prop · GX03172 · 2010-03-23 00:00:00 — ligt ske parallellt med en beredning hos expertmyndigheten av tillståndsärendet enligt kärntekniklagen. ken och kärntekniklagen bör samordnas så att såväl miljödomstolen som den berörda kommunen har tillgång till expertmyndigheternas gransk- ningsrapporter i ärendet enligt kärntekniklagen vid sin behandling av prövningen enligt . Med hänsyn till det anförda behövs ingen ändring i fråga om förfaran- det i ärenden om prövning av tillstånd enligt kärntekniklagen. Bästa möjliga teknik och andra krav vid tillståndsprövningen En ansökan enligt kärntekniklagen om att få uppföra en ny kärnkrafts- reaktor ska prövas enligt lagstiftningens krav på bästa möjliga teknik. Vid prövningen ska förutom kärnsäkerhet och strålskydd även hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall tillmätas stor be- tydelse. Detta framgår av de grundläggande bestämmelserna i kärntek- niklagen och av att det i lagen finns en hänvisning till bl.a. de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . Utredningen har föreslagit att det införs en ny bestämmelse i 5 § kärn- tekniklagen som anger att frågan om bästa möjliga teknik och hantering- en av använt kärnbränsle och kärnavfall ska tillmätas särskilt stor bety- delse i samband med tillståndsprövningen av en ny kärnkraftsreaktor. Flera remissinstanser har ifrågasatt att en särskild bestämmelse om bästa möjliga teknik införs i kärntekniklagen med hänvisning till att lag- stiftningen redan är tydlig på denna punkt och att en särskild reglering kan skapa osäkerhet kring innebörden av bästa möjliga teknik vid annan tillståndsprövning enligt både kärntekniklagen och . Kravet på bästa möjliga teknik anges i 2 kap. 3 § . Kravet gäller enligt 2 kap. 7 § i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla det. Vid den bedömningen ska särskilt beaktas nyt- tan av skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått jämfört med kostnad- erna för sådana åtgärder. Regleringen innebär att långtgående krav ställs på att i yrkesmässig verksamhet använda bästa möjliga teknik för att förebygga skador och olägenheter. Teknik omfattar inte bara produk- tionsanordningar utan även metoder för produktion samt utbildning och arbetsledning. Med bästa möjliga teknik avses både den använda tekno- login och det sätt på vilket en anläggning utformas, uppförs, underhålls, drivs samt avvecklas och tas ur bruk. Tekniken måste från teknisk och ekonomisk synpunkt vara industriellt möjlig att använda inom branschen ifråga. Den ska vara tillgänglig och inte bara förekomma på experiment- stadiet, men den behöver inte finnas i . Bedömningen av vad som är bästa möjliga teknik innefattar även det övergripande resultatet för miljön. Hänsyn bör t.ex. tas till råvaror och energiförbrukning (jfr prop. 1997/98:45, Del 1, s. 216). Enligt 5 b § kärntekniklagen ska bl.a. 2 kap. tillämpas vid prövning av ärenden enligt lagen. Bestämmelsen gör det tydligt att de allmänna hänsynsreglerna i gäller vid en tillståndsprövning av en ny kärnkraftsreaktor enligt kärntekniklagen. Eftersom gällande lag- stiftning redan innebär att långtgående krav ska ställas på användning av bästa möjliga teknik, bedömer regeringen att det inte behövs någon sär- skild bestämmelse i kärntekniklagen. Samma bedömning görs i fråga om en särskild bestämmelse i kärntek- niklagen om hanteringen av använt kärnbränsle och kärnavfall. Hante- ringen av det använda kärnbränsle och kärnavfall som uppkommer vid en kärnkraftsreaktor ska bedömas enligt de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. , bl.a. kravet på bästa möjliga teknik. 