prop · GX03125 · 2010-03-18 00:00:00 — Remissinstanserna: Förslaget om att tillåta mässor med provsmak- ning riktade till allmänheten får stöd av bl.a. flera länsstyrelser och kommuner, Föreningen länsstyrelsernas alkoholhandläggare, alkoholhandläggares förening, , och Hotell- och Restaurangföretagare (). Flera anser att begreppet liknande arrangemang, som används i lagför- slaget, bör preciseras ytterligare eller strykas. vill understryka att personer inte får släppas in till mässor. kommun föreslår att även arrangörer ska ha möjlighet att erhålla serveringstillstånd. Förslaget avstyrks av några kommuner och flera nykterhetsorganisationer. Vad avser provsmakning av gårdsproducerat vin har () anfört att det bör tillåtas. Livs- medelsverket har anfört att det inte föreligger några hinder vad beträffar livsmedelssäkerheten i att tillåta provsmakning på gården. Statens folk- hälsoinstitut motsätter sig att provsmakning ska tillåtas då det skulle innebära en unik marknadsföring direkt till konsumenter. Skälen för regeringens förslag: Vinmässor och liknande arrangemang där det förekommer provsmakning av alkoholdrycker är företeelser som har kommit att bli allt vanligare i takt med ett ökat intresse för kvaliteten på olika alkoholdrycker. Vanligast är vinmässor som anordnas tillsam- mans med restauranger eller större hotell med serveringstillstånd. Även mässor för andra alkoholdrycker förekommer, såsom Öl- och Whisky- mässan i och Svenska Hembryggarföreningens arrange- mang. Nämnas kan också den återkommande Mat- och köksmäs- san Det Goda Köket på där det förekommer såväl provsmakning av drycker som särskilda vinprovningar. Det vanliga för- farandet är att deltagarna köper en biljett, vari ingår ett visst antal kuponger som sedan lämnas som betalning för provsmakningen. finns också utställare av mat på mässorna som också erbjuder provsmak- ning av sina produkter. De nu gällande reglerna i alkohollagen medger inte att partihandlare marknadsför sina produkter direkt till allmänheten genom mässor och provningar. Där tillstånd har getts till sådana arrangemang har det skett genom tänjning av lagen på ett sätt som inte varit i enlighet med lagstifta- rens intentioner. Tillfälliga serveringstillstånd har getts till utställarna eller också har en restauratör medgivits att ordna sådana aktiviteter inom ramen för existerande serveringstillstånd. i har i en skrivelse till (S2006/5656/FH, överlämnad till alkohollagsutredningen) uppmärksammat departementet på att det enligt gällande lagstiftning inte finns möjlighet att arrangera spritdrycks-, öl- eller vinmässor till allmänheten trots att det inte är ovanligt att sådana mässor anordnas. har efterlyst en reg- lering som tillåter sådana mässor. Det kan också anföras invändningar mot anordnande av vinmässor utifrån de allmänna reglerna om marknadsföring av alkoholdrycker, då det kan uppfattas som uppmanande till bruk av alkohol. En mässa har emellertid karaktär av konsumentupplysning och vänder sig främst till personer som vill prova kvalitén på olika drycker. Den som går dit är medveten om att det handlar om marknadsföring av sådana. De allmänna reglerna för marknadsföring av alkoholdrycker gäller dock. Såvitt känt har inte några anmärkningar med avseende på ordning och nykterhet föranletts av mässor eller liknande arrangemang som varit öppna för allmänheten. Det finns därför skäl att i alkohollagen uttryck- ligen tillåta denna typ av arrangemang. En bra utgångspunkt är att ta fasta på hur kommunerna hanterar sådana tillstånd . Det föreslås sålunda att en restauratör som har ser- veringstillstånd ska kunna anordna provsmakning av alkoholdrycker inom ramen för sitt serveringstillstånd. Innan arrangemanget äger rum ska en anmälan ges in till kommunen. I anmälan bör anges, förutom tid och plats, vilka utställarna kommer att vara, vilka drycker som kommer att erbjudas provsmakning av, hur biljettförsäljning eller liknande kom- mer att gå till samt hur ordning och nykterhet ska