prop · GX03239 · 2010-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: , Skogsbrukets markägar- grupp, , länsstyrelserna i , och , , och Skogs- industrierna tillstyrker promemorians förslag. i vill att uppdraget med att ta fram inventeringsmetoder utökas till att omfatta framtida revideringar av föreslagna metoder. Referenspopula- tionerna av älg föreslås användas vid metodutvecklingen. i anser att uppdraget att ta fram metoder bör finansieras på annat sätt, t.ex. genom ett övergripande anslag och inte genom fäll- avgifterna. poängterar vikten av betesinventering. i delar delvis promemorians bedömning. anser att uppdraget för val av inventeringsmetoder ska ges till när det gäller storleken på älgstammar medan ska ha ansvaret för inventeringsmetoder när det gäller skogsskador. Södra skogsägarna och fram- håller att markägarna ska involveras i arbetet med att ta fram inven- teringsmetoder. i förordar ett fåtal enkla kvalitetssäkrade inventeringsmetoder som används av alla aktörer. anser att uppdragen bör ges till relevanta forskande institutioner istället för till . bör däremot få i uppdraget att ta fram rekommendationer för hur rekrytering av triviallöv kan underlättas genom anpassad skogsskötsel och se till att de omsätts i praktiken. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen finner i likhet med ett flertal remissinstanser att det är nödvändigt att ha tillgång till bl.a. avskjutningsstatistik, uppgifter om älgstammens demografiska processer, foderresurser, skogsskador, viltolyckor och förekomst av rovdjur om vi ska kunna uppnå en ekosystembaserad lokal förvaltning av älgen som är adaptiv. Sådana uppgifter bör i de flesta fall avse både aktuella för- hållanden och prognoser för framtiden. Ansvaret för att ta fram underlag måste även ligga hos markägare och jägare även om älgför- valtningsgruppen har ett ansvar för att genom en dialog med intressen- terna och verka för att det finns tillräckligt underlag för förvaltningen. Regeringen gör bedömningen att det finns ett flertal väl fungerande inventeringsmetoder , men att metoderna för dessa bör tydliggöras och kvalitetssäkras. Bland de inventeringsmetoder som är vanligt förekommande i dagens älgförvaltning kan nämnas spillnings- inventering, avskjutningsstatistik, observationer av älg under jakten (älgobs), skogsskadeinventering avseende älg (ÄBIN) samt flyg- inventering. I på tallfattiga marker saknas dock en mot- svarighet till ÄBIN. En sådan bör därför utformas. har i redovisningen av regeringsuppdrag om vidareutveckling av pågående viltskadeinventering till att omfatta andra viltskador än älg, uppskattat att en utvecklad ÄBIN för sydsvenska förhållanden skulle kosta . Regeringen anser mot bakgrund av de krav som ställs på en ekosystem- baserad lokal förvaltning att det bör uppdras åt lantbruks- universitet, och efter samråd med markägarnas och jägarnas organisationer, att föreslå inventeringsmetoder och metoder för att fastställa foderprognoser som kan accepteras av de ingående parterna och som regelmässigt bör användas i älgförvaltningen. I uppdraget bör ingå att utveckla lämpliga inventeringsmetoder och/eller vidareutveckla befintliga metoder samt ta fram tydliga manualer för genomförandet av dessa. Inventeringsmetoderna bör kunna kvalitets- säkras. Inom ramen för uppdraget bör uppskatta inkomst- bortfallet för skogsägare vid olika skadenivåer samt efter samråd med och analysera hur råd- ande betestryck inverkar på landskapets trädslagsblandning och dess konsekvenser för biologisk mångfald. Utifrån dessa underlag bör det vara möjligt för viltförvaltningsdelegationerna att formulera övergripande mål för älgförvaltningen i länet. ska även verka för att befintlig kunskap om foderproducerande åtgärder tas till vara och sprids samt utveckla och föreslå skogsbruksmetoder som ger en större rekrytering av lövträd . I områden med rovdjur blir rov- djurspolitiken, i form av mål för och förekomst av främst varg och björn, styrande