prop · GX03237 · 2010-06-23 00:00:00 — Sammantaget anser alltså regeringen att spikning bör utföras inom ramen för stämningsmannadelgivning. Hur ska handlingen lämnas vid spikning? Enligt nuvarande ordning ska handlingen lämnas i slutet kuvert i hemvistet eller, om detta inte kan ske, fästas på dörren till bostaden. Ursprungligen spikades handlingen på dörren, därav uttrycket spikning. Med uttrycket lämnas i hemvistet avses enligt förarbetena att kuvertet får läggas i brevinkastet eller brevlåda som sitter på ytterdörren eller på husväggen men dock inte i en brevlåda utan yttre samband med bostaden, t.ex. vid en grind eller närmaste korsväg (prop. 1960:85 s. 19 f.). Vid den praktiska tillämpningen godtas dock i allmänhet att handlingen lämnas i brevlåda vid tomtgränsen. Regeringen anser i likhet med promemorian att det väsentliga vid avlämnandet är att det sker på ett sätt så att delgivningsmottagaren ges goda möjligheter att få del av handlingen och att risken för att någon obehörig tar handlingen kan bedömas som liten. Handlingen bör därför kunna lämnas i delgivningsmottagarens hemvist eller på annan lämplig plats i anslutning till hemvistet. I promemorian föreslås att delgivning vid spikning, liksom enligt nuvarande ordning ska ha skett när handlingen lämnats. Ingen remiss- instans invänder mot förslaget. Regeringen ansluter sig till promemorians Vid spikning har alltså delgivning skett när handlingen har Prop. 2009/10:237 lämnats i delgivningsmottagarens hemvist eller på lämplig plats i anslut- ning till hemvistet. För att delgivning ska ha skett krävs naturligtvis att förutsättningarna i övrigt för spikning har varit uppfyllda. Regeringens förslag: En polismyndighet får öppna en delgivnings- försändelse som har lämnats till myndigheten för stämningsmanna- delgivning, om det behövs för att innehållet ska kunna vidarebefordras inom myndigheten eller till en annan polismyndighet för delgivning med delgivningsmottagaren. Försändelsen får dock inte öppnas om uppdrags- givaren har angett att så inte får ske. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens förslag: finns delgivningslag en bestämmelse som ger polismyndigheten rätt att öppna en delgivningsförsändelse som lämnats till myndigheten för delgivning, om det behövs för att för att innehållet ska kunna överbringas till en annan polismyndighet för delgivning med den sökte (29 a §). Uppdragsgivaren har dock möjlighet att ange att försändelsen inte får öppnas. Syftet med bestämmelsen är att möjliggöra för en polismyndig- het att skicka handlingarna med telefax till en annan polismyndighet, om den sökte påträffas i ett annat polisdistrikt. Om en person grips eller medtas till förhör och det vid registerkontroll framkommer att han eller hon söks för delgivning av en annan polismyndighet, finns det normalt inte tid att skicka delgivningsförsändelsen med post eftersom omhänder- tagandet i många fall bara varar . I promemorian föreslås att en motsvarande bestämmelse bör tas in i den nya lagen, men att tillämpningsområdet utvidgas så att en delgiv- ningsförsändelse får öppnas även när innehållet ska vidarebefordras inom samma myndighet. Enligt promemorian är den nuvarande utformningen av bestämmelsen ett problem. Som en konsekvens av att polisdistrikten har blivit färre och större sedan bestämmelsen infördes finns det numera ett större behov av att skicka innehållet inom samma myndighet. Enligt promemorian är det förhållandevis vanligt att svårdelgivna personer påträffas i en annat del av samma polisdistrikt och att delgivning i sådana fall inte kan genomföras eftersom avståndet är för långt för att det ska vara rimligt att avsätta resurser för att åka dit. Såväl den nuvarande ordningen som promemorians förslag innebär en begränsning av delgivningsmottagarens rätt till brevhemlighet (2 kap. 6 § regeringsformen). En sådan begränsning får bara göras om den tillgodoser ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och som inte går utöver vad som är nödvändigt för med hänsyn till ändamålet med begränsningen (2 kap. 12 § regeringsformen). Möjligheten att öppna en delgivningsförsändelse kan vara avgörande för om en handling kan delges. Försenad eller utebliven delgivning leder till att rättsliga för- Begränsningen får därför anses vara godtagbar. 2009/10:237 bakgrund av att det normalt är fråga om allmänna handlingar som delgiv- ningsförsändelsen innehåller och den möjlighet som finns för uppdrags- givaren att ange att försändelsen inte får öppnas anser regeringen att begränsningen inte kan anses vara oproportionerlig. Regeringen ansluter sig till promemorians förslag att en delgivnings- försändelse ska få öppnas även när innehållet ska vidarebefordras inom samma polismyndighet. Dessutom bör den kunna öppnas om det behövs för att innehållet i handlingen ska kunna vidarebefordras, vilket är fallet när delgivning ska ske av ett meddelande (se närmare avsnitt 12.6). 