prop · GX03220 · 2010-05-06 00:00:00 — Fördelningen av ansvar mellan betaltjänstleverantörerna Av direktivets artikel 75.1 framgår att betalarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot betalaren för att den av honom initierade betalningstransaktionen genomförs korrekt. Om betalarens betaltjänst- Prop. 2009/10:220 leverantör kan styrka att de medel som betalningstransaktionen avser har krediterats på betalningsmottagarens betaltjänstleverantörs konto, svarar betalningsmottagarens betaltjänstleverantör gentemot betalnings- mottagaren för att betalningstransaktionen genomförs korrekt. En bestämmelse med denna innebörd föreslås i promemorian. I författningskommentaren till promemorians förslag anges att betalarens betaltjänstleverantör kan styrka att betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör har tagit emot beloppet exempelvis genom att visa att denne har tagit emot betalningsordern. En motsvarande tolkning görs av Europeiska kommissionen i ett tolkningsuttalande. Kommissionen anför att vad som krävs för att styrka mottagande beror på de civilrättsliga bestämmelserna i varje medlemsstat, men att ett exempel på vad som utgör bevis till styrkande av detta kan vara en bekräftelse från betalningsmottagarens betaltjänstleverantör på att denne mottagit betalningsordern. Den tolkning som har gjorts av kommissionen och i promemorian framstår som väl avvägd i denna del. En ytterligare aspekt som bör noteras är att bestämmelsen avser betalningsordrar som har initierats av betalaren. De betalningstransaktioner som omfattas är därmed s.k. push transactions som exempelvis gireringar och överföringar mellan konton i olika banker. Däremot omfattas inte s.k. pull transactions som initieras av eller via betalningsmottagaren. Ansvarsfördelningen vid sådana betalningstransaktioner exempelvis autogiro- och kortbetalningar regleras i andra bestämmelser som behandlas i avsnitt 9.11.4. Kommissionen har gett uttryck för samma syn i ett tolkningsuttalande. Det som här regleras är fördelningen av ansvaret mellan de två betaltjänstleverantörerna. Syftet med bestämmelsen är att fastställa en regel om övergång av ansvaret mellan betaltjänstleverantörerna, så att enbart en av de två bär ansvaret för betalningstransaktionens genomförande vid varje given tidpunkt. Varje betaltjänstleverantör bär som huvudregel ansvaret gentemot sin betaltjänstanvändare. De olika betaltjänstleverantörernas skyldigheter Av artikel 75.1 andra stycket framgår att om betalarens betaltjänstleverantör är ansvarig gentemot betalaren ska han utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet av den icke genomförda eller bristfälligt genomförda betalningstransaktionen till betalaren. I förekommande fall ska betaltjänstleverantören också återställa det debiterade betalkontots kontoställning till vad den varit om betalningstransaktionen aldrig ägt rum. I artikel 75.1 tredje stycket anges att betalningsmottagarens betaltjänstleverantör, om denne är ansvarig gentemot betalnings- mottagaren, ska ställa betalningstransaktionens belopp till dennes förfogande och i förekommande fall kreditera dennes betalkonto med motsvarande belopp. Dessutom anges i artikel 75.1 fjärde stycket att betalarens betaltjänstleverantör alltid, oavsett om han är ansvarig gentemot betalaren eller inte, på begäran av denne ska försöka spåra betalningstransaktionen och underrätta betalaren om resultatet. Motsvarande bestämmelser föreslås i promemorian, där betalnings- mottagarens betaltjänstleverantör dock åläggs en skyldighet att och inte ställa beloppet till betalningsmottagarens förfogande och i förekommande fall kreditera dennes konto. På samma sätt ska betalarens betaltjänstleverantör , inte , försöka spåra betalningstransaktionen på begäran. I promemorians författnings- kommentar uppges att detta innebär att betalarens betaltjänstleverantör ska sätta igång undersökningen utan dröjsmål efter det att betalaren har begärt det. Det anges också