prop · GX03135 · 2010-03-17 00:00:00 — inne för den intagnes räkning enligt 4 §. 3 kap. 6 § Ersättning som avses i 3 § får inte utmätas. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 45 § andra stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller ett förbud mot utmätning av den ersätt- ning som den intagne får från Kriminalvården. Det har i bestämmelsen klargjorts att förbudet mot utmätning gäller ersättning för alla former av 4 kap. 1 § En intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus varje dag, om det inte finns synnerliga skäl mot det. I paragrafen, som i sak motsvarar 13 § andra stycket lagen om kriminal- vård i anstalt, anges att en intagen normalt ska ges möjlighet att Endast om synnerliga skäl talar mot det får utomhusvistelse vägras. Det kan t.ex. avse en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra med stöd av 6 kap. 5 § och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta de intagna vistas utomhus. 4 kap. 2 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt fysisk aktivitet och annan fritidssysselsättning. I paragrafen, som i sak motsvarar 13 § första stycket och 14 § första stycket första meningen lagen om kriminalvård i anstalt, anges att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt fysisk aktivitet och annan fritidssysselsättning. Bestämmelserna tar sin utgångspunkt i att det är angeläget att en intagen, under sin fritid, ges möjlighet till fysisk aktivitet och annan meningsfull fritidssysselsättning i någon form. 2009/10:135 aktivitet och sysselsättning som en intagen lämpligen kan utöva avgörs bl.a. av ordnings- och säkerhetsskäl, men också av praktiska förhållanden inom kriminalvården, såsom t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång, samt behovet av att utforma den intagnes straffverkställighet på ett ändamåls- enligt sätt (jfr JO:s beslut 20090119, dnr 33112008). Utbudet av fysiska aktiviteter och fritidssysselsättning kan variera mellan olika avdelningar och anstalter. Rätten till fritidssysselsättning enligt bestämmelsen påverkar inte den intagnes rätt att i anstalt ha tillgång till ett visst utbud av massmedier (3 §). Inte heller påverkas den intagnes möjlighet att själv skaffa sig material för sin fritidssysselsättning (5 kap. 1 §). 4 kap. 3 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som händer i omvärlden. I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 14 § första stycket tredje men- ingen lagen om kriminalvård i anstalt, anges att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som händer i omvärlden. Utan att åsyfta någon sänkt ambitionsnivå när det gäller utbudet av massmedier, har bestämmelsen utformats teknikneutralt. Det innebär att hänvisningen till tidningar, radio och television utgått och att även elektroniska nätverk, t.ex. Internet eller särskilt anpassade intranät inom kriminalvården, omfattas av regleringen. Vilket utbud av massmedier som kan tillhanda- hållas avgörs bl.a. av ordnings- och säkerhetsskäl, men också av praktiska förhållanden inom kriminalvården, såsom t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång. 4 kap. 4 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion. I paragrafen, som i sak motsvarar 15 § lagen om kriminalvård i anstalt, anges att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin relig- ion. Ordnings- och säkerhetsskäl, men också praktiska förhållanden i form av t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång, utgör faktiska inskränk- ningar i den intagnes möjlighet att utöva sin religion i anstalten (jfr JO:s beslut 20090417, dnr 37992008). 4 kap. 5 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt sammanträda med andra intagna för överläggning i frågor som är av gemensamt intresse för de intagna (förtroenderåd). Ett förtroenderåd ska ges möjlighet att på lämpligt sätt överlägga med ledningen för anstalten. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 36 § lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om samverkan mellan intagna i frågor som är av gemensamt intresse i s.k. förtroenderåd. I enlighet med vad som anges i första stycket ska samverkan mellan intagna i förtroenderåd ske på lämpligt sätt. Det innebär att såväl utform- ningen som omfattningen av samverkan i förtroenderåd avgörs bl.a. av ordnings- och säkerhetsskäl, men också av praktiska förhållanden inom kriminalvården, t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång (jfr regeringens beslut 20050407, dnr Ju/2005/1987/). Till skillnad från gällande rätt anges inte när en intagen, som är avskild från andra intagna, får delta i en överläggning i ett förtroenderåd. Möjligheten till en sådan lättnad i avskildheten får bedömas i varje enskilt fall (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). Enligt andra stycket ska ett förtroenderåd ges möjlighet att på lämpligt sätt överlägga med ledningen för anstalten i frågor som är av gemensamt intresse. Bestämmelsen utgör inget hinder mot att även annan personal deltar i överläggningarna. 