prop · GX03149 · 2010-03-23 00:00:00 — Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som särskilt kommenterar förslaget i promemorian om försöksverksamhet tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget. Bland dessa kan nämnas , och SULF. Ett fåtal remissinstanser berör specifikt promemorians bedömning om särskilda inrättningar, bl.a. , , och . Med undantag för och delvis tillstyrker instanserna bedömningen eller har inte några invändningar mot den. anför att regeringen bör behålla rätten att kunna utfärda särskilda förordningar för inrättningar av särskilt nationellt intresse. kan se principiella fördelar med att avveckla flera av de särskilda inrättningarna i sin nuvarande form. har det dock framförts från berörda organ vid lärosätet att den nuvarande ordningen bör bibehållas. Ur synvinkel har denna fungerat väl och lärosätet ser därför inte någon anledning till att ändra den nationella regleringen om det inte finns mycket starka skäl. Linnéuniversitetet ställer sig positiv till förslaget och avser att fortsatt driva verksamheten vid journalister inom Linnéuniversitetet. anser att det i flera fall är rimligt att den reglering som finns för ett antal särskilda inrättningar kan komma att avskaffas. I andra fall är enligt den fortsatta nationella regleringen av största betydelse för svensk forskning och bör därför behållas, särskilt när det gäller Kollegiet för samhällsforskning vid . Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt 5 kap. 7 § högskolelagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om försöksverksamhet som avviker från organisatoriska bestämmelser i högskolelagen. Bestämmelsen trädde i kraft . I den proposition som låg till grund för bestämmelsen (prop. 2003/04:1, utg.omr. 16, s. 140141) anförde regeringen att nya behov av samverkan mellan lärosätena och det omgivande samhället har vuxit fram, liksom behov av tvärvetenskapligt samarbete. hade, enligt vad som angavs i propositionen, uppmärksammat regeringen på att reglerna om högskolans beslutande organ borde ses över. Verket hade erfarit att regleringen av beslutande organ val till sådana organ, sammansättningen av dem och uppgifterna för dem i vissa fall kunde uppfattas förhindra samverkan och tvärvetenskaplighet. Regeringen anförde i propositionen att högskolelagen inte gav utrymme för att på försök pröva nya organisationsformer men att en sådan möjlighet borde finnas. Mot bakgrund av att universitet och högskolor i denna proposition föreslås få besluta om sin interna organisation utöver styrelse och rektor, bedömer regeringen, i likhet med remissinstanserna, att det inte längre kommer att finnas något behov av att meddela föreskrifter om försöksverksamhet som avviker från de kvarvarande organisatoriska bestämmelserna i högskolelagen. Möjligheten att meddela sådana föreskrifter enligt 5 kap. 7 § högskolelagen föreslås därför utgå. I 3 kap. 8 § högskoleförordningen anges att det vid en högskola för särskilda uppgifter kan finnas särskilda inrättningar enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Det finns ett tjugotal sådana särskilda inrättningar. Några har skapats för att möjliggöra samarbeten mellan lärosäten och andra myndigheter, några har ett utpekat nationellt ansvar för sitt område eller utgör nationella forskningscentrum. Flera av dem har en lång historia och tillkom när förutsättningarna såg annorlunda ut än . De särskilda inrättningarna har normalt en egen styrelse och i flera av dessa utser regeringen någon eller några styrelseledamöter. Som regeringen har redogjort för i det föregående bör universitet och högskolor i huvudsak själva besluta om sin egen organisation. De särskilda inrättningarna innebär emellertid att det vid ett lärosäte kan finnas organisationsformer som inte är beslutade av lärosätet. Det förhållandet att inrättningar har styrelser som är utsedda av regeringen och andra parter samt har särskilda beslutsfunktioner leder enligt promemorian till en otydlighet i ansvarsfördelningen