2009/10:172 ens ansvar för avfallet är tydligt i kärntekniklagen. enligt 10 § 2 och 3 kärntekniklagen svara för att de åtgärder vidtas som behövs för att på ett säkert sätt dels hantera och slutförvara i verksam- heten uppkommet kärnavfall eller däri uppkommet kärnämne som inte används på nytt, dels avveckla och riva anläggningar i vilka verksam- heten inte längre ska bedrivas. Tillståndshavaren ska enligt 11 § lagen svara för att den allsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet bedrivs som behövs för att kunna fullgöra kraven enligt 10 § 2 och 3. Tillstånds- havaren ska vidare enligt 12 § i samråd med övriga reaktorinnehavare ha ett program för den allsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet och de övriga åtgärder som anges i 10 § 2 och 3. Av 13 § framgår också att tillståndshavaren ska svara för kostnaderna för de åtgärder som behövs för hanteringen av använt kärnbränsle och kärnavfall. Av gällande lagstiftning framgår tydligt att den som har tillstånd till innehav och drift av en kärnkraftsreaktor har det fulla ansvaret för hante- ringen av använt kärnbränsle och kärnavfall. Kraven gäller den som an- söker om tillstånd till uppförande av en ny kärnkraftsreaktor och får be- dömas vid prövningen enligt och kärntekniklagen. Sammanfattningsvis konstaterar regeringen att frågorna om kärnsäker- het och hanteringen av använt kärnbränsle och kärnavfall, med utgångs- punkt i kravet på bästa möjliga teknik, är mycket viktiga vid en prövning av tillstånd till uppförande, innehav och drift av en ny kärnkraftsreaktor. Det får inte råda något tvivel om att frågor om kärnsäkerhet och använt kärnbränsle övervägs särskilt noggrant vid prövningen av en ansökan om tillstånd. För att lagstiftningens krav enligt det som har sagts ska få genom- slag kommer det att behövas tydliga krav på vad som bör ingå i en ansökan om tillstånd och hur ansökan bör utformas. Regeringen delar bedömning att det uttryckligen bör framgå av lagstiftningen att regeringen får meddela föreskrifter om krav på inne- hållet i och utformningen av en ansökan om tillstånd till kärnteknisk verksamhet. Det bör därför i kärntekniklagen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om innehållet i och utformningen av en ansökan om tillstånd till kärn- teknisk verksamhet. Flera tillståndshavare och gemensamma anläggningar Om en tillståndshavare ansöker om tillstånd att uppföra, inneha och driva en ny kärnkraftsreaktor på en plats där en annan tillståndshavare innehar och driver kärnkraftsreaktorer, bör det övervägas hur man ska hantera an- ordningar som lämpligast är gemensamma för alla reaktorer på platsen. Det kan gälla anordningar för det fysiska skyddet och för hanteringen av kärnbränsle och kärnavfall. Varje tillståndshavare har ett självständigt ansvar för sådana anordningar, även om driften sköts gemensamt. Det bör inte införas några särskilda bestämmelser om detta, utan det får över- lämnas till praxis att bedöma hur frågan ska hanteras utifrån omständig- heterna i det enskilda fallet. Regeringens förslag: Med permanent avstängd kärnkraftsreaktor av- ses, enligt en definition som införs i 2 § lagen (1984:3) om kärntek- nisk verksamhet, en reaktor där verksamheten med elproduktion har upphört och inte kommer att återupptas eller en reaktor som inte har levererat el till elnätet . Samma definition ska gälla vid tillåtlighetsprövningen enligt 17 kap. av en ny kärn- kraftsreaktor. En permanent avstängd kärnkraftsreaktor får inte åter tas i kommersiell drift. Regeringens bedömning: En tillståndshavare till en kärnkraftsreak- tor eller annan kärnreaktor som har fått tillstånd att nedmontera eller avveckla reaktorn bör inte få återuppta driften av reaktorn i syfte att utvinna kärnenergi. förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringen föreslår att det i kärnteknik- lagen införs ett förbud att åter ta en permanent avstängd kärnkraftsreaktor i kommersiell drift. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte tagit ställning för eller emot förslaget, men flera instanser har haft synpunkter på den närmare utformningen av definitionen av permanent avstängd reaktor. har anfört att det kan finnas anledning att införa en möjlighet för regeringen att förlänga femårsgränsen i vissa fall. Företrädare för kärnkraftsindustrin, bl.a. , har an- sett att det bör införas en möjlighet att göra undantag från den föreslagna femårsregeln i fall då ombyggnadsprojekt pågår och det finns planer för drifttagning. har anfört att det saknas en analys av varför inte än skulle räcka för att anse en anläggning permanent avstängd. Verket har ansett att det behöver analyseras i vad mån det bör ställas direkta krav på markägare att och på rimliga villkor avtala med annan tillståndshavare om att upplåta mark för en ny reaktor. Skälen för regeringens förslag En utgångspunkt för regeringens förslag om generationsskifte i kärn- kraften är att antalet kärnkraftsreaktorer begränsas till högst tio. En av de förutsättningar för tillåtlighet att uppföra en ny reak- tor som regeringen föreslår i avsnitt 5.2 är att den reaktor som ersätts kommer att vara permanent avstängd senast då den nya reaktorn tas i kommersiell drift. Den nya regleringen bör fungera oberoende av om ett generationsskifte ska genomföras med samma tillståndshavare för både den äldre och den nya reaktorn eller om det ska genomföras med en annan aktör. Samord- ningsproblem vid övergången från en äldre reaktor till en ny sådan kan uppkomma framför allt i det senare fallet. En situation som skulle kunna uppkomma är att det finns för många reaktorer som har tillstånd till drift för elproduktion. Det finns en risk att en tillståndshavare efter det att den nya reaktorn har tagits i drift åter startar den äldre reaktorn och därigenom tillgodogör sig produktionen också av denna reaktor. Det skulle också kunna uppkomma en situation som går i motsatt rikt- ning. En tillståndshavare skulle, mot bakgrund av att tillståndet för en äldre reaktor inte är tidsbegränsat, kunna förhala möjligheten till gene- rationsskifte genom att förhindra att den äldre reaktorn permanent stängs av. För att förslaget om generationsskifte i kärnkraften ska kunna fungera som det är tänkt och för att regleringen ska vara förutsägbar redovisas i det följande vissa ytterligare bedömningar och förslag till lagändringar. Vad som avses med permanent avstängd reaktor Den som har tillstånd till en kärnkraftsreaktor kan bedöma att det finns skäl att permanent stänga av reaktorn i syfte att söka tillstånd till en ny reaktor. Men det kan också finnas andra skäl för att stänga av en kärn- kraftsreaktor än att skapa möjligheter för att uppföra en ny reaktor. Ett skäl kan vara att tillsynsmyndigheten av säkerhetsskäl anser att reaktorn inte får drivas innan vissa åtgärder vidtagits. Tillståndshavaren kan göra bedömningen att det inte är ekonomiskt motiverat att fortsätta att driva reaktorn utan att planera för uppförandet av en ny reaktor. Tillstånds- havaren kan senare anse att det finns förutsättningar att åter starta reak- torn efter att nödvändiga åtgärder för säkerheten har vidtagits. En reaktor kan alltså vara avstängd utan att till- ståndshavaren för den skull förklarar att reaktorn är permanent avstängd. Det får till följd att möjligheterna att ersätta denna reaktor med en ny reaktor blockeras för övriga aktörer på marknaden som skulle vara in- tresserade av att göra en sådan investering. En sådan situation kan skapa ett läge där tillståndet till den avställda reaktorn får ett högt marknads- värde på ett sätt som skulle kunna påverka elmarknaden på ett menligt sätt. En kärnkraftsreaktor, som är avställd utan att till- ståndshavaren förklarar att den är permanent avstängd, kan även medföra vissa bekymmer från säkerhets- och strålskyddssynpunkt. Utredningen har mot denna bakgrund föreslagit att en reaktor som inte varit inkopplad på elnätet ska betraktas som en per- manent avstängd reaktor. En definition av permanent avstängd reaktor bör enligt utredningen även omfatta det fallet att tillståndshavaren på vanligt sätt har ansökt om och fått tillstånd till avveckling av en reaktor, dvs. elproduktionen har upphört och kommer inte att återupptas. För att lagstiftningen om generationsskifte i kärnkraftsbeståndet ska vara förutsebar och för att skapa verkliga förutsättningar för att ersätta en äldre reaktor