12.13Skyldighet för fastighetsägare och arbetsgivare att lämna uppgifter Regeringens förslag: Arbetsgivare och fastighetsägare är skyldiga att lämna uppgifter om delgivningsmottagaren vid stämningsmannadelgiv- ning. Personer som är närstående till delgivningsmottagaren undantas från upplysningsskyldigheten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att arbetsgivares uppgiftsskyldighet liksom enligt delgivningslag ska vara straffsanktionerad. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Fastighetsägare (med vilka jämställs innehavare av tomträtt), arrendatorer och innehavare av bostadslägenhet är enligt nuvarande ordning skyldiga att på förfrågan av en stämnings- man (eller annan person med sådan behörighet) uppge om den som söks för delgivning är bosatt eller på annat sätt disponerar utrymme på fastigheten (26 § delgivningslag). Vidare är en arbetsgivare skyldig att svara på frågan om den som söks för delgivning är anställd hos honom eller henne. Om så är fallet, är arbetsgivaren också skyldig att lämna upplysningar rörande anställningen som kan underlätta delgiv- ningen, t.ex. i fråga om arbetstider (27 § delgivningslag). Upplysningsskyldigheten gäller dock inte om den tillfrågade är släkt med den som söks för delgivning på sådant sätt att det inte skulle ha förelegat skyldighet att vittna mot denne (28 § delgivningslag samt 36 kap. 3 § ). Som skäl för upplysningsskyldigheten för arbetsgivare anges i för- arbetena att vissa arbetsgivare tidigare vägrade lämna upplysningar om arbetstider och den anställdes bostadsadress samt att det även förekom att arbetsgivare hjälpte den anställde att hålla sig undan delgivning. Vidare hänvisas till att arbetsgivare har en upplysningsskyldighet i förhållande till (4 kap. 15 § utsöknings- balken), (20 kap. 9 § lagen [1962:381] om allmän för- säkring och 110 kap. 31 § socialförsäkringsbalken) och (dåvarande 37 § taxeringslagen [1956:623] och 6 kap. 1 och 2 §§ lagen [2001:1227] om självdeklarationer och kontrolluppgifter). träffande fastighetsägare hänvisas till att de redan hade en sådan upplys- i förhållande till pastorsämbetet i belägen enligt dåvarande 35 § (1967:198) (prop. 1984/85:109 s. 51 f.). har den upplysnings- skyldigheten avskaffats och ersatts av en möjlighet för att förelägga en fastighetsägare att uppge till vilka han eller hon upplåter bostad och vilka som enligt hans eller hennes kännedom bor i bostaden. Om fastighetsägaren inte följer föreläggandet, kan förelägga vite (32 och 37 §§ folkbokföringslagen [1991:481]). Arbetsgivarens upplysningsskyldighet är straffsanktionerad delgivningslag. Den som uppsåtligen underlåter att lämna uppgifter eller lämnar oriktiga uppgifter kan dömas till penningböter (30 §). Däremot är fastighetsägarens upplysningsskyldighet inte straffsanktionerad. I promemorian föreslås att den nuvarande ordningen utan ändring i sak ska föras över till den nya delgivningslagen. För en effektiv stämnings- mannadelgivning är det angeläget att den som utför delgivningen får tillgång till uppgifter om var delgivningsmottagaren kan påträffas. Upplysningsskyldigheten fyller därför en viktig funktion. Om en arbets- givare underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet kan den som utför stämningsmannadelgivning ha rätt att få tillträde till arbetsplatsen (se närmare avsnitt 12.14). Regeringen anser däremot att det saknas till- räckliga skäl att straffsanktionera uppgiftsskyldigheten. Någon straff- bestämmelse bör därför inte tas in i den nya lagen. När det gäller den nuvarande bestämmelsen om att vissa närstående till delgivningsmottagaren undantas från upplysningsskyldigheten anser Lagrådet att det framstår som omotiverat att tynga lagen med en sådan bestämmelse eftersom upplysningsskyldigheten inte straffsanktioneras. Regeringen konstaterar att en arbetsgivare kommer att kunna vägra att lämna begärda upplysningar utan att riskera straffansvar, oavsett om han eller hon är närstående till delgivningsmottagaren eller inte. Enligt regeringens uppfattning är det dock rimligt att anta att många personer ändå kommer att lämna begärda uppgifter om en sådan upplysnings- skyldighet följer av lag. En bestämmelse som uttryckligen anger att närstående undantas från denna skyldighet innebär att det blir tydligt vad som gäller både för den som begär upplysningen och för de personer som är närstående till delgivningsmottagaren. Bestämmelsen bör därför föras över till den nya lagen. 