prop · GY0314 · 2010-10-20 00:00:00 — Då framstår ett system som möjliggör en bättre kontroll av transaktioner och därigenom motverkar undandraganden av mervärdesskatt som så viktigt, att detta måste anses väga tyngre än den del av den administrativa förenkling som skulle kvarstå för importombuden och de som anlitar importombuden om importombuden gjordes skattskyldiga för mervärdesskatt för importer av varor. Regeringen avser därför att slopa 6 § SBF, som ger utländska företagare rätt att registrera sig till mervärdesskatt genom ett importombud. , och efterfrågar en konsekvensanalys avseende förslaget att slopa möjligheten att använda importombud. Som ovan nämnts berörs ca 4 000 utländska företag och ca 10 företag som agerar som importombud av denna förändring. Den ökade administrativa bördan består i att de utländska företagen måste registreras till mervärdesskatt i i eget namn samt att varje företag måste lämna in egna skattedeklarationer och periodiska sammanställningar. Under förutsättning att dessa företag fortsätter att anlita ett ombud för redovisning av mervärdesskatt kommer denna administration hanteras av ombuden. Företagen kommer därmed sannolikt få betala en något högre avgift för denna tjänst jämfört med importombudstjänsten. Den alternativa lösningen som beskrivits ovan skulle dock också leda till ökad administration och sannolikt även leda till högre avgifter. En närmare bedömning av den ökade administrativa bördan, eventuella ökade kostnader och övriga konsekvenser som kan uppkomma för företagen med anledning av de två lösningar som beskrivits ovan är svår att göra p.g.a. det stora antal parametrar som är okända. Exempelvis påverkas denna bedömning av om de utländska företagen skulle föredra att anlita ett vanligt ombud eller ett skattskyldigt importombud, vilka och hur många importombud som skulle vara intresserade av att ta det ansvar som det indirekta ombudskapet skulle innebära samt hur de skyldigheter som skulle uppkomma för importombuden skulle regleras i avtalen mellan de utländska företagen och importombuden. Vidare påverkas bedömningen av hur stora prisskillnader som skulle uppkomma mellan vanliga ombud och importombud, hur priserna i skulle hamna jämfört med andra medlemsstater etc. Enligt regeringens bedömning är det därför inte möjligt att inom ramen för detta lagstiftningsärende få fram närmare uppgifter om konsekvenserna av förslaget som skulle vara tillräckligt tillförlitliga. anser att det bör analyseras om en alternativ hantering är möjlig. Regeringen har inte kunnat finna någon ytterligare alternativ lösning som skulle vara i linje med de krav som Prop. 2010/11:14 uppställs i direktiv /69/EG. Far efterfrågar information om hur andra medlemsstater har hanterat denna fråga. Vid kontakter med andra medlemsstater har det framkommit att de flesta medlemsstater inte har motsvarande regler om importombud. Vidare påverkar det sätt som respektive medlemsstat har valt att strukturera tull- och mervärdesskattereglerna (t.ex. avseende skattskyldighet) vilka lösningar som är möjliga för respektive land. Det har därför inte varit möjligt att göra en jämförelse. Regeringen anser att förslag att byta ut begreppet vid importtillfället mot en hänvisning till 1 kap. 5 § ML definierar tidpunkten tydligare och föreslår därför att denna hänvisning ska användas i 3 kap. 30 § tredje stycket ML. Regeringen anser dock inte att övriga fall i 3 kap. 30 a § ML där importören ska ange sitt svenska registreringsnummer till mervärdesskatt enligt TFS 2002:26, ska anges i mervärdesskattelagen så som föreslår. De krav som införs i lagen enligt regeringens förslag motsvarar de som ställs upp i direktiv /69/EG. För det fall något eller några av de övriga krav som regleras i TFS 2002:26 eller i tullagstiftningen ska föras in i mervärdesskattelagen bör detta utredas i särskild ordning. Slutligen anser regeringen, till skillnad från , att ordningen mellan punkterna 1 och 2 i 3 kap. 30 § andra stycket ML bör kvarstå så att de situationer som berörs av tredje och fjärde stycket står sist i andra stycket. 