för hur förvaltningen av älgen ska planeras och genomföras. bör därför ges i uppdrag att presentera Prop. 2009/10:239 effekterna av stora rovdjur på älgstammar av olika täthet och tydliggöra vilka nivåer stammen bör ha för att medge jakt i olika omfattning. Det kan även vara lämpligt att ge förslag till hur åldersstrukturen i stammen bör vara efter jakt för att nå målet om en älgstam av hög kvalitet också i områden med stora rovdjur. Även andra ekosystemaspekter av förvalt- ningen av älg i ett naturresurssystem där stora rovdjur ingår bör redo- visas. Det bör även ingå att på ett för förvaltningen ändamålsenligt sätt redovisa hur inventeringsresultat av stora rovdjur kan användas som redskap i älgförvaltningen. Länsstyrelserna använde sammanlagt till inventeringar. Regeringen anser i likhet med flera remissinstanser att det är viktigt att den långsiktiga finansieringen av utökade inventeringar säkerställs. Utredningens förslag om ökade intäkter från fällavgifter bör kunna innebära ett tillskott om i vart fall till älgvårds- fonderna vilket bör ge utrymme för de inventeringar som är en förut- sättning för en adaptiv förvaltning av älgen. Inom bedrivs projektverksamhet som arbe- tar med referenspopulationer av älg i olika delar av . Att följa sådana populationer kan ge viktig och användbar kunskap om hur älgen påverkas av olika former av förändringar i form av bl.a. klimat, förekomst av rovdjur och tillgång till foder. Det är därför angeläget att sådana referenspopulationer följs kontinuerligt och utan avbrott. Regeringen vill därför framhålla vikten av att övervakningen av referenspopulationer av älg fortgår. Regeringens bedömning: En gemensam IT-plattform för älgförvalt- ningen bör inrättas, där de som ansvarar för förvaltningen inom läns- styrelsen, älgförvaltningsområden och älgskötselområden kan få till- gång till relevanta data om skogen, älgen m.m. En sådan plattform bör också kunna användas för ekonomiadministration inom älgförvalt- ningen. En förutsättning för en kunskapsbaserad älgförvaltning som är adaptiv är en kontinuerlig uppdatering av relevanta data om bl.a. avskjutning. Rapportering bör kunna ske på lokal nivå. Naturvårds- verket bör därför ges i uppdrag att efter samråd med länsstyrelserna, och utreda och föreslå ett gemensamt datastöd för älgförvaltningen. I utredningen bör övervägas om befintliga redan förekommande system såsom kan användas eller om erfarenheter från dessa bör tas tillvara inom ett nytt system. Arbetet bör genomföras i samarbete med representanter för jägarorganisationerna och markägarna. En skyldighet att rapportera avskjutning från det att en älg har fällts bör införas. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Datasystemet föreslås även vara kopplat till det uppdrag som har att bedriva fortlöpande miljöanalys. Remissinstanserna: Remissinstanserna är huvudsakligen positiva till utredningens förslag. , jordägare- förbund, , Skogsindustrierna och Viltskade- center förespråkar att det av utvecklade datasystemet används. I flera av remissvaren framhålls att en viktig förutsättning för att rapportering ska kunna ske inom är att det finns ett webbaserat gemensamt IT-system där jaktlagen själva kan rapportera avskjutningen. Annars väntas belastningen på länsstyrelserna bli stor. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av länsstyrelserna i , , , , och samt . Rapportering av fälld älg , och jordägare- förbund anser att är för att hinna rapportera fälld älg medan i län, Skogsindustrierna, ägarna och instämmer i regeringens förslag om rapportering av fälld älg inom . i anser att det måste finnas någon möjlighet att införa sanktioner mot dem som missköter sig om rapportering inom ska fungera i län anser att det optimala vore att älgjakts- systemet införlivas i kommande rovviltssystem. Skogsindustrierna, Södra skogsägarna, , och förespråkar systemet Vilt- . , Norra skogsägarna och Skogs- ägarnas markägargrupp vill att ska ha huvudansvaret