mellan lärosätets styrelse och styrelsen för den särskilda inrättningen. I promemorian görs därför bedömningen att inriktningen bör vara att flertalet av de särskilda inrättningarna bör avvecklas i sin nuvarande form, dvs. med egen förordning. I stället bör enligt promemorian berörda universitet och högskolor besluta om hur verksamheten ska organiseras inom Prop. 2009/10:149 lärosätet. Flera förändringar i denna riktning har gjorts . Förordningen (1997:61) om ett sekretariat för genusforskning vid har fr.o.m. upphört att gälla. I stället har regeringen gett i uppdrag att främja genusforskning i , en uppgift som sekretariatet tidigare hade. Regeringen har även tidigare upphävt förordningen (UHÄFS 1989:25) om Centra för marin forskning och i stället uppdragit åt , , och att i samarbete med varandra bl.a. bedriva forskning inom havsmiljöområdet och utforma utbildning inom området. Mot bakgrund av vad som anförts i promemorian om nackdelarna med särskilda inrättningar bör enligt regeringens uppfattning universitet och högskolor själva få bestämma om organisationen för den verksamhet som bedrivs i särskilda inrättningar med egen förordning. I de fall där det finns ett klart nationellt intresse är det enligt regeringens mening främst naturligt att berörda lärosäten etablerar ett samarbete för att gemensamt driva en sådan verksamhet. Det är också möjligt för regeringen att ge ett särskilt uppdrag till ett eller flera lärosäten att bedriva en viss verksamhet, i likhet med de uppdrag som regeringen redan gett exempelvis vad gäller genusforskning och havsmiljöområdet. 6.3Rektor och rektors ställföreträdare Regeringens bedömning: För anställning som rektor bör det i förordning ställas krav på kompetens motsvarande professor och lektor. Rektor bör ha en ställföreträdare som tjänstgör i rektors ställe när han eller hon inte är i tjänst. Samma behörighetskrav bör gälla för ställföreträdaren som för rektor. Bestämmelser i förordning om prorektor bör upphöra att gälla. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Ungefär hälften av remissinstanserna tar ställning till bedömningen att krav på administrativ skicklighet vid anställning av rektor inte längre bör anges i förordning. Majoriteten är positiva, bl.a. , , och . Ett tiotal instanser ser negativt på förslaget, såsom för arbetsliv och socialvetenskap, , , flera konstnärliga högskolor, TCO och SULF. Som skäl anförs bl.a. att en rektor leder en omfattande verksamhet som ställer stora krav på ledaren och att ett borttagande av kravet sänder felaktiga signaler om att administrativ skicklighet inte är viktig. Flera instanser, bl.a. Gymnastik- och , Kungl. i , framför att antingen bör lärosätet helt anförtros ansvaret att besluta om behörighetskrav eller så bör nuvarande reglering av behörighetskraven för rektor kvarstå. anser att det är uppenbart att rektor måste besitta Prop. 2009/10:149 administrativ skicklighet i den meningen att han eller hon ska ha visat förmåga att leda och styra verksamhet och personal. menar att om administrativ skicklighet ska behållas som behörighetskrav, bör det preciseras i angiven riktning, och om begreppet tas bort helt, bör det understrykas vikten av att rektor har en sådan förmåga. Ett drygt tjugotal remissinstanser kommenterar bedömningen i fråga om rektors ställföreträdare och prorektor och av dessa är nästan alla positiva eller har inte något att invända, bl.a. , , och . Den föreslagna förändringen ses exempelvis av som en modernisering av regelverket som tillstyrker. anser att förändringen undanröjer problematiken kring vem som uppfattas som ställföreträdare för rektor vid de högskolor som har flera vice- och prorektorer. Vissa instanser, som och , tar också upp frågor om hur uppdraget som ställföreträdare bör utformas och hur ställföreträdaren ska utses. SULF anser att nuvarande bestämmelser i princip bör finnas kvar, särskilt när det gäller behörighet och formerna för utseende av prorektor. Enligt SULF ska anställningen