prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — I samband med skolresor och liknande aktiviteter ska det i enstaka fall under ett läsår få förekomma kostnader som ersätts av vårdnads- havare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla Ersättningen får inte överstiga huvudmannens självkostnad för att eleven deltar i aktiviteten. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens förslag. Remissinstanserna: Specialpedagogiska skolmyndigheten välkomnar införandet av begreppet lärverktyg och betonar att begreppet också ska innefatta alternativa lärverktyg som talsyntes, ljudningsprogram etc. kommun och tillstyrker också införandet av detta begrepp i lagstiftningen. Att det i lagen skrivs in krav på näringsriktiga skolmåltider stöds av ett stort antal remissinstanser, däribland , Nationellt centrum för främjande av god hälsa för barn och ungdom, Barnombuds- mannen samt . Flera av dessa instanser, bl.a. Karo- linska Institutets Folkhälsoakademi och Konsumenter i Sam- verkan, anser att skrivningarna om näringsriktighet bör utvecklas och preciseras. och kommuner ställer sig emellertid tvek- samma till att skolmåltidernas näringsriktighet regleras i lag. , kommun och ser positivt på att vad som avses med en avgiftsfri utbildning tydliggörs. , Svenska , Svensk Turism m.fl. välkomnar förtydligandena som innebär att skolresor som ersätts på fri- villig väg ska vara tillåtna. Enligt organisationerna har skrivningen i nuvarande skollag resulterat i att ett stort antal kommuner avskaffat möj- ligheten att ha inslag i verksamheten som ersätts på frivillig väg. Syftet har varit omsorg om resurssvaga hushåll, men effekten har blivit den rakt motsatta: elever vars föräldrar inte har råd eller möjlighet att betala barns fritids- eller kulturaktiviteter har fråntagits möjligheten att ta del av dessa genom skolans försorg. ställer sig tveksamt till att kostnader ska kunna ersättas på frivillig väg, eftersom det i praktiken ofta visat sig att frivilligheten satts ur spel. Denna uppfattning delas av , som anser att det bör betonas att det ska handla om begränsade kostnader för att finansiera olika aktiviteter. Barnom- budsmannen, () och Rädda barnen avvisar alla inslag som innebär kostnader för elever och deras vårdnadshavare, även om ersättningen är frivillig, då detta innebär att elever från ekonomiskt utsatta familjer riskerar att stängas ute och att likvärdigheten därigenom åsidosätts. Skälen för regeringens förslag: Principen om en avgiftsfri utbildning i och motsvarande skolformer inom det obligatoriska skol- väsendet är en av hörnstenarna inom den svenska utbildningspolitiken. Rätten till en likvärdig utbildning av hög kvalitet får aldrig vara beroende av en enskild individs ekonomiska förutsättningar. finns för fristå- ende skolor ett uttryckligt förbud mot att ta ut avgifter i samband med ansökan om plats vid en skola. Det finns emellertid skäl att införa ett uttryckligt förbud även för skolenheter med offentlig huvudman, inte minst mot bakgrund av den ökade förekomsten av olika typer av profil- klasser där det ofta förekommer ett ansökningsförfarande. Det är ange- läget att påpeka att förbudet mot att ta ut avgift i samband med ansökan till utbildning även innebär att det är förbjudet att kräva ersättning för alla kostnader som är förenade med ansökan till utbildningen, såsom t.ex. för att en sökande ska få stå i kö till plats på utbildningen. Förändringen syftar till att tydliggöra nu gällande ordning. Ett utslag av principen om avgiftsfrihet är att eleverna utan kostnad ska ha tillgång till de läromedel och den utrustning som behövs för att få förutsättningar att nå utbildningens mål samt att de ska erbjudas gratis skolmåltider. I dagens skollag anges att eleverna ska ha tillgång till böcker, skrivmateriel, verktyg och andra hjälpmedel. Denna formule- ring har kvarstått i princip oförändrad sedan lagens tillkomst. Det