagen. Eftersom förslagen i fråga om varumärkeslagen i viss mån avviker från regeringens gör även förslagen avseende firmalagen det i motsvarande delar. I övrigt stämmer förslaget i huvudsak överens med regeringens. (SOU 2001:26 s. 421 och Remissinstanserna: PRV har anfört att en på inarbetning grundad ensamrätt som innefattar t.ex. ett län även i fortsättningen bör kunna leda till hävning av en yngre registrering av en firma för samma län och har framfört önskemål om att ett förtydligande om detta införs i lagtexten. Utöver PRV har ingen remissinstans yttrat sig generellt om grunderna för hävning av registrering. Utgångspunkten är dock att remissinstanserna sannolikt har samma synpunkter när det gäller frågan om rättigheter som endast åtnjuter skydd inom ett visst geografiskt område som när det gäller motsvarande förslag på varumärkesområdet. Detsamma torde gälla frågan hur bestämmelsen om underlåten användning ska utformas. Skälen för regeringens förslag: Vad som kan utgöra grund för att häva en firmaregistrering anges i 16 § FL. I första hand kan en registrering hävas om den har tillkommit i strid mot lagen eller mot vad som är föreskrivet om firma i annan författning, dvs. trots att det förelegat ett hinder mot registrering. En omständighet som utgör hinder mot registrering kan alltså sägas även utgöra grund för att senare häva registreringen. En förutsättning för hävning är dock att skälet mot registrering fortfarande föreligger och när hindret utgörs av ett tidigare näringskännetecken att rätten till firman inte kan bestå enligt reglerna i 8 § om förväxlingsbara näringskänneteckens samexistens (16 § första stycket FL). I vissa fall kan firmaregistreringar hävas på grund av omständigheter som har inträffat efter registreringen, t.ex. om firman förlorat sin särskiljningsförmåga (16 § andra stycket 2), eller om innehavaren inte tagit den i bruk (16 § andra stycket 5). Enligt Varumärkeskommitténs förslag skulle man genomgående på såväl varumärkes- som firmaområdet ta bort det nuvarande kravet på att den omständighet som innebar hinder mot registrering fortfarande måste finnas kvar vid prövningen av frågan om hävning. I avsnitt 10.1.3 har regeringen emellertid gjort bedömningen att kommitténs förslag inte bör genomföras på varumärkesområdet och att den nuvarande regeln om att skälet mot registreringen fortfarande måste föreligga för att varumärkesregistreringen ska kunna hävas bör flyttas över till den nya varumärkeslagen. Skäl saknas att göra en annan bedömning på firmaområdet. Regeln om att skälet mot registreringen fortfarande måste föreligga för att en firmaregistrering ska kunna hävas bör alltså finnas kvar i firmalagen. Enligt kommitténs förslag skulle en firmaregistrering vidare inte kunna hävas om firman har förlorat sin särskiljningsförmåga. Förslaget hänger samman med kommitténs förslag att särskiljningsförmåga som ett villkor för registrering skulle avskaffas. Regeringen har emellertid gjort bedömningen att kravet på att en firma för att få registreras ska ha särskiljningsförmåga bör behållas (se avsnitt 16.2). Mot den bakgrunden bör också förlorad särskiljningsförmåga även fortsättningsvis utgöra grund för att häva en firmaregistrering. Enligt kommitténs förslag skulle en firmaregistrering inte få hävas om hindret utgjordes av en äldre registrerad firma och den äldre firman inte uppfyllde kraven på användning. Motsvarande bestämmelse finns i varumärkeslagen (25 § första stycket andra meningen VML) och denna bestämmelse föreslås föras över till den nya varumärkeslagen (se avsnitt 10.1.3). Precis som kommittén föreslog bör det mot denna bakgrund även i firmalagen föras in en bestämmelse av vilken framgår att en firmaregistrering inte får hävas på grund av en äldre registrerad firma om den äldre firman inte uppfyller kraven på användning. lade på varumärkesområdet fram ett förslag som innebar att bestämmelsen om att man kan häva varumärken som har blivit vilseledande eller som har förlorat sin särskiljningsförmåga, bättre skulle anpassas till motsvarande bestämmelser i och rådets direktiv /95/EG av om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EUT L 299, 8.11.2008, s. 25), förkortad varumärkesdirektivet. Regeringen har i avsnitt 10.1.3 gjort bedömningen att mot bakgrund av varumärkesdirektivets ordalydelse och praxis bör det uppställas som villkor för att en varumärkesregistrering ska kunna hävas på den grunden att det i handeln har blivit en allmän beteckning för sådana varor eller tjänster som registreringen avser, att detta beror på innehavarens handlande eller passivitet (jfr artikel 12.2 a i varumärkesdirektivet). På motsvarande sätt har regeringen i samma avsnitt gjort bedömningen att det, i enlighet med kommitténs förslag, bör uppställas som villkor för att en varumärkesregistrering ska kunna hävas på den grunden att varumärket har kommit att bli vilseledande, att detta beror på det bruk som innehavaren eller någon med dennes samtycke gjort av det (jfr artikel 12.2. b i varumärkesdirektivet). På firmaområdet lade inte fram något förslag om att bestämmelserna om