12.14Tillträde till enskilt område som inte utgör bostad Regeringens förslag: Den som har en allmän rätt att utföra stäm- ningsmannadelgivning, förutom anställd vid svensk utlandsmyndighet, har rätt att få tillträde till enskilt område som inte utgör bostad för att utföra delgivning. Om en polisman vägras tillträde till enskilt område får han eller hon, efter beslut av polismyndigheten, själv bereda sig tillträde. Om någon annan behörig person vägras tillträde ska polismyndigheten på begäran lämna biträde. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås också att de personkategorier som ska ha allmän rätt att utföra stämningsmannadelgivning, förutom anställd vid svensk utlandsmyndighet, ska ha rätt att få tillträde. I promemorian föreslås dock att delvis andra personkategorier ska ha rätt att utföra stämningsmanna- delgivning (jfr avsnitt 12.2). Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslaget. anser att det bör övervägas om inte stämnings- man ska kunna begära ut uppgift om portkoder direkt från och liknande företag. Skälen för regeringens förslag: För att verkställa delgivning har enligt nuvarande ordning stämningsman, åklagare, polisman, kronofogde och exekutiv tjänsteman vid rätt att få tillträde till enskilt område som inte utgör bostad. Om polisman vägras tillträde till enskilt område, får han eller hon, efter beslut av polismyndighet, själv bereda sig tillträde. Vägras någon annan av de ovanstående person- kategorierna tillträde, ska polismyndighet på begäran lämna biträde (29 § delgivningslag). Enligt promemorian torde bestämmelserna främst ha betydelse när det gäller att komma in i trappuppgången till ett flerfamiljshus, t.ex. genom utfående av portkod eller för att få tillträde till den söktes arbetsplats (prop. 1984/85:109 s. 67). I promemorian görs bedömningen att bestäm- melserna är nödvändiga för att stämningsmannadelgivning ska kunna användas effektivt. Det föreslås därför att bestämmelserna förs över till den nya lagen. Samtliga personer som föreslås ha full stämningsmanna- behörighet med undantag för anställda vid svensk utlandsmyndighet föreslås få denna befogenhet. Ingen remissinstans invänder mot promemorians förslag. Som anförs i promemorian torde det vara mycket ovanligt att den som ska utföra stämningsmannadelgivning bereder sig tillträde med tvång. En bestämmelse som ger en sådan möjlighet torde dock vara effektiv som påtryckningsmedel mot en hyresvärd eller arbetsgivare som vägrar med- verka till delgivningen. Regeringen delar därför promemorians bedöm- ning att denna möjlighet bör finnas kvar i den nya lagen. När det gäller den personkrets som bestämmelsen ska omfatta så bör den i förhållande till nuvarande ordning ändras så att den omfattar stämningsman samt anställda vid polismyndighet, åklagarmyndighet, allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, , och auktori- serat delgivningsföretag som utför stämningsmannadelgivning. Regeringen har i och för sig förståelse synpunkt att det skulle kunna vara en effektiv ordning ur delgivningssyn- punkt om en person som är behörig att utföra stämningsmannadelgivning får begära ut uppgift om portkoder direkt från och liknande företag. I detta lagstiftningsärende saknas dock tillräckligt underlag för att överblicka konsekvenserna av en sådan bestämmelse. Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning sker genom att myndig- heten beslutar att en handling hålls tillgänglig på viss plats och ett meddelande om detta och handlingens huvudsakliga innehåll kungörs på föreskrivet sätt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens förslag: Kungörelsedelgivning sker enligt delgivningslag genom att en handling som ska delges hålls tillgänglig hos en myndighet eller på plats som myndigheten bestämmer (17 § första stycket). Ett meddelande om detta och om hand- lingens huvudsakliga innehåll ska dessutom ges spridning på föreskrivet sätt, t.ex. genom annonsering i tidning (se närmare avsnitt 12.3). Kungörelsedelgivning har funnits som delgivningsmetod i . I en del andra länder får däremot kungörelsedelgivning inte användas. I sådana länder kan emellertid, till skillnad från vad som gäller i , mål och ärenden i vissa situationer avgöras trots att en part inte har blivit delgiven. I promemorian anförs att det från en del håll har hävdats att chansen att de som söks för delgivning får kännedom om kungörelsedelgivningar är så liten att man kan tala om fiktiv delgivning (jfr prop. 1976/77:63 s. 194 f.). Med ett sådant synsätt skulle man kunna argumentera för att avstå från sådan delgivning. Det förekommer emellertid enligt promemo- rian i ett inte försumbart