säkerställas. Det ska också vara möjligt för partihandlare/utställare att erhålla ett tillfälligt tillstånd för provsmakning, antingen enskilt eller gemensamt. Något serveringstillstånd på sätt som utredningen föreslagit ska inte behövas. Det är istället viktigt att särskilja provsmakning från servering. Vid provsmakning av en dryck ges normalt en mycket liten mängd, oftast motsvarande en matsked eller mindre. Ett serveringstillstånd medger servering av viss dryck och har sålunda en vidare tillämpning. Rent teo- retiskt skulle den utställare som har fått ett serveringstillstånd kunna sätta upp en drinkbar inom mässområdet, vilket inte är önskvärt. Därför införs en ny form av tillstånd som enbart medger provsmakning av den eller de alkoholdrycker som tillståndet omfattar. För tillstånd till provsmakning ska inte ställas krav på att tillhandahålla mat. Vad gäller möjligheterna till sanktioner för den som inte sköter sig är det ingen skillnad när det gäller innehavare av serveringstillstånd. Beträf- fande de tillfälliga tillstånden för provsmakning ska samma regler gälla som för tillfälliga serveringstillstånd. Den som missköter sig kan knap- past räkna med att få ett tillstånd nästa gång han/hon söker. FHI m.fl. remissinstanser har rest invändningar mot användande av ut- trycket eller liknande arrangemang och befarat att ett tillstånd till mäs- sor med provsmakning skulle kunna användas för att vid festivaler kringgå alkohollagens krav på matservering. Med mässor avses sådana arrangemang där ett flertal utställare marknadsför sina produkter. Syftet är att nå konsumentgrupper med information om de varor som man salu- för. De mässor som avses är sådana där syftet är att ställa ut spritdrycker, vin eller öl. Uttrycket eller liknande arrangemang syftar på att det kan förekomma olika slag av mässor, dels renodlade vin- öl- eller sprit- drycksmässor, dels kan dryckerna vara en del av andra produkter som mässan omfattar. Som exempel kan nämnas Det goda köket på Stock- holmsmässan som innehåller såväl kokböcker, kastruller och andra köks- attiraljer, som mat och vin. Genom den utformning av reglerna och att det uttryckligen i lagen sägs att det gäller provsmakning, torde far- hågorna för att reglerna skulle kringgås av festivalarrangörer som vill servera alkoholdrycker utan att servera mat, vara obefogade. Det förtjä- nar också att påpekas att det är kommunen som ger tillstånd och kommu- nen som har att utöva tillsyn över att alkohollagens regler iakttas. Detta gäller naturligtvis även att åldersgränser respekteras. Det har i diskussionen om gårdsförsäljning framförts önskemål om att det ska vara tillåtet för producenterna att kunna erbjuda provsmakning av produkterna på gården. Några folkhälsoskäl emot detta kan knappast anföras. Provsmakning är, som uttrycket anger, fråga om att smaka en liten mängd av en vara för att kunna göra sig en uppfattning om smak m.m. Utredningen har kommit till den slutsatsen att detta inte bör tillåtas. Regeringen menar tvärtom att provsmakning skulle kunna vara ett bra sätt för producenterna att få sina produkter kända och efterfrågade på Systembolaget. Flera av de svenska vinproducenterna driver restaurangverksamhet med serveringstillstånd där de serverar de egenproducerade vinerna eller andra egenproducerade alkoholdrycker. För den som har ett ser- veringstillstånd bör det vara tillåtet att inom ramen för detta också erbjuda provsmakning av de egna produkterna. Den producent som inte har serveringstillstånd bör kunna erhålla ett särskilt tillstånd för att kunna erbjuda provsmakning. För ett sådant tillstånd bör gälla samma regler som för serveringstillstånd, bl.a. krav på sökandens lämplighet och lag- lydnad. Något krav på matservering bör däremot inte ställas. 11.8Kryddning av snaps på serveringsställe Regeringens förslag: Den som har tillstånd att servera spritdrycker ska, efter anmälan till kommunen, ha rätt att krydda spritdryck för ser- vering som snaps i den egna verksamheten. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget får stöd bl.a. av i , flera kommuner samt Kommunala alkoholhandläggares förening (KAF). Även , Hotell- och Restau- rangföretagare samt stöder förslaget men anser, liksom även och kommuner, att det inte ska krä- vas ett särskilt tillstånd för detta utöver det ordinarie serveringstillstån- det. , länsstyrelserna i och samt motsätter sig utredningens förslag, liksom även några kommuner, bl.a. och kommuner. Man befarar en ökad risk för användning av illegal alkohol och försvårade kontrollmöjligheter. anser att ombuteljering och kryddning av brännvin efter recept för servering i den egna verksamheten även fortsättningsvis bör betraktas som spritdryckstillverkning. Detta ska dock inte gälla verk- samhet i liten skala och då den ingående spritråvarans alkoholhalt inte ändras mer än marginellt. Skälen för regeringens förslag: Kryddning av brännvin för att servera som snaps till julbord eller liknande arrangemang är tämligen vanligt förekommande på restauranger runt om i landet. Att själv krydda sitt brännvin med lokala smakämnen uppfattas av många som en del av vår kulturtradition. KAF har på utredningens begäran gjort en förfrågan hos alkoholhandläggare i ett representativt urval av landets kommuner, vil- ken bekräftar bilden. De flesta har stött på krögare som kryddar och ombuteljerar spritdryck för servering på den egna krogen och då främst som julsnaps. Detta upplevdes inte som något problem. Enligt dagens bestämmelser är vidareförädling av alkoholdrycker, som t.ex. filtrering, sötning eller blandning av olika produkter för att förbättra produkternas kvalitet eller förändra deras karaktär att likställa med till- verkning och får således inte ske utan tillverkningstillstånd. Enbart om- förpackning eller buteljering av produkten anses inte som tillverkning, men kräver att man har rätt att bedriva partihandel. har två restau- ranger, båda i , tillstånd för tillverkning av spritdrycker. Enligt ett annat förslag i detta lagstiftningsärende, se avsnitt 7.1, kommer det nuvarande systemet med tillverkningstillstånd att tas bort. Rätten att tillverka spritdrycker kommer istället framöver att knytas till godkän- nande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare för sådana varor enligt bestämmelser i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. De nu gällande reglerna förhindrar däremot inte blandning av drinkar etc., som sker direkt på gästernas beställning. Inte heller har beredning av glögg i allmänhet uppfattats vara i strid med alkohollagens bestämmel- ser. De farhågor som har framförts med anledning av förslaget att tillåta kryddning av snaps är att en sådan möjlighet skulle öka risken för att illegal alkohol används på krogarna och att kontrollen av detta skulle försvåras. Det finns också en oro för ökade problem med till exempel s.k. shots-blandningar och blandningar och kryddningar av andra spritdrycker än snaps. Förslaget handlar dock enbart om att som snaps kunna servera vad som i allmänt tal benämns brännvin, som har kryddats på restaurangen efter eget recept. FHI har påpekat att beteckningen brännvin enligt EG:s för- ordning nr 110/2008 inte längre får användas vid märkning av sprit- drycker och att det därför kan uppstå oklarheter kring vilka typer av spritdrycker som kan komma ifråga för kryddning på serveringsställe. Det är i och för sig riktigt att begreppet brännvin inte förekommer i nämnda förordning. Brännvin är dock ett gammalt svenskt begrepp på en spritdryck som har framställts genom destillering av potatis eller spann- mål. För att inte riskera att införa begrepp som är främmande för den EU-rättsliga nomenklaturen, används begreppet snaps i lagtexten. Det är dock spritdrycker som motsvarar det traditionella svenska okryddade brännvinet som ska komma ifråga, oavsett vilken kategori drycken sorte- rar under enligt EU-bestämmelserna. Verksamheten ska vidare vara i liten skala. Avsikten är inte att öppna för egentillverkning av olika