hävning på grund av att en firma har blivit vilseledande ska anpassas till artikel 12.2 b i varumärkesdirektivet. Något förslag beträffande anpassning till artikel 12.2 a i direktivet när det gäller firmor som förlorat särskiljningsförmågan lades inte heller fram av kommittén, vilket är en naturlig följd av att kommittén inte ansåg att bristande särskiljningsförmåga skulle kunna utgöra grund för hävning. Någon anpassning av de firmarättsliga bestämmelserna i dessa hänseende till varumärkesdirektivet har inte heller förespråkats av remissinstans- erna. Mot denna bakgrund och då det inte finns någon skyldighet att anpassa de firmarättsliga bestämmelserna till varumärkesdirektivet, gör regeringen bedömningen att bestämmelserna om hävning på grund av att en firma förlorat sin särskiljningsförmåga eller blivit vilseledande endast bör bli föremål för mindre redaktionella ändringar. När det gäller sådana registreringshinder och grunder för hävning som består i äldre registrerade firmor, äldre inarbetade varu- eller närings- kännetecken samt namn föreslog att rättigheter som har skydd endast inom ett visst geografiskt område inte skulle kunna utgöra vare sig hinder mot eller grund för hävning av en yngre firmaregistrering. Förslaget hängde samman med att kommittén hade lagt fram motsvarande förslag på varumärkesområdet. Regeringen har i avsnitt 9.7.3 och 10.1.3 lagt fram förslag när det gäller varumärkesregistreringar som innebär att äldre registrerade firmor utgör hinder mot och grund för hävning av yngre varumärkesansökningar oavsett den geografiska omfattningen av registreringen. Vidare har föreslagits att äldre inarbetade varu- och näringskännetecken samt namn endast ska utgöra hinder mot och grund för hävning av yngre varumärkesregistreringar om den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet. Vad gäller firmaregistreringar har regeringen i avsnitt 16.5.2 lagt fram förslaget att gällande bestämmelser om registreringshinder ska kvarstå oförändrade utom vad gäller relationen mellan äldre inarbetade varu- och näringskännetecken samt namn å ena sidan och å andra sidan yngre ansökningar om firmaregistreringar som ska gälla i hela landet. På den punkten har föreslagits att registreringshinder endast ska föreligga om den äldre rättigheten har skydd inom en väsentlig del av landet. I övrigt föreslås alltså bestämmelserna om registreringshinder mot firmaregistrer- ingar kvarstå oförändrade i nu aktuellt avseende. Grunderna för hävning bör vara utformade så att de motsvarar registreringshindren. Det innebär alltså att den enda förändring i sak som bör göras i förhållande till gällande rätt är att säkerställa att ett äldre inarbetat varu- eller näringskännetecken eller ett namn endast utgör grund för att häva en yngre firmaregistrering som gäller i hela landet om den äldre rättigheten har skydd inom en väsentlig del av landet. Lagtekniskt kan detta åstadkommas genom att behålla dagens lagtext i denna del. PRV har påpekat att yngre firmaregistreringar avseende ett begränsat geografiskt område alltjämt bör hindras av äldre inarbetade rättigheter avseende samma område. Denna frågeställning behandlas i avsnittet om registreringshinder, avsnitt 16.5.2. för hävning föreligger därmed om registreringen strider mot firmalagen. Den förändring som gjorts av de aktuella registreringshindren kommer att automatiskt avspeglas i grunderna för hävning. Slutligen kan konstateras att den nuvarande bestämmelsen i firmalagen som gör det möjligt att häva firmor på grund av underlåten användning (16 § andra stycket 5 FL) inte ger samma vägledning beträffande hur bestämmelsen ska tillämpas som motsvarande bestämmelse på varumärkesområdet (25 a § VML), vilket också har uppmärksammats av domstolarna (se , avd. 2, dom i mål T 4344-07 och tingsrättens dom i samma mål). Regeringen delar därför uppfattning att det finns behov av att anpassa bestämmelsen om hävning av firmor på grund av underlåten användning till motsvarande bestämmelse i varumärkeslagen (se också avsnitt 10.1.3). Bestämmelserna om underlåten användning bör enligt regeringens uppfattning placeras i en särskild paragraf. 16.7.3Administrativ hävning av firmaregistrering Regeringens förslag: Det införs en möjlighet att i administrativ ordning få en firmaregistrering hävd av berörd registreringsmyndighet. Systemet utformas på motsvarande sätt som när det gäller varumärken, dvs. med den summariska processen enligt lagen om betalningsföreläggande och handräckning som förebild. En administrativ hävning av en registrering ska kunna ske endast om innehavaren av registreringen inte motsätter sig detta. Om innehavaren av registreringen medger ansökan eller lämnar den obestridd, ska myndigheten häva registreringen. Om innehavaren däremot motsätter sig en ansökan om hävning ska registreringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. På begäran av sökanden ska registrerings- myndigheten överlämna ärendet till den tingsrätt som enligt vad handlingarna i ärendet utvisar är behörig. Tingsrätten ska i så fall handlägga frågan om hävning enligt regler för tvistemål.