6.2Köparens eller importörens registreringsnummer till mervärdesskatt i ett annat EU-land Regeringens förslag: För att en import av varor, där varorna efter importen omsätts till en köpare i ett annat EU-land, ska vara undantagen från skatteplikt ska importören ange köparens registreringsnummer till mervärdesskatt utfärdat i ett annat EU-land. Vid en import av varor som efterföljs av en överföring av varorna till ett annat EU-land, ska importören i stället ange sitt eget registreringsnummer till mervärdesskatt utfärdat i det EU-land där försändelsen eller transporten avslutas. Dessa registreringsnummer ska anges då skattskyldigheten skulle ha inträtt om importen hade varit skattepliktig. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: välkomnar att kravet på registreringsnummer för importören och köparen eller mottagaren tydliggörs genom att det anges i mervärdesskattelagen. Kammarrätten i , , Föreningen , , Företagarna och Redovisningskonsulters Förbund tillstyrker eller har ingenting att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 143.1 d i mervärdesskatte- direktivet finns det undantag från skatteplikt för import av varor som regleras i 3 kap. 30 § andra stycket ML. Genom direktiv /69/EG ändras artikel 143. I den nya lydelsen av artikeln fastslås tre minimivillkor som ska vara uppfyllda för att detta undantag ska vara Prop. 2010/11:14 tillämpligt. Det första villkoret har behandlats i avsnitt 6.1. Det andra villkoret innebär att importören vid importtillfället ska ha angivit registreringsnumret till mervärdesskatt utfärdat i ett annat EU- land för den köpare till vilken varorna levereras enligt artikel 138.1 i mervärdesskattedirektivet eller sitt eget registreringsnummer till mervärdesskatt utfärdat i det EU-land där försändelsen eller transporten avslutas när varorna överförs enligt artikel 138.2 c i mervärdesskatte- direktivet. Villkoret innebär inte någon förändring av den nuvarande hanteringen i av denna typ av från skatteplikt undantagen import av varor, eftersom liknande krav finns i föreskrifter TFS 2002:26. För att tydliggöra att ovan nämnda registreringsnummer till mervärdesskatt ska anges vid importtillfället för att undantaget ska vara tillämpligt, bör dock ett sådant krav införas i 3 kap. 30 § andra stycket ML. 6.3Bevisning om transport till annat EU-land Regeringens förslag: För att en import av varor, där varorna efter importen omsätts eller överförs till en köpare eller till en näringsidkares egen verksamhet i ett annat EU-land, ska undantas från skatteplikt ska importören inkomma med bevisning om att varorna är avsedda att transporteras eller sändas till ett annat EU-land. Detta gäller dock endast om begär det. Bevisningen ska inkomma innan varan övergår till fri omsättning. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: välkomnar att möjligheten att kräva in bevisning tydliggörs genom att det anges i mervärdesskattelagen. Kammarrätten i , , Föreningen , och Företagarna tillstyrker eller har ingenting att erinra mot förslaget. Förvaltningsrätten i avstyrker tillägget i 3 kap. 30 § ML om bevisning. Förvaltningsrätten anser att detta till viss del utgör en dubbelreglering genom att motsvarande bestämmelse finns intagen i tullagen (2000:1281). Vidare anser förvaltningsrätten att bestämmelsen i den föreslagna lydelsen kan komma att få orimliga konsekvenser och skapa tillämpningsproblem. Förvaltningsrätten anser dessutom att det bör finnas bestämmelser i lagen som reglerar under vilka förutsättningar det kan vara ursäktligt att inte efterkomma begäran. anser att beviskravet även bör omfatta övriga omsättningar till andra EU-länder som berörs av undantaget i 3 kap. 30 § andra stycket ML. Far avstyrker förslaget i dess nuvarande