för den älgdatabas som ska upprättas. i stöd- jer regeringens förslag, men påpekar att förslaget att koppla läns- styrelsens ekonomihantering inom älgförvaltning till nya IT-stödet kräver effektiv utveckling för att undvika dubbelarbete för länsstyrelserna. Detta eftersom länsstyrelserna har krav på sig att hantera hela sin ekonomi inom länsstyrelsernas gemensamma ekonomisystem. i poängterar att positiva erfarenheter finns i länet av att sammankoppla ekonomisystem med Internetapplikationen Moosecare och JAS vid fakturering av fällavgifter. En daglig överföring mellan Moosecare och JAS är en mycket bra lösning vad gäller anmälan av fällda älgar och älgobs som fungerat väl i är kritiska till formuleringen att och , efter samråd med och , ska ta fram förslag till metoder för inventering av älgpopulationer. Detta arbete bör istället utföras av i samverkan med SLU och , medan bör få i uppgift att ta fram metoder för foderskattningar och foderprognoser. i vill uppmärksamma regeringen på att data inte ska samlas in på jaktlagsnivå som före- slagits. Dessa data är främst av intresse för de enskilda jaktlagen och fungerar inte för den analys som är nödvändig för älgförvaltningen. Information om vilket jaktlag som fällt älgen ska givetvis vara en del av den lämnade informationen. Landet bör istället delas in i ett rutnät av lämplig storlek. Jaktlagen ska rapportera inom vilken ruta som älgen är fälld. På detta vis går det att skapa en koppling mellan fällda älgar och en geografisk analys. Trafikdödade och fällda älgar efter skyddsjakt kom- mer därmed också in i systemet på ett självklart sätt. i föreslår att IT-portalen utrustas med ett signalsystem som uppmärksammar områden som otillbörligt avviker från sin skötselplan. Skälen för regeringens bedömning: Många remissinstanser har fram- fört att det finns stora brister både när det gäller tillgång till underlag för älgförvaltningen och kvaliteten på de underlag som finns. har länsstyrelserna en gemensam IT-organisa- tion och en gemensam IT-miljö. När det gäller administrationen av älgförvaltningen använder samtliga länsstyrelser samma system, det s.k. JAS-systemet, vilket dock inte är centraliserat. Den rapporteringsskyldig- het avseende skjutna älgar som åligger jägarna kan i vissa län göras via JAS. har tagit fram ett webbaserat system med syftet att ge underlag till förvaltning och övervakning av jaktbart vilt, Viltdata. En av målsättningarna med Viltdata har varit att konstruera en älgdatabas för att tillgodose jägarnas och länsstyrelsernas behov när det gäller älgen. Det finns en extern referensgrupp med representanter för länsstyrelser, , , , Svea- skog AB och LRF. I älgdatabasen i Viltdata kan hanteras bl.a. avskjutning, anmälan om jaktresultat till , älgobs, slaktvikter, ålderssammansättning, reproduktionsdata, hornutveckling, övrig avgång (trafik, stora rovdjur med mera), rovdjursobs samt publika rapporter och sammanställningar. De stora skogsbolagen har sina egna system för älgförvaltning med rapportering via Internet. Dessutom går flera lokala projekt om älg att följa via Internet. Rapportering av fälld älg En förutsättning för en adaptiv förvaltning är att nödvändiga data rappor- teras kontinuerligt under jakten och att de omgående blir tillgängliga. Skyldigheten att rapportera jaktresultat bör därför utvidgas så att avskjut- Prop. 2009/10:239 ning ska rapporteras från det att en älg har fällts. Ett gemensamt datasystem för hela Regeringen delar utredningens uppfattning att det finns många fördelar med att ha ett nationellt system för förvaltningen av älgen. Med hänsyn till de samhällsintressen som är berörda och det ansvar som staten bör ta för älgförvaltningen finns ett behov av att ha tillgång till nödvändiga underlag. Även om älgförvaltningsområdena ska omfatta merparten av en älgstam kommer det alltid att finnas älgar som rör sig mellan olika områden och de underlag som tas fram inom angränsande älgförvalt- ningsområden kan