av rektor och prorektor föregås av val bland de berörda. Skälen för regeringens bedömning Grundläggande bestämmelser för tillsättning av statliga tjänster ges i 11 kap. 9 § regeringsformen. I andra stycket anges att vid tillsättning av statliga tjänster ska avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. För rektorer vid universitet och högskolor har I 2 kap. 11 § behörighetskraven för anställning som professor eller lektor är behörig att vara rektor eller prorektor. Dessa krav redovisas i avsnitt 7.5. Även administrativ skicklighet ska beaktas vid anställning som rektor. Enligt 2 kap. 12 § förordningen för är den som uppfyller behörighetskraven för anställning som professor, statsagronom, statshortonom, statsveterinär eller lektor behörig att vara rektor eller prorektor. Därutöver ska även administrativ skicklighet beaktas. förordningen för Försvarshögskolan följer 2 kap. 11 § högskoleförordningen gäller även för Försvarshögskolan. I promemorian görs bedömningen att det är rimligt att i förordning ställa krav på kompetens motsvarande professor och lektor hos den som ska anställas som rektor. Regeringen delar promemorians bedömning. Rektor är chef för myndigheten och ansvarar för ledningen av verksamheten under styrelsen samt fattar beslut i vissa frågor som styrelsen inte kan ta över. Rektor är också ett lärosätes främsta företrädare i akademiska frågor. I sin roll har rektor att fatta ett antal beslut som kräver sådan kompetens som en professor eller lektor ska ha. Därför bör samma behörighetskrav som för professor och lektor även i fortsättningen gälla för rektor. När rektor anställs ska enligt dagens regler också administrativ Prop. 2009/10:149 skicklighet beaktas. Det är ett krav som inte ställs för professor och I promemorian bedöms att detta krav inte bör anges i förordning. Några remissinstanser, bl.a. och , avstyrker promemorians bedömning med hänvisning till att rektor leder en omfattande verksamhet som kräver inte bara akademisk kompetens utan också administrativ skicklighet. I denna proposition strävar regeringen efter att minska regleringen av universitetens och högskolornas verksamhet så mycket som möjligt och att endast behålla de regler som är av grundläggande betydelse. Med hänsyn till rektors roll och uppgifter är det viktigt att även i fortsättningen särskilt reglera att rektor ska ha kompetens motsvarande vad som gäller för professor eller lektor. Däremot bedömer regeringen att det inte längre i förordning behöver särskilt föreskrivas att administrativ skicklighet ska beaktas när rektor anställs. Enligt regeringens mening och i enlighet med vad flera remissinstanser har framfört är administrativ skicklighet eller som det också kan uttryckas, ledningskompetens, en kompetens som det är naturligt att efterfråga i en rektorsrekrytering. Det är fullt möjligt för lärosätena att göra det även om kravet inte ställs i förordning. Enligt regeringens bedömning bör samma behörighetskrav för anställning som rektor gälla för . Statsagronom, statshortonom och statsveterinär bör således inte längre utgöra grund för behörighet till sådan anställning och bör därför utgå ur förordningen för . En omformulering av behörighetskravet i högskoleförordningen för anställning som rektor får genom hänvisningen i 2 kap. 2 § förordningen för Försvarshögskolan genomslag även för Försvarshögskolan. Vad gäller anställning av rektor anges i 2 kap. 8 § högskoleförordningen bl.a. att rektor ska anställas genom beslut av regeringen för högst efter förslag från styrelsen för högskolan. Motsvarande bestämmelser finns i förordningen för . Av förordningen för Försvarshögskolan följer att bestämmelserna i 2 kap. 8 § högskoleförordningen gäller även för Försvarshögskolan. föreslår att rektor vid de självständiga lärosätena ska anställas av lärosätets styrelse. I denna proposition föreslås avregleringar för universitet och högskolor inom ramen för myndighetsformen. Regeringen konstaterar att universiteten och