prop · GX0387 · 2010-02-11 00:00:00 — Första stycket motsvarar bemyndigandet i 3 § nu gällande skyddslag. Regeringen har justerat bestämmelsen i enlighet med Lagrådets förslag. Andra och tredje stycket motsvarar huvudsakligen 2 § nu gällande skyddslag (prop. 1989/90:54 s. 6061). I bestämmelsen slås fast att ett beslut om skyddsobjekt alltid måste föregås av en intresseavvägning. beslut om skyddsobjekt får inte göras mer ingripande eller omfattande än vad som behövs för att tillgodose behovet av skydd. Det innebär bl.a. att om det finns en möjlighet att välja ett eller flera av de förbud som nämns i 7 § tredje stycket i stället för ett tillträdesförbud, så ska det göras. Vid bedömningen av om något ska utgöra skyddsobjekt ska behovet av tillträdesskydd nogsamt vägas mot samtliga motstående intressen som kan tänkas tala mot att tillträde begränsas. Behovet av skydd måste i varje särskilt fall vara så starkt att det motiverar att något beslutas vara I avsnitt 11.2.1 har regeringen närmare utvecklat vilka dessa motstående intressen kan vara. Ett beslut om skyddsobjekt bör alltid utformas så att det klart framgår var gränserna för skyddsobjektet går. Paragrafen motsvarar i huvudsak 6 § nu gällande skyddslag (prop. 1989/90:54 s. 4243). Första stycket motsvarar i princip 6 § första stycket nu gällande Andra stycket motsvarar 6 § andratredje styckena i nu gällande Bestämmelsen har dock utvidgats så att medgivande även ska inhämtas från den som äger eller nyttjar sådan egendom som anges i 4 § Prop. 2009/10:87 5, t.ex. en värdedepå. Medgivande behöver inte inhämtas om staten äger eller nyttjar det tilltänka skyddsobjektet. Tredje stycket är nytt. Bestämmelsen innebär att samråd ska ske med den som äger eller nyttjar ett tilltänkt skyddsobjekt när så är möjligt. Samrådet ska användas i de fall där det inte uppställs ett krav på medgi- vande. Se vidare i avsnitt 11.2.2. Paragrafen är ny. Den reglerar giltighetstiden för ett beslut om skyddsob- jekt. Ett sådant beslut ska förordnas att gälla tills vidare eller , som ska anges i beslutet. När det gäller beslut om skyddsobjekt enligt lagens 4 § 4 eller 5 ska dessa som huvudregel tidsbegränsas till att gälla för av längst . Är det uppenbart att förutsättning finns, för att beslutet om skyddsobjekt kommer att bestå längre, kan emellertid beslutet ges längre giltighetstid eller förordnas att gälla tills vidare även för dessa objekt. Se vidare avsnitt 11.2.4. Paragrafen är ny. Den anger att det i ett beslut om skyddsobjekt får för- ordnas att beslutet ska gälla även om det inte har vunnit laga kraft. Para- grafen är tänkt att användas i de fall särskilda förhållanden kräver snabb verkställighet. Exempelvis kan det handla om militär testverksamhet där oförutsedda följder har inträffat. Paragrafen är ny. I första stycket anges uttryckligen att det är den som äger eller nyttjar ett skyddsobjekt som ansvarar för att objektet bevakas. Bestämmelsen reglerar dock endast ansvaret för sådan bevakning som föreskrivs i denna lag. I mer allvarliga situationer kan t.ex. polisskydd behövas. Vidare tydliggör paragrafen att det är ägaren eller nyttjaren som har ansvaret för att upplysning till utomstående lämnas om beslutet om skyddsobjekt. Emellertid kan det tänkas att t.ex. en ägare till ett markom- råde tvingas acceptera att detta tillfälligt används som ett militärt öv- ningsområde (se 5 § 2). Under sådant förhållande bör Försvarsmakten, inte den enskilde markägaren, ansvara för skyddet och för att allmänhe- ten upplyses om att området utgör ett skyddsobjekt. Se vidare avsnitt 12.112.2. Om informationen till allmänheten är bristfällig, bör den myndighet som har beslutat om skyddsobjektet uppmärksamma ägaren eller nyttja- ren på detta förhållande. Andra stycket har införts i förtydligande syfte på inrådan av Lagrådet. Av bestämmelsen framgår att det i ett beslut om skyddsobjekt ska anges vem det är som har ansvaret för de skyldigheter som framgår av första stycket. kan med stöd av bestämmelsen ange både ägaren