5 kap. Personliga tillhörigheter 5 kap. 1 § En intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan 1.äventyra ordningen eller säkerheten, eller 2.antas motverka den behandling som han eller hon genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha de personliga tillhörigheter som är motiverade med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Paragrafen, som motsvarar 24 § första och andra styckena lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om de personliga till- hörigheter som en intagen får ta emot och inneha i en anstalt. Begreppet personlig egendom har ersatts av begreppet personliga tillhörigheter. Någon ändring i sak är inte avsedd. I första stycket finns bestämmelser om en intagens rätt att ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar. Enligt punkten 1 får en intagen vägras ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar som kan äventyra ordningen eller säkerheten i en anstalt. Det kan t.ex. avse böcker, tidskrifter och tidningar som uppmanar till brott eller som innehåller beskrivningar av hur man tillverkar föremål som kan användas som brottsverktyg. Enligt punkten 2 får en intagen också vägras ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar som kan antas motverka den behandling som han eller hon genomgår. Bedömningen bör således utgå från vilken behandling den intagne genomgår och om syftet med behandlingen kan antas motverkas eller inte genom innehavet. Det innebär t.ex. att en intagen som genomgår behandling mot narkotikamissbruk kan hindras att inneha litteratur som förhärligar sådant missbruk och att en intagen som genomgår programverksamhet med anledning av att han eller hon är dömd för sexualbrott kan vägras ta emot och inneha pornografisk littera- tur. I andra stycket anges att en intagen i övrigt får ta emot och inneha de personliga tillhörigheter som är motiverade med hänsyn till att verk- ställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Med per- sonliga tillhörigheter avses all den egendom som tillhör en intagen, t.ex. kläder, skor, pengar och försändelser. Det är inte möjligt att i lag i detalj reglera vilka personliga tillhörig- heter som ska vara tillåtna. Förhållandena skiljer sig åt såväl mellan olika avdelningar och anstalter som mellan olika intagna och grupper av intagna. För att avgöra vilka tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha får ledning sökas i övriga bestämmelser i lagen. Bedömningen bör ta sin utgångspunkt i att ordningen och säkerheten ska kunna upprätt- hållas och att verkställigheten särskilt ska inriktas på åtgärder som före- bygger återfall i brott. 5 kap. 2 § Tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha får omhänder- tas och förvaras för den intagnes räkning. Tillhörigheter som omhänder- tagits ska lämnas ut till den intagne senast i samband med att han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. En intagen får inte utan särskilt medgivande disponera pass och pengar som omhändertagits enligt första stycket. Paragrafen, som till viss del motsvarar 24 § tredje stycket, 52 c § tredje stycket och 83 § femte stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om Kriminalvårdens hantering av tillhörigheter som en intagen inte få ta emot och inneha i anstalt. Enligt första stycket har Kriminalvården befogenhet att omhänderta tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha i anstalt enligt 1 §. I den utsträckning sådana tillhörigheter omhändertas, t.ex. vid kontroll av bostadsrum, kroppsvisitation eller granskning av försändelser, ska de för den intagnes räkning förvaras av Kriminalvården. Tillhörig- heter som omhändertagits ska lämnas ut till den intagne senast i samband med att han eller hon inte längre ska vara berövad friheten, dvs. normalt för villkorlig frigivning. Tillhörigheter som förvaras av Kriminalvården för den intagnes räk- ning disponeras i princip av den intagne. Det innebär att han eller hon kan begära att tillhörigheterna skickas till en anhörig eller en annan person utanför anstalten. I andra stycket begränsas den intagnes rätt att disponera pass och Prop. 2009/10:135 pengar som omhändertagits för den intagnes räkning. endast disponera sådana tillhörigheter efter särskilt medgivande från Kriminalvården. Ett medgivande kan, beroende på omständigheterna i varje enskilt fall, vara påkallat t.ex. om en intagen behöver disponera sitt pass för att skaffa sig en legitimationshandling. Det kan också vara motiverat att låta en intagen disponera pengar som omhändertagits, t.ex. om han eller hon behöver göra en betalning för att reglera hyra, underhåll eller andra legitima skulder. I gällande rätt anges att Kriminalvården ska göra omhändertagna pengar räntebärande (83 § femte stycket). Bestämmelsen har utgått med hänvisning till att närmare föreskrifter om Kriminalvårdens förvaring och hantering av omhändertagna tillhörigheter bör regleras på lägre författ- ningsnivå. Bestämmelser om att Kriminalvården i vissa fall kan skicka tillbaka personliga tillhörigheter finns i 3 §. Bestämmelser om återkallelse av pass finns i 12 § passlagen (1978:302). 