högskolorna är statliga myndigheter med ett nationellt uppdrag inom utbildning, forskning och samverkan med det omgivande samhället. Rektor har, som beskrivits ovan, en avgörande roll både för den operativa ledningen av eller högskolan och som dess främsta akademiska företrädare. skiljer sig anställning av rektor från anställning av övriga myndighetschefer genom att det är det berörda lärosätet som, utöver vad som bestäms i förordning, råder över rekryteringen, inklusive lämplig profil för rektor och hur rekryteringsprocessen ska gå till. Rektor anställs sedan genom beslut av regeringen efter förslag av styrelsen för högskolan. Några förändringar i hur rektor anställs föreslås mot denna bakgrund inte. I 2 kap. 10 § högskoleförordningen föreskrivs att prorektor är Prorektor utses av styrelsen för högskolan för högst sex Innan styrelsen utser prorektor ska den höra lärarna, övriga anställda och studenterna på det sätt som styrelsen har bestämt. I sitt arbete med att utse prorektor ska styrelsen så långt möjligt ta fram såväl kvinnliga som Om flera prorektorer utses, ska en av dem utses till Enligt 2 kap. 11 § gäller samma behörighetskrav för prorektor som för rektor. Motsvarande bestämmelser finns i Försvarshögskolan följer att 2 kap. 10 § högskoleförordningen även för Försvarshögskolan. I 24 § myndighetsförordningen (2007:515) finns bestämmelser om att en myndighetschef ska ha en ställföreträdare som tjänstgör i chefens ställe när han eller hon inte är i tjänst och att ställföreträdaren även i övrigt ersätter myndighetschefen i den utsträckning som Denna paragraf gäller inte för universitet I stället finns det, som angetts ovan, bestämmelser om prorektor i högskoleförordningen. Enligt promemorian är det universiteten och högskolorna som själva bäst kan avgöra hur ledningen av verksamheten under styrelse och rektor bör se ut. Därför bör det utöver bestämmelserna om styrelse och rektor inte föreskrivas hur ledningen ska utformas. I promemorian bedöms att nu gällande bestämmelser om prorektor bör utgå ur förordningar som ansluter till högskolelagen. För att det ska vara tydligt vem som ersätter rektor vid hans eller hennes frånvaro bör det enligt promemorian anges, i likhet med vad som anges i myndighetsförordningen, att rektor ska ha en Regeringen bedömer i likhet med promemorian att rektor bör ha en ställföreträdare som tjänstgör i rektors ställe när han eller hon inte är i I motsats till vad några remissinstanser anför bör universiteten och högskolorna själva få besluta om i vilken ordning och för hur ställföreträdaren ska utses. Vad gäller behörighetskrav för rektors ställföreträdare bör enligt regeringen samma krav ställas som för rektor, eftersom han eller hon ska kunna träda in i rektors ställe. få besluta om vilken kravprofil som i övrigt bör gälla och om ställföreträdaren ska ha någon särskild benämning. Det följer av andra författningar att jämställdhetsaspekter ska beaktas vid anställning av bl.a. personer i ledande ställning vid högskolan. Detta behöver således, utöver vad som gäller för rektor, inte regleras i de förordningar som ansluter till Vidare bör det, mot bakgrund av vad som har anförts, inte finnas bestämmelser om prorektor i förordning. 6.4 Krav på svenskt medborgarskap för rektor och styrelseledamöter Enligt 11 kap. 9 § tredje stycket regeringsformen uppställs svenskt medborgarskap som behörighetskrav till flera statliga anställningar. Anställningar och uppdrag som förbehålls svenska medborgare är bl.a. under eller Prop. regeringen eller ledamot av sådan myndighet eller dess styrelse. och högskolor om att kunna ha utländska medborgare som rektor och styrelseledamöter. Även har lyft fram frågan. Utredningen bedömde att medborgarskapskravet för de självständiga lärosätena skulle falla bort i och med att universitet och högskolor inte längre skulle vara statliga myndigheter. Remissinstanserna ser i sina yttranden över utredningen mycket positivt på att medborgarskapskravet inte skulle gälla