prop · GX03166 · 2010-04-08 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2009/10:166 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsen utgör den tredje och sista uppföljningen av den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare en nationell handlings- plan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79). I skrivelsen redogör regeringen samlat för hur arbetet med att genomföra handlingsplanen har utvecklats sedan den antogs av 2000 och . I skrivelsen beskrivs arbetet med att genomföra handlingsplanen, den utveckling som arbetet lett till, regeringens sammanfattande bedömning av resultatet samt grunden och inriktningsmål för en strategi framåt. Regeringens bedömning är att arbetet med handlingsplanen etablerat en grund för handikappolitiken och att tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning förbättrats inom flertalet sektorer i samhället. Sam- tidigt återstår arbete innan personer med funktionsnedsättning kan delta i samhällets alla delar på jämlika villkor. Regeringen ser även att frågorna som en del av arbetet med mänskliga rättigheter har stärkts för handlingsplanen och avser att ytterligare förstärka detta perspektiv i det framtida arbetet. Regeringen avser också att öka kunskapen om mångfald inom ramen för handikappolitiken. Regeringen avser att utforma en strategi framåt utifrån den handi- kappolitiska grunden att handikappolitiken är tvärsektoriell, att genom- förandet är en del av arbetet med mänskliga rättigheter, att ansvars- och finansieringsprincipen gäller och att statliga myndigheter har ett särskilt ansvar i genomförandet av handikappolitiken. De övergripande mål som presenterades i den nationella handlingsplanen ligger fast. Regeringen anser att politiken ska skapa en samhällsgemenskap med mångfald som grund, ett samhälle som utformas så att människor med funktionsned- sättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktions- nedsättning. För arbetet mot de övergripande handikappolitiska målen avser regeringen utforma en strategi som sträcker sig framåt med upp- följningsbara mål och tydliga roller i genomförandet. Regeringen har beslutat om övergripande inriktningsmål vilka presenteras i skrivelsen. Dessa ska i ett nästa steg konkretiseras i operativa delmål som samman- ställs i en strategi vilken avses beslutas av regeringen . Den nationella handlingsplanen för handikappolitiken.................... Ansvars- och finansieringsprincipen ................................. Stödet till handikapporganisationerna har Myndigheter med särskilt sektorsansvar......... Statliga myndigheters ansvar.......................... Strategi för att öka takten................................ Utvecklingen för handlingsplanen .............................. Allt fler myndigheter har upprättat Kommuner och landsting ................................................ Enkelt avhjälpta hinder................................... Bygglov och tillsyn......................................... Kollektivtrafik och transporter ........................................ Tillgängligheten inom lokal och regional Bostäder och fysisk miljö ................................................ Enkelt avhjälpta hinder................................... Förändringar inom förskola, skola och Bättre möjlighet till stöd i skolan.................... Tillgänglighet i grund- och Antalet elever i särskolan och särvux har Fler studenter med funktionsnedsättning på universitet och högskola............................. Arbetsmarknad och arbetsmiljö ....................................... Generella insatser för ökade möjligheter......... Situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning................. Åtgärder för att stödja övergången från sjukförsäkring till arbete.................................. IT, elektroniska kommunikationer och upphandling........ Regeringens IT- råd......................................... Nationella IT-strategin för vård och Handlingsplan för e-förvaltning...................... Offentlig upphandling och standardisering ..... Kultur och medier ............................................................ Sektorsansvar på kulturområdet...................... Tillgänglighet till film och medier .................. Individuella stödinsatser inom det sociala området.......... Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och lagen om Utveckling av insatser..................................... Ett stärkt barnperspektiv.................................. Fritt val av hjälpmedel .................................... Service- och signalhundar ............................... Komplement till färdtjänst .............................. Regeringens satsning på psykiatriområdet....................... 