vara av betydelse vid förvaltningen. Samtliga under- lag bör därför vara tillgängliga för dem som är involverade i förvaltning- en av älgen. Regeringen anser därför att det finns behov av ett nationellt datasystem för älgförvaltningen. Inrättandet av ett gemensamt data- system för alla länsstyrelser i län med älg underlättas av att länsstyrelser- na nu har en gemensam . Även den omständigheten att har den administrativa uppgiften att registrera älgskötsel- områden talar för att låta administrera ett gemensamt system. bör därför ges i uppdrag att tillsammans med länsstyrelserna, och utreda och föreslå ett gemensamt datastöd för älgförvaltningen. I det arbetet bör även representanter för jägarorganisationerna och markägarna delta. I utredningen ska övervägas om befintliga redan förekommande system kan användas eller om erfarenheter från dessa kan tas tillvara. Flera remissinstanser har förespråkat Svenska Jägareförbundets IT-portal som ett lämpligt redan befintligt stöd i älgförvaltningen. Systemet har en hög anslutning på jaktlagsnivå. Det finns många fördelar med att vidareutveckla ett redan befintligt system med många användare. arbetar med frågan om ett nytt datasystem för rovviltförvaltning varför det kan finnas anledning att överväga om det finns skäl att samordna ett system för älgförvaltningen med det för Vad ska datasystemet innehålla? Ett kunskapsstöd för förvaltningen bör svara mot följande kravbild. data bör samlas på ett ställe och vara tillgängliga för dem som deltar i Stödet bör vara enhetligt över landet och det bör finnas en skyldighet att lämna uppgifter. Det ska vara en skyldighet för alla som jagar älg att rapportera att en älg fällts. att även älgobs bör kunna rapporteras fortlöpande i ett sådant system. Datastödet bör motsvara behovet hos alla de olika kategorier som använder det, myndigheter, älgförvaltningsgruppen, älgskötselområdet, markägare och enskilda jägare. Ett datastöd för älgförvaltningen måste också kunna möta behoven hos de olika nivåerna inom förvaltningen, län, älgförvaltningsområde och älgskötselområde, både geografiskt och när det gäller olika funktioner. Rapportering måste kunna ske lokalt och datastödet bör därför möjliggöra registrering av jaktlag eller jakt- Prop. 2009/10:239 områden. Dessutom bör de inventeringar som utförs på lämpligt sätt kunna kopplas till den geografiska plats där inventeringen utförts. ekonomihantering inom älgförvaltningen bör också kopp- las till det föreslagna datastödet. Regeringens bedömning: Medel som från Viltvårdsfonden betalas ut till för förbundets arbete med lokala samråd i älgförvaltningen bör i det nya systemet istället överföras till två nya områden. bör förstärka sitt arbete med att inom ramen för älgskötselområdena höja kompetensen hos dem som sköter ett sådant område. Förbundet bör även inom ramen för det allmänna uppdraget bistå älgförvaltningsgrupperna i deras arbete med att tolka inventeringsresultat om bl.a. älgstammens täthet och sammansättning samt föreslå förvaltningsstrategier. Medel från Viltvårdsfonden lämnas till för utformandet av en utbildning i adaptiv älgförvaltning. Den färdiga utbildningen ska i första hand ges ledamöter i älgförvaltningsgruppen samt personal, men även viltförvaltningsdelegationernas ledamöter bör kunna komma i fråga. Utbildningarna kan ske i länsstyrelsernas eller annan lämplig organisa- tions eller myndighets regi. Arbetet bör ske i samråd med Naturvårds- verket, och markägarnas och jägarnas organisationer. Länsstyrelserna bör ha ett ansvar för att bistå med kunskapsstöd när det gäller förvaltnings- och skötselplaner. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Länsstyrelserna i , och , , jordägare- förbund, (), Viltskadecenter, och är övervägande positiva till förslaget om att SLU ska ta fram en utbildning i adaptiv förvaltning. SLU framhåller dock att utbildningen bör bekostas av . Läns- styrelsen i anser att bör bära det huvudsakliga ansvaret för utbildningarna av älgskötselområdena, älgförvaltningsgrupperna och tjänstemän i stället för SLU. anför att det nya systemet för älgförvaltning blir en gigantisk, rikstäckande apparat som kommer att engagera flera tusentals människor. Det innebär med nödvändighet att huvuddelen av arbetet, såväl utbildningsinsatser som själva förvaltningsarbetet, i stort måste baseras på ideella krafter. Förbundet anser därför att dessa insatser i huvudsak måste genomföras av de inblandade jägar- och markägar- organisationerna i samverkan. föreslår att läns- styrelserna ökar samverkan sinsemellan för att möjliggöra ökad specia- listkompetens och ekonomiska besparingar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Länsstyrelserna i och , , , , Norra skogsägarna och Skogsbrukets markägargrupp instämmer i att ett kunskapslyft krävs för aktörerna i det föreslagna systemet samt att SLU är en lämplig instans att tillhandahålla utbildning. och Skogsindustrierna framhåller att Svenska Jägareförbundets har en riks- täckande organisation som, om förbundet är intresserat av det, borde kunna driva den föreslagna utbildningen i samverkan med markägarna. Motstående synpunkt presenteras av Norra skogsägarna och Skogs- brukets markägargrupp som motsätter sig att ska överta SLU:s huvudansvar för utbildningarna av älgskötselområdena, älg- förvaltningsgrupperna och länsstyrelsernas personal. och i ställer sig positiva till att medel som frigörs från det allmänna uppdraget när de lokala samråden utgår kan användas till annat. Södra skogsägarna framhåller att utbildning av älgförvaltningsgrupperna bör vara ett sam- arbete mellan SLU, och i nära sam- verkan med markägare och jägare vilket kräver att ekonomiska resurser kanaliseras till de senare grupperna. i framhåller att en utvärdering visat att deltagare i det lokala samrådet upplevde de mest grundläggande delarna i en älgförvaltningsutbildning som komplext och svårbegriplig och att det därför krävs lärare med hög pedagogisk kompetens. anser att det är felaktigt att göra en koppling mellan att de lokala samråden försvinner och ett minskat behov av medel för förbundet. Enligt förslaget skall medel tas från all- männa uppdrag och istället ges till SLU för utbildningar i adaptiv förvalt- ning. Förbundet föreslår istället att finansieringsdelen lämnas utanför diskussionen. Skälen för regeringens bedömning: finns inget samlat ansvar för utbildning och kunskapsstöd till dem som ansvarar för älgförvaltning inom t.ex. älgskötselområden och dem som deltar i lokala samråd. Olika intresseorganisationer anordnar utbildning för sina representanter och det förekommer också att länsstyrelserna ordnar utbildning och seminarier i vissa frågor. Regeringen anser i likhet med utredningen att kunskaps- nivån i förvaltningen bör förstärkas och avser att vidta åtgärder för att åstadkomma en sådan förstärkning. Medlemmarna i de älgförvaltningsgrupper som ska ansvara för att ta fram en förvaltningsplan för älgförvaltningsområdet med stöd av tillgängliga underlag kommer att få en uppgift som kräver mycket kunskap. Det gäller både skogliga frågor om foderresurser och betes- skador och frågor om älgstammens storlek och kvalitet och hur avskjut- ningen bör ske för att nå de mål som ställs upp. En viktig utgångspunkt är att förvaltningen ska vara ekosystembaserad och adaptiv. En förut- sättning för sådan förvaltning är tillgången till kunskap. När ett nytt system för älgförvaltning ska genomföras krävs ett kraftigt kunskapslyft för aktörerna. Det finns därför skäl att anordna en särskild utbildning för dem som ska ingå i älgförvaltningsgrupperna. Regeringen anser att initialt bör få i uppdrag att ta fram en utbildning i adaptiv älgförvaltning för dem som utses till ledamöter i älgförvaltningsgrupperna. Det arbetet bör genomföras i samråd med , och markägarnas och jägarnas organi- sationer. En möjlighet som bör övervägas är att sådan utbildning ges till länsstyrelserna. Länsstyrelserna skulle sedan i sin tur