med en ny, bör det i kärntekniklagen införas en definition av permanent avstängd reaktor. Definitionen bör gälla även vid tillämp- ningen av den i avsnitt 5.2 föreslagna tillåtlighetsregeln. Definitionen bör avse två olika fall. Det ena fallet avser en reaktor där verksamheten med elproduktion har upphört och inte kommer att åter- upptas, dvs. fall då anläggningshavaren har bestämt att reaktorn är per- manent avstängd. Därutöver bör bestämmelsen, som några remissinstan- ser har framhållit, knyta an till den omständigheten att en reaktor inte har levererat el till elnätet . De synpunkter som lämnats av företrädare för kärnkraftsindustrin talar för att tiden inte bör bestäm- mas till kortare än . Frågan är då om det behövs något slags undantag från den föreslagna femårsregeln. Ett skäl skulle vara att det kan finnas fall då tillståndshava- ren har en klar avsikt att genomföra ett mer omfattande ombyggnadspro- jekt och därefter återuppta driften. Ett annat skulle vara att en planerad avställning försenas p.g.a. oförutsedda händelser. Det finns också skäl som talar mot en undantagsmöjlighet. Reglerna om generationsskifte bör vara tydliga och förutsebara. Möjligheten att besluta om undantag från femårsregeln skapar en osäkerhet kring de övergripande förutsättningarna för att ersätta äldre reaktorer med nya. Att en reaktor först ska vara avstängd , med en möjlighet till förläng- ning av , har betydelse utifrån intresset av en långsiktig, trygg elförsörjning. Den föreslagna femårstiden får mot den bakgrunden anses vara generöst tilltagen. Definitionen ger tydliga spelregler för den sven- ska marknaden för elproduktion och måste anses innebära att det finns goda förutsättningar för en anläggningshavare att genomföra ett ombygg- nadsprojekt innan femårsregeln slår till. På grund av det anförda bedömer regeringen att det inte bör införas en möjlighet att göra undantag från femårsregeln. När en befintlig reaktor är permanent avstängd är det inte nödvändigt att ha en överenskommelse med reaktorns ägare för att få tillstånd att bygga en ny reaktor. Kravet att en befintlig reaktor ska stängas av är ju redan uppfyllt. Detta innebär att det kan komma in flera ansökningar om tillstånd att bygga en ny reaktor som är kopplade till samma permanent avstängda reaktor. Det blir regeringens sak att göra en samtidig prövning av ansökningarna. Regeringen kan då komma att meddela tillåtlighet för den ansökan som bäst uppfyller de kriterier för tillåtlighetsprövningen som regeringen i det enskilda fallet anser bör uppfyllas eller välja att avslå samtliga ansökningar. Förbud att åter ta en permanent avstängd kärnkraftsreaktor i kommersiell drift Det krävs tillstånd för att permanent stänga av en kärnkraftsreaktor, jfr punkten 45.10 i bilagan till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verk- samhet och hälsoskydd. Tillståndsprövningen görs enligt bestämmelserna i . Kravet på tillstånd för att avveckla en kärnkraftsreaktor eller annan kärnreaktor, som är straffsanktionerat i 29 kap. 4 § miljöbal- ken, motiveras av att avveckling av en reaktor är en lång och komplice- rad process som måste stå under myndigheternas kontroll. Frågor om tillstånd till avveckling av en reaktor prövas av miljödomstolen. Änd- ringen i verksamheten ska också anmälas till enligt myndighetens föreskrifter om säkerhet i kärntekniska anläggningar (SSMFS 2008:1). Bör det vara möjligt för en tillståndshavare till en äldre kärnkraftsreak- tor att avstå från att utnyttja ett tillstånd att avveckla reaktorn och i stället rusta upp reaktorn för att åter påbörja driften? En återstart skulle kunna vara möjlig med hänsyn till att tillståndshavaren till den äldre reaktorn har kvar sina drifttillstånd enligt såväl kärntekniklagen som och dessa inte är begränsade i tiden. En förutsättning skulle dock vara att tillsynsmyndigheten med utgångspunkt i kraven i och kärn- Prop. 2009/10:172 tekniklagen finner att det från säkerhetssynpunkt är tillåtligt att återuppta Ett