prop · GX03166 · 2010-04-08 00:00:00 — uppgav av myndigheterna att de hade en färdig handlingsplan för arbetet med att förbättra tillgängligheten. Regeringen ansåg att andelen var för låg och förtydligade kraven i förordningen genom att formulera uppdrag i ett stort antal myndigheters reglerings- brev. steg därmed andelen till . Handisams uppföljning av statliga myndigheters tillgänglighetsarbete har visat att arbete i enlighet med en handlingsplan har haft betydelse för genomförandet av tillgänglighetsarbetet. Myndigheter som har en hand- lingsplan har uppnått bättre tillgänglighet i de flesta avseenden. Exem- pelvis har myndigheter med handlingsplan i högre grad genomfört tillgänglighetsåtgärder på webbplatserna. Fler, jämfört har utformat webbplatsen efter vägledningen för 24-timmars- webben. Ett annat exempel är att myndigheter med handlingsplan erbjuder personalen utbildning om tillgänglighet i större omfattning. Andelen myndigheter som har tagit fram grundläggande information på lättläst svenska är bland de myndigheter som har en hand- lingsplan, jämfört för dem som saknar handlingsplan. Motsvarande andel för de myndigheter som har rutiner för att på begäran ta fram material på lättläst svenska är jämfört för de som saknar handlingsplan. Allra mest framträdande är att de myndigheter som har utarbetat en handlingsplan i högre utsträckning uppfyller kraven på tillgängliga lokaler. Enligt Handisams riktlinjer för tillgänglighet, Riv Hindren, Tillgäng- lighetsfrågan bör tillgänglighet inkluderas som en aspekt i annat arbete, exempelvis i det systematiska arbetsmiljöarbetet, mångfaldsplanen och det systematiska brandskyddet. Andelen myndigheter som inkluderar tillgänglighet i det systematiska arbetsmiljöarbetet har ökat från 25 pro- cent 2008. Andelen som gjort detsamma i mång- faldsplanen har ökat från till . hade av myndigheterna inkluderat frågorna i det systematiska brandskyddsarbetet. Andelen myndigheter som ser till att kraven på tillgänglighet uppfylls vid anställningsintervjuer har ökat från 2007. Andelen som överväger stöd och anpassningsåtgärder vid en anställning har ökat från till . Andelen myndigheter som erbjudit anställda utbildning om tillgänglighetsfrågor har fördubblats. Trots detta är det bara en tredjedel som erbjuder utbildning. Av särskild vikt är kunskap om tillgänglighet hos personer i beslutande positioner. Har chefen genomgått utbildning så uppfyller myndighetens verksamhet, kommunikation, och webbplats krav på tillgänglighet i större utsträckning. Exempelvis erbjuder 70 pro- cent av de myndigheter där chefen fått utbildning teckentolkning vid behov jämfört bland övriga myndigheter. Likaså har installerat hörselteknisk utrustning i flera lokaler jämfört bland övriga myndigheter. Även andelen myndigheter som har rutiner för att hantera klagomål på bristande tillgänglighet har ökat. Ökningen är 11 pro- centenheter, från . Antalet myndigheter som utsett en tillgänglighetssamordnare har ökat likaså. hade av myndigheterna en tillgänglighetssamordnare, 2005 hade andelen ökat till och 2008 hade utsett en tillgänglighetssamordnare. Omkring hälften av myndigheterna anger att de kan kommunicera via tecken- eller skrivtolkning om behov finns, andelen har ökat med . Andelen myndigheter som kan tillhanda- hålla hörselteknisk utrustning har ökat från till . Andelen myndigheter som har rutiner för att ta fram information på lättläst svenska har varit oförändrad . Endast en fjärdedel har rutiner för detta. Majoriteten av myndigheterna saknar även rutiner för att ta fram information i alternativa format. av myndigheterna uppger att de klarar samtliga av de kriterier som Verket för förvaltningsutveckling, Verva, ställt upp för att en webbplats ska anses tillgänglig. Vid första mätningen 2003 hade av de statliga myndig- heterna haft kontakter med handikapporganisationer, andelen ökade till skedde dock en tillbakagång och endast Skr. 2009/10:166 av myndigheterna angav att de hade