kunna vidareföra utbildningen till nya medlemmar av arbetsgrupperna. Även andra univer- sitet, högskolor och privata aktörer bör kunna genomföra sådan utbildning. bör även studieförbunden kunna bidra med utbildning för älgförvaltning. Det finns även möjligheter att utveckla helt nya utbildningsmodeller och metoder t.ex. IT-baserade sådana och olika former av distansutbildningar. Sådana lösningar kan ge utrymme för utbildning på olika nivåer inom älgförvaltningen. De bör kunna hålla hög kvalitet och kunna genomföras till en relativt låg kostnad. Några av landets högskolor har särskilt utvecklat denna pedagogik, vilket bör tas till vara. Viltförvaltningsdelegationerna inom erhåller utbildning av i ett första skede. Den initiala utbildningen är inriktad på i första hand jaktlagstiftning och rovdjursförvaltning. Rege- ringen gör bedömningen att en utbildning av delegationerna är av särskild vikt så att de har tillräcklig kunskap för att kunna utföra sitt uppdrag. En gemensam kunskapsbas är viktig för att politiker och repre- sentanter för olika intressen inom delegationerna på ett konstruktivt sätt ska kunna diskutera olika problemställningar inom viltförvaltningen. har föreslagit att myndigheten ska få i uppdrag att ta fram ett nationellt utbildningsprogram för ledamöterna och förordat en särskild utbildning i ordförandeskap i sådana organ. Regeringen biträder det förslaget och anser att ett sådant utbildningsprogram även bör omfatta frågor om älgförvaltning. En viktig uppgift för länsstyrelserna är att svara för uppföljning av älgförvaltningen och en del i det uppdraget måste vara att bistå med kunskapsstöd när det gäller förvaltnings- och skötselplaner. Läns- styrelsernas uppgifter inom älgförvaltningen innebär att de måste ha tillgång till erforderlig kompetens. De resurser som finns inom myndigheten när det gäller natur- och miljövård bör kunna utnytt- jas även för uppgifter inom älgförvaltningen. När det finns behov av det bör möjligheterna till samarbete mellan länsstyrelserna kunna användas för att få tillgång till speciella kunskaper inom viltekologi m.m. När det gäller frågor om skogen har ett uppdrag att bistå med sådan kunskap. I syfte att underlätta ingångsättandet av älgförvaltningsgrupperna bör utarbeta en enhetlig mall för upprättandet av älgförvalt- ningsområdenas förvaltningsplaner. koordinerar de lokala samråd som före- går viltförvaltningsdelegationernas och länsstyrelsernas arbete med besluten om tilldelning av älg. För denna uppgift erhåller . De lokala samråd som sker kommer att försvinna i och med införandet av den nya älgförvaltningen. Rege- ringen gör därmed bedömningen att delar av dessa medel i stället bör användas för arbete med att öka den frivilliga jaktsamverkan och bidra till en kompetenshöjning hos dem som deltar i skötseln av älgskötsel- områden. Regeringen anser att det är mycket viktigt att stärka engage- manget och höja kunskapsnivån hos dem som engagerar sig i skötseln av ett älgskötselområde. bör även inom ramen för det allmänna uppdraget kunna bistå med kompetens på den regionala Prop. 2009/10:239 nivån bl.a. vad avser uttolkning av inventeringsresultat samt utformning Viltvårdsfonden bör stå för lantbruks- universitets kostnader för framtagande av en utbildning i adaptiv förvalt- ning riktad till ledamöterna i älgförvaltningsgrupperna och för länssty- relsens personal. 8 Jakttider för älg Regeringens bedömning: Ingen ändring bör vidtas vad gäller jakt- tiden för älg. Utredningens förslag: Jakttiden för älg ska vara enhetlig på så sätt att det ska vara tillåtet att jaga älg fr.o.m. den andra måndagen i och fr.o.m. den i norra och älgjakt ska sedan vara tillåten t.o.m. . I norra ska jakt på älg dock inte vara tillåten från till . Remissinstanserna: , länsstyrelserna i Jönkö- pings, och , , Lantbru- karnas , Viltskadecenter, Skogsindustrierna och ställer sig positiva till utredningens förslag. Läns- styrelserna i och samt har synpunkter på förslaget.