5 kap. 3 § Tillhörigheter som omhändertagits får på den intagnes bekostnad sändas till den adress där han eller hon är folkbokförd eller till annan adress som han eller hon anger. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser som ger Kriminalvården befogenhet att redan under den intagnes verkställighet skicka tillhörigheter som omhändertagits enligt 2 § till den intagnes folkbokföringsadress eller den adress som han eller hon annars anger. De omhändertagna tillhörig- heterna får, på den intagnes bekostnad, skickas till den uppgivna adressen. Det krävs inte att den intagne samtycker till att tillhörigheterna skickas från anstalten till uppgiven adress. Motiven till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 10. 5 kap. 4 § Lämnar en intagen kvar tillhörigheter i en anstalt ska tillhörigheterna förvaras där från det att frihetsberövandet upphört. Om tillhörigheterna inte har hämtats ut , får de genom Kriminalvårdens försorg säljas eller, om det inte är möjligt, förstöras. Om Kriminalvården har sålt en intagens tillhörigheter, har han eller hon rätt till skälig ersättning. Sådan ersättning får inte betalas ut med ett högre belopp än som har influtit vid försäljningen. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om Kriminalvårdens hantering av kvar- lämnade tillhörigheter. Motiven till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 11. Enligt första stycket får kvarlämnade tillhörigheter säljas genom Kriminalvårdens försorg eller, om det inte är möjligt, t.ex. på grund av att tillhörigheterna saknar marknadsvärde, förstöras när förflutit Prop. 2009/10:135 från det att frihetsberövandet upphört. Försäljningen kan ske under hand eller vid offentlig auktion. Den angivna tidsfristen börjar löpa från det att frihets- berövandet upphört. Härmed avses normalt den tidpunkt då den intagne blir villkorligt frigiven eller annars fullgjort verkställigheten i anstalt. Om frihetsberövandet upphört på annat sätt , t.ex. genom att den intagne rymt eller fritagits, avlidit eller överförts för fortsatt verkställighet i ett annat land, börjar tidsfristen löpa från den tidpunkten. Med att frihetsberövandet upphört anses inte att den intagne med stöd av lag vistas utanför anstalten. Enligt andra stycket har den intagne rätt till skälig ersättning om Kriminalvården sålt hans eller hennes tillhörigheter. Med skälig ersätt- ning avses i regel det belopp som influtit vid försäljningen, med avdrag för Kriminalvårdens omkostnader för t.ex. försäljning vid offentlig auktion. Det anges uttryckligen att en intagen inte får beviljas ersättning med ett högre belopp än som influtit vid försäljningen. Det ankommer på Kriminalvården att pröva den intagnes ansökan om ersättning enligt 13 kap. 1 §. Kriminalvårdens beslut får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol enligt 14 kap. 1 §. Vistelse i gemensamhet och avskildhet 6 kap. 1 § En intagen ska då han eller hon är skyldig att utföra eller delta i sysselsättning vistas tillsammans med andra intagna (gemen- samhet), om inte annat anges i denna lag eller följer av sysselsättning- ens särskilda beskaffenhet. Paragrafen, som motsvarar 17 § första stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om gemensamhet då en intagen är skyldig att utföra eller delta i sysselsättning (sysselsättnings- tid). Bestämmelserna tar sin utgångspunkt i att frihetsberövandet i sig innebär att en intagen i stor utsträckning isoleras från en naturlig gemen- skap med andra människor och att de negativa följder av anstaltsvistelsen som kan uppstå på grund härav inte onödigtvis bör förstärkas genom att de intagna hålls isolerade från varandra. Det anges därför att undantag från kravet på gemensamhet under sysselsättningstid endast får ske när det är särskilt reglerat eller följer av sysselsättningens särskilda beskaffenhet. Bestämmelser om avskildhet under sysselsättningstid finns i 49 §§. Med sysselsättningens särskilda beskaffenhet avses bl.a. en intagen som medgetts rätt att utföra arbete inom en eller för arbetsgivares räkning. Det kan också avse fall där en intagen bedriver enskilda studier. 