en etablerad kontakt. Detta är den enda tillbakagången i myndigheternas arbete. Vid den senaste mätningen av myndigheternas tillgänglighetsarbete genomfördes, 2008, hade av myndigheterna inventerat till- gängligheten i sina lokaler fullständigt, av myndig- heterna hade ännu inte påbörjat inventering av sina lokaler. av myndigheterna hade genomfört en fullständig inventering av sin kommunikation och hade inventerat sin webbplats. Regeringens ambition har varit att intensifiera tillgänglighetsarbetet och förbättra insynen i arbetet, inte minst för medborgarna. Handisam fick 2008 i uppdrag att redovisa resultatet av statliga myndigheters tillgäng- lighetsarbete som öppna jämförelser. Redovisningen av resultaten presenteras på Handisams webbplats, . Här redovisas hur enskilda myndigheter uppfyllt ett antal grundläggande tillgänglighetskriterier, kriterier inom information och tillgänglighet till myndighetens huvudbyggnad. Myndigheternas tillgänglighet kan jämföras utifrån olika indelningar såsom typ av verksamhet t.ex. högskolor eller länsstyrelser, antalet anställda och hur mycket medborgarkontakt myndigheten har. Sektorsmyndigheternas rapportering till Handisam visar att det inom ramen för sektorsansvaret tagits många initiativ och att det genomförts en mängd betydelsefulla åtgärder för en förbättrad tillgänglighet för perso- ner med funktionsnedsättning. Rapporteringen visar också på samarbete i tillgänglighetsarbetet inom och mellan sektorerna. Sektorsmyndigheter- nas särskilda ansvar har inneburit att frågor om tillgänglighet i ökad ut- sträckning inkluderas som en aspekt när verksamheter planeras och genomförs i de olika samhällssektorerna. Flera sektorsmyndigheter har lyckats integrera tillgänglighetsfrågorna i verksamheten på ett sådant sätt att de finns med som en naturlig del i det löpande arbetet. Myndigheterna har arbetat på olika sätt beroende på att sektorerna ser olika ut och därmed också förutsättningarna för genomförandet. Arbets- sätt som sektorsmyndigheter framhåller som framgångsrikt är interna satsningar för att öka kunskapen, informationssatsningar om tillgäng- lighet, samarbete och samråd, kartläggningar och utredningar, översyn av regleringen, tillsyn, ekonomisk styrning, riktlinjer och handböcker samt forskning och utveckling. Sektorsmyndigheternas rapporter vittnar om att mycket arbete pågår inom ramen för ansvaret. Flera myndigheter efter- frågar dock uppföljningsbara mål och nya verktyg för att komma vidare. Mycket av arbetet med att skapa förutsättningar för delaktighet och jämlikhet för personer med funktionsnedsättning genomförs i kommuner och landsting. Ett exempel som lyftes fram i handlingsplanen är vikten av att personer med funktionsnedsättning kan delta i demokratiska pro- cesser. Regeringen kan konstatera att tillgängligheten förbättrats i kom- muner och landsting för handlingsplanen. Bland annat arbetar allt fler kommuner med tillgänglighetsfrågor i sin planering och i genomförandet av verksamheter. Många kommuner har också börjat att mer strukturerat erbjuda med- borgarna information om tillgängligheten i olika verksamheter inom kommunen. arbetar drygt 60 av landets 290 kommuner med någon form av databas för att systematiskt förse medborgarna med tillgäng- lighetsinformation. Storleken och omfattningen på dessa satsningar varierar stort. Flera inbegriper exempelvis information om tillgängliga lokaler, butiker, fritids- och kulturanläggningar och tillgänglig kollektiv- trafik. Exempelvis och kommun har gjort stora investeringar inom området. Allt fler kommuner arbetar aktivt med att förbättra tillgängligheten. I bostadsmarknadsenkät uppgav av kommunerna 2008 att tillgänglighet i bostadsområden var en särskilt aktuell fråga i kommunen, jämfört 2003. När det gäller offentlig miljö angav av kommunerna tillgänglighet som en särskilt viktig fråga att arbeta med 2008, jämfört 2003. I en undersökning som genomfördes av Kommuner och Landsting, förkortas SKL, 