finns nu skäl att omformulera bestämmelsen så att den bättre passar in i en modern skollag. Den snabba utvecklingen av informationsteknologin under har inneburit stora förändringar avseende hur undervisningen bedrivs och vilken utrustning som eleverna använder. I betänkandet Läromedel-specifikt (SOU 2003:15) om läromedel för funktionshindrade lanserades beteckningen lärverktyg för att beskriva den utrustning som eleven behöver i undervisningen. Regeringen anser att detta begrepp är bättre anpassat till den moderna undervisningssitua- tionen och att det därför i den nya skollagen ska anges att eleverna utan kostnad ska ha tillgång till böcker och lärverktyg. Med lärverktyg avses således den utrustning och materiel, förutom böcker, som eleverna be- höver för att kunna nå målen för utbildningen. Sådana lärverktyg kan även avse alternativa verktyg för lärandet, t.ex. talsyntes. Regeringen föreslår också att det i lagen ska förtydligas att de skol- måltider som serveras ska vara näringsriktiga. I förarbetena till dagens bestämmelse (prop. 1997/98:6, s. 78) framhålls att det kan anses som en del av läroplanens intentioner att eleverna får tillgång till varierad och näringsriktig mat och äta lunch tillsammans med andra elever och vuxna. Regeringen anser det inte möjligt att i lagen närmare föreskriva vad skolmåltiderna ska innehålla. Vid bedömningen av vad som är en när- ingsriktig måltid bör dock de svenska näringsrekommendationerna vara en utgångspunkt. I dagens skollag finns en möjlighet för skolan att ha enstaka inslag i verksamheten som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. Här- med avses enligt förarbetena främst kostnader för en färdbiljett med allmänna kommunikationsmedel, en mindre entréavgift till ett museum eller liknande. En enstaka färdbiljett eller ett inträde kanske inte i sig är en betungande utgift. Om kostnaden är regelbundet återkommande kan den sammanlagt dock bli påfrestande för ett hushåll med svag ekonomi. Det krävs således att skolan noga överväger när och hur ofta denna möj- lighet ska utnyttjas. Regeringen föreslår att dagens bestämmelse ska kvarstå. har i sin tillsyn uppmärksammat att det blivit allt vanligare att skolor arrangerar aktiviteter inom utbildningens ram som medför kostnader och som kan kännas betungande för elever och föräldrar, t.ex. när det gäller deltagande i en skolresa eller en friluftsdag. Enligt Skolinspektionen hävdar ibland huvudmannen i dessa samman- hang att de kostnadsbelagda verksamheterna, t.ex. deltagande i en resa eller friluftsverksamhet, är frivilliga för eleverna och att det finns kost- nadsfria alternativa verksamheter i skolan för den som inte vill eller kan delta. Skolinspektionen har uttalat att ett sådant förfarande inte kan anses förenligt med värdegrunden i skollagen. Regeringen anser att skolresor och utflykter är en naturlig Prop. 2009/10:165 del av utbildningen och ger värdefulla kunskaper, erfaren- heter och upplevelser för eleverna. Utgångspunkten måste dock vara att finansieringen av skolresor ska ske genom kommunala medel eller genom att elever helt frivilligt samlar in pengar till kostnaden om resan innebär mer än en obetydlig kostnad, som t.ex. en färdbiljett med all- männa kommunikationsmedel. Det bör dock förtydligas att det inte är förbjudet att låta kostnader för skolresor, utflykter eller liknande aktivi- teter ersättas av vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever, oavsett om en elevs vårdnadshavare väljer att bidra eller inte. Med hänsyn härtill och i enlighet med dagens praxis är det därför inte godtagbart att skolan erbjuder en kostnadsfri alternativ verksamhet för de elever vars vårdnadshavare inte vill betala dessa akti- viteter. Är den kostnadsbelagda aktiviteten att betrakta som en del av utbildningen ska alla elever få delta. I linje med detta resonemang gäller också att om elever på en skola gemensamt genomför en aktivitet för att samla in pengar till en skolresa eller liknande, som är en del av utbild- ningen, får det inte förekomma någon koppling mellan hur mycket en enskild elev bidrar med och elevens möjligheter att få delta i aktiviteten. Bidraget från vårdnadshavare måste både vara och framstå som helt frivilligt. Ersättningen från elevens vårdnadshavare får i enlighet med kommunallagens bestämmelser inte heller överstiga huvudmannens självkostnad för aktiviteten. 