och nyttjaren som ansvariga i beslutet om det finns skäl för det. Paragrafen är ny. Bestämmelsen tydliggör att ett beslut om skyddsobjekt får upphävas eller ändras om förutsättningarna för beslutet har ändrats. Regeringen har utformat bestämmelsen i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om skyldigheten för äga- ren eller nyttjaren till ett skyddsobjekt att underrätta beslutsmyndigheten, om förutsättningarna för beslutet har ändrats väsentligt. rättelse kan innebära att beslutsmyndigheten behöver överväga om en byggnad eller dylikt fortfarande ska utgöra ett skyddsobjekt eller om ett tillträdesförbud ska ersättas av ett mindre ingripande beslut (jfr 18 §). Paragrafen är ny och anger förutsättningarna för att en person ska bli godkänd som skyddsvakt, se avsnitt 13.1. Bestämmelsen har delvis en motsvarighet i 5 § förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsvik- tiga anläggningar m.m. Frågor om godkännande av skyddsvakt prövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen är ny. Den har delvis en motsvarighet i 5 § andra stycket i förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar Den reglerar hur ett beslut om godkännande av en skyddsvakt ska Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när ett godkännande av skyddsvakt måste återkallas. Ett godkännande som skyddsvakt ska återkallas enligt första stycket 1 om en skyddsvakt visar brister vad avser laglydnad, medborgerlig pålitlighet eller lämpligheten i övrigt och enligt första stycket 2 om det annars finns någon särskild anledning för återkal- Exempel på en sådan särskild anledning kan vara att en skyddsvakt innehar en bisyssla eller annan sidouppgift som inte är förenlig med Enligt andra stycket är det den myndighet som har beslutat om god- kännandet som också har att pröva frågan om detta ska återkallas. Med stöd av tredje stycket kan beslutsmyndigheten i avvaktan på ett slutligt avgörande av återkallelsefrågan återkalla godkännandet tills vida- re, genom ett s.k. interimistiskt beslut. Ett sådant får fattas om det kan antas att godkännandet kommer att återkallas slutligt. tänkt att användas i sådana fall då det med hänsyn till omständigheterna, t.ex. av säkerhetsskäl, är av vikt att en skyddsvakt omgående skiljs från Bestämmelsen har justerats i enlighet med Lagrådets för- Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att ett beslut om återkallelse som huvudregel ska gälla , om inte annat förordnas. En lik- nande regel återfinns i 13 a § lagen (1974:191) om bevakningsföretag. Bestämmelsen motsvarar 18 § i nu gällande skyddslag. 30 och 31 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser om straffansvar och motsvarar 35 och 37 §§, gällande skyddslag (prop. 1989/90:54 s. 5658). Reglerna om straffansvar i skyddslagen är subsidiära till bestämmelser, dvs. om gärningen är belagd med straff enligt ska frågan om ansvar prövas i enlighet med denna. Även den som har medverkat till sådan gärning som anges i lagens 30 och 31 §§ kan dömas till ansvar med stöd av 23 kap. 4 § . Paragrafen motsvarar 39 § nu gällande skyddslag. Bestämmelsen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag, se författningskommentaren till 7 §. Paragrafen, som är ny, motsvaras i viss mån av 19 § förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Bestäm- melsen har förtydligats med beaktande av de synpunkter som Lagrådet har lämnat. Av första stycket framgår att en förvaltningsmyndighets beslut om en byggnad, en anläggning, ett område eller ett objekt ska kunna vara skyddsobjekt eller om godkännande eller återkallelse av godkännande som skyddsvakt får överklagas. Detta innebär vidare att andra beslut eller ett beslut som fattas av regeringen inte får överklagas. I bestämmelsen anges även hos vilken instans ett beslut får överklagas, dvs. hos allmän förvaltningsdomstol. Lagrådet har uppmärksammat att de beslut som regeringen kan komma att meddela med stöd av den föreslagna lagen vanligtvis blir av det slag att de kan bli föremål för rättsprövning