att om en betalningstransaktion är felaktig och t.ex. inte sker inom den maximala tillåtna genomförandetiden ska betaltjänstanvändaren få rättelse av betaltjänstleverantören enligt reglerna om detta. Avseende flera av betaltjänstleverantörernas skyldigheter föreslås i promemorian att de ska uppfyllas efter det att en viss händelse har inträffat. Här kan noteras, på samma sätt som i avsnitt 8.6.2 och 9.10.3, att uttrycket ges en betydelse i vissa bestämmelser i distans- och hemförsälj ningslagen (2005:59) som avviker från den innebörd som uttrycket ges i lagförslaget i promemoria. Av de skäl som angetts i ovan nämnda avsnitt framstår det som mindre lämpligt att använda uttrycket i den nu aktuella bestämmelsen. I stället bör det framgå att betaltjänstleverantören ska uppfylla sina skyldigheter efter det att den händelse som utlöser skyldigheten inträffade. Detta innebär, precis som för den informationsgivning som togs upp i avsnitt 8.6.2, och de skyldigheter som avses i avsnitt 9.10.3, att betaltjänstleverantören bör tillse att nödvändiga åtgärder vidtas så snart det är tekniskt möjligt. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är alltså skyldig att, efter det att betalningstransaktionens belopp har krediterats hans konto, se till att beloppet ställs till betalningsmottagarens förfogande i enlighet med de rutiner som betaltjänstleverantören tillämpar när belopp ställs till kunders (betalningsmottagares) förfogande. Dessutom ska betalarens betaltjänstleverantör, på begäran av betalaren, försöka spåra en bristfälligt genomförd betalningstransaktion och underrätta betalaren om resultatet. En sådan undersökning ska igångsättas så snart som betalarens betaltjänstleverantör har möjlighet att vidta nödvändiga åtgärder. Även underrättelsen till betalaren om undersökningens resultat ska ske så snart som det är tekniskt möjligt exempelvis per e-post eller telefon. När det gäller den fråga som ställt om vilka leverantörer som omfattas av bestämmelserna om ansvar och återkrav i de bestämmelser i promemorian som motsvarar direktivets artikel 75, framgår det av artikeln att den är tillämplig på betaltjänstleverantörer. Uttrycket leverantören i promemorians motsvarande bestämmelser torde vara en förkortning av betaltjänstleverantören. I de nu föreslagna bestämmelser som genomför direktivets artikel 75 används, på motsvarande sätt som i artikeln, uttrycket betaltjänstleverantören. Det kan noteras att betalningstransaktioner som genomförs inom system för avveckling av betalningar inte omfattas av reglerna om bl.a. ansvar och återkrav enligt en bestämmelse i lagen, som motsvarar ett Prop. 2009/10:220 undantag i direktivets artikel 3 h. Bankgirocentralen har också frågat om felaktigt genomförda betalningstransaktioner som behandlas i direktivets artikel 58 är samma sak som bristfälligt genomförda betalningstransaktioner som behandlas i artikel 75.1 fjärde stycket. Europeiska kommissionen har i ett tolkningsmeddelande tagit upp frågan om vad som utgör en bristfälligt genomförd betalningstransaktion enligt artikel 75. Exempel på bristfälligt genomförda betalnings- transaktioner är enligt kommissionen sådana transaktioner där fel belopp har överförts, fel betalningsmottagare har fått beloppet eller transaktionen tagit att genomföra än den tillåtna tiden. Som ett exempel på bristfälligt genomförande (eng. defective execution) nämner kom- missionen också fallet där betalningstransaktionen inte genomförs alls. I ett annat tolkningsuttalande har kommissionen gett ett exempel på vad som kan utgöra en felaktigt genomförd betalningstransaktion enligt artikel 58, och därvid angett att en transaktion som inte genomförts inom de maximala tillåtna tiden är felaktigt genomförd. Enligt regeringens bedömning är en felaktigt genomförd betalnings- transaktion samma sak som en bristfälligt genomförd transaktion. Någon skillnad i betydelse mellan dessa två begrepp synes inte vara avsedd. De synpunkter som framställts av Bankgirocentralen föranleder vissa språkliga ändringar i de här aktuella bestämmelserna. 