3 Sammanfattande bedömning .......................................................... 3.1En grund för handikappolitiken och ökad Förutsättningarna för uppföljning .................................... 3.4Större genomslag för rättigheter för personer med 3.6Jämlikhet mellan flickor, pojkar, kvinnor och män Ansvars- och finansieringsprincipen ............................... Resultaten från arbetsmarknadsområdet.......................... 4 Ett mer effektivt genomförande av handikappolitiken................... Grunden för handikappolitiken........................................ Övergripande mål och inriktning.................... Tydlig utgångspunkt i mänskliga Kunskapen om mångfald................................ Stödinsatser ska komplettera .......................... Genomförandet av handikappolitiken ............................. Statliga myndigheters ansvar för genomförandet av handikappolitiken ............. Hela samhällets ansvar ................................... 4.3Regeringens inriktningsmål och en strategi för En strategi för genomförandet 20112016 ..... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ Den nationella handlingsplanen för Utgångspunkten i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken, Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79), är att samhället ska utformas så att alla medborgare har möjlighet till delaktighet och in- flytande. Det är hela samhällets angelägenhet att alla kan medverka i utvecklingen och vara delaktiga. Genom handlingsplanen betonades att detta kräver att hinder för delaktighet undanröjs. Handlingsplanen be- skriver ett perspektivskifte. Istället för att fokusera på personers egen- skaper och förmågor så riktas fokus mot samhällets förmåga att undan- röja hinder för delaktighet. För att åstadkomma ett samhälle utan hinder för delaktighet krävs att ett funktionshinderperspektiv införlivas i samhällets alla delar. Perspek- tivet är en strategi för att riva hinder och för att utforma samhället så att alla kan delta. Strategin innebär att i planering och genomförande, utgå från att människor är olika och har olika förutsättningar, behov och öns- kemål. Arbetet innebär att identifiera och åtgärda hinder för delaktighet samt att integrera perspektivet i samhällets strukturer, vilket motverkar att nya hinder uppstår. När samhället utformas utifrån ett funktionshinderperspektiv är gene- rella lösningar som fungerar för så många som möjligt alltid det främsta alternativet. Om generella lösningar inte räcker till för att skapa förut- sättningar för delaktighet och jämlikhet ska insatser och individuella stöd komplettera den generella tillgängligheten. De nationella målen för handikappolitiken är en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män För att nå målen för politiken ska det handikappolitiska arbetet särskilt inriktas på att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder, att förebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionshinder, att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsätt- ningar för självständighet och självbestämmande. Handlingsplanen utgår från mänskliga rättigheter. heter avses de rättigheter som staterna genom internationella överens- kommelser garanterar den enskilda människan i syfte att skydda henne från ingrepp i de grundläggande friheterna, från olika typer av övergrepp samt för att tillgodose hennes grundläggande behov. formas så att samtliga medborgare ges förutsättningar att ta del av sina Funktionshinderfrågorna har för handlingsplanen i allt större utsträckning blivit en del av arbetet med mänskliga rättigheter Skr. 2009/10:166 i . FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna slår fast att alla människor har lika värde och rättigheter. Alla människor ska kunna ta del av sina mänskliga rättigheter på jämlika villkor oavsett funktionsförmåga. Många av de rättigheter som upptas i den allmänna förklaringen återkommer i senare antagna konventioner inom FN- systemet som är rättsligt bindande för de stater som anslutit sig till dem. Bland annat i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättig- heter och i konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättig- heter finns bestämmelser för att tillförsäkra alla lika rätt att åtnjuta de rättigheter som nämns i respektive konvention. FN:s konventionen om barnets rättigheter innehåller särskilda skyldigheter för konventions- staterna när det gäller barn med funktionsnedsättning. Av artikel 23 framgår att staterna ska säkerställa barnets aktiva deltagande i samhället och största möjliga integrering bland andra barn. Bl.a. betonas möjlig- heten att leva ett självständigt