enligt Prop. 2009/10:87 lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut. Ytterligare bestämmelser om överklagande finns i förvaltningslagen (1986:223) och förvaltningsprocesslagen (1971:291). I andra stycket anges att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Lagen träder i kraft , då lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. ska upphöra att gälla. Beslutsmyndigheterna behöver på sig för att successivt gå igenom de beslut om inrättandet av militära skyddsområden och skyddsobjekt som har skett med stöd av gällande lag, och i förekommande fall växla över till den nya lagstiftningen. Redan beslutade skyddsobjekt som har meddelats före ikraftträdandet ska därför gälla till utgången av . Försvarsmakten och länsstyrelserna bör därför allteftersom fram till ut- gången av 2014 ersätta redan fattade beslut om att något ska vara skyddsobjekt med beslut enligt den här föreslagna lagen, om förutsätt- ningar för att en viss byggnad eller dylikt ska vara skyddsobjekt fortfa- rande föreligger. De militära skyddsområdena upphör vid utgången av 2011. upphör bestämmelserna som rör skyddsområdesvakterna. Den tystnads- plikt som följer med befattningen som skyddsområdesvakt enligt 33 § den gamla lagen ska emellertid bestå. Se vidare avsnitt 18. Lagrådet har i sitt yttrande föreslagit vissa justeringar gällande över- gångsbestämmelserna. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. 20.2Förslag till lag om ändring i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning I 4 § första stycket 1 lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning regleras vilka skyddsobjekt som är undantagna från plikten att upplysa om att allmän kameraövervakning bedrivs. Enligt 7 § 4 undantas dessa skyddsobjekt även från kravet på tillstånd för allmän kameraövervak- ning. De föreslagna ändringarna i 4 § första stycket utgör i huvudsak följdändringar föranledda av den nya skyddslagen. Det innebär att de skyddsobjekt som är undantagna från kravet på tillstånd för allmän kameraövervakning och från skyldigheten att lämna upplysning om att sådan bedrivs, även fortsättningsvis ska undantas. I vissa fall medför dock bl.a. den ändrade terminologin i den nya skyddslagen att det sker vissa begränsade ändringar i förhållande till dagens reglering. Saken har behandlats i avsnitt 17.1. 4 § andra stycket är nytt. Av bestämmelsen framgår att byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för freds- tida krishantering, vilka kan beslutas vara skyddsobjekt med stöd av 4 § 4 i den nya skyddslagen, inte är undantagna från upplysningsplikten och kravet på tillstånd. Bestämmelsen är föranledd av att begreppet fredstida krishantering, som införs i den nya skyddslagen, är mer omfattande än dess tidigare motsvarighet (ledning av befolkningsskyddet) som ingår i de befintliga undantagen i lagen om allmän kameraövervakning. Sammanfattning av betänkandet Skyddet för sam- hällsviktig verksamhet (SOU 2008:50) Ett huvudsyfte med utredningsuppdraget att se över lagstiftningen om skydd för samhällsviktiga anläggningar är att modernisera regleringen. Sedan den nuvarande lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. antogs, har det skett genomgripande förändringar i det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld. rymmer den globala arenan numera konflikter som innebär att andra slags hot än av mellan- statlig karaktär växer sig starkare; det gäller bl.a. internationell terrorism och gränsöverskridande grov, organiserad brottslighet. Till bilden hör vidare att vårt samhälle generellt sett har blivit väsentligt mer sårbart än tidigare och detta inte minst på vitala samhällsområden. I utredningsuppdraget ingår att särskilt se över lagstiftningens tillämp- ningsområde; uppdraget innefattar såväl skyddsändamålen, dvs. vilka säkerhetshot vi ska skydda oss mot, som den däremot korresponderande frågan vad för slags verksamheter vi ska skydda, dvs. vilka anläggningar och områden som ska kunna beslutas som skyddsobjekt. I