utformning och anser att det bör preciseras vilka handlingar som ska kunna efterfråga för att på så sätt minska den administrativa bördan för företagen. har inget att erinra mot förslaget men anser att skrivningen om bevisning är otydlig. De anser att det måste vara klart för aktörerna vilket dokumentationskrav som föreligger. avstyrker förslaget att ska kunna begära in bevisning då de anser att kravet inte är nödvändigt i och med att redan inhämtat identitet och registreringsnummer hos motparten. efterfrågar ett tydliggörande av vem som avses som importör. Skälen för regeringens förslag: Som tidigare nämnts finns det undantag från skatteplikt för import av varor som regleras i 3 kap. 30 § andra stycket ML i artikel 143.1 d i mervärdesskattedirektivet. Genom direktiv /69/EG ändras artikel 143. I den nya lydelsen av artikeln fastslås tre minimivillkor som ska vara uppfyllda för att detta undantag ska vara tillämpligt. Det första och andra villkoret har behandlats i avsnitt 6.1 respektive 6.2. Det tredje villkoret innebär att importören vid importtillfället ska lämna bevisning om att de importerade varorna är avsedda att transporteras eller försändas från den medlemsstat i vilken importen gjorts till en annan medlemsstat. Direktivet ger dock medlemsstaterna möjlighet att föreskriva att sådan bevisning endast ska lämnas på begäran av berörda myndigheter. För att genomföra direktiv /69/EG bör det i 3 kap. 30 § ML införas ett krav på att importören, om begär det, ska inkomma med bevisning om att en importerad vara är avsedd att transporteras eller sändas till ett annat EU-land efter importen, för att undantaget ska vara tillämpligt. Regeringen anser vidare att lagtexten bör utformas på så sätt att beviskravet anges som ett tredje rekvisit för att undantaget från skatteplikt ska vara tillämpligt, till skillnad från promemorians förslag där beviskravet är utformat som en rättighet för . Bestämmelsen blir tydligare och utformningen är mer i linje med formuleringen i artikel 143.2 i direktiv /69/EG. För att tydliggöra begärd bevisning senast ska inkomma för att undantaget ska vara tillämpligt anser regeringen att begreppet vid importtillfället, som föreslagits i promemorian, ska bytas ut mot formuleringen innan varan övergår till fri omsättning. Följaktligen bör en beskrivning av hur begreppet fri omsättning ska förstås införas i en ny paragraf i mervärdesskattelagen. Då detta begrepp används i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, bör beskrivningen hänvisa till denna förordning. Förvaltningsrätten anser att detta förslag till viss del innebär en dubbelreglering samt att kopplingen mellan denna regel och vitesregler respektive överklaganderegler bör klargöras. I den svenska lagstiftningen finns det en bestämmelse i 6 kap. 25 § tullagen (2000:1281) om att får förelägga en importör att lämna uppgift eller handling som behövs för kontroll av att deklarations- eller uppgiftsskyldigheten fullgjorts riktigt och fullständigt. kan därmed kontrollera att kravet i 3 kap. 30 § andra stycket ML på att varan ska transporteras eller sändas till ett annat EU-land är uppfyllt. Regleringen som ska införas enligt direktiv /69/EG innebär dock att kravet att importören ska lämna bevisning om sin avsikt utgör ett rekvisit som, om begär det, måste uppfyllas för att undantaget ska vara tillämpligt. Vidare ska begärd bevisning lämnas (importtillfället) för att undantaget ska vara tillämpligt. Detta krav och denna tidpunkt regleras inte i 6 kap. 25 § tullagen varför beviskravet bör införas i mervärdes- skattelagen. Beträffande reglerna om vite i tullagen, blir dessa inte tillämpliga i de fall begär att importören inkommer med bevisning med stöd av 3 kap. 30 § andra stycket ML. Vad avser beslut att neka undantag från skatteplikt enligt 3 kap. 30 § andra stycket ML kan dessa överklagas i enlighet med sedvanliga regler om överklagande. När det gäller