liv. Dessa grundläggande principer stämmer väl överens med målsätt- ningen i handlingsplanen och har konkretiserats i ett nytt instrument för mänskliga rättigheter; FN:s konvention om rättig- heter för personer med funktionsnedsättning. Till konventionen finns också ett fakultativt (frivilligt) protokoll som innebär att enskilda perso- ner har möjlighet att framföra klagomål till FN:s internationella kom- mitté för rättigheter för personer med funktionsnedsättning om de anser att deras rättigheter enligt konventionen har överträtts. Syftet med kon- ventionen är att främja, skydda och säkerställa det fulla och lika åtnju- tandet av alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla personer med funktionsnedsättning. är ett av de länder som rati- ficerat konventionen och konventionens protokoll om klagorätt för en- skilda personer. Inom EU följer Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna handlingsplanens mål om jämlikhet och delaktighet. Av artikel 26 framgår att Unionen erkänner och respekterar rätten för per- soner med funktionsnedsättning att få del av åtgärder som syftar till att säkerställa deras oberoende, sociala och yrkesmässiga integrering och deltagande i samhället. Principen framgår även av målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen där det bl.a. anges att det allmänna ska verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning är en grundläggande förutsättning för att nå målen om delaktighet, mångfald Tillgänglighet används som samlande begrepp för både tillgänglighet och användbarhet. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning betyder att loka- ler likväl som information och en verksamhet i sin helhet går att använda Det betyder exempelvis ett bemötande utan diskriminering och att webbplatser och elektroniska tjänster är utformade så att personer med funktionsnedsättning kan ta del av dem. innebära att anställningsintervjuer hålls i tillgängliga lokaler och att det Skr. 2009/10:166 finns kunskap om vad tillgänglighet för personer med funktionsnedsätt- När samhället utformas utifrån att människor har olika behov och för- utsättningar skapas ett samhälle som blir mer användbart och tillgängligt för alla oavsett funktionsförmåga. Bristande tillgänglighet i samhället bidrar till att personer med funktionsnedsättning utestängs och hindras att göra egna val. En central del i handikappolitiken är därför att tillgänglig- heten i samhället ska förbättras. Människor ska kunna leva ett självstän- digt liv och delta i samhällslivet oavsett om de har en funktionsnedsätt- ning. Ett tillgängligt samhälle innebär att personer som förvärvar en funktionsnedsättning fortsättningsvis kan resa till och arbeta på sin arbetsplats, besöka sin vårdcentral och lämna sina barn på förskolan. Hinder för delaktighet ska i enlighet med handlingsplanen identifieras och undanröjas. Regeringen gav 2007 , förkortas FHI, i uppdrag att skriva en lägesrapport om hälsosituationen för per- soner med funktionsnedsättning. Rapporten visade att en stor del av den samlade ohälsan finns hos personer med funktionsnedsättning och att en stor del av denna ohälsa uppstår på grund av hinder i omgivningen som begränsar aktivitet och delaktighet och påverkar hälsan negativt. FHI bedömer att den dåliga hälsan för personer med funktionsnedsättning kan minska med en tredjedel om dessa hinder avhjälps. Handlingsplanen betonar ansvars- och finansieringsprincipen. Den inne- bär att varje sektor i samhället ska utforma och bedriva en verksamhet som är tillgänglig för alla medborgare, inklusive personer med funk- tionsnedsättning. Att se till att verksamheten är tillgänglig är varje sek- tors ansvar. Om det finns hinder för delaktighet är undanröjandet av dessa en del av ordinarie verksamhet. Kostnaderna för att undanröja hinder och skapa tillgänglighet ska därmed finansieras inom ramen för den ordinarie verksamheten. Undantag kan ske när andra lösningar anses vara effektivare. Det gäller t.ex. när kostnaderna anses vara stora i för- hållande till huvudmannens ekonomiska möjligheter. Ett exempel är möjligheten att söka bidrag hos för arbetstekniska hjälpmedel och arbetsplatsanpassning. När staten beslutar om nya åtaganden och skyldigheter för kommu- nerna, ska detta finansieras av staten enligt den överenskommelse staten har med kommunsektorn. presenterade rekommendationer för nya termer inom funktionshinderområdet i . sättning och funktionshinder har givits följande definitioner: Funktions- nedsättning beskriver nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell Funktionshinder beskriver den begränsning som en funktionsnedsättning innebär för en person i relation till omgivningen. För båda