prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — Beslut att en likvidation ska upphöra och bolagets verksamhet återupptas får inte fattas, om bolagets tillstånd att driva försäkringsrörelse har återkallats. Gällande bestämmelser om värdering av tillgångar vid upprättande av kontrollbalansräkning i ett försäkringsaktiebolag behålls. De nuvarande bestämmelserna om allmänt ombud anpassas till motsvarande reglering på bankområdet. Förbudet mot meddelande av nya försäkringar vid likvidation eller konkurs behålls. Även bestämmelser om överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid sådana händelser ska gälla i fortsättningen. De nu gällande förfarandereglerna anpassas till dem som gäller vid frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: ställer sig positivt till förslaget att nya arbetsuppgifter avseende beslut om tvångslikvidation och utseende av likvidatorer överförs till . anser att det bör vara möjligt att driva ett bolag vidare även efter en överlåtelse av hela dess försäkringsbestånd. anser att möjligheten att utse medlikvidator vid likvidation av ett försäkringsbolag ska vara kvar. Övriga remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Ett aktiebolag kan besluta att gå i likvidation utan att det finns någon skyldighet att göra detta (frivillig likvidation). Ett sådant beslut fattas av bolagsstämman. I några särskilda fall är bolaget skyldigt att gå i likvidation vare sig aktieägarna vill det eller inte (tvångs- likvidation). I de fallen kan beslutet om likvidation fattas även av eller allmän domstol. Tvistiga ärenden prövas av domstol, medan frågor som inte är tvistiga hanteras av . Bestämmelserna om likvidation var föremål för en allmän översyn (se prop. 2000/01:150). Ändringarna syftade huvudsakligen till att förtydliga de tidigare bestämmelserna, men de innehöll också vissa nyheter. Bland annat upptogs nya bestämmelser om vilket underlag som ska finnas tillgängligt när bolagsstämman prövar en fråga om likvidation och en ny bestämmelse om vilka kvalifikationskrav som ska gälla för en likvidator. Bestämmelserna om likvidation och konkurs i 25 kap. ABL har med hänsyn till den i tiden näraliggande översynen i allt väsentligt getts samma innebörd och utformning som bestämmelserna reform. om likvidation och konkurs finns i 14 kap. Dessa bestämmelser avviker i flera avseenden från ABL:s föreskrifter därom. En viktig skillnad är att gränsen för när tvångslikvidation ska ske för försäkringsaktiebolag går då aktiekapitalet understiger en tredjedel av det registrerade aktiekapitalet. För de allmänna aktiebolagen gäller likvidationsplikt redan då halva aktiekapitalet är förbrukat. Även reglerna om rådrumsfrist och kapitalets återställande skiljer sig åt i de olika lagarna. Vidare innehåller FRL några grunder för tvångslikvidation som inte har motsvarighet i allmän bolagsrätt. Dessutom finns i FRL särbestämmelser om att kan göra anmälan till rätten om att det ska förordnas att ett bolag ska gå i likvidation, att inspektionen ska kallas av rätten när likvidationsfrågan prövas, att inspektionen kan göra anmälan om utseende av likvidatorer och har rätt att förordna en egen likvidator. Enligt FRL är det rätten som har att förordna att ett försäkringsaktiebolag ska gå i likvidation. Beträffande sådana frågor finns såsom i allmän bolagsrätt alltså inte någon uppdelning mellan domstolen och registreringsmyndigheten. I 14 kap. 2 § FRL finns bestämmelser om värderingen av vissa tillgångar och skulder i kontrollbalansräkningen. Vid beräkningen av det egna kapitalets storlek ska inom linjen en post tilläggas som utvisar den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades till försäljningsvärdet med avdrag för de förväntade försäljningskostnaderna. För sådana anläggningstillgångar som undergår fortlöpande värdeminskning ska värdet dock tas upp till anskaffnings- värdet minskat med erforderliga av- och nedskrivningar, om det