direktiven pekas ett antal specialfrågor ut som särskilt ska övervägas. Det gäller bl.a. behovet av skydd mot grövre brottslighet som kan föreligga för vissa samhällsnyttiga verksamheter. Därvidlag ska prövas om lagstift- ningen bör användas för att stärka skyddet för transporter av och hanter- ingen i övrigt i samhället av sedlar och mynt. En angränsande fråga är huruvida fordon bör kunna förklaras som skyddsobjekt. Till de angivna specialfrågorna som ska utredas närmare hör vidare den beslutsstruktur som ska gälla för beslut om skyddsobjekt och beslut om godkännande av skyddsvakter, dvs. den särskilda bevakningspersonal som vid sidan av poliser har att bevaka skyddsobjekt. Betydelsen av det ökande beroendet av informationsteknik samt de sår- barheter och risker som informationstekniken innebär för skyddsobjekten och bevakningen av dem ska beaktas. Syftet med en moderniserad skyddslagstiftning ska i sak och i linje med dagens lagstiftning vara att ge rättsliga förutsättningar för ett kvalificerat skydd för samhällsviktiga verksamheter/anläggningar mot vissa slag av antagonistiska hot och faror genom främst ett verksamt fysiskt tillträdes- skydd kombinerat med ett antal befogenheter för dem som svarar för bevakning och skydd. Det är alltså skyddet för samhällsviktiga verksamheter av skilda slag, både civila och militära, som står i fokus för en reglering. vad som ska skyddas är det mer tidsenligt att resonemangsvis i första hand tala om verksamheter eller funktioner som är av samhällsviktigt slag och som behöver ett kvalificerat skydd, i stället för att rikta intresset Däremot måste av lagtekniska skäl beskrivningen av själva skyddsobjekten knytas till mer konkreta ting i form av bl.a. byggnader och områden. Ambitionen är att skapa ett regelverk som ger goda förutsättningar för ett väl avpassat, effektivt säkerhetsskydd som det erbjuder en flexibilitet över tiden och kan möta skiftande förhållanden och förutsätt- ningar. Lagstiftningen ska därmed kunna gälla också under höjd bered- skap. Ett annat angeläget syfte är att regleringen ska vara överskådlig och tydlig. Den ska vara ett komplement till andra regleringar med liknande eller angränsande syften. Den nuvarande skyddslagen kan principiellt sett till sin karaktär be- tecknas som en slags undantagsreglering som innebär att samhället med- ger att inskränkningar får göras från, enkelt sagt, medborgarnas grund- lagsfästa rätt att fritt röra sig i landet, medan lagstiftningens syfte som redan lagens rubrik uttrycker är att skapa skydd för särskilt sam- hällsviktiga verksamheter. Funktionellt och med hänsyn till kravet på tydlighet bör lagens syfte komma mer i förgrunden. Den ökade sårbarhe- ten i väsentliga samhällsfunktioner som utredningen konstaterat, i före- ning med framväxten av nya hot talar för att en viss perspektivförskjut- ning bör komma till uttryck i regleringen. Detta utan att berättigade mot- intressen med anknytning till grundläggande fri- och rättigheter behöver påverkas. Den nu gällande skyddslagen har sin tillkomst i en säkerhetspolitisk brytningstid. Likväl bär den i mångt och mycket prägel av intresset av skydd för det militära försvaret. En ny reglering bör utan att för den skull förringa de militära verksamheterna lägga ett större fokus på fredstida viktiga samhällsfunktioner både med och utan direkt anknyt- ning till totalförsvaret. Ett avgörande skäl för detta är att vårt samhälle generellt sett har blivit väsentligt mer sårbart . Så gott som alla vitala samhällsområden berörs. En sårbarhet som inte hänger samman med direkta säkerhetspolitiska förhållanden. En sårbarhet som utsätter oss för många risker för svårartade påfrestningar på grundläggande sam- hällsfunktioner. En sårbarhet vars konsekvenser i extrema fall kan bli förödande. Som exempel kan nämnas vårt totala beroende av tillgång på elkraft och på fungerande elektroniska kommunikationer och IT-system. I denna utveckling ligger en säkerhetspolitisk utmaning som kräver åt- skilliga slag av åtgärder, däribland