14.6Bestämmelser om betyg i I den nya skollagen föreslås att de bestämmelser som finns i grund- skoleförordningens 7 kap. 29 §§ samt 1617 §§ om utvecklingssamtal, individuella utvecklingsplaner samt betyg ska föras från förordning till lag. Skälen är desamma som för de allmänna bestämmelserna om betyg i 3 kap. i förslaget till nya skollagen, nämligen att dessa bestämmelser omges av så starka riksdagsbindningar att det är motiverat att de finns i lag i stället för förordning. har godkänt regeringens förslag om en ny betygsskala för de skolformer inom det offentliga skolväsendet där betyg sätts (prop. 2008/09:66, bet. 2008/09:UbU5, rskr. 2008/09:169). Bestämmelserna om betyg i regeringens förslag till den nya skollagen har utformats i överensstämmelse med de riktlinjer som har beslutat. En konsekvens av förslaget är att betygsbestämmelserna till skillnad från blir direkt tillämpliga för fristående grundskolor. har också godkänt vad regeringen föreslagit om kursplaner och föreskrifter om kunskapskrav för , samt om avskaffande av möjligheten att sätta blockbetyg i (prop. 2008/09:87, bet. 2008/09:UbU9, rskr. 2008/09:189). Även i detta avseende har regeringen anpassat sitt förslag till vad som följer av beslut. Dessa bestämmelser behandlas mer ingående i avsnitt 5 och 7. 14.6.1Betygssättning innan ett ämne har avslutats Regeringens förslag: När betyg sätts i ett ämne som ännu inte av- slutats, ska betygssättningen bygga på en bedömning av elevens kun- skaper i relation till de kunskaper en elev ska ha uppnått vid betygstill- fället i förhållande till kunskapskraven för årskurs 9. Regeringens bedömning: Bestämmelsen om att mål ska be- stämmas lokalt bör inte föras in i skollagen. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att den föreslagna formule- ringen inte löser den nuvarande oklarheten kring terminsbetyg eftersom läraren enligt förslaget även fortsättningsvis behöver göra en tolkning av vad eleverna bör ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kun- skapskraven i årskurs 9. Detta innebär, enligt , att det finns risk för att behovet av lokalt utformade kriterier kvarstår. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Riksdagsbesluten som nämns ovan i avsnitt 14.6 innebär en förändring av kursplanernas struktur med bl.a. ett centralt kunskapsinnehåll i slutet av årskurs 3, 6 och 9 och kunskapskrav för godtagbara kunskaper för årskurs 3 och 6 samt för de tre godkända betygsstegen i årskurs 9. Vid betygssättning i årskurs 8 finns inga nationella mål eller betygs- kriterier angivna. Enligt nuvarande ordning ska läraren bedöma de kun- skaper som eleven inhämtat i ämnet eller ämnesblocket fram till och med den aktuella terminen. Denna bedömning bygger inte på nationella krite- rier utan målen för ämnet eller ämnesblocket bestäms enligt praxis lokalt. I årskurs 8 finns inte heller nationella ämnesprov att stödja bedömningen på. En lärare måste alltid göra en bedömning av elevens kunskaper utifrån det undervisningsinnehåll som behandlats den termin som betyget avser vid betygssättning i ett ämne som ännu inte avslutats. En bedömning ska även göras av vad eleven ska ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kunskapskraven i årskurs 9. Regeringen kommer att införa tydligare och mer distinkta kursplaner med ett angivet centralt innehåll för varje ämne i och motsvarande skolformer. Enligt regeringens mening kommer det centrala innehållet att medföra en tydligare