därigenom erhålls ett högre värde. Bestämmelserna avser att förhindra att ett bolag tvingas i likvidation i de fall då det har dolda reserver av sådan storlek att det i verkligheten inte föreligger ekonomisk grund för tvångslikvidation (se prop. 1981/82:180 s. 279 f.). Beträffande vissa värdehandlingar, bl.a. sådana som används för skuldtäckning, ges ytterligare möjligheter till avvikelser från vanliga regler. Enligt 14 kap. 7 § FRL ska om det behövs förordna en likvidator att tillsammans med de övriga likvidatorerna genomföra Om det är ett livförsäkringsbolag som gått i likvidation ska en sådan likvidator alltid förordnas. När ett försäkringsbolag är i konkurs kan enligt 14 kap. 21 § FRL förordna ett allmänt ombud. Avser konkursen ett livförsäkringsbolag ska ett allmänt ombud alltid förordnas. Denne ska bl.a. se till att försäkringstagare kommer i åtnjutande av den förmånsrätt som följer av försäkringsavtalen (14 kap. 24 § FRL). I 14 kap. 23 och 2628 §§ FRL ges slutligen vissa för likvidation och konkurs gemensamma bestämmelser. Dessa innehåller till en början ett förbud för försäkringsbolag i likvidation eller konkurs att meddela nya försäkringar, dock att under bolagets likvidation sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal får meddelas (23 §). När ett livförsäkringsbolag har gått i likvidation eller försatts i konkurs ska beståndet av livförsäkringar om möjligt överlåtas till en eller flera andra försäkringsgivare (26 §). Ett avtal om överlåtelse ska godkännas av för att bli giltigt. Om inspektionen anser att ett sådant avtal ska godkännas, ska inspektionen kungöra avtalets innehåll och förelägga försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar att anmäla om de har något att invända mot avtalet (26 a §). ska godkänna avtalet om den övertagande försäkringsgivaren har en erforderlig kapitalbas (26 b §) Om inte försäkringsbeståndet överlåtits från likvidations- eller kon- kursbeslutet, får tillgångarna säljas och medlen fördelas mellan försäkringstagarna. Över avvecklingen och fördelningen ska upprättas en plan, som ska godkännas av (27 §). Av de livförsäk- rings- och återbäringsbelopp som förfallit till betalning före beslutet om likvidation eller konkurs ska så mycket betalas ut som skulle ha betalats om likvidationen eller konkursen inte inträffat. Av sådana belopp som förfaller till betalning efter likvidations- eller konkursbeslutet får endast betalas ut så mycket att övriga livförsäkringstagares rätt inte försämras (28 §). Skälen för regeringens förslag: Det saknas skäl att ha mindre stränga regler om kapitalförlust för försäkringsaktiebolag än för allmänna aktiebolag. Liksom för andra aktiebolag bör alltså för försäkrings- aktiebolag gälla likvidationsplikt när halva aktiekapitalet gått förlorat. Vidare bör de för försäkringsbolag särskilda fallen av tvångslikvidation som utgångspunkt gälla även i fortsättningen. I likhet med vad som anförs av och i motsats till det som föreslogs i promemorian saknas enligt regeringens bedömning dock skäl att såsom grund för tvångslikvidation bibehålla att hela försäkrings- beståndet i ett försäkringsaktiebolag har överlåtits. Innebörden av att denna grund för tvångslikvidation slopas är att det blir möjligt att driva ett bolag vidare även efter en sådan överlåtelse. Det kan i detta sammanhang erinras om att ett försäkringsföretag inte får driva annan rörelse än försäkringsrörelse och därmed sammanhängande verksamhet. Vidare ska återkalla verksamhetstillståndet om företaget inte drivit försäkringsrörelse av . för tvångslikvidation för försäkringsaktiebolag ska därmed föreligga om ett verksamhetstillstånd som beviljats för en bestämd tid gått till ända utan att något nytt tillstånd beviljats och om tillståndet förklarats förverkat. Fallet att verksamhetstillståndet har förklarats förverkad bör dock utformas i enlighet med regleringen för bankaktiebolag. Således ska vid återkallelse av ett