en verkningsfull skyddslagstiftning. Den ökade sårbarheten på många vitala samhällsområden ska ses i skenet av att nya hot växer fram. De nya hoten består inte minst av en alltmer utbredd, kvalificerad och gränsöverskridande kriminalitet, både med och utan koppling till terrorism. Även om i vårt närområde de mellanstatliga relationerna numera är mer avspända och kännetecknas av stabilitet och samarbete med åtföljande omställning av vårt militära för- svar, kvarstår likväl en del av de gamla hoten. Det anförda talar för att skyddslagstiftningen bör få ett något vidare tillämpningsområde. Med en ny reglering som lägger större fokus på viktiga civila funktio- ner i samhället kommer allt fler icke-statliga eller icke-kommunala aktö- rer att bli ansvariga för skyddsobjekten. Detta förhållande och den ökade tonvikt som ska läggas på lagstiftningens skyddssyften, väcker frågor om hur det allmännas inflytande över skyddet av de samhällsviktiga verk- samheterna ska säkerställas, som den grundläggande konstruk- tionen med frivilliga åtaganden från objektägarna behålls. ningsarbetet har bl.a. höjts röster för en mer aktiv roll från länsstyrel- har enskilda skyddsobjektsägare pekat på att deras kostnader för skyddsåtgärderna måste täckas företagsekonomiskt. Själva kärnuppgiften är således att lägga fast vilka verksamheter, funk- tioner, system och anläggningar i samhället (möjliga skyddsobjekt) som behöver ett verksamt och kvalificerat skydd på grund av att de är så vita- la för samhället och det särskilt i beaktande av den hot- och riskbild som finns (skyddsändamål). Hot- och riskbilden är inte bara en fråga om hotets art och styrkan i hotet, utan också konsekvensbilden, dvs. ningar i ett enskilt fall på samhällets funktionalitet som ett angrepp skulle Med hjälp av bl.a. , Polisen och Försvars- makten har utredningen fått en god bild av vilka skyddsfokus på verk- samheter, anläggningar m.m. som är viktiga. Detta har lett till att några nya områden, som beskrivs nedan, bör föras till skyddsobjektslistan. Korresponderande med frågan vilka verksamheter/anläggningar som ska ges ett särskilt skydd är vilka hot vi ska skydda oss mot. de brottsrelaterade skyddsändamålen tar sikte på sådan säkerhetshotande verksamhet ursprungligen med huvudsaklig koppling till att skydda det militära försvaret som sabotage, spioneri samt röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör totalförsvaret samt terroristbrott. skyddsändamål har alltjämt aktualitet. ter, som anges i det följande, bör föras till lagens skyddsändamål. Det har fallit sig tämligen naturligt att en genomarbetad modernisering av skyddslagstiftningen innebär att lag om skydd för sam- hällsviktiga anläggningar m.m. ersätts av en ny lag, med den etablerade benämningen skyddslag som rubrik. Huvudpunkterna i utredningens förslag De nuvarande civila skyddsobjekten behålls i huvudsak oförändrade, dock med förtydliganden både i sak och språkligt. Också några mer på- tagliga sakliga ändringar föreslås både i inskränkande och utvidgande riktning. Som nya möjliga skyddsobjekt föreslås anläggningar inom området allmän ordning och säkerhet (i praktiken polishus och fängelser) samt anläggningar som används för vårt lands försörjning med sedlar och mynt (depåer för kontaktförvaring m.m.). Likaså föreslås ledning eller styrning av verksamhet tas med i uppräkningen av möjliga skyddsobjekt. I fråga om de nuvarande skyddsobjekten görs några förändringar. Stat- liga förvaltningsbyggnader tas bort som skyddsobjekt och ersätts av mer preciserade beskrivningar med koppling till ledning eller styrning av statlig verksamhet. I övrigt görs anpassningar till utvecklingen i samhället och till nya be- grepp. Bl.a. ersätter uttrycket elektroniska kommunikationer med viss utvidgning i sak tidigare rundradioförsörjning, radio- och telekommuni- Benämningarna ledning av befolkningsskyddet och rädd- ningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt ersätts utan större änd- ringar i sak av benämningarna