2008 framkom att så gott som samtliga kom- muner som svarade på enkäten samverkar med handikapporganisationer. Fyra av fem kommuner hade en tillgänglighetsplan och av kommunerna angav att de har ett formaliserat handikappråd. I de kommuner där det finns en tillgänglighetsplan eller motsvarande hade av handikappråden medverkat eller gett synpunkter på planen. av planerna har antagits eller reviderats för handlingsplanen. I av kommunerna fanns rutiner för att påtala brister gällande tillgänglighet. En viktig utgångspunkt i det initiativ regeringen tog inom ramen för tillgänglighetsstrategin Enkelt avhjälpt var att stärka samarbetet med kommunerna och landstingen. SKL står bakom strategin och åtog sig därmed att i sin verksamhet på olika sätt inkludera ett tillgänglig- hetsperspektiv. Arbetet har gett avtryck och på olika sätt åstadkommit att frågor om tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning blivit synligare i förbundets initiativ. SKL har även uppmärksammat de olika initiativ och insatser som görs bland dess medlemmar och har varit en strategisk samverkanspart i flertalet av de regeringsuppdrag som lagts med syfte att stimulera tillgänglighetsarbetet i kommuner och landsting. Inom ramen för ett regeringsuppdrag har Handisam och SKL inlett en försöksverksamhet med syfte att kunna göra jämförelser mellan kommuner vad gäller tillgänglighet. Försöket har ännu endast genomförts i begränsad skala men har utformats för att kunna spridas till fler kommuner och bidra till att öka takten och kvalitén i arbetet för ökad tillgänglighet. antogs den nya vallagen (2005:837). Lagen trädde i kraft och anger att kommuner måste använda en vallokal som är tillgänglig för väljare med fysisk funktionsnedsättning. Undantag får bara ske om kommunen inte kan använda en lokal som är tillgänglig. Om kommunen planerar att använda en otillgänglig lokal måste det ske i samråd med innan beslut tas. I handlingsplanen lyfts vikten av att personer med funktionsned- sättning ges ökade möjligheter och förutsättningar att delta i utformandet av den kommunala demokratin fram. I demokratipropositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) föreslog därför den dåvarande regeringen ett tillägg i kommunallagen gällande förtroende- valda med funktionsnedsättning. Tillägget slog fast att kommuner och landsting ska verka för att förtroendevalda med funktionsnedsättning kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtro- endevalda. fick Handisam ett uppdrag att undersöka om de nya bestämmelserna lett till att tillgängligheten i det politiska livet i kommuner och landsting förbättrats. I redovisningen framkom att många kommuner arbetat med tillgänglighet men att det fortfarande fanns hinder för full delaktighet. Redovisningen visade att ungefär två tredjedelar av förtroendevalda i kommun- och ansåg att personer med funktionsnedsättning i stort sett alltid blir jämlikt behandlade i sitt arbete. Ungefär hälften av de förtroendevalda ansåg att åtgärder för att förbättra tillgängligheten uppmärksammas generellt vid planering av verksamheten. En femtedel uppgav att de inte alls eller bara ibland eller bara för vissa handlingar kan få dem i önskat alternativt format. I undersökningen framkom även att kommunerna i hög utsträckning hade inventerat sina lokaler med avseende på tillgänglighet. av kommunerna och av landstingen hade inven- terat samtliga lokaler som används vid sammanträden i fullmäktige ur ett tillgänglighetsperspektiv. Bland kommunerna hade vidtagit åtgärder i lokalerna för att förbättra tillgängligheten för handlingsplanen. Motsvarande andel bland landstingen var . Fyra av tio kommuner och åtta av tio landsting hade podium som kan nås av förtroendevalda som använder rullstol, av kommu- nerna/landstingen hade hörselteknisk utrustning i rummet där fullmäktige sammanträder. Enligt plan- och bygglagens (1987:10) bestämmelser om planläggning av mark, vatten och byggande ska kommunerna främja en