antal mål att en part ger sig till känna efter kungörelsedelgivning och det finns anledning att anta att effektiviteten hos delgivningssättet har ökat genom publiceringen av Post- och på Internet (se närmare avsnitt 13.3.1). Regeringen ansluter sig mot denna bakgrund till promemorians förslag att kungörelsedelgivning bör vara ett av delgivningssätten även i den nya delgivningslagen. Kungörelsedelgivning bör liksom enligt nuvarande ordning ske genom att den handling som ska delges hålls tillgänglig på viss plats och ett meddelande om detta och handlingens huvudsakliga innehåll kungörs på föreskrivet sätt. 13.2Förutsättningar för att använda kungörelsedelgivning 13.2.1När delgivningsmottagaren saknar känt hemvist Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får ske när den person som är delgivningsmottagare saknar känt hemvist och det inte heller kan klar- läggas var han eller hon uppehåller sig. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians Skälen för regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får enligt 1970 års delgivningslag bl.a. användas om den som söks för delgivning saknar känt hemvist och det inte kan klarläggas var han eller hon uppehåller sig (15 § första stycket). Vilken utredning som krävs för att det ska kunna konstateras att det inte kan klarläggas var den sökte uppehåller sig får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. anförs att kungörelsedelgivning kan vara ett lämpligt delgivningssätt när myndigheten saknar uppgifter om var den sökte finns. ansluter sig till promemorians förslag. När delgivningsmottagaren har känt hemvist Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får användas när delgiv- ningsmottagaren har känt hemvist men inte påträffas i hemvistet om surrogatdelgivning inte kan ske med vuxen medlem av det hushåll som denne tillhör, det inte kan klarläggas var delgivningsmottagaren uppehåller sig, det med beaktande av vad som har framkommit i det aktuella delgivningsärendet eller vid andra delgivningsförsök med delgivnings- mottagaren finns anledning att anta att han eller hon har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Ett fåtal remissinstanser uttalar sig särskilt i Av dessa anser bl.a. , att det bör framgå av lagtexten när spikning respektive kungörelsedelgivning ska Skälen för regeringens förslag: Om förutsättningarna för spikning är har myndigheten enligt nuvarande ordning möjlighet att i stället besluta att kungörelsedelgivning ska användas. för att få använda spikning behandlas i avsnitt 12.11. anförs att valet mellan spikning och kungörelsedelgivning sker genom en bedömning av hur stor sannolikhet det är att den sökte får kännedom om delgivningen om spikning respektive kungörelsedelgivning sker. memorian föreslås att det liksom enligt nuvarande ordning ska vara möjligt att tillämpa såväl spikning som kungörelsedelgivning i den Ett par remissinstanser, bl.a. Kronofogdemyndig- heten, anser att det bör framgå av lagtexten när spikning respektive kungörelsedelgivning ska väljas. Som anförs under avsnitt 12.11 kan det uppstå situationer där det kan sägas vara ett gränsfall om den person som söks har avvikit eller håller sig undan. Regeringen ansluter sig därför till promemorians bedömning att det inte är lämpligt att i lagtexten ange när spikning respektive kungörelsedelgivning ska väljas. ning bör därför liksom enligt nuvarande ordning kunna ske om samma formella förutsättningar är uppfyllda som vid spikning, dvs. delgivningsmottagaren har känt hemvist men inte påträffas i hemvistet, surrogatdelgivning inte kan ske med vuxen hushållsmedlem, när det inte kan klarläggas var delgivningsmottagare uppehåller sig, och det, med beaktande av vad som har framkommit i det aktuella delgivningsärendet Prop. 2009/10:237 eller vid andra delgivningsförsök med delgivningsmottagaren, finns anledning att anta att han eller hon har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. 13.2.3När en delgivningsmottagare har underlåtit att anmäla adressändring vid förenklad delgivning Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får användas om förenklad delgivning inte kan användas till följd av att den person som är delgiv- ningsmottagare har ändrat postadress utan att anmäla detta vare sig till den myndighet som handlägger målet eller ärendet eller till , eller postbefordringsföretag för folkbokföring. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. En remissinstans, , Skälen för regeringens förslag: Enligt 33 kap. 1 § sista stycket rätte- gångsbalken och 3 § sista stycket förvaltningsprocesslagen är en part skyldig att utan dröjsmål anmäla adressändring. I 25 § folkbokförings- lagen (1991:481) finns dessutom en skyldighet för den som flyttat att inom anmäla flyttningen till , eller ett postbefordringsföretag som regeringen bestämmer (). (43 §). I avsnitt 10.5 föreslås att myndigheten ska få skicka handlingen med förenklad delgivning till en delgivningsmottagares folkbokföringsadress om han eller hon underlåtit att anmäla adressändring direkt till myndig- Om inte heller folkbokföringsadressen kan användas för delgiv- ning, bör ansvaret ligga på den som är delgivningsmottagare att vidta åt- gärder för att hålla sig underrättad om handläggningen av målet eller I promemorian föreslås att det bör införas en möjlighet att direkt använda kungörelsedelgivning i en sådan situation utan att myndigheten behöver göra ytterligare efterforskningar för att försöka finna uppgifter om en delgivningsmottagares nya hemvist eller om var han eller hon En remissinstans, , avstyrker förslaget och anför att det inte är rimligt att en utebliven adressändring ska kunna leda till att kungörelsedelgivning tillämpas. Som framgår av tidigare avsnitt är en av utgångspunkterna för regeringens förslag till ny delgivningslag att ett större ansvar bör läggas på den enskilde att medverka till att hand- läggningen av mål och ärenden sker effektivt, bl.a. genom att fullgöra skyldigheten att anmäla adressändring. För att en skärpning av denna skyldighet ska kunna få avsedd effekt är det enligt regeringens upp- fattning rimligt att det ankommer på den enskilde att bevaka om några handläggningsåtgärder har vidtagits i målet eller ärendet om han eller hon underlåter att fullgöra sin skyldighet att anmäla ändrad adress. den enskilde omöjliggör myndighetens användning av förenklad delgiv- ning genom att underlåta snabbt och effektivt kunna ske på ett annat sätt. Det är inte rimligt att en Prop. 2009/10:237 myndighet i en sådan situation ska vara skyldig att vidta omfattande efterforskningar för att antingen kunna konstatera att delgivnings- mottagaren numera saknar känt hemvist innan kungörelsedelgivning sker eller, om myndigheten lyckas finna uppgifter om var personen möjligen kan uppehålla sig, vara tvungen att göra nya försök till vanlig delgivning eller stämningsmannadelgivning. Regeringen ansluter sig därför till promemorians förslag att kungörelsedelgivning ska få användas om förenklad delgivning inte kan användas till följd av att den person som är delgivningsmottagare har ändrat postadress utan att anmäla detta vare sig till den myndighet som handlägger målet eller ärendet eller till Skatte- verket, eller postbefordringsföretag för folkbokföring. För att kungörelsedelgivning ska kunna användas i denna situation krävs naturligtvis också att det med hänsyn till omständigheterna i övrigt inte hade varit olämpligt att använda förenklad delgivning om adress- ändringen hade anmälts (se närmare avsnitten 5.5 och 10.2). 13.2.4När en obestämd krets eller ett stort antal personer ska delges Regeringens förslag: Kungörelsedelgivning får användas när en obestämd krets ska delges. Detsamma gäller när ett stort antal personer ska delges och det med hänsyn till ändamålet med delgivningen inte är rimligt att delgivningsåtgärder ska vidtas mot var och en av dem. Vidare ska kungörelsedelgivning få användas i vissa fall när fler än tio delägare eller medlemmar i en samfällighet respektive sammanslutning ska delges. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i denna Skälen för regeringens förslag Vissa mål och ärenden kan röra ett stort antal personer eller en obestämd krets personer. För dessa delgivningssituationer får under vissa förutsätt- ningar kungörelsedelgivning användas enligt delgivningslag. Bestämmelsen om att kungörelsedelgivning används när en obestämd krets personer ska delges (16 § första stycket delgivningslag) kan t.ex. vara tillämplig när okända sakägare ska delges. I andra stycket i samma paragraf anges ytterligare situationer som tillåter kungörelse- delgivning när delgivningsåtgärder skulle behöva vidtas gentemot många personer om något annat delgivningssätt tillämpades. Enligt första punkten får kungörelsedelgivning användas om ett stort antal personer ska delges och det skulle innebära större kostnad och besvär än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med delgivningen att överbringa handlingen (eller meddelande om att en omfattande eller svårkopierad handling hålls tillgänglig) till var och en av dem. får enligt andra punkten också användas om det är fråga om delgivning Prop. 2009/10:237 med en samfällighet eller sammanslutning som har fler än tio medlem- mar eller delägare och de inte företräds av känd styrelse eller förvaltare och det inte heller finns någon sammankallande.