generationsskifte skulle kunna bli särskilt svårt att hantera om det är olika tillståndshavare till den reaktor som permanent ska stängas av och den reaktor som ska uppföras. I en sådan situation skulle det kunna bli svårt att uppnå den nödvändiga samordningen mellan att permanent stänga av den äldre reaktorn och ta den nya reaktorn i kommersiell drift. Mot den bakgrunden behövs det en regel som skapar en förutsebar situation när en tillståndshavare har fått ett tillstånd att avveckla en äldre kärnkraftsreaktor. Regeringen delar därför be- dömning att en ny bestämmelse bör införas som innebär att tillstånds- havaren inte åter få ta en permanent avstängd reaktor i kommersiell drift. Bestämmelsen bör införas i kärntekniklagen som innehåller grundläggan- de regler om driften av en kärnkraftsreaktor. Skyldigheten att vidta avvecklingsåtgärder Regeringens förslag: I bestämmelsen i 10 § första stycket 3 lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet klargörs att tillståndshavarens skyldighet att vidta åtgärder för att på ett säkert sätt avveckla och riva anläggningar som verksamheten inte längre ska bedrivas i gäller till dess att all verksamhet vid anläggningarna har upphört och allt kärn- ämne och kärnavfall placerats i ett slutförvar som slutligt förslutits. förslag överensstämmer delvis med re- Regeringen föreslår ingen bestämmelse i 10 § andra stycket kärntekniklagen enligt vilken en reaktor upphör att vara en kärnteknisk anläggning när allt kärnbränsle och kärnavfall varaktigt avlägsnats från Remissinstanserna: Flertalet instanser har inte haft några synpunkter har ifrågasatt behovet av det föreslagna andra stycket i 10 §. på utformningen av det föreslagna andra stycket i 10 §. Skälen för regeringens förslag: Den som har tillstånd till kärnteknisk verksamhet ska enligt 10 § första stycket 3 kärntekniklagen svara för att de åtgärder vidtas som behövs för att på ett säkert sätt avveckla och riva anläggningar i vilka verksamheten inte längre ska bedrivas. har föreslagit ett tillägg i bestämmelsen enligt vilket tillståndshavarens skyldighet i detta avseende gäller till dess att verksamheten vid anlägg- ningarna har upphört och allt kärnämne och kärnavfall har placerats i ett slutförvar som slutligt förslutits. Utredningens förslag i denna del bör genomföras. Tillägget i 10 § första stycket 3 kärntekniklagen innebär att bestämmelsen stämmer över- ens med vad som har redovisats i fråga om tillståndshavares skyldigheter att betala kärnavfallsavgift och ställa säkerheter enligt lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet (jfr prop. 2005/06:183, s. 30). Utredningen har också föreslagit en ny bestämmelse i 10 § andra styck- et enligt vilken en kärnkraftsreaktor och andra kärnreaktorer upphör att vara sådana anläggningar när allt kärnbränsle och kärnavfall varaktigt av- Prop. 2009/10:172 lägsnats från anläggningsplatsen. har ifrågasatt behovet av det föreslagna an- dra stycket i 10 §. Myndigheten har ansett att bestämmelsen synes sakna självständig relevans i kärntekniklagen och att hänvisningen till 9 kap. i det föreslagna tredje stycket i 10 § synes vara fullt tillräck- lig. har föreslagit en annan lydelse av det föreslagna andra stycket som i fråga om kärnbränsle och kärnavfall knyter an till de friklassningsgränser som den berörda myndigheten har beslutat om. Det krävs tillstånd enligt för att avveckla och nedmontera en kärnkraftsreaktor. I ett sådant tillstånd kan anges de villkor som be- hövs för att skyldigheten i 10 § första stycket 3 ska vara uppfyllt. I slut- ändan ankommer det på tillståndshavaren att visa att de avvecklings- och rivningsåtgärder har vidtagits som behövs för att det inte längre ska fin- nas någon skyldighet enligt bestämmelsen. Förutsättningar kan därmed finnas för ett beslut om friklassning av anläggningen, dvs. ett beslut av som innebär att det inte längre finns några re- striktioner från strålskyddssynpunkt för användning av mark eller bygg- nader. Med hänsyn till den nu redovisade regleringen ansluter sig regeringen till bedömning att det inte framkommit nå- got behov av det föreslagna andra stycket i 10 §. Regeringen ser inte heller något behov av det föreslagna tredje stycket i 10 §, som enbart innehåller en hänvisning till bestämmelserna i 9 kap. om tillstånd att avveckla en kärnkraftsreaktor eller annan kärnreaktor. 