styrning av vad som ska undervisas om i de olika ämnena och årskurserna. Lärarna kommer också att få tillgång till ett effektivare verktyg för be- dömning och uppföljning genom en ny betygsskala med fler och mer precisa betygssteg. Regeringen avser dessutom att införa betyg i årskurs 6 i och motsvarande skolformer. tillsatte en arbetsgrupp som skulle lämna förslag till de författningsändringar som krävs för att betyg ska kunna införas från och med årskurs 6 (U2009/6672/). Frågan bereds inom . Med nationellt angivna kunskapskrav för tre av de godkända betygsstegen i både årskurs 6 och 9, som avgränsar de mellanliggande betygsstegen, är det rimligt att lärarna kan bedöma elevernas kunskaper. Regeringens bedömning är att dessa insatser sammantagna ger lärarna ett tillräckligt stöd för en ökad likvärdighet i betygssättningen. ytterligare stöd för att öka den nationella likvärdigheten kommer Prop. 2009/10:165 inom ramen för sitt arbete med implementering av de nya kursplanerna med kunskapskrav enligt den nya betygsskalan att erbjuda skolorna kompetensutveckling inom området. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att bestämmelsen om att mål ska bestämmas lokalt inte längre behövs. Bestämmelsen tas därför bort. Regeringen ansluter sig därmed i princip till de förslag som lämnades i betänkandet Tydliga mål och kunskapskrav i (SOU 2007:28). 14.6.2Skriftlig bedömning vid underkänt betyg Regeringens förslag: I fall där ett icke godkänt betyg sätts i ett avslutat ämne ska en skriftlig bedömning av elevens kunskapsutveckling i ämnet ges. Av bedömningen ska också de stödåtgärder som har vidtagits få framgå. Bedömningen ska undertecknas av läraren. Om det inte får sättas betyg i ett avslutat ämne på grund av elevens frånvaro ska de stödåtgärder som har vidtagits få framgå av beslutet. Förslaget i Ds 2008:13: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att två steg för icke god- känt bör införas, för att det ger möjlighet att särskilja mellan när betygs- underlag finns eller saknas, oavsett anledning. Skälen för regeringens förslag: Enligt dagens bestämmelse i förord- ning ska en skriftlig bedömning ges i samband med att en elev inte når upp till betyget godkänt och därmed inte får något betyg i det ämnet. Samma ordning föreslås gälla i de fall en elev enligt de nya betygsbe- stämmelserna får betyget F, dvs. Även i fortsättningen ska läraren kunna ange vilka stödåtgärder som gjorts för att eleven ska nå upp till målen. Även i fall där betyg inte sätts på grund av att det saknas en bedömning av elevens kunskaper i ämnet, ska det i betygskatalogen kunna redovisas vilka stödåtgärder som vidtagits. 14.7Mottagande och placering vid skolenhet med offentlig huvudman Regeringens förslag: Reglerna i dagens skollag om mottagande och placering av elever i grundskola med offentlig huvudman ska i huvudsak gälla även i den nya skollagen. Det ska dock införas en be- stämmelse om att kommunen ska inhämta yttrande från elevens hem- kommun när den fattar beslut om att ta emot en elev från en annan kommun som på grund av särskilda skäl med hänsyn till personliga förhållanden har rätt att gå där. Det ska också införas bestämmelser om att den som har blivit placerad vid en viss skolenhet ska ha rätt att gå kvar där, med undan- tag för om placeringen skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen, eller om en om- placering är nödvändig med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. Detsamma ska gälla den som har tagits emot i förskole- klassen och som ska fortsätta sin utbildning i vid samma skolenhet. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , Handikappförbundens samarbetsorgan m.fl. kritiserar att kommunens möjlighet att hävda be- tydande ekonomiska och organisatoriska konsekvenser för att flytta en elev till en annan skolenhet kvarstår, då det strider mot principen om en likvärdig utbildning. Specialpedagogiska skolmyndigheten menar att begreppen betydande ekonomiska och organisatoriska konsekvenser bör preciseras för att bestämmelsen ska vara i överensstämmelse med principen om barnets bästa. och menar att bestämmelserna om mottagande bör ändras så att de inte innebär ett krav på att kommunen själv anordnar grundskola. I stället borde kommunens uppgift vara att se till att plats kan erbjudas, oavsett huvudman. påpekar att elevens och vårdnadshavarens önskan om skolplacering ibland kan komma i konflikt med varandra och vill se ett förtydligande i detta avseende. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om mottagande bör utformas på i princip samma sätt som . Att en elev i vissa fall ska ha möjlighet att fullgöra skolplikten i en annan kommun än hemkommunen är en viktig ventil och ett utslag av principen om alla elevers rätt till en likvärdig utbildning. Elever som på grund av sina personliga förhållan- den har särskilda skäl att mottas i en annan kommuns grundskola ska även fortsättningsvis ha rätt att göra detta. Det är viktigt att ett sådant beslut grundas på en omsorgsfull och allsidig utredning. Därför bör ett sådant beslut föregås av att ett yttrande inhämtas från elevens hem- kommun. Rätten till skolplacering nära hemmet är ett uttryck för principerna om att alla barn och ungdomar ska ha lika tillgång till utbildning och att utbildningen ska vara likvärdig inom varje skolform och i fritidshemmet. Tillgången till en likvärdig utbildning ska inte vara beroende av var någonstans eleven bor. Denna närhetsprincip ska inte bara gälla vid elevens ursprungliga skolplacering utan bör också innebära att eleven enligt huvudregeln ska få gå kvar i skolenheten i de årskurser som finns vid skolan. Vårdnadshavares val av skola bör så långt som möjligt vara styrande för elevens skolplacering. Dennes val av skola får emellertid inte ges företräde framför alla elevers rätt till en skolplacering nära hemmet. Kommunen ska därför frångå vårdnadshavarens önskemål i det fall en annan elevs berättigade krav på placering i en skolenhet nära hemmet åsidosätts. Kommunen ska i likhet med även ha möjlighet att frångå vård- nadshavarens önskemål i de fall placeringen skulle medföra att be- tydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Dessutom har kommunen möjlighet att i vissa särskilda fall mot en elevs och vårdnadshavares vilja flytta en elev till en annan skola om detta är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. är verksamheten i förskoleklass ofta nära integrerad med grund- skolan. Förskoleklassen finns i regel i samma lokaler som eller i nära anslutning till en grundskola. Vårdnadshavares val av skola för sina barn sker därför i praktiken oftast i samband med att barnet ska börja i för- skoleklass. Bestämmelserna om placering i förskoleklass bör därför ändras så att denna sker efter samma principer som för . Kommunen ska därför redan vid fördelningen av elever till förskoleklass planera så att elevernas föreskrivna rätt till plats i aktuell grundskola kan tillgodoses utan att annan elevs berättigade krav på en plats nära hemmet åsidosätts. Även om elevens vårdnadshavares val och närheten till hemmet så långt som möjligt ska vara styrande för en elevs skolplacering finns det vissa situationer då undantag från denna huvudregel måste kunna göras. För elever i behov av särskilt stöd är den självklara utgångspunkten att stödinsatserna ska ges i den skolenhet där eleven går. Huvudmannen är skyldig att vidta långtgående åtgärder för att tillgodose elevens stöd- behov inom ramen för den ordinarie skolplaceringen. I vissa fall kan det emellertid vara nödvändigt att flytta en elev till en annan skola för att erforderligt stöd ska kunna ges. Om en elev under sin skolgång får så stort stödbehov att det skulle medföra betydande ekonomiska eller orga- nisatoriska svårigheter för en kommun att ge stödet i den skola som eleven går, får eleven