sprit- drycker utan enbart att man på ett serveringsställe ska kunna krydda brännvin för servering i den egna verksamheten. Den tillståndshavare som har för avsikt att krydda sin egen snaps för servering på serveringsstället ska anmäla detta till kommunen, som där- med får kännedom om verksamheten och kan utöva den kontroll som krävs. Det är i sammanhanget också relevant att påpeka de andra instru- ment som samhället har för att utöva tillsyn över restaurangägare, reg- lerna om bokföring, deklaration, skatteinbetalning, kassaregister m.m. Genom den skattekontroll som utövas av torde förekomsten av illegal sprit kunna upptäckas. Mängden inköpta spritdrycker bör rim- ligen stämma överens med mängden försålda och eventuellt spill kunna Risken för att illegal sprit skulle användas i detta sammanhang bör sålunda kunna motverkas genom en aktiv tillsyn och skattekontroll. 11.9 Återkallelse och andra sanktioner Regeringens förslag: Ytterligare en påföljd för innehavare av ser- veringstillstånd, erinran, införs i den nya alkohollagen. Erinran eller varning ska vara ett förstahandsalternativ vid överträdelse av bestäm- melserna i alkohollagen. I allvarligare fall ska återkallelse kunna ske utan föregående varning. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen hade också föreslagit att en återkallelse i vissa fall får be- gränsas till , högst en månad. Remissinstanserna: Utredningens förslag om att införa ytterligare en påföljd har mottagits väl av flertalet remissinstanser, liksom förslaget att tydliggöra att varning eller erinran ska vara förstahandsalternativet. Några remissinstanser, bl.a. , länsstyrelserna i och , en del kommuner, och är dock kritiska mot förslaget att införa erinran som ny påföljd. Utredningens förslag om tidsbegränsad återkallelse har mötts av en massiv kritik från flertalet remissinstanser, bl.a. , , Länsrätten i , Länsstyrelserna i , och , Kommuner och Landsting, Hotell- och Restaurangföretagare och Kommunala alkoholhandläggares förening. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande reglering i alkohollagen anger att kommunen ska återkalla serveringstillstånd om tillståndet inte längre utnyttjas, om det inte endast tillfälligt uppkommer olägenheter i fråga om ordning och nykterhet, om tillståndshavaren inte följer gällande villkor för servering eller serveringstillstånd eller meddelade föreskrifter eller villkor, om de förutsättningar som gäller för meddelande av tillstånd inte längre föreligger, eller om tillståndshavaren tillåter brottslig verk- samhet på serveringsstället (7 kap. 19 §). I stället för återkallelse kan tillståndshavaren meddelas varning, om varning av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd (7 kap. 20 §). I författningskommentaren till nuvarande alkohollag (prop. 1994/95:89 s. 102-103 och 109-110) framhålls att utgångspunkten är att återkallelse ska ske i de fall som anges i 7 kap. 19 §. Om emellertid tillståndshavaren vidtar erforderliga åtgärder för att rätta till förhållandena så att det kan antas att verksamheten i fortsättningen kommer att bedrivas i enlighet med gällande föreskrifter och meddelade villkor kan dock ingripandet begränsas till varning. Även andra fall kan tänkas, t.ex. att överträdelsen varit tillfällig eller berott på ett missförstånd. Det erinras också om möj- ligheten att meddela villkor. Som exempel på olämplighet som bör med- föra återkallelse för tillståndshavaren nämns att denne har begått brott som har anknytning till rörelsen, narkotikabrott, trafiknykterhetsbrott eller våldsbrott. Ekonomisk misskötsamhet, även om den inte är brotts- lig, bör också medföra omprövning av tillståndet. Punkt 5 i 7 kap. 19 § nuvarande alkoholag, dvs. tillåtande av brottslig verksamhet, tillkom genom lag 2001. I förarbetena kan utläsas kraven för att denna punkt ska bli tillämplig. Det krävs dels att det är fråga om sådan brottslighet som skulle medföra att tillståndshavaren ansetts olämplig vid tillståndsprövning, dels att den