begäran om bevisning med stöd av 3 kap. 30 § andra stycket ML är det svårt att se att det skulle kunna finnas intresse av att få denna fråga självständigt prövad. Av allmänna rättsprinciper torde följa att en sådan begäran inte kan överklagas särskilt. Förvaltningsrätten tar också upp frågan om vad som händer om bevisning kommer in efter importtillfället och konstaterar att ett automatisk inträdande av skatteplikt kan leda till orimliga konsekvenser. I de fall väljer att begära in bevisning kommer den tulltjänsteman som hanterar ärendet efterfråga bevisning från importören eller det ombud som representerar importören innan tulldeklarationen godkänns och varorna övergår till fri omsättning och fri förbrukning. skickar importörer och ombud ofta efterfrågade handlingar via fax varför det i normalfallet går snabbt att få fram dessa handlingar. När efterfrågade handlingar har lämnats godkänner tjänstemannen tulldeklarationen. För det fall efterfrågar bevisning och denna inte finns tillgänglig kan importören välja mellan att antingen avvakta med importen till dess att bevisning kan lämnas till , eller att importera varorna utan att lämna bevisning och därmed behöva betala mervärdesskatt för importen. Under förutsättning att varorna ska omsättas eller överföras till ett annat EU-land efter importen kommer denna mervärdesskatt dock vara avdragsgill för importören. Den konsekvens som uppkommer för importörer som väljer att importera utan bevisning är därmed en negativ kassaflödeseffekt, på samma sätt som vid vanliga importer där importören har avdragsrätt för mervärdesskatt. Eftersom importören har valmöjlighet mellan att avvakta med importen eller att betala mervärdesskatt som är avdragsgill i ett senare skede anser regeringen att den föreslagna regleringen inte leder till orimliga konsekvenser för den enskilde. Regeringen delar inte uppfattning att beviskravet även bör omfatta de situationer som omfattas av punkt 1 i andra stycket. De krav som införs i mervärdesskattelagen enligt regeringens förslag motsvarar de krav som ställs upp i direktiv /69/EG. För det fall något eller några av de övriga krav som regleras i TFS 2002:26 eller i tullagstiftningen ska föras in i mervärdesskattelagen bör detta utredas i särskild ordning. Regeringen anser vidare att det inte är lämpligt att specificera en uttömmande lista på vilka handlingar som ska kunna begära in från importörer eftersom olika handlingar kan vara lämpliga i olika typer av situationer. När det gäller synpunkt att möjligheten att begära bevisning inte bör införas kan konstateras att direktiv /69/EG inte ger utrymme för medlemsstaterna att helt utesluta möjligheten för att begära in bevisning. Regeringen har dock valt att bevisning endast behöver lämnas på begäran och inte vid varje import, för att den administrativa bördan för importörerna inte Prop. 2010/11:14 ska bli alltför omfattande. Slutligen kan konstateras att med importör avses den som i enlighet med tullagstiftningen anses utgöra importör i dessa fall. Eftersom många importörer har ett ombud som representerar importören kommer i praktiken dock ofta begära in bevisning från dessa ombud. Förslaget föranleder en ny paragraf, 1 kap. 19 § ML, samt en ändring av 3 kap. 30 § ML. 7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagförslaget ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla i fråga om mervärdesskatt för vilken skattskyldighet har inträtt före ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt direktiv /69/EG ska bestämmelserna i direktivet träda i kraft . Följaktligen ska de svenska reglerna som genomför direktivet träda i kraft . I fråga om mervärdesskatt för vilken skattskyldighet har inträtt före ska dock äldre bestämmelser fortfarande tillämpas. Offentligfinansiella och andra effekter Statens intäkter av mervärdesskatt påverkas inte av förslaget, eftersom någon mervärdesskatt inte betalas vid sådan