flyttas till en skola där stödet lättare kan ges. Det bör betonas att svårigheterna ska vara av sådan art att de kan anses som betydande för kommunen. Att stödbehovet skulle medföra betydande ekonomiska eller organisatoriska svårigheter för en särskild skolenhet kan därför inte i sig anses tillräckligt för att en elev ska kunna flyttas. En trygg skolmiljö och studiero är centrala förutsättningar för utbild- ning av hög kvalitet. I avsnitt 9 redogörs för bestämmelserna om de till- fälliga åtgärder som rektor eller lärare ska få vidta för att säkerställa trygghet och studiero. Utgångspunkten måste vara att trygg skolmiljö och studiero kan skapas utan att en elev som misskött sig flyttas från skolan. I vissa fall kan dock den situationen uppstå att en elev som misskött sig och som kan få sitt eventuella stödbehov tillgodosett på skolenheten, måste flyttas för att det är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. Regeringen anser därför att möjligheten för kommunen att i undantagsfall flytta en elev till en annan skola om det är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers rätt till trygghet och studiero ska finnas kvar. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas med stor försiktig- het. Avgörande för en sådan bedömning bör vara att det inte finns något annat sätt att tillförsäkra övriga elever en tillräckligt bra skolmiljö och att möjligheterna att nå det eftersträvade resultatet genom andra, för den berörde eleven mindre ingripande insatser, har prövats och bedömts som otillräckliga. Ovanstående ska även gälla den som blivit mottagen i förskoleklass. Detta innebär bl.a. att den elev som tagits in i förskoleklassen vid en skolenhet som ligger längre från hemmet än den skola där eleven place- rats ifall inget aktivt val gjorts, vid starten av får företräde framför elever som bor nära skolan men inte gått i förskoleklass där. Regeringens förslag: Bestämmelserna om skolskjuts ska utformas som en rättighet för eleven. Elever i grundskola med offentlig huvudman ska ha rätt till kostnadsfri skolskjuts från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där ut- bildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet. Denna rätt ska dock inte gälla elever som väljer att gå i en fristående skola, en annan skolenhet än den där kommunen annars skulle ha placerat dem eller en annan kommuns grundskola på grund av särskilda skäl, att särskild utbildning anordnas där eller annars efter önskemål av elevens vårdnadshavare. I de fall då det kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter ska kommunen även anordna skolskjuts i dessa fall. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Att bestämmelserna om skolskjuts utformas som en rättighet stöds av bl.a. Kammarrätten i , Barnombuds- mannen (BO), och . En- ligt kammarrätten innebär möjligheten att överklaga beslut genom för- valtningsbesvär att elevens rättssäkerhet stärks. Detta påstående tillbaka- visas av Kommuner och Landsting (SKL), som menar att möj- ligheten till laglighetsprövning av kommunens beslut är tillräcklig för att tillgodose elevens rättssäkerhet. Enligt SKL måste det ankomma på kommunen att avgöra hur dess skolskjutsorganisation ska utformas. BO anser att den praxis som utkristalliserat sig beträffande växelvis boende, och som BO välkomnar, bör framgå av lagen. Kammarrätten i konstaterar att förslaget innebär ett förtydligande i fråga om växelvis boende, medan påpekar att frågan om sam- verkan mellan olika kommuner vid växelvis boende är oklar. efterfrågar ett förtydligande i detta avseende. SKL be- klagar att det inte införs ett förtydligande som innebär att rätten till skol- skjuts prövas endast med utgångspunkt i den adress där en elev är folk- bokförd. Ett antal kommuner, däribland , och Åre kommuner, menar att skrivningarna om växelvis boende leder till ökade kostnader för kommunerna och ställer sig därför kritiska till detta.