termerna avråds termen handikapp. En funktionsnedsättning är Skr. 2009/10:166 därmed kopplad till en person och behöver inte innebära ett hinder för Det är först om miljö och omgivning är otillgänglig för per- soner med funktionsnedsättning som funktionshinder uppstår. I denna skrivelse tillämpas de nya termerna. Det ger exempelvis att det som kal- lades handikapperspektiv i den nationella handlingsplanen, i texten refe- reras till som funktionshinderperspektiv. När text refereras som skrivits innan termändringen kan de gamla begreppen finnas kvar. Handikappolitik är ett sektorsövergripande politikområde och de handi- kappolitiska målen ska därmed integreras i samtliga politiska ansvars- områden. Detta arbetssätt ställer krav på samordning. Samordningsansva- ret för handikappolitiken innebär att bevaka det handikappolitiska arbetet och att verka pådrivande för att de handikappolitiska målen uppnås inom respektive politikområde. En viktig del är också att höja kunskapen och medvetenheten om funktionshinderperspektivet och hur det ska införlivas inom olika politikområden. En interdepartemental arbetsgrupp har i upp- drag att samordna det interna arbetet inom . Gruppen arbetar kontinuerligt med frågor kring handikappolitikens genomförande. Med handlingsplanen infördes ett nytt arbetssätt inom handikappoli- tiken med ett förtydligat ansvar för statliga myndigheter och en priori- tering av arbetsområden. För att stödja myndigheter och andra aktörer i arbetet med att göra samhället tillgängligt fick i uppdrag att utgöra ett nationellt tillgänglighetscenter. Uppgiften för tillgänglighetscentret var bland annat att vara ett rådgivande organ i tillgänglighetsfrågor med inriktning på kunskapsuppbyggnad, rådgiv- ning, utveckling och samverkan. Tillgänglighetscentret fick senare även i uppdrag av regeringen att stödja sektorsmyndigheterna i sitt arbete. I handlingsplanen fick även utbildningsstöd, förkortas Sisus, i uppdrag att utarbeta och ha ansvar för ett nationellt program för kompetensutveckling för kompetensutvecklingsinsatser på lokal och regional nivå. Sisus skulle även i samverkan med ta fram ett utbildningsunderlag för stats- förvaltningen i handikappolitiska frågor. I den första uppföljningen av handlingsplanen konstaterade regeringen att det fanns ett behov av en översyn av myndighetsstrukturen inom det handikappolitiska området (skr. 2002/03:25). För att samordna och tydliggöra arbetet sammanfördes verksamheterna från tillgänglighetscentret hos Handikappombuds- mannen och Sisus till en myndighet för handikappolitisk samordning; Handisam. Myndigheten fungerar som en stabsmyndighet till regeringen och har till uppgift att samordna arbetet inom det handikappolitiska området och främja ett strategiskt och effektivt genomförande av den nationella handikappolitiken. verkar samordnande och stödjande gentemot aktörer som arbetar med tillgänglighet, följer upp den handikappolitiska utvecklingen och förser Skr. 2009/10:166 regeringen med underlag för styrningen mot de handikappolitiska målen. Knuten till genomförandet av handlingsplanen finns en särskild handi- kappdelegation som leds av ansvarig samordningsminister. Politiska representanter och tjänstemän för ett antal berörda departement deltar i en löpande dialog mellan regeringen och handikapporganisationerna. Delegationen utses av regeringen och sammanträder . 1.5.3Stödet till handikapporganisationerna har ökat har många organisationer av personer med funktionsnedsättning genom vilka människor med funktionsnedsättning och deras anhöriga valt att gemensamt föra sin talan. Flera av dessa organisationer har fun- nits länge och varit en viktig del i uppbyggnaden och utformningen av den nationella handikappolitiken. Totalt 56 handikapporganisationer be- viljades statsbidrag 2009. Handikapporganisationerna gör insatser inom det handikappolitiska området genom att följa och rapportera om situationen för deras med- lemmar. I sin opinionsbildande roll driver organisationerna på arbetet med att förverkliga målen för handikappolitiken. Såväl nationellt som internationellt hålls handikapporganisationerna fram som de legitima företrädarna för personer med funktionsnedsättning och organisatio- nernas roll finns tydligt markerad i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Med syfte att möjliggöra för fler organisationer att få stöd genomfördes en övergång till ett nytt statsbidragssystem. Antalet statsbidragsberättigade organisationer ökade från 43 till 55. för handlingsplanen har anslaget till handikapporga- nisationer ökat kraftigt. I budgetpropositionen 2008 (prop. 2007/08:1) betonade regeringen vikten av att handikapporganisationerna ges ekono- miska