9.11.4 Betalningstransaktioner som har initierats av eller via betalningsmottagaren men inte genomförts eller genomförts bristfälligt Regeringens förslag: Om en betalningsorder har initierats av eller via betalningsmottagaren, svarar betalningsmottagarens betaltjänstleverantör gentemot denne för att betalningsordern överförs till betalarens betaltjänstleverantör. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarar också inför betalningsmottagaren för hantering av beloppet. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska se till att beloppet ställs till mottagarens förfogande efter det att beloppet har krediterats betalningsmottagarens betaltjänstleverantörs konto. Om en betalningstransaktion som initierats av eller via betalningsmottagaren inte genomförs eller genomförs bristfälligt, och betalningsmottagarens betaltjänstleverantör har uppfyllt sina skyldigheter, är det i stället betalarens betaltjänstleverantör som ansvarar inför betalaren. Betalarens betaltjänstleverantör ska då på lämpligt sätt och utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet och återställa det debiterade kontots ställning. Om en betalningstransaktion inte har genomförts, eller genomförts bristfälligt, ska betalningsmottagarens betaltjänstleverantör på begäran försöka spåra transaktionen och underrätta betalningsmottagaren om resultatet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller Prop. 2009/10:220 lämnar det utan erinran. efterfrågar, på sätt som behandlats i föregående avsnitt, klargöranden av vad som avses med uttrycket leverantör i denna del av promemorians lagförslag och om felaktigt och bristfälligt genomförda betalningstransaktioner är samma sak. Skälen för regeringens förslag Fördelningen av ansvar mellan betaltjänstleverantörerna Av direktivets artikel 75.2 första stycket framgår att betalnings- mottagarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot betalnings- mottagaren för att den av eller via honom initierade betalningsordern överförs korrekt till betalarens betaltjänstleverantör. Det framgår vidare att betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är ansvarig för att , på nytt, överföra den berörda betalningsordern till betalarens betaltjänstleverantör. Vad detta närmare innebär klargörs inte i direktivet eller i den bestämmelse i promemorian som genomför direktivet i denna del. Som bestämmelsen får förstås förefaller den uppställa en skyldighet för betalningsmottagarens betaltjänstleverantör att försöka överföra en betalningsorder på nytt till betalarens betaltjänstleverantör, när en överföring inte har kunnat genomföras vid ett tidigare försök. I artikel 75.2 andra stycket anges att betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör också ansvarar gentemot betalningsmottagaren för hantering av betalningstransaktionens belopp i enlighet med reglerna om valutering och tillgängliggörande av medel i artikel 73. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska, efter det att beloppet har krediterats hans konto, se till att beloppet ställs till mottagarens förfogande. I artikel 75.2 tredje stycket första meningen finns regler om ansvars- fördelningen mellan betaltjänstleverantörerna. Där anges att om en betalningstransaktion inte genomförts eller genomförts bristfälligt, och betalningsmottagarens betaltjänstleverantör inte är ansvarig enligt reglerna i första eller andra stycket, ska i stället betalarens betaltjänst- leverantör ansvara inför betalaren. Det bör noteras att bestämmelserna i artikel 75.2 avser betalningsordrar som har initierats av eller via betalningsmottagaren, s.k. pull transactions som exempelvis autogiro- och kortbetalningar. Europeiska kommissionen har gett uttryck för samma syn i ett tolkningsuttalande. Det som här regleras är, precis som i föregående avsnitt, fördelningen av ansvaret mellan de två betaltjänstleverantörerna. Syftet