samhällsutveck- ling med jämlika och goda sociala levnadsförhållanden och en god och långsiktigt hållbar livsmiljö för människor i dagens samhälle och för kommande generationer. gav 2003 ut föreskrifter och allmänna råd (BFS 2003:19) om undanröjande av enkelt avhjälpta hinder till och i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser. På regeringens uppdrag har 2005 och 2007 redovisat en uppföljning och utvärdering av kommunernas tillämpning av föreskrifterna. slutsats i rappor- terna är att lagstiftningen och föreskrifterna har underlättat och påskyndat arbetet med att göra miljön tillgänglig, men att det på många håll saknats kunskap och kännedom om reglerna. Uppföljningen visade att av fastighetsägarna hade åtgärdat samtliga hinder och att hade åtgärdat hälften av hindren eller mer, vilket var en knapp fördubbling jämfört med . Två tredjedelar av alla fastighetsägare räknade med att klara målsättningen . Uppföljningen visade att det fanns behov av information, hälften av alla fastighetsägare saknade kännedom om föreskrifternas innehåll. slutsats var att de informationsinsatser som har gjorts varit rätt riktade men att omfattningen av insatserna till fastighetsägarna borde öka. Regeringen har uppmärksammat behovet och i strategin, Enkelt av- hjälpt, som togs fram i samarbete med Kommuner och Lands- ting , är enkelt avhjälpta hinder ett av tre prioriterade områden. För att få en kompletterande bild av tillgänglighetsarbetet och arbetet med att avhjälpa hinder genomförde SKL en enkätundersökning riktad till kommunerna. Undersökningen visade att majoriteten kommuner, av de som besvarade enkäten, hade åtgärdat mindre än hälften av hindren i utemiljön. De större kommunerna hade i störst utsträckning inventerat och åtgärdat hindren. Särskilda medel avsatt i budget för åtgärdande av enkelt avhjälpta hinder fanns i av kommunerna. Hälften av kommunerna uppgav att samtliga enkelt avhjälpta hinder i utemiljön kommer att vara åtgärdade 2012 och uppgav att de kommer att vara åtgärdade 2015. I av kommunerna fanns en person anställd med ett formellt, övergripande och samordnat ansvar för tillgänglighetsfrågorna i utemiljön. av kommunerna hade särskilt avsatta medel för åtgärdande av enkelt avhjälpta hinder i innemiljön. Avseende arbetet att avhjälpa hinder i innemiljön svarade av de kommuner som deltog i undersökningen att de åtgärdat mindre än en fjärdedel och uppgav att de kommer att ha åtgärdat mer än tre fjärdedelar 2010. av kommunerna ansåg att de kommer att ha åtgärdat samtliga enkelt avhjälpta hinder i innemiljön att de kommer att ha åtgärdat samtliga hinder 2015. I av kommunerna fanns en person anställd med ett formellt, övergripande och samordnat ansvar för tillgänglighetsfrågorna i inne- miljön. På frågan om kommunerna ställer tillgänglighetskrav när de hyr in sig i lokaler dit allmänheten avses ha tillträde och som ägs av icke kommunala fastighetsägare, svarade av kommunerna att de gör det ofta eller . Nära samtliga kommuner, av de kommuner som besvarade enkäten från SKL, uppgav att tar upp tillgänglighets- frågor med byggherren i samband med en bygganmälan för lokaler dit allmänheten har tillträde. ställer även krav på att enkelt avhjälpta hinder i befintliga lokaler ska åtgärdas i samband med tillbyggnad eller om användningen ändras. Nära samtliga kommuner, av kommunerna, svarade att de verifierar tillgänglighets- frågorna i kontrollplanen ofta eller ibland, det vill säga att tillgäng- lighetsfrågorna kontrolleras på samma sätt som exempelvis brandskydd eller bärighet. tillsyn av enkelt avhjälpta hinder gentemot ägare av lokaler dit allmänheten har tillträde uppgavs ske i av kommunerna. Av dessa var det som gör det på eget initiativ. Övriga gör det efter påpekande från allmänheten. Att ansvara för bostadsförsörjningen är ett kommunalt ansvar där tillgänglighetsarbetet har stor betydelse. Enligt bostadsförsörjningslagen (2000:1383) ska varje kommun planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs. Enligt sammanställning av bostadsanpassningsbidrag har antalet beviljade bidrag ökat . beviljades cirka 75 000 bostadsanpassningsbidrag. Antalet bidrag uppgick till 67 200. Bostadsanpassningsbidrag per tusen invånare uppgick till en kostnad av per invånare i kommunen. Det är mycket stor spridning kommunerna emellan. Sammanlagt beviljat belopp per invåna- re varierade . Merparten av bostadsanpassningsbidragen avser små belopp, 61 pro- cent av bidragen är på och bara överstiger . I genomsnitt avslås av an- sökningarna. I av fallen beror avslaget på att fastighetsägaren inte lämnat sitt medgivande. Andelen kommuner som har brist på bostäder med särskild service har ökat för handlingsplanen. hade hälften av kommu- nerna brist på bostäder med särskild service. Ungefär hälften, , täckte behovet. hade andelen med brist på bostäder med särskild service ökat till två tredjedelar och en tredjedel, , täckte behovet. var det fortsättningsvis två av tre kommuner som anger att de har brist på bostäder med särskild service. Andelen som anger att behovet är täckt hade ökat till . Ett avgörande hinder för många personer som förvärvar eller har en funktionsnedsättning är då flervåningshus saknar hiss. av- satte den dåvarande regeringen till ett så kallat hissbidrag. Syftet var främst att stimulera hissinstallation i befintliga flerfamiljshus och därmed öka tillgängligheten. Bidrag gavs för installa- tion av hiss eller annan lyftanordning i flerbostadshus i samband med underhåll, om-, till- eller påbyggnad av hus som hade minst tre våningar. Bidrag lämnades med ett belopp som motsvarade en fjärdedel av kost- naden för installationen, dock högst med . En förut- sättning för att få del av bidraget var att även andra åtgärder för att förbättra tillgängligheten genomfördes. Bidraget har gett ett tillskott av Skr. 2009/10:166 133 hissar som i sin tur betjänar 1 572 lägenheter. är sektorsmyndighet för handikappolitiken och har för genomförandet formulerat nya övergripande mål för arbetet. Åtgärder har formulerats till varje mål och uppdaterats inför varje budget och verksamhetsår. Nuvarande mål är ökad tillgänglighet för konsumenter till marknader, fler användbara produkter och tjänster samt ökad kunskap om funktionsnedsättning och funktionshinderfrågor hos anställda på , konsumentvägledare, samhällsväg- ledare, budget- och skuldrådgivare samt hos ansvariga inom detaljhandel. Ett exempel på arbetet mot målen är att har genomfört utbildningar om funktionshinderfrågor och tillgänglighet som varit obligatoriska för all personal. har även arbetat i projekt som syftar till att öka tillgängligheten för konsumenter. I ett samarbetsprojekt med , , handelns främjande och en handlare har en webbutbildning Butik för alla tagits fram. Utbildningen ger konkreta tips om hur en butik kan göras mer tillgänglig. har deltagit i Västra Götalands- regionens arbete med att ta fram och revidera Riktlinjer för till- gänglighet till butiker. har även finansierat ett utvecklingsprojekt till- sammans med om lättöppnade förpackningar. Arbetet har lett fram till ett europeiskt standardiseringsprojekt som drivs med som ordförande. har också bidragit ekonomiskt till standardiseringsarbetet Bildsymboler för många fler. Ett handikappråd med representanter från konsument- och handikapp- organisationer har funnits med som ett stöd i arbetet. 