6.4Återkommande helhetsbedömning av säkerhet och strålskydd Regeringens förslag: Den som har tillstånd till en kärnteknisk anlägg- ning ska minst göra en helhetsbedömning av anlägg- ningens säkerhet och strålskydd. Bedömningen ska göras med hänsyn till utvecklingen inom vetenskap och teknik. Den ska innehålla ana- lyser och redogörelser av hur anläggningen uppfyller krav i lagstift- ning och beslutade villkor. Bedömningen och de åtgärder som denna föranleder ska redovisas till tillsynsmyndigheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om innehållet i bedömningen och att en bedömning av säkerhetsskäl ska göras oftare än . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag eller i det enskilda fallet ge dispens från kravet på en helhetsbedömning. Sådana undantag och dispenser får endast avse kärntekniska anläggningar där den risk som är förenad med anläggningarna är liten. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringen föreslår även ett bemyndigande att besluta om undantag från kravet på en återkommande helhetsbedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft nå- gon invändning mot förslaget. har ansett att helhetsbedömningen ska göras minst . bäck har ansett att kravet inte bör gälla anläggningar som är Skälen för regeringens förslag: Krav på en återkommande samlad granskning av kärnkraftsreaktorernas säkerhet har funnits sedan början I föreskrifter anges krav på att det minst ska göras en samlad analys och helhetsbedöm- ning av säkerheten hos varje kärnkraftsreaktor. De gällande föreskrifterna innebär att helhetsbedömningen ska avse dels på vilket sätt anläggningen vid bedömningstillfället uppfyller gäll- ande säkerhetskrav, dels om det finns förutsättningar att driva anlägg- ningen på ett säkert sätt fram till nästa bedömningstillfälle. tas till utvecklingen inom vetenskap och teknik. arna och de åtgärder som dessa föranleder ska dokumenteras och redovi- Den återkommande helhetsbedömningen är en viktig och grundläggan- de princip för säkerhets- och strålskyddsarbetet vid de kärntekniska an- Helhetsbedömningen anses vara ett effektivt tillsynsinstru- ment som syftar till att få en övergripande bild av säkerheten vid en an- läggning för att kunna bestämma rimliga och praktiskt möjliga åtgärder för att bibehålla en hög säkerhetsnivå. För äldre reaktorer handlar det också om att förbättra säkerheten så att dessa i så hög grad som möjligt är lika säkra som nyare reaktorer. Helhetsbedömningen av säkerheten vid kärnkraftsreaktorerna ger också säkerhetsmässiga indikatorer som i ett längre perspektiv kan inverka på landets försörjningstrygghet. Med hänsyn till att den återkommande helhetsbedömningen har princi- piell betydelse för säkerhetsarbetet vid de kärntekniska anläggningarna bör reglerna om detta finnas i kärntekniklagen i stället för myndighets- Avsikten med förslaget är inte att bedömningen ska göras på ett annat sätt eller utifrån i väsentliga delar andra kriterier än vad som görs Helhetsbedömningen ska omfatta analyser och redogörelser för hur an- läggningens konstruktion, funktion, organisation och verksamhet uppfyl- ler villkor och föreskrifter som har beslutats med stöd av kärntekniklagen och strålskyddslagen samt hur anläggningen uppfyller kraven i miljöbal- ken, främst de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Helhetsbedömningen innebär således en process som möjliggör för tillsynsmyndigheten att successivt skärpa säkerhetskraven i samband med drift av kärnkraftverk. Enligt förslaget ska granskningen göras minst . en kan ske med tätare mellanrum om det finns säkerhetsmässiga indika- tioner som motiverar det.