med bestämmelsen är att fastställa en regel om övergång av ansvaret mellan betaltjänstleverantörerna, så att enbart en av de två bär ansvaret för betalningstransaktionens genomförande vid varje given tidpunkt. Huvudregeln är att varje betaltjänstleverantör bär ansvaret gentemot sin betaltjänstanvändare. I promemorian föreslås bestämmelser om ansvarsfördelningen mellan betaltjänstleverantörerna som överensstämmer med direktivet i denna del. Motsvarande bestämmelser bör införas i lagen om betaltjänster. De olika betaltjänstleverantörernas skyldigheter Som framgått ovan ansvarar betalningsmottagarens betaltjänstleverantör för att beloppet, efter det att det har krediterats hans konto, ställs till mottagarens förfogande. Dessutom är betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarig för att , på nytt, överföra den berörda betalningsordern till betalarens betaltjänstleverantör när, som det får förstås, överföring inte kunnat göras vid ett tidigare försök. Av artikel 75.2 tredje stycket andra meningen framgår att om betalarens betaltjänstleverantör är ansvarig gentemot betalaren ska han utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet av den icke genomförda eller bristfälligt genomförda betalningstransaktionen till betalaren. I förekommande fall ska betaltjänstleverantören också återställa det debiterade betalkontots kontoställning till vad den varit om betalningstransaktionen aldrig ägt rum. I artikel 75.2 fjärde stycket anges att betalningsmottagarens betal- tjänstleverantör alltid, oavsett om mottagarens leverantör är ansvarig gentemot betalningsmottagaren eller inte, på begäran av denne ska försöka spåra betalningstransaktionen och meddela betalningsmottagaren om resultatet. Motsvarande bestämmelser föreslås i promemorian, där betalnings- mottagarens betaltjänstleverantör dock åläggs en skyldighet att och inte ställa beloppet till betalningsmottagarens förfogande och i förekommande fall kreditera dennes konto. Dessutom anges att betalningsmottagarens betaltjänstleverantör , inte , ska överföra den berörda betalningsordern till betalarens betaltjänst- leverantör på nytt. På samma sätt ska betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör , inte , försöka spåra en bristfällig betalningstransaktion på begäran. I promemorians författningskommentar anges, avseende betalningsmottagarens betaltjänstleverantörs skyldighet att på nytt överföra betalningsordern till betalarens betaltjänstleverantör, att om en transaktion inte kan genomföras för att betalaren inte har tillräcklig täckning på det aktuella kontot anses det som att betalningsordern inte har tagits emot. Det bör här noteras att betaltjänstleverantören, enligt vad som konstaterats i avsnitt 9.9.3 och 9.9.4 ovan, har möjlighet att under vissa förutsättningar göra s.k. omförsök att genomföra en betalningstransaktion. Avseende flera av betaltjänstleverantörernas skyldigheter föreslås i promemorian att de ska uppfyllas efter det att en viss händelse har inträffat. Här kan noteras, på samma sätt som i avsnitt 8.6.2, 9.10.3 och 9.11.3, att uttrycket ges en betydelse i vissa bestämmelser i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) som avviker från den innebörd som uttrycket ges i lagförslaget i promemoria. Av de skäl som angetts i ovan nämnda avsnitt framstår det som mindre lämpligt att använda uttrycket i den nu aktuella bestämmelsen. I stället bör det framgå att betaltjänstleverantören ska uppfylla sina skyldigheter efter det att den händelse som utlöser skyldigheten inträffade. Detta innebär, precis som för den informationsgivning som togs upp i avsnitt 8.6.2, och de skyldigheter som avses i avsnitt 9.10.3 och 9.11.3, att betaltjänstleverantören bör tillse att nödvändiga åtgärder vidtas så snart det är tekniskt möjligt. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är alltså skyldig att så snart Prop. 2009/10:220 som möjligt överföra en betalningsorder på nytt. Detta bör betaltjänstleverantören göra så fort leverantören har fått information om att betalningsordern inte har överförts. Dessutom ska betalnings- mottagarens betaltjänstleverantör, efter det att betalningstransaktionens belopp har krediterats hans konto, se till att beloppet ställs till betalningsmottagarens förfogande i enlighet med de rutiner som betaltjänstleverantören tillämpar när belopp ställs till kunders (betalningsmottagares) förfogande. Dessutom ska betalningsmottagarens betaltjänstleverantör, på begäran av betalningsmottagaren, försöka spåra en bristfälligt genomförd betalningstransaktion och underrätta betalnings- mottagaren om resultatet. En sådan undersökning ska igångsättas så snart som betalningsmottagarens betaltjänstleverantör har möjlighet att vidta nödvändiga åtgärder. Även underrättelsen till betalningsmottagaren om undersökningens resultat ska ske så snart som det är tekniskt möjligt, exempelvis per e-post eller telefon. 9.11.5 Ansvar för vissa kostnader på grund av en bristfällig eller inte genomförd betalningstransaktion Regeringens förslag: Varje betaltjänstleverantör ska, gentemot sin betaltjänstanvändare, ansvara för de eventuella avgifter och ränte- kostnader som betaltjänstanvändaren drabbats av på grund av att en betalningstransaktion inte genomförts eller genomförts på ett bristfälligt sätt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag, förutom i det att den i promemorian föreslagna bestämmelsen om möjlighet att avtala om ytterligare ersättning utgår. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt direktivets artikel 75.3 ska varje betaltjänstleverantör gentemot sin betaltjänstanvändare ansvara för eventuella avgifter de har förorsakat och för eventuell ränta som belastar betaltjänstanvändaren till följd av att betalningstransaktionen inte genomförts eller genomförts på ett bristfälligt sätt. En bestämmelse som i sak motsvarar artikel 75.3 föreslås i promemorian. kommentaren till promemorians förslag anges att betaltjänst- leverantörerna är ansvariga inför respektive betaltjänstanvändare för samtliga avgifter som påförs dem. Denna tolkning förefaller vara väl förenlig med direktivets ordalydelse, såvitt avser sådana avgifter som kan härledas till att betalningstransaktionen inte genomförts eller genomförts på ett bristfälligt sätt. Dessutom uttalas dock i promemorians författningskommentar att betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren kan avtala om att betaltjänstanvändaren ska stå för vissa av dessa kostnader. kommentaren hänvisar här till en paragraf 7 kap. 20 § i den i promemorian föreslagna lagen om betaltjänster som inte återfinns i Sannolikt avses en hänvisning till samma lags 7 kap. 10 §, vari det anges att all ekonomisk ersättning utöver den som föreskrivs i lagen får fastställas i enlighet med tillämplig lag för det avtal som ingåtts mellan betaltjänstanvändaren och dennes betaltjänstleverantör. 2009/10:220 bestämmelse motsvarar i sak direktivets artikel 76. Artikel 76 förefaller dock inte ge något utrymme för tolkningen att betaltjänstanvändare genom avtal med sina betaltjänstleverantörer kan frånsäga sig rätten till ersättning för kostnader på grund av icke genomförda eller bristfälligt genomförda betalningstransaktioner. Artikeln avser enbart möjligheten för betaltjänstanvändare att genom avtal få möjligheter till ytterligare ersättning i fall då betalnings- transaktioner inte genomförts eller genomförts bristfälligt, det vill säga en möjlighet att avtala om ersättningsvillkor som för dem är mer fördelaktiga än de som anges i direktivet. I promemorian föreslås som nämnts en bestämmelse som motsvarar artikel 76. Det framstår dock som onödigt att särskilt ta in en sådan bestämmelse i lag, eftersom betaltjänstanvändare även utan uttryckligt stöd i lagen kan avtala om mer fördelaktiga ersättningsvillkor i dessa situationer. En sådan uttrycklig bestämmelse behöver därför inte införas. 