brottsliga verksamheten varit känd eller borde ha varit känd av tillståndshavaren, dels att denne inte har gjort vad som rimligen kunnat krävas för att avbryta verksam- heten och dels att den brottsliga verksamheten förekommit på serverings- stället eller i dess omedelbara närhet. Som exempel på brottslig verksam- het som kan föranleda återkallelse nämns narkotikabrott, häleri, koppleri, olaga diskriminering samt dobbleri och annan olovlig spelverksamhet (prop. 2000/2001:97). Såväl länsstyrelserna som FHI för statistik över antalet beslut om åter- kallelse och varning. meddelade 86 kommuner 261 beslut om varning. De vanligaste orsakerna var brister i ekonomisk skötsamhet, annan grund och brister i ordning och nykterhet. Det innebär en grad- vis ökning , då antalet varningar uppgick till omkring 150. 2007, återkallades 164 tillstånd exklusive sådana som dragits in för att de inte utnyttjades. uppgick återkallelserna till 175 och till mellan 110 och 150 (statistiken har inte tagits med då den inkluderar återkallelser av icke utnyttjade tillstånd). Den vanligaste orsaken var brister i ekonomisk skötsamhet, brister i den personliga lämpligheten samt brister i ordning och nykterhet. Variationerna mellan kommunerna är stora. uppgav 44 kommuner att de inte fattat något beslut om varning eller återkallelse. Det kan således konstateras att i nuvarande alkohollag behandlas i formell mening ringa förseelser och allvarliga överträdelser på likartat sätt. Redovisad statistik tyder dock på att varning används som ett första- handsalternativ av kommunerna. En återkallelse är en synnerligen ingri- pande åtgärd och bör förekomma endast i de allvarligaste fallen. Det finns således goda skäl att vidta de av utredningen i denna del föreslagna justeringarna i lagen. Även en varning är en ingripande åtgärd och ett allvarligt utpekande av en restaurangägare. Utredningen har därför före- slagit att en mildare påföljd, erinran, ska införas. Såsom utredningen har konstaterat, förekommer det redan hos vissa kommuner genom att man ger skriftliga anmärkningar, ibland t.o.m. benämnda erinran. Regeringen delar utredningens bedömning och föreslår att erinran in- förs som en påföljd i alkohollagen samt att erinran och varning ska vara ett förstahandsalternativ vid överträdelser av lagen. En återkallelse bör dock inte obligatoriskt föregås av varning. De allmänna kriterier som gäller för utdelande av påföljd bör i huvudsak bibehållas. Beträffande användningen bör följande gälla - Erinran ska kunna användas vid lindriga förseelser. Därmed är inte avsikten att varje förseelse ska medföra påföljd; det kan ju röra sig om missförstånd eller av andra skäl te sig som ursäktligt. Om det uppenbar- ligen rör sig om enstaka tillfälle bör påföljd också kunna underlåtas. - Varning bör ifrågakomma som en påföljd vid överträdelser som är allvarliga, dock inte i sådan grad att en återkallelse ter sig nödvändig. kan röra sig om brister i ekonomiskt hänseende eller personlig lämplig- het, servering av underårig samt upprepade förseelser av i och för sig lindrig art. Om någon har erhållit flera erinringar, särskilt om de avser samma typ av förseelse, bör varning tillgripas vid ett upprepande. Om en tillståndshavare har tilldelats en eller flera varningar och gör sig skyldig till en ny förseelse som inte endast är bagatellartad eller underlåter att rätta till missförhållande som föranlett varning bör man överväga att dra in tillståndet. Vid bedömningen bör man ta hänsyn till varningens eller varningarnas art samt vilken tid som förflutit mellan de olika händelser som föranlett denna eller dessa samt den aktuella Även med en ordning där påföljderna kan trappas upp successivt är det uppenbart att det finns tillfällen då återkallelse måste ske utan föregående Exempel på sådana fall är allvarlig ekonomisk misskötsamhet, att tillståndshavaren gjort sig skyldig till brott som gör honom olämplig, att det förekommit brottslig verksamhet i eller i anknytning till