tillstånd att driva försäkringsrörelse beslut om likvidation fattas endast om bolaget inte fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. Bestämmelsen innebär bl.a. att ett försäkringsaktiebolag vid en återkallelse kan undvika likvidation genom att gå över från att driva försäkringsrörelse till att driva exempelvis finansieringsrörelse i samma juridiska person (beträffande bankaktiebolag se prop. 2002/03:139 s. 539). Bestämmelsen infördes i lagen om bank- och finansieringsrörelse på inrådan av Lagrådet (se prop. 1997/98:166 s. 193 och prop. 2000/01:150 s. 122). I enlighet med den kompetensfördelning som föreslås gälla mellan allmän domstol och i övriga likvidationsärenden föreslås vidare att ärenden om likvidation i ovan nämnda specialfall flyttas från allmän domstol till . Skälet är att frågor i nu aktuella fall inte innehåller några rättsliga överväganden som ska avgöras vid handläggningen av ärendet och kräver inte heller inslag av muntlighet. beslut i ärenden om likvidation överklagas till tingsrätt i den ort där bolagets styrelse har sitt säte, vilket även bör gälla över- klaganden som avser försäkringsaktiebolag. I enlighet med vad som gäller på bankområdet bör en ansökan om likvidation kunna göras också av . Vidare bör liksom på bankområdet den särregeln upptas att beslut om att en likvidation ska upphöra och bolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om bolagets tillstånd har återkallats. På bankområdet infördes denna bestämmelse på inrådan av Lagrådet vid den översyn av de allmänna bestämmelserna om likvidation som ledde till lagändringar (se prop. 2000/01:150 s. 121 f.). Nuvarande bestämmelser om värdering av tillgångar vid upprättande av kontrollbalansräkning i ett försäkringsaktiebolag förs över till den nya lagen. Dessa bestämmelser har visserligen inte några motsvarigheter i lagen om bank- och finansieringsrörelse, men det beror på att värde- ringsreglerna i den särskilda redovisningslagstiftningen inte är desamma för kreditinstitut och försäkringsbolag. De ifrågavarande värderings- bestämmelserna bör därför föras över till den nya lagen. menar att den nuvarande möjligheten för att förordna en medlikvidator vid likvidation av ett försäkringsbolag är värdefull och ska vara kvar och menar att det är ett ändamålsenligt sätt att få insyn i förvaltningen samt säkerställa att likvidationen sker med beaktande av försäkringstagarnas intresse. Det finns emellertid goda skäl att utgå från att de likvidatorer som utses av rätten kan fullgöra sina uppgifter på ett adekvat sätt utan biträde av en likvidator som valts av . Även de ska givetvis se till såväl alla försäkringstagares intressen som till övriga fordringsägares. Denna bedömning förstärks av det förhållandet att det beträffande kredit- instituten saknas en motsvarande möjlighet för inspektionen. Det bör här uppmärksammas att likvidatorerna i ett försäkringsbolag också i fortsättningen ska stå under tillsyn i enlighet med föreskrifterna i 19 kap. 14 § FRL och att ett försäkringsbolag också under likvidationen ska lämna de upplysningar som inspektionen begär i enlighet med föreskrifterna i 19 kap 3 § första stycket nuvarande FRL. Den nuvarande möjligheten för att förordna en medlikvidator kan därför inte längre motiveras. Däremot är det av vikt att även fortsättningsvis ska kunna förordna ett allmänt ombud vid sidan av de konkursförvaltare som förordnas av rätten. Avser konkursen ett livförsäkringsbolag, är förordnandet obligatoriskt (14 kap. 21 § FRL). Det allmänna ombudets huvuduppgift är att se till att försäkringstagarna kommer i åtnjutande av den förmånsrätt som följer med försäkringsavtalen (14 kap. 24 § FRL). Genom lagändringar som trädde i kraft gäller förmånsrätt för fordringar på grund av alla försäkringsavtal (se prop. 2005/06:37 s. 44 f.). Med en på så sätt heltäckande förmånsrätt finns det inte längre skäl att särbehandla livförsäkringsrörelse vid förordnandet