9.11.6 Rätt till återkrav Regeringens förslag: En betaltjänstleverantör som har fått utge ersättning till en betaltjänstanvändare i enlighet med ansvarsreglerna i lagen om betaltjänster har rätt till ersättning från en annan betaltjänstleverantör eller mellanhand, om denne orsakat det fel eller den brist som grundat ersättningsskyldigheten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: De fall när en betaltjänstleverantör har fått ge ersättning till en betaltjänstanvändare i enlighet med de regler om ansvar som har behandlats i avsnitten 9.11.39.11.5, utan att själv ha orsakat att betalningstransaktionen inte genomfördes korrekt, regleras i Enligt artikel 77.1 kan betaltjänstleverantören då vända sig till den part en annan betaltjänstleverantör eller en mellanhand som orsakade det bristfälliga genomförandet av betalningstransaktionen och kräva ersättning av denne för de belopp som han har utgett till Det framgår också av artikel 77.2 att parterna betaltjänstleverantören och den andre betaltjänstleverantören eller mellanhanden får avtala sinsemellan om ytterligare ekonomisk En bestämmelse som motsvarar artikel 77 föreslås i promemorian. promemorians författningskommentar anges att en mellanhand är en part som är delaktig i genomförandet av betalningstransaktionen. Regler som motsvarar direktivets artikel 77.1 bör införas i den nu föreslagna lagen om betaltjänster. I detta sammanhang finns det skäl att något närmare ange vilka personer som utgör mellanhänder såvitt avser Om en betalningstransaktion inte genomförs på grund av tekniska problem och ansvaret för den uppkomna förseningen vilar på leverantören av exempelvis det ITsystem som använts, kan betaltjänstleverantören vända sig mot leverantören och kräva ersättning för de belopp som han har utgett till betaltjänstanvändaren på grund av Prop. 2009/10:220 förseningen. En sådan regressrätt torde heller inte stå i strid med allmänna skadeståndsrättsliga principer. Det bör dock noteras att artikel 77.1 enbart avser de fall då en annan betaltjänstleverantör eller en mellanhand har orsakat det bristfälliga genomförandet av betalningstransaktionen. Bestämmelsen tar inte upp de eventuella möjligheter för betaltjänst- leverantören som kan finnas enligt andra regler att exempelvis kräva ersättning av den andre betaltjänstanvändare som medverkade som betalare eller betalningsmottagare i betalningstransaktionen. Det som föreskrivs i artikel 77.1 är att en regressrätt ska finnas mot en annan betaltjänstleverantör eller mellanhand som har förorsakat att en betalningstransaktion har genomförts bristfälligt och tvingat betaltjänst- leverantören att ersätta den drabbade betaltjänstanvändaren för dennes uppkomna kostnader till följd av detta. Bestämmelsen i artikel 77.2 anger att betaltjänstleverantörer och mellanhänder kan avtala sinsemellan om ytterligare ersättning i fall då betalningstransaktioner inte genomförts eller genomförts bristfälligt. Bestämmelsen innebär i likhet med artikel 76, som behandlats i avsnitt 9.11.5 ovan, en möjlighet att avtala om ersättningsvillkor som är mer fördelaktiga än de som anges i direktivet. I promemorian föreslås en bestämmelse som motsvarar artikel 77.2. Med hänvisning till vad som sagt i avsnitt 9.11.5 framstår det dock som onödigt att särskilt ta in en sådan bestämmelse i lag. Betaltjänst- leverantörer kan även utan uttryckligt stöd i lagen avtala om mer fördelaktiga ersättningsvillkor i dessa situationer, och den föreslagna bestämmelsen kan därmed utgå. 9.11.7 Befrielse från ansvar Regeringens förslag: En betaltjänstleverantör eller mellanhand som inte har uppfyllt sina förpliktelser enligt reglerna om godkännande och genomförande av betalningstransaktioner drabbas inte av ansvar om detta berodde på osedvanliga eller oförutsägbara omständigheter bortom leverantörens kontroll som var omöjliga att avvärja, eller då leverantörens agerande berodde på krav i lagstiftning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: En bestämmelse om ansvarsbefrielse