ledning av räddningstjänsten, fredstida krishantering och total-försvarets civila delar i övrigt. fredstida krishantering ryms bl.a. verksamheter som omfattar tillverk- ning, lagring och tillhandahållande av strategiskt viktiga läkemedel. I likhet med ska statschefens residens och bostäder samt statsmi- nisterns bostäder kunna beslutas som skyddsobjekt, liksom byggnader, andra anläggningar och områden för energiförsörjning, vattenförsörj- ning, transporter och försvarsindustriella ändamål. Som ska militära fartyg och luftfartyg kunna vara skyddsobjekt, liksom byggnader, andra anläggningar och områden som staten har ägan- derätt eller nyttjanderätt till och som disponeras av Försvarsmakten och En nyhet är att stridsfordon och andra militä- ra fordon ska kunna vara skyddsobjekt. Vidare görs begränsade utvidg- ningar när det gäller möjligheterna att göra övningsområden till skydds- objekt både för inhemska verksamheter och inom ramen för internatio- Under höjd beredskap ska även järnvägstransporter som är av betydel- se för totalförsvaret kunna beslutas som skyddsobjekt. Andra motorfordon än militära lämpar sig inte att vara skyddsobjekt. De nuvarande ändamålen att bereda skydd mot säkerhetshotande verk- samheter i form av sabotage, terrorism, spioneri m.m. behålls. lingen och utbredningen av den grova, organiserade brottsligheten gör att den bör föras in under lagens skyddsändamål. Systemhotande brottslighet i dess mer självständiga form bör inte vara ett eget skyddsändamål. Det nuvarande ändamålet att skydda allmänheten mot faror av militär Däremot utvidgas inte ändamålet till att gälla farlig Skyddet av ett skyddsobjekt Skyddslagstiftningens nuvarande bestämmelser om det rättsliga skyddet för skyddsobjekten, liksom bevakningspersonalens särskilda befogenhe- ter, behålls oförändrade. För att stärka främst skyddet för elektroniska kommunikationer införs en möjlighet att för särskilt störningskänsliga skyddsobjekt ställa krav på extra skyddsåtgärder i form av visst fysiskttekniskt skydd. De nuvarande beslutsorganen och deras inbördes beslutanderätt i frågor om skyddsobjekt och skyddsvakter behålls i allt väsentligt. sernas roll stärks. Beslut om skyddsobjekt för militära fordon fattas av Försvarsmakten. 2009/10:87 Likaså föreslås Försvarsmakten besluta om skyddsobjektsstatus för järn- Bilaga 1 vägstransporter under höjd beredskap. Ett beslut om skyddsobjekt kan förenas med föreskrifter om extra skyddsåtgärder för särskilt störningskänslig samhällsviktig verksamhet. Beslut om skyddsobjekt inom bl.a. området teknisk infrastruktur, kris- hantering och totalförsvarets civila delar i övrigt ska i regel vara tidsbe- gränsade. Uttryckliga bestämmelser införs om omprövning av skyddsob- jektsbeslut och om skyldighet för objektsägare m.fl. att svara för skyddet av objektet och för att skyltning om skyddsobjektet sker. Objektsägaren ska underrätta beslutsmyndigheten om förutsättningarna för beslutet har ändrats i väsentlig mån. Enhetliga och tydliga kvalifikationskrav och bedömningskriterier läggs fast för godkännande som skyddsvakt. Bestämmelser om återkallelse av godkännande som skyddsvakt införs. Utöver den nuvarande möjligheten att överklaga beslut om godkännande som skyddsvakt införs en möjlighet att överklaga beslut i fråga om skyddsobjekt. Beslut som får överklagas är beslut om att inrätta skydds- objekt, beslut om vilka särskilda förbud som ska gälla vid sådana samt beslut om extra skyddsåtgärder. Beslut som fattats av regeringen ska dock undantas från den ordningen. Några på skyddsintressen grundade skäl för att behålla systemet med militära skyddsområden finns . De har spelat ut sin roll för det militära försvaret. Till detta ska läggas att det är otidsenligt och förlegat att ha kvar en reglering som i princip är rättighetsinskränkande och som gäller bara för utländska medborgare. De militära skyddsområdena föreslås därför bli avskaffade. Att avskaffa de militära skyddsområdena aktualiserar ett par frågor om kompensatoriska åtgärder.