av ett allmänt ombud ett sådant ombud bör följaktligen alltid utses vid ett försäkringsföretags konkurs. Det finns anledning att även fortsättningsvis i lagtexten särskilt ange att det allmänna ombudet ska se till att försäkringstagarna får del av sin förmånsrätt. Det finns goda skäl att behålla nuvarande förbud mot meddelande av nya försäkringar efter beslut om likvidation eller konkurs. Ett försäk- ringsbolag bör efter ett sådant beslut normalt inte kunna ingå i sådana långvariga förbindelser som försäkringsavtal regelmässigt innebär. Undantag bör dock liksom nu gälla under ett bolags likvidation för sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal. Detta undantag har betydelse framför allt i fråga om tjänstepensions- försäkringar. Även ordningen med överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid likvidation eller konkurs bör gälla i en ny reglering av försäkringsrörelse. Det måste anses vara ett starkt försäkringstagarintresse att ingångna livförsäkringsavtal kan fortsätta att gälla hos en ny försäkringsgivare. Försäkringstagarnas intressen är inte i alla fall tillgodosedda ens om de får ut full ersättning från bolaget i likvidation eller konkurs. Det är nämligen ovisst om en försäkringstagare för motsvarande belopp kan teckna en ny livförsäkring på samma villkor som han eller hon hade i det första bolaget. Reglerna om förfarandet vid beståndsöverlåtelse efter beslut om likvidation eller konkurs bör dock anpassas till de mera moderna bestämmelserna om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd i 15 kap. FRL. Bestämmelsen i 14 kap. 27 § FRL, som innehåller att en utebliven överlåtelse av försäkringsbeståndet möjliggör en realisering av till- gångarna och en åtföljande medelsfördelning, följer av allmänna regler om likvidation och konkurs. Det finns knappast längre skäl att ange en viss tidsfrist inom vilken överlåtelsen ska ske. Avgörandet bör i stället kunna träffas av likvidatorn eller konkursförvaltaren och det allmänna ombudet efter samråd med . Det förhållandet att samtliga försäkringstagare och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar har förmånsrätt i bolagets skuldtäckningstillgångar gör att det saknas behov av att fordra upprättande av en särskild plan över avvecklingen och fördelningen som ska godkännas av Finansinspek- tionen. Det som föreskrivs i 14 kap. 27 § FRL behöver alltså inte överföras till en ny försäkringsrörelselag. Bestämmelsen i 14 kap. 28 § första stycket FRL innebär ett avsteg från principen att fordringar med samma förmånsrätt är likställda. Bestämmelsen, som infördes genom försäkringsrörelselag- Prop. 2009/10:246 stiftning, tillkom under åberopande av billighetsskäl gentemot livränte- tagare som försummat att lyfta sin ränta. Det finns knappast längre anledning att gynna den kategorin framför andra ersättningsberättigade på grund av livförsäkringar. Bestämmelsen bör därför slopas. Före- skrifterna i andra stycket samma paragraf om vilka försäkringsbelopp som får betalas ut efter beslut om likvidation eller konkurs har med de nya reglerna om förmånsrätt för försäkringsfordringar inte någon självständig betydelse. Också de föreskrifterna bör följaktligen upphävas. Regeringens förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om byte av bolagskategori ska gälla för försäkringsaktiebolag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I 26 kap. ABL finns bestämmelser om dels byte från privat till publikt aktiebolag, dels byte från publikt till privat aktiebolag. Bestämmelserna motsvarar föreskrifterna ABL, vilka infördes genom lagstiftning som trädde i kraft (se prop. 1993/94:196). Motsvarande bestämmelser om byte av bolagskategori finns för försäkringsaktiebolag i 18 kap. FRL. Regleringen där stämmer i allt väsentligt överens med reglerna i ABL. Om förarbetena, se prop. 1994/95:70.) Bestämmelserna i 26 kap. ABL om byte av bolagskategori ska således tillämpas av försäkringsaktiebolag. Regeringens förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om registrering ska gälla för försäkringsaktiebolag. I enlighet med gällande rätt ska föra ett försäkringsregister. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. menar att det bör klargöras om det finns något hinder mot att ett bolag ändrar sitt organisationsnummer efter det att tillstånd att driva försäkringsrörelse lämnats ett befintligt aktiebolag. Bakgrund: om registrering finns i 27 kap. Bestämmelserna har överförts dit års aktiebolagslag utan några ändringar i sak. om registrering finns i 20 kap. Där anges bl.a. att hos registreringsmyndigheten, dvs. , ska föras ett försäkringsregister. 20 kap. FRL överensstämmer i allt väsentligt med motsvarande bestämmelser i . I fråga om handläggning av registreringsärenden skiljer sig FRL mot ABL genom att det föreligger hinder mot registrering av beslut i strid mot de försäkringstekniska riktlinjerna (se 20 kap. 4 § FRL). Skälen för regeringens förslag: Särregleringen i fråga om registrering bör på försäkringsområdet utformas på ett sätt som svarar mot särbestämmelserna för bankaktiebolag. I särlagstiftningen ska alltså behållas den bestämmelsen att ska föra ett försäk- ringsregister, med kompletterande hänvisning i 27 kap. 1 § ABL till det registret. Det har sagts att detta register i fortsättningen bör kallas försäkringsföretagsregistret för att bättre harmonisera med registren för banker och allmänna aktiebolag. Uttrycket försäkringsregistret är emellertid väl etablerat och accepterat. De kostnader en namnändring skulle innebära kan mot den bakgrunden knappast försvaras. Regeln i 20 kap. 4 § FRL om att det föreligger hinder mot registrering av beslut i strid mot de försäkringstekniska riktlinjerna tillkom vid lagändringarna , när systemet med grunder ersattes med en ordning med bl.a. försäkringstekniska riktlinjer. Registeransvaret för försäkringsbolag åvilar numera och inte, som vid lagändringar, , till vilken myndighet försäkrings- tekniska riktlinjer ska ges in. Eftersom någon registrering av de ingivna riktlinjerna inte är föreskriven saknar normalt kännedom om deras innehåll. En prövning mot försäkringstekniska riktlinjer kommer följaktligen till stånd endast om dessa särskilt infordras i registreringsärendet. Att nu uppställa ett krav på att tillställa ingivna försäkringstekniska riktlinjer är inte en ändamålsenlig lösning. Med hänsyn såväl härtill som till önskemålet om en likabehandling av samtliga i försäkringsrörelselagstiftningen angivna riktlinjer anser utredningen att försäkringstekniska riktlinjer i fortsättningen inte bör särbehandlas i den reglering som avser registrering. Inte heller sådana riktlinjer ska alltså behöva beaktas inför registrering. På sätt som har angett medför hanteringen med anledning av ett befintligt aktiebolags övergång till ett försäkringsaktiebolag i likhet med vad som torde gälla för ett befintligt aktiebolags övergång till ett bankaktiebolag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse vissa främst praktiska problem ur registrerings- synpunkt. Frågorna aktualiseras vid en tillämpning av lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl. I det sammanhanget kan det finnas anledning att analysera frågor kring bolags juridiska identitet. En sådan analys som berör både bank- och försäkrings- området ryms dock inte inom ramen för detta lagstiftningsärende. Regeringens förslag: Utöver bestämmelserna i aktiebolagslagen om aktiebolags firma införs en särregel om att ett försäkringsaktiebolags firma ska innehålla ordet försäkring. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har ingen Prop. 2009/10:246 erinran mot förslaget. menar att ett förbud att använda ordet försäkring i firma bör övervägas för andra företag än sådana som erhållit tillstånd att driva försäkringsrörelse. Skälen för regeringens förslag: om aktiebolags firma finns i 28 kap. Regler om ett försäkringsbolags firma finns i 17 kap. FRL, vilka i stort svarar mot om aktie- bolags firma. Bestämmelserna skiljer sig såtillvida att det för försäkrings- aktiebolagens del anges att bolagets firma ska innehålla ordet försäkringsaktiebolag eller ordet försäkring och förkortningen AB. En särregel med sådan innebörd bör fortsatt gälla eftersom det är av vikt för konsumenter och andra att känna till att bolaget är underkastat vissa särskilda regler som gäller för bolaget och dess verksamhet. En sådan regel tjänar också syftet med bestämmelsen att försäkringsrörelse endast får drivas av försäkringsföretag. En sådan bestämmelse innebär emellertid inte ett förbud för andra företag att använda och registrera firmor innehållande ordet försäkring. Det kan därför, som har anfört, finnas anledning att överväga ett förbud för andra företag än försäkringsföretag att använda ordet försäkring i firma. Frågan behöver dock beredas ytterligare och får därför övervägas i ett senare sammanhang Både ABL och FRL innehåller en bestämmelse om att firman ska skilja sig från andra firmor i aktiebolagsregistret respektive försäkrings- registret. Enligt FRL ska dessutom en jämförelse ske med benämningar på utländska försäkringsföretag som är allmänt kända i . Sistnämnda krav på jämförelse saknar motsvarighet i ABL och det bedöms inte befogat med en särregel för försäkringsaktiebolagen. I fråga om bifirma gäller enligt ABL att orden aktiebolag, privat eller publikt eller förkortningen AB inte får tas in i en bifirma. Att medge det skulle kunna föranleda missförståelse kring den juridiska personen. Beträffande ett försäkringsaktiebolags finns snarlika bestämmelser. Därutöver gäller att bifirman inte får innehålla ordet försäkring. Ordet försäkring bedöms i sammanhanget inte ge sken av någon associationsform och något hinder för att använda ordet försäkring i ett försäkringsaktiebolags bifirma torde därför inte finnas. Regeringens förslag: Föreskrifterna om skadestånd i aktie- bolagslagen ska gälla försäkringsaktiebolag. Ansvar vid över- trädelser av där angivna bestämmelser ska för försäkringsaktiebolag gälla även vid överträdelse av regler i särlagstiftningen om försäk- ringsrörelse. Det särskilda skadeståndsansvaret för aktuarier slopas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har överlag inga invändningar mot förslaget. och menar dock att skadeståndsansvaret för aktuarier bör behållas. Bakgrund: Bestämmelserna om bl.a. styrelseledamöters, den verkställande direktörens och revisorns skadeståndsansvar finns i 29 kap. ABL. I FRL finns bestämmelser om skadestånd i 16 kap. De bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med motsvarande regler i ABL. En skillnad är att om skadeståndsansvar omfattar också aktuarier. Därvid har hänvisats till den vikt som bör läggas vid den aktuariella kontrollen (se prop. 1998/99:87 s. 352). Vidare gäller att skadeståndsansvar kan inträda vid överträdelse av bl.a. FRL samt de försäkringstekniska riktlinjerna och placeringsriktlinjerna, vilka är bindande för verksamheten på samma sätt som bolagsordningen. lagrådsremiss om förstärkt skydd för försäkringstagare i livförsäkringsbolag föreslogs att även en överträdelse av riktlinjerna för hantering av intressekonflikter skulle kunna medföra skadestånds- skyldighet. På inrådan av Lagrådet drogs lagförslaget därom tillbaka i den efterföljande propositionen (se prop. 2003/04:109 s. 49 och 92 f.). Skälen för regeringens förslag: Det bör naturligtvis kunna aktualiseras ett skadeståndsansvar även vid överträdelser av den särskilda regleringen av försäkringsrörelse. Detta ska framgå av en uttrycklig bestämmelse. Frågan är om också överträdelse av försäkringstekniska riktlinjer och placeringsriktlinjer även bör kunna medföra skadeståndsskyldighet. Den kritik angående nämnda riktlinjers ställning vid av bolagsstämmobeslut som behandlats tidigare gör sig i viss mån gällande även i detta sammanhang.