6 kap. 2 § En intagen ska ges möjlighet att på sin fritid vistas i gemensamhet, om inte annat anges i denna lag. I paragrafen, som motsvarar 17 § andra stycket lagen om kriminalvård i anstalt, anges att en intagen normalt har rätt att vistas i gemensamhet under sin fritid. Med fritid avses annan tid än sysselsättningstid. den intagne som själv avgör om han eller hon vill vistas i gemensamhet med andra intagna . Undantag från gemensamhet finns i 6 kap. 3 § Intagna får hållas avskilda från varandra i anslutning till dygnsvilan. I paragrafen, som motsvarar 17 § tredje stycket lagen om kriminalvård i anstalt, anges att intagna får hållas avskilda från varandra i anslutning till Regleringen medger att Kriminalvården låser in intagna i deras bostadsrum. Lagrådet har som sin mening angett att det är mest förenligt med bestämmelserna i 1 kap. 46 §§ om respekt för de intagnas människo- värde och verkställighetens mål, att principen om en person per bostads- rum tas som utgångspunkt när paragrafen utformas. emellertid att regleringen om avskildhet vid dygnsvila, som i sak är över- förd oförändrad från lagen om kriminalvård i anstalt, är ändamålsenligt utformad med hänsyn till behovet av att bedriva en flexibel och effektiv Paragrafen har därför inte utformats i enlighet med Lag- Avskildhet på egen begäran 6 kap. 4 § En intagen får, om det är lämpligt, medges att på egen begäran hållas avskild från andra intagna. Ett medgivande till avskildhet enligt första stycket ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst en gång . Paragrafen, som till viss del motsvarar 18 § första stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om avskildhet på den intagnes egen begäran. Bestämmelserna tar sin utgångspunkt i att intagna ska vistas i gemensamhet i så stor utsträckning som möjligt (jfr kom- mentaren till 1 §). Enligt första stycket får en intagen medges att på egen begäran hållas avskild från andra intagna. En sådan begäran får medges om det är Det innebär att en samlad bedömning ska göras i varje enskilt Skäl för att placera den intagne i avskildhet kan t.ex. föreligga om den intagne upplever hot mot sin person. Skäl mot en sådan placering kan föreligga om isoleringen kan befaras ha negativ inverkan, t.ex. på hans Prop. 2009/10:135 eller hennes psykiska hälsa. För att en intagen ska kunna hållas avskild på egen begäran förutsätts att Kriminalvården har praktiska förutsättningar att hålla den intagne avskild, t.ex. med hänsyn till anstaltens tillgång till avskildhetsplatser. Om den uppkomna situationen kan lösas på ett annat sätt än att hålla den intagne avskild från andra intagna, t.ex. genom att placera honom eller henne på en avdelning med verksamhet för intagna med särskilda behov, bör en sådan åtgärd väljas i första hand. Paragrafen innehåller inte några bestämmelser som anger hur länge en intagen på egen begäran får hållas avskild från andra intagna. Enligt andra stycket ska dock ett beslut om att medge placering i avskildhet omprövas så ofta det finns anledning till det och ovillkorligen minst en gång . En sådan omprövning ska baseras på de omständigheter som föreligger för omprövningen och syfta till att avgöra om det fortfarande finns skäl att på den intagnes begäran hålla honom eller henne avskild. Avskildhet av ordnings- och säkerhetsskäl 6 kap. 5 § Intagna får tillfälligt hållas avskilda från varandra, om det är nödvänd- igt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Paragrafen, som motsvarar 17 § fjärde stycket lagen om kriminalvård i anstalt, ger Kriminalvården befogenhet att tillfälligt hålla intagna avskilda från varandra, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Med stöd av bestämmelsen kan Kriminalvården upplösa gemensamheten i en anstalt eller på en viss avdelning eller en del av en avdelning. Det kan avse situationer där t.ex. ett larm utlöses, elektriciteten är ur funktion, otillåtna föremål hamnar i omlopp eller intagna deltar i kollektiv arbetsvägran. Det finns inget krav på att en intagen som hålls avskild ska kunna knytas till de omständig- heter som ligger till grund för beslutet att avskilja de intagna från var- andra. Ett beslut om att hålla intagna avskilda från varandra ska vara tillfälligt och får aldrig pågå längre än vad som är nödvändigt för att Kriminal- vården ska kunna hantera situationen, normalt inte eller . 