förutsättningar att svara upp mot de krav som samhället ställer samt vikten av att det finns långsiktiga ekonomiska förutsättningar för det intressepolitiska arbete som handikapporganisationerna bedriver. Mot denna bakgrund ökades anslaget med . Myndigheter med särskilt sektorsansvar En grundläggande struktur för att nå handlingsplanens mål var att ge 14 strategiska myndigheter ett särskilt sektorsansvar. ska aktivt verka för att funktionshinderperspektivet blir en integrerad del i hela myndighetens verksamhetsområde. och stödja arbetet för att uppnå målen för handikappolitiken och driva på andra aktörer inom sin sektor. För det krävs att myndigheterna utvecklar ett funktionshinderperspektiv med utgångspunkt från de förutsättningar och kulturer som råder inom respektive sektor. Idén med sektorsansvaret Skr. 2009/10:166 är att kunskapen om att riva hinder för delaktighet ska byggas upp och finnas inom de olika sektorerna och på de myndigheter som ansvarar för att de handikappolitiska målen uppfylls. I enlighet med den idén har sektorsmyndigheterna själva utvecklat etappmål för sitt arbete. För att få mer kunskap om arbetet har sektorsmyndigheterna utsett samrådsorgan med handikapprörelsen. De myndigheter som fick ett särskilt sektorsansvar var Arbetsmark- nadsstyrelsen, , , , Försäkrings- kassan (), , , , , , , , och . Vilka myndigheter som har sektorsansvar har inte förändrats för handlingsplanen. De förändringar som skett är att Arbetsförmedlingen inrättades som ny myndighet och ersatte samt att Luftfartsstyrelsens verksamhet flyttades till Transportstyrelsens Luft- fartsavdelning . Myndigheterna har löpande rapporterat om sitt arbete med sektors- ansvaret. Regeringen gav även myndigheterna i uppdrag att redovisa de insatser som genomförts, beskriva utvecklingen inom sektorsansvaret och särskilt beakta resultatet av uppsatta mål och etapp- mål samt göra en bedömning av fortsatt behov och prioritering av insatser. Sektorsmyndigheternas rapporter finns samlade på Handisams webbplats; . Med handlingsplanen fastslogs att samhället ska utformas så att män- niskor med funktionsnedsättning blir fullt delaktiga. Staten med dess myndigheter ska vara ett föredöme i arbetet. För att främja statliga myn- digheters genomförande av handikappolitiken infördes förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. Med förordningen gavs samtliga statliga myndigheter ett ansvar att utforma och bedriva sin verksamhet med beaktande av de handikappolitiska målen. För att åstadkomma full delaktighet i samhälls- livet och jämlikhet för personer med funktionsnedsättning ska myndig- heterna verka för att deras lokaler, verksamhet och information är till- gängliga för personer med funktionsnedsättning. Tillgänglighetsarbetet kräver struktur och systematik, myndigheterna ska därför enligt förord- ningen genomföra inventeringar och utarbeta handlingsplaner. 1.5.6Strategi för att öka takten Vid regeringsskiftet uppmärksammade den tillträdande regeringen att arbetet för ökad tillgänglighet behövde intensifieras. Regeringen tillsatte därför en interdepartemental statssekreterargrupp med uppdraget att ta fram en strategi för hur takten i arbetet kunde ökas i syfte att nå uppsatta mål. Regeringen ansåg att samverkan med Kommuner och Landsting, förkortas SKL, var en förutsättning för ett framgångsrikt I samarbete med SKL tog regeringen fram strategin, Enkelt Skr. 2009/10:166 avhjälpt. Strategin antogs och undertecknades av båda Strategin innehåller insatser inom tre prioriterade områden; till- gänglig kollektivtrafik, tillgänglig statsförvaltning och enkelt avhjälpta hinder. Med strategin inleddes ett nära samarbete i tillgänglighetsarbetet och SKL har vidtagit en rad åtgärder för att synliggöra frågan och få kommuner och landsting att öka takten på arbetet för att förbättra tillgängligheten. 2 Utvecklingen för handlingsplanen Regeringen kan konstatera att utvecklingen mot en tillgänglig stats- förvaltning gått framåt men inte i den takt som förväntats. tillgänglighetsarbete har följts upp , inledningsvis av och av Handisam. Uppföljningen visar att myndigheternas tillgänglighetsarbete har utveck- lats och förbättrats för handlingsplanen och att regeringens styrning har haft betydelse för tillgänglighetsarbetet. Förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken har varit ett betydelsefullt verktyg. Även andra fakto- rer har haft betydelse för genomförandet såsom skrivningar i regle- ringsbrev, riktlinjer för tillgänglighet och bestämmelserna om enkelt avhjälpt hinder. 2.1.1Allt fler myndigheter har upprättat handlingsplaner har andelen myndigheter som tagit fram en hand- lingsplan för tillgänglighetsarbetet ökat från till .