och inte minst lärosätena ser det som en mycket angelägen reform. Flera remissinstanser lyfter fram frågan också i sina yttranden över promemorian Förslag till ökad organisatorisk frihet för statliga universitet och högskolor, m.m. (U2010/222/UH). Regeringen föreslår i propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80) att kravet på svenskt medborgarskap för bl.a. chef för myndighet som lyder under eller regeringen eller för ledamot av sådan myndighet eller dess styrelse inte längre ska ställas i regeringsformen. Behovet av krav på svenskt medborgarskap får enligt propositionen bedömas från område till område, och i den utsträckning det finns skäl för sådana krav ska dessa tas in i lag eller i andra föreskrifter. Ett genomförande av förslaget i propositionen En reformerad grundlag skulle göra det möjligt att anställa utländska medborgare som rektor och att utse utländska medborgare till styrelseledamöter vid svenska universitet och högskolor. Regeringen anser att det skulle vara mycket positivt om denna möjlighet öppnas för svenska lärosäten och avser inte att, om förslaget genomförs, ställa krav på svenskt medborgarskap för rektorer och styrelseledamöter vid statliga universitet och högskolor. Regeringens bedömning: Möjligheten att skapa gemensamma beslutsorgan för statliga universitet och högskolor bör utredas. Det bör också utredas hur statliga universitet och högskolor och enskilda utbildningsanordnare kan samverka på liknande sätt. förslag: Ett självständigt lärosäte ska kunna inrätta gemensamma beslutsorgan tillsammans med andra lärosäten och enskilda utbildningsanordnare samt överlämna förvaltningsuppgifter till personer som verkar inom organet. Remissinstanserna: De remissinstanser som kommenterar frågan är positiva till förslaget. och högskolor, bl.a. , och , anser att det är mycket viktigt att kunna skapa gemensamma beslutsorgan tillsammans med andra lärosäten. anser att det bör förtydligas vilka förvaltningsuppgifter som ska kunna överlämnas och om även uppgifter med myndighetsutövning omfattas. SFS understryker att studenter måste tillförsäkras plats i samverkansorganen, eftersom dessa kommer att påverka utbildningen. Skälen för regeringens bedömning: och högskolor Prop. 2009/10:149 har det i olika sammanhang, bl.a. i , framförts ett starkt behov av att kunna bilda gemensamma beslutsorgan tillsammans med andra lärosäten. och högskolor understryker också i sina yttranden över betänkande vikten av att detta blir möjligt. Regeringen instämmer i värdet av att statliga universitet och högskolor ges möjlighet att skapa gemensamma beslutsorgan, exempelvis för att underlätta för lärosäten att skapa starka strategiska samarbeten. Tekniska högskolan framför i sitt remissvar kan det exempelvis vara en fördel att kunna delegera beslutanderätten till ett gemensamt beslutsorgan i samband med gemensamma utbildningar eller i större forskningsprojekt. Enligt vad anför i sitt remissvar, kan avsaknaden av denna möjlighet också utgöra ett reellt hinder för samarbete mellan lärosäten. En möjlighet att införa gemensamma beslutsorgan förutsätter dock en genomgripande analys och utredning av en rad frågeställningar, bl.a. vad gäller ansvarsfrågor, i vilka frågor ett gemensamt beslutsorgan bör kunna fatta beslut samt möjligheter till rättslig prövning av sådana beslut. Möjligheten att skapa gemensamma beslutsorgan för statliga universitet och högskolor bör därför utredas i syfte att skapa förutsättningar för en sådan förändring. Det bör vidare utredas hur statliga universitet och högskolor och enskilda utbildningsanordnare kan samverka på liknande sätt. Regeringens förslag: De nya bestämmelserna om högskolans interna organisation i 2 kap. högskolelagen (1992:1434) ska träda i kraft . Bestämmelsen om försöksverksamhet i 5 kap. högskolelagen ska upphöra att gälla fr.o.m. . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser, bl.a. universitet, och , diskuterar frågor om genomförande och finansiering. SFS anser att förändringarna inte kan genomföras utan väsentligt tillförda resurser. anför att det kommer att krävas ett snabbt omställningsarbete för lärosätena beroende på organisationsstruktur och behovet att ändra denna. Skälen för regeringens förslag: De förändringar av regleringen av den interna organisationen som föreslås i denna proposition innebär att de universitet och högskolor som så önskar ges möjlighet att förändra sin organisation. Varje lärosäte kan själv välja hur omfattande förändringsarbete man vill genomföra. Inför ikraftträdandet behöver dock lärosätet ta beslut om den interna organisationen och ansvarsfördelningen även om få eller inga förändringar görs. Regeringen föreslår att de nya bestämmelserna om högskolans interna organisation i 2 kap. högskolelagen ska träda i kraft . Bestämmelsen om försöksverksamhet i 5 kap. högskolelagen föreslås Prop. 2009/10:149 fr.o.m. samma datum upphöra att gälla. Förordningar som ansluter till högskolelagen bör ändras till följd av de föreslagna lagändringarna. Därutöver kommer konsekvensändringar att krävas i en rad andra författningar till följd av att begreppen fakultetsnämnd och särskilda organ föreslås utmönstras ur högskolelagen. Bestämmelser i förordning bör gälla fr.o.m. samma tidpunkt som de nya bestämmelserna i högskolelagen. Läraranställningar vid universitet och Anställning som lärare vid statliga universitet och högskolor regleras utöver i allmän offentligrättslig lagstiftning i högskolelagen (1992:1434) och högskoleförordningen (1993:100). Nuvarande bestämmelser om läraranställningar i högskolelagen och högskoleförordningen infördes med anledning av propositionen Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141, bet. 1997/98:UbU3, rskr. 1997/98:12). Bestämmelserna, som trädde i kraft , innebar bl.a. att en rätt till befordran till professor infördes för kvalificerade lektorer i syfte att öka andelen professorer. Anställningsskyddet för professorer anpassades till allmänt tillämpliga regler på arbetsmarknaden. Vidare infördes rekryteringsmål för lärosätena i syfte att öka andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer. Syftet med ändringarna var att skapa en sammanhållen karriärväg där arbetsuppgifterna på alla nivåer skulle innehålla både forskning och utbildning och där det skulle ske successiva prövningar av lärarens och forskarens kompetens. Syftet var även att öka andelen kvinnor inom alla lärarkategorier. Efter reformen 1999 har endast mindre förändringar gjorts i fråga om läraranställningar i högskolan. Det infördes bl.a. krav på högskolepedagogisk utbildning eller motsvarande kunskaper för tillsvidareanställning som lektor och adjunkt genom propositionen Den 2001/02:15, 2001/02:UbU4, 2001/02:93). 2000/01:3, 2000/01:UbU6, 2000/01:98) försöksverksamhet lärarkategorin biträdande lektor i syfte att skapa karriärvägar för nyutexaminerade doktorer och yngre forskare. Försöksverksamheten har förlängts tills vidare. Den tidigare regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av dagens befattningsstruktur vid universitet och högskolor (dir. 2006:48). I uppdraget ingick att granska den rådande befattningsstrukturen samt föreslå förbättringar för att uppnå en fungerande och sammanhållen meriterings- och karriärväg för såväl kvinnor som män vid universitet och högskolor. Utredaren skulle även granska om anställningsprocessen var ändamålsenlig och effektiv, belysa de visstidsanställdas situation samt utreda hur högskolelag och högskoleförordning förhöll sig till lagen (1982:80) om anställningsskydd. Utredningen, som antog namnet , överlämnade sitt betänkande Karriär för kvalitet (SOU 2007:98) . Den nuvarande regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till en eller flera nya verksamhetsformer för statliga universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen (dir. 2007:158). En viktig utgångspunkt i utredarens arbete var att minska den omfattande regleringen avseende läraranställningar i högskolan.