6 kap. 6 § En intagen får tillfälligt hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt på grund av att den intagne är våldsam eller berusad. Om ett avskiljande enligt första stycket inte kan verkställas i anstalt, får den intagne placeras i häkte i högst . Paragrafen, som i sak motsvarar 23 § första och tredje styckena lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om avskildhet vid våld- samt uppträdande eller berusning. Enligt första stycket har Kriminalvården befogenhet att avskilja en intagen som uppträder våldsamt eller berusat. bör ett våldsamt uppträdande eller berusning kunna hanteras utan att den intagne avskiljs från andra intagna. I vissa fall är dock aggressionsutbrottet eller berusningen av sådan beskaffenhet att ett avskiljande från andra intagna är nödvändigt. Ett beslut om att avskilja en intagen enligt bestämmelsen är avsett att gälla . Det får inte pågå än vad som nöd- vändigt för att betvinga det våldsamma uppträdandet eller berusningen (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). Enligt andra stycket kan ett beslut om avskildhet enligt bestämmelsen undantagsvis verkställas i häkte i högst . Det innebär att ett beslut om avskildhet som verkställs i häkte inte får pågå än det tar att betvinga det våldsamma uppträdandet eller berusningen. Så snart det är nödvändigt att hålla den intagne i häktet ska han eller hon återföras till anstalt. 6 kap. 7 § En intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt 1.med hänsyn till rikets säkerhet, 2.med hänsyn till att det finns en risk för den intagnes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på egendom som tillhör eller har upplåtits till Kriminalvården, 3.med hänsyn till att det finns en risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet, 4.för att hindra att den intagne påverkar någon annan intagen att all- varligt störa ordningen i anstalten, 5.för att hindra att den intagne medverkar till att någon annan intagen får tillgång till alkohol, narkotika, något annat berusnings- medel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om för- bud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, eller 6.för att hindra att den intagne allvarligt ofredar någon annan intagen. Ett beslut om avskildhet enligt första stycket ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 20 § första stycket 14 samt andra och tredje styckena lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestäm- melser om avskildhet med hänvisning till vissa särskilda skydds- eller säkerhetsskäl. Förutsättningarna för sådan avskildhet anges i sex punkter i första stycket. För att ett avskiljande ska få äga rum förutsätts att situationen inte kan lösas genom en mindre ingripande åtgärd (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). Enligt punkten 1 får en intagen hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet. Det kan t.ex. avse en situation där det finns tydliga indikationer på att den intagne medverkar i verksamhet som utgör ett hot mot rikets säkerhet. I punkten 2 anges att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till hans eller hennes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. Med stöd av bestämmelsen kan en intagen som är utsatt för hot från en annan intagen hållas avskild från andra intagna även om åtgärder i första hand bör vidtas mot den som utövar hotet, t.ex. genom att han eller hon förflyttas eller hålls avskild. Bestämmelsen ger också en möjlighet att hålla en intagen avskild vid risk för självskada eller självmord. Enligt punkten 2 är det också möjligt att avskilja en intagen om det finns en risk för allvarlig skadegörelse på egendom som tillhör eller har upplåtits till Kriminalvården. Bestämmelsen har anpassats till att Kriminalvården normalt hyr anstaltsbyggnaderna, se kommentaren till 3 kap. 5 §. Risken för skadegörelse bör i regel mötas på annat sätt än genom avskiljande av den intagne. Det kan dock inte uteslutas att det i enstaka fall kan uppstå situationer då det föreligger risk för sabotage eller sabotageliknande handlingar av så pass allvarlig natur att det är motiverat att avskilja en intagen från andra intagna. I punkten 3 anges att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns risk att den intagne rymmer eller fritas och han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. Bestämmelsen svarar i huvudsak mot regleringen om placering av en intagen på en säkerhetsavdelning enligt 2 kap. 4 § första stycket 1, dock med den skillnaden att det här inte uppställs något krav på att risken för rymning och fritagning ska vara varaktig. Till skillnad från gällande rätt uppställs inte heller något krav på att den intagne ska ha dömts till fängelse i lägst och vara placerad i en sluten anstalt. Motiven till ändringarna har behandlats i avsnitt 4 och 7. I punkten 4 anges att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt för att hindra att den intagne påverkar någon annan intagen att allvarligt störa ordningen i anstalten.