import av varor som Kostnaden för att anlita ett ombud för redovisning av mervärdesskatt vid import av varor till , som efterföljs av en omsättning eller överföring av varorna till ett annat EU-land, kan komma att öka till nivåer som motsvarar kostnaden i övriga EU-länder. Detta kan i sin tur leda till att importörer i stället väljer att importera varor till EU genom något annat EU-land. Statens intäkter av mervärdesskatt påverkas inte av detta eftersom någon mervärdesskatt inte skulle ha betalats för dessa importer av varor. Däremot kan statens intäkter av tull minska något. är dock inte möjligt att beloppsmässigt uppskatta en eventuell sådan effekt eftersom risken för minskat antal importer av varor beror på vilka priser de svenska ombuden kommer att ta ut jämfört med ombud i andra EU-länder, samt på om det är lämpligt för importörerna att importera varorna i något annat EU-land. För uppskattas, med anledning av att ca 4 000 företag behöver registreras för mervärdesskatt i eget namn när möjligheten att ett importombud slopas, en engångskostnad uppgående till ca samt årliga kostnader uppgående till ca Kostnaderna tas inom anslagsramar. 2010/11:14 Kostnaderna för och andra myndigheter med anledning av förslaget bedöms vara försumbara. Förslaget att slopa möjligheten att anlita importombud innebär en viss ökad administration för de företag som skulle beröras av förändringen. Det är dock svårt att göra en närmare bedömning av de konsekvenser som kan uppkomma för företagen med anledning av detta förslag p.g.a. det stora antal parametrar som är okända (se vidare avsnitt 6.2.). Enligt regeringens bedömning är det därför inte möjligt att inom ramen för detta lagstiftningsärende få fram närmare uppgifter om konsekvenserna av förslaget som skulle vara tillräckligt tillförlitliga. Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Paragrafen är ny och beskriver hur begreppet fri omsättning ska förstås. Paragrafen är en följd av att nya bestämmelser har införts i 3 kap. 30 § ML. I paragrafen hänvisas till tullkodex. Enligt artikel 79 i tullkodex ska övergång till fri omsättning ge icke-gemenskapsvaror tullstatus som Vidare ska övergången medföra att handelspolitiska åtgärder tillämpas, att andra formaliteter för import av varor uppfylls samt att lagenliga tullar debiteras. Se vidare avsnitt 6.3. Andra stycket ändras för att stycket ska motsvara den nya lydelsen av artikel 143 i mervärdesskattedirektivet. I andra stycket andra punkten b görs skillnad mellan omsättningar och överföringar av varor. I de fall varorna överförs, dvs. importörens mervärdesskattepliktiga verksamhet i till dennes mervärdesskattepliktiga verksamhet i ett annat , ska importörens registreringsnummer i det till vilket varorna transporteras anges. Om varorna i stället omsätts, dvs. överlåts mot ersättning, krävs endast att köparens registreringsnummer i ett annat anges. beror på att det finns situationer då omsättningar av varor är undantagna från mervärdesskatt enligt 3 kap. 30 a § ML även när köparen anger ett registreringsnummer till mervärdesskatt i ett annat än det land till vilket varorna transporteras. Detta kan dock inte ske i de fall ett företag gör från skatteplikt undantagna överföringar av varor mellan EG- länder, eftersom det enligt 2 kap. 1 § ML är ett krav att överföringen beskattas i det till vilket varorna överförs. I andra stycket andra punkten c föreskrivs att importören ska inkomma med bevisning om att de importerade varorna är avsedda att transporteras eller sändas till ett annat (enligt fjärde stycket gäller dock detta krav endast om begär sådan bevisning). Med bevisning avses handling eller annat som styrker avsikten att varorna ska transporteras till ett annat . Vad som utgör tillräcklig bevisning beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Exempelvis skulle vid en omsättning av varor ett avtal om vidareförsäljning av varorna till en kund med leveransadress i ett annat kunna utgöra bevisning för importörens avsikt. Vidare skulle vid en överföring av varor till ett annat t.ex. ett avtal med ett transportföretag om transport av varorna till ett annat kunna utgöra bevisning för importörens avsikt. I andra stycket andra punkten c föreskrivs också att importören ska inkomma med bevisning innan varan övergår till fri omsättning. Med anledning av att begreppet fri omsättning används i paragrafen införs en beskrivning av hur begreppet ska förstås i en ny paragraf i mervärdesskattelagen (1 kap. 19 §). Tredje stycket är nytt och föreskriver att registreringsnumren i andra stycket 2 a och b ska anges då skattskyldigheten skulle ha inträtt enligt 1 kap. 5 § ML om importen hade varit skattepliktig. Enligt 1 kap. 5 § ML inträder skattskyldigheten då skyldighet att betala tull enligt tullagstiftningen inträder eller skulle ha inträtt om skyldighet att betala tull förelegat. Denna tidpunkt utgör samma tidpunkt som begreppet vid importtillfället i direktiv /69/EG syftar på, dvs. när varorna anmäls till övergång till fri omsättning. Anmälan till övergång till fri omsättning sker exempelvis genom att en fullständig tulldeklaration lämnas (s.k. direktförtullning) eller i de fall importören eller dennes ombud har tillstånd till förenklat förfarande, genom en förenklad deklaration. Fjärde stycket är nytt och föreskriver att andra stycket 2 c endast gäller om begär sådan bevisning som punkten berör. Femte stycket motsvarar den tidigare lydelsen av 3 kap. 30 § tredje stycket. Trots de ändringar som skett genom Lissabonfördraget när det gäller olika EU-rättsliga begrepp, används i nu aktuell ändring av paragrafen begreppet ". Detta för att lagen innehåller en definition av vad som vid tillämpningen av lagen ska förstås med EG eller ett , vilket är ett något mer begränsat område än Europeiska unionen (se 1 kap. 10 a § ML). Paragrafen kommer att ingå i den planerade översyn av regler som innehåller begreppet EG som kommer att göras som en följd av att Lissabonfördraget har trätt i kraft. Rådets direktiv /69/EG L 175/12 Europeiska unionens officiella tidning RÅDETS DIREKTIV 2009/69/EG av om ändring av direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt vad gäller skatteundandragande vid import EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), och av följande skäl: (1)I slutsatserna från sitt möte enades rådet (ekonomiska och finansiella frågor) om att som ett komplement till de nationella insatserna utarbeta en strategi mot skattebedrägeri på gemenskapsnivå, i syn nerhet bedrägeri när det gäller indirekta skatter. (2)Vissa åtgärder som har diskuterats i detta sammanhang kräver en ändring av direktiv /112/EG (3). (3)Import av varor är undantagen från mervärdesskatt om den följs av en leverans eller överföring av dessa varor till en beskattningsbar person i en annan medlemsstat. Med lemsstaterna fastställer villkoren för beviljande av detta undantag från skatteplikt. Erfarenheterna visar dock att skiljaktiga tillämpningar utnyttjas av ekonomiska aktörer för att undvika att betala mervärdesskatt för varor som importeras under dessa omständigheter. (4)För att förhindra detta utnyttjande är det nödvändigt att, i fråga om vissa transaktioner, på gemenskapsnivå fast ställa en uppsättning minimivillkor för tillämpningen av detta undantag. (5)Eftersom av dessa skäl målen för detta direktiv, dvs. att ta itu med undandragande av mervärdesskatt, inte i tillräck lig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan ge menskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritets (1) Yttrande av (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) Yttrande av (ännu ej offentliggjort i EUT). (3) EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. principen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med propor tionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.