ser- veringsstället med hans vetskap och utan att han ingripit eller det visar sig att mer än tillfällig servering av underårig eller upprepade fall av ordningsstörningar har förekommit utan att tillståndsmyndigheten har fått kännedom om det. Det bör framhållas att avsikten inte är att försvåra erforderliga ingri- panden genom återkallelse. Genom utdelande av erinran eller varning ger man emellertid tillståndshavaren möjlighet att rätta till påtalade missför- hållanden för att undgå återkallelse. Självfallet är det viktigt att den som erhållit en påföljd hålls under uppsikt och att åtgärden dokumenteras, inte minst inför en eventuell domstolsprövning av åtgärden. 12 Handel med teknisk sprit m.m. 12.1Handel med teknisk sprit Regeringens förslag: Tillstånden för införsel, försäljning och inköp av teknisk sprit avskaffas och ersätts i alkohollagen med en rätt för den som är godkänd upplagshavare enligt bestämmelserna i lagen (1964:1564) om alkoholskatt att bedriva handel med teknisk sprit. Den som enligt alkohollagen har rätt att sälja teknisk sprit får även köpa samt införa, importera, föra ut eller exportera sådana varor. För full- ständigt denaturerad teknisk sprit ska gälla fri handel, utan krav på tillstånd för införsel eller försäljning. Teknisk sprit som inte är fullständigt denaturerad och som ska an- vändas eller säljas inom landet ska vara denaturerad på ett sätt som så långt möjligt försvårar förtäring utan att hindra den avsedda använd- ningen. Försäljning inom landet får ske till annan som har rätt att sälja tek- nisk sprit, till den som har rätt att tillverka spritdrycker, till den som har godkänts som skattebefriad förbrukare för sådan sprit, till apotek, till universitet eller högskola för vetenskapligt ändamål samt till sjuk- hus för medicinskt ändamål. Det införs vidare en skyldighet för att underrätta om de i sin kontrollverksamhet får anledning anta att det har begåtts brott mot bestämmelserna i alkohollagen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om denaturering och i vilka fall denaturering får under- låtas, om vilka som utöver vad som anges i lagen ska ha rätt till inköp av teknisk sprit, om anlitande av kontrollbolag vid införsel och import av teknisk sprit samt handel i övrigt med teknisk sprit som behövs till skydd för liv och hälsa. Statliga och kommunala myndigheter ska underrätta den myndighet som regeringen bestämmer om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan ha betydelse för tillämpningen av bestämmelserna i alkohollagen om teknisk sprit. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser uttrycker en generellt positiv inställning till förslaget. framhåller att regel- ändringen är nödvändig ur ett EG-rättsligt perspektiv samt att den inne- bär en förenkling för företagen och minskar företagens administrativa börda vid införsel och import. Andra remissinstanser som specifikt kommenterar och ställer sig bakom förslaget är Kammarrätten i , , och Kemisk-tekniska leve- rantörsförbundet. Kemikalieinspektionen ställer sig bakom förslagen, men framhåller att teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat i vissa sam- manhang är att betrakta som bekämpningsmedel (biocider) och därmed föremål för godkännandeförfarande på liknande sätt som läkemedel, vilket inte har beaktats. Svenska och Biofuels and har framfört synpunkter avseende denture- ringskraven. konstaterar att enligt den upprättade konse- kvensutredningen kommer företagens administrativa kostnader att minska betydligt bl.a. genom att de särskilda tillstånden för tillverkning, handel, införsel, försäljning och inköp tas bort och att antalet tillsyns- myndigheter begränsas, varför förslaget tillstyrks. , () och avstyrker förslaget och framhåller att det medför ökade risker för att produkterna kan komma att användas i icke avsett syfte. avstyrker förslaget att verket ska utöva tillsyn över bestämmelserna i alkohollagen om handel med teknisk sprit. Verket har också framfört vissa synpunkter beträffande