2.3 Kollektivtrafik och transporter Staten har haft ambitionen att kollektivtrafiken ska vara tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik stiftades . behandling av regeringens proposition Infrastrukturinriktning för fram- tida transporter (prop. 1996/97:53) beslöts att skulle avsättas som statsbidrag till åtgärder för att göra kollektivtrafiken tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. användes 1,2 miljarder till att bland annat göra fordon, terminaler och hållplatser tillgängliga för personer med funk- I handlingsplanen konstaterades att behovet av åtgärder för ökad tillgänglighet trots tidigare insatser ännu var påtagligt, framförallt inom Den dåvarande regeringen slog därför fast att till- gängligheten till transportsystemet fortlöpande skulle förbättras och att tillgänglighet skulle beaktas vid all planering och upphandling av Skr. 2009/10:166 infrastruktur, färdmedel, trafik och övriga tjänster. Arbetet skulle ha som mål att kollektivtrafiken borde vara tillgänglig för personer med funk- tionsnedsättning . Regeringen beslutade att det även skulle vara ett transportpolitiskt etappmål att kollektivtrafiken ska vara till- gänglig till 2010. Med anledning av att handlingsplanen antogs fick myndigheterna på transportområdet en rad uppdrag. Rikstrafiken fick i uppgift att utreda förutsättningarna för ett nationellt nät av tillgänglig kollektivtrafik samt att utarbeta en plan för hur och när förändringarna måste genomföras . Uppdraget konkretiserades i projektet , i vilket de flesta nationella aktörer på kollektivtrafikens område deltog. Regeringen gav efter behandling av proposition Moderna transporter (prop. 2005/2006:160) i uppdrag till och att gemensamt leda en nationell kraftsamling för att göra kollektivtrafiken användbar för personer med funktionsnedsättning . Inom ramen för kraftsamlingen skulle berörda aktörer inom statlig, och privat sektor enas om att koncentrera och sam- ordna sina insatser på en begränsad men sammanhängande del av trafiksystemen. I detta prioriterade nät skulle infrastruktur som stationer, bussterminaler och hållplatser samt fordon, trafik och övrig service vara av hög kvalitet och användbara för alla. Det prioriterade nätet borde sedan successivt utvidgas. Berörda transportmyndigheter redovisade 2007 inom ramen för arbetet med nationellt handlingsprogram för kollektivtrafikens långsiktiga ut- veckling, framåt, hur det prioriterade nätet borde se ut . menade att 150 stationer borde vara tillgängliga till dess. var dock endast en station anpassad enligt gällande föreskrifter. I syfte att påskynda arbetet öronmärkte regeringen , som har adderats till de medel tidigare avsatt för detta ändamål. Vid utgången av 2010 kommer minst 40 sta- tioner att vara tillgängliga för alla, vilket är markant fler jämfört med om ingen kraftsamling genomförts. , , och har haft sektorsansvar inom transportsektorn. I budgetpropositionen (prop. 2009/10:1) konstaterar dock regeringen att det genom inrättandet av det nya inte längre finns skäl för sådana trafikslags- specifika uppgifter. Regeringen avser därmed, som föreslås av Trafik- verksutredningen (SOU 2009:31), att ersätta begreppet sektorsansvar med tydliga uppdrag och styrmedel som regeringen definierar utifrån gällande lagstiftning. Myndigheterna inom transportsektorn har samarbetat i stor utsträck- ning och har genomfört gemensamma projekt och uppdrag. regleringsbrev gav regeringen , , Transportstyrel- sen och i uppdrag att definiera arbetet med etapp 1 i det prioriterade nätet, det trafiknät som ska vara användbart för personer med funktionsnedsättning . Myndigheterna redovisade uppdraget och regeringen beräknas besluta om planen . Regeringen beslutade även 2009 att ge berörda myndig- heter i uppdrag att som en del av arbetet med att ta fram förslag till en nationell plan för den statliga transportinfrastrukturen beskriva hur det prioriterade nätet successivt bör utvecklas . Uppdraget redovisades och regeringen fattade beslut om en nationell plan. Regeringen gav 2008 en utredare i uppdrag att föreslå ny lagstiftning på kollektivtrafikområdet. I direktivet till utredaren angavs att nya styrmedel kan behöva införas i syfte att göra kollektivtrafiken användbar för alla. I utredarens uppdrag ingick att lämna förslag på hur särskilda rättigheter för personer med funktionsnedsättning bör utformas. I det arbetet skulle utredaren ta hänsyn till förekomsten av ekonomiska och andra styrmedel för att öka kollektivtrafikens tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning.