prop · GY0343 · 2010-12-16 00:00:00 — Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.6.3. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 1 § I den mån det påkallas av överenskommelse som ingått med främmande stat får regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten ådömts eller beslutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av annan myndighet än domstol, får verkställas i enligt denna lag. I samband med förordnande enligt första stycket får regeringen, i den mån det påkallas eller eljest föranleds av överenskommelsen, förordna att verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande, som ådömts eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller ålagts någon av annan svensk myndighet genom godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, får anförtros åt myndighet i den främmande staten. Vad som har sagts nu gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om överlämnande till särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. I lagen (2011:000) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall. I ett nytt fjärde stycke tas det in en upplysning om lagen om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i Europeiska unionen. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 1 § I , , eller meddelad dom, varigenom dömts till böter eller förverkande av egendom eller i brottmål utdömts ersättning för rättegångskostnad, får på begäran verkställas här i riket. Vad som sagts ska också gälla beslut, som i någon av nämnda stater till tryggande av anspråk på böter, förverkande av egendom, skadestånd eller ersättning för rättegångskostnad meddelats angående kvarstad, skingringsförbud eller beslag av egendom tillhörande för brott misstänkt. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. I lagen (2011:000) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall. I ett nytt fjärde stycke tas det in en upplysning om lagen om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i Europeiska unionen. Rådets rambeslut /783/RIF Europeiska unionens officiella tidning L 328/59 (Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen) RÅDETS RAMBESLUT 2006/783/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31.1 a och 34.2 b, med beaktande av initiativ (1), med beaktande av yttrande (2), och av följande skäl: (1)i den15 och 16 okto- ber 1999 betonade att principen om ömsesidigt erkän- nande bör utgöra hörnstenen i det rättsliga samarbetet på både det civilrättsliga och det straffrättsliga området inom unionen. (2)I punkt 51 i slutsatserna från i Tammer- fors framfördes att penningtvätt är en central del i den organiserade brottsligheten, att den bör utrotas varhelst den förekommer och att är fast beslutet att se till att det vidtas konkreta åtgärder för spårande, spärrande, beslag och förverkande av av brott. uppmanade i detta sammanhang, i punkt 55 i slutsatserna, till tillnärmning av straffrätten och de straffrättsliga förfarandena vid penningtvätt (t.ex. spå- rande, spärrande och förverkande av medel). (3)Samtliga medlemsstater har ratificerat kon- vention av om penningtvätt, efter- forskning, beslag och förverkande av av brott (nedan kallad konvention). Konventionen åläg- ger de parter som har undertecknat den att erkänna och verkställa beslut om förverkande från en annan part eller att inlämna en framställan till sina egna behöriga (1) EGT C 184, , s. 8. (2) Yttrandet avgivet (EUT C 25 E, 29.1.2004, s. 205). myndigheterföratterhållaettbeslutomförverkandesamt att, om ett sådant beslut erhålls, verkställa detta. Parterna kan avvisa framställningar om förverkande, bl.a. när det brott som framställan gäller inte är något brott enligt den anmodadepartensnationellalagstiftningelleromdetbrott som framställan gäller inte kan utgöra underlag för förver- kande enligt den anmodade partens nationella lagstiftning. (4)Rådet antog ett åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkän- nande av domar i brottmål, i vilket högsta prioritet (åtgär- derna 6 och 7) gavs till antagande av ett instrument om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på frysning av bevismaterial och egendom. Dessutom fram- går det av punkt 3.3 i programmet att syftet är att, i enlig- het med principen om ömsesidigt erkännande, förbättra verkställigheten i en medlemsstat av ett beslut om förver- kande som avkunnats i en annan medlemsstat, bland annat när det gäller återställande till offret för en straffbar gärning, med beaktande av konvention. För att uppnå detta syfte minskas genom detta rambeslut, inom dess tillämpningsområde, skälen till vägran av verkställig- het och upphävs, bland medlemsstaterna, eventuella sy- stem för att omvandla beslutet om förverkande till ett inhemskt beslut. (5)I rådets rambeslut /500/RIF (3) fastställs bestämmel- ser om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott. Enligt det rambeslutet får medlemsstaterna inte hel- ler göra eller vidhålla några reservationer i fråga om arti- kel 2 konvention, om brottet bestraffas med frihetsberövande eller frihetsberövande åtgärd där högsta straffet är . rambeslut /577/RIF om verkställighet i Europe- iska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial (4). EGT L 182, , s. 1. EUT L 196, , s. 45. L 328/60 Europeiska unionens officiella tidning (7)Huvudsyftet för den organiserade brottsligheten är ekono- misk . Effektivt förebyggande och effektiv bekämp- ning av den organiserade brottsligheten bör därför inriktas på spårande, spärrande, beslag och förverkande av vin- ning av brott. Det räcker dock inte med att garantera ömsesidigt erkännande inom Europeiska unionen av pre- liminära rättsliga åtgärder såsom spärrande och beslag, eftersom effektiv bekämpning av ekonomisk brottslighet dessutom kräver ömsesidigt erkännande av beslut om för- verkande av av brott. (8)Syftet med detta rambeslut är att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna om ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om förverkande av egendom, så att en medlemsstat på sitt territorium skall erkänna och verkställa beslut om förverkande som har utfärdats av en annan medlemsstats domstol som är behörig i brott- mål. Detta rambeslut hänger samman med rådets rambe- slut /212/RIF av om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (1). Syftet med det rambeslutet är att säkerställa att alla medlemsstater har effektiva regler för förverkande av av brott, bland annat när det gäl- ler bevisbördan i fråga om ursprung för tillgångar vilka innehas av en person som är dömd för ett brott som har samband med organiserad brottslighet. (9)Samarbete mellan medlemsstaterna på grundval av princi- pen om ömsesidigt erkännande och omedelbar verkstäl- lighet av rättsliga avgöranden förutsätter förtroende för att de beslut som skall erkännas och verkställas alltid kom- merattfattasienlighetmedprincipernaomlaglighet,sub- sidiaritet och proportionalitet. Det förutsätter också att de rättigheter som beviljas parterna eller berörda tredje par- ter i god tro kommer att bibehållas. I detta sammanhang bör lämplig hänsyn tas till att förhindra att orättmätiga anspråk från juridiska eller fysiska personer tillgodoses. (10)En korrekt tillämpning av detta rambeslut förutsätter nära förbindelser mellan de berörda ansvariga nationella myn- digheterna, i synnerhet när det gäller samtidig verkställig- het av ett beslut om förverkande i fler än en medlemsstat. (11)Termerna och hjälpmedel som används i detta rambeslut har en tillräckligt vid definition för att i före- kommande fall innefatta föremål för brottet. (1) EUT L 68, , s. 49. (12)Om det råder tveksamhet om var den egendom som är föremål för beslut om förverkande är belägen, bör med- lemsstaterna använda alla tillgängliga medel för att kor- rekt kunna fastställa var egendomen finns, också med användning av alla tillgängliga informationssystem. (13)Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns i artikel 6 i fördra- get om Europeiska unionen och återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, sär- skilt kapitel VI i denna. Inget i detta rambeslut får tolkas som ett förbud mot att vägra att förverka egendom om vilken ett beslut om förverkande har utfärdats, om det finns objektiva skäl att tro att beslutet har utfärdats för att lagföra eller straffa en person på grund av dennes kön, ras, religion, etniska ursprung, nationalitet, språk, politiska uppfattning eller sexuella läggning, eller att denna persons ställning kan skadas av något av dessa skäl. (14)Detta rambeslut hindrar inte en medlemsstat från att tillämpa sina konstitutionella regler om prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier. (15)Detta rambeslut tar inte upp återställande av egendom till dess rättmätiga ägare. (16)Detta rambeslut påverkar inte det ändamål för vilket med- lemsstaterna använder de summor som erhålls till följd av dess tillämpning. (17)Dettarambeslutpåverkarintemedlemsstaternasansvarför att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten enligt artikel 33 i fördraget om Europeiska unionen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1.Syftet med detta rambeslut är att fastställa de regler enligt vilka en medlemsstat skall erkänna och på sitt territorium verk- ställa ett beslut om förverkande som har utfärdats av en domstol som är behörig i brottmål i en annan medlemsstat. 2.Detta rambeslut innebär ingen ändring av skyldigheten att iakttadegrundlägganderättigheternaochdegrundlägganderätts- principerna enligt artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen, och inga skyldigheter som åligger rättsliga myndigheter i detta avseende skall påverkas. Europeiska unionens officiella tidning L 328/61 om förverkande omfattar ett förbrott, inbegripet penning- tvätt, skall med brott enligt artikel 8.2 f avses ett förbrott. I detta rambeslut används följande beteckningar med de betydel- ser som här anges: a)utfärdande stat: den medlemsstat där en domstol har utfärdat ett beslut om förverkande i samband med ett straffrättsligt förfarande. b)verkställande stat: den medlemsstat till vilken ett beslut om förverkande har överförts för verkställighet. c)beslut om förverkande: sådant slutligt straff eller sådan slutlig åtgärd som beslutas av domstol efter rättegång på grund av en eller flera brottsliga handlingar som innebär slutligt berö- vande av egendom. d)egendom: varje form av egendom, materiell eller immateriell, lös eller fast, samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätt eller annan rätt till sådan egendom, som enligt beslut av domstolen i den utfärdande staten i)utgör av ett brott eller motsvarande som helt eller delvis uppgår till värdet av denna , ii)utgör hjälpmedel för ett sådant brott, , iii)kan förklaras förverkade till följd av tillämpningen i den utfärdande staten av någon av de utökade möjligheterna till förverkande som anges i artikel 3.1 och 3.2 i ram- beslut /212/RIF, Fastställande av behöriga myndigheter Varje medlemsstat skall underrätta rådets generalsekreta- riat om vilken eller vilka myndigheter som enligt nationell lag är behöriga enligt detta rambeslut, när medlemsstaten är 2.Utan hinder av bestämmelserna i artikel 4.1 och 4.2 får varje medlemsstat, om organisationen av dess interna system gör det nödvändigt, utse en eller flera centrala myndigheter till att ansvara för administrativ översändning och mottagning av beslut om förverkande och bistå de behöriga myndigheterna. 3.Rådets generalsekretariat skall hålla de erhållna underrättel- serna tillgängliga för alla medlemsstater och för kommissionen. Översändande av beslut om förverkande iv)kan förklaras förverkade enligt någon annan bestäm- melse om utökade möjligheter till förverkande enligt den utfärdande statens lagstiftning. e): varje ekonomisk fördel av brott. Den kan bestå av alla former av egendom. f)hjälpmedel: all slags egendom som på något sätt, helt eller delvis, använts eller varit avsedd att användas för att begå ett eller flera brott. g)kulturföremål som ingår i det nationella kulturarvet skall definie- ras i enlighet med artikel 1.1 i direktiv /7/EEG av om återlämnande av kulturföremål som olagligt förts bort från en medlemsstats territorium (1). (1) EGT L 74, 27.3.1993, s. 74. Direktivet senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /38/EG (EGT L 187, 10.7.2001, s. 43). Ett beslut om förverkande får, om beslutet om förverkande avser ett penningbelopp, översändas, tillsammans med det intyg som avses i punkt 2, till den behöriga myndigheten i en med- lemsstat i vilken den behöriga myndigheten i den utfärdande sta- ten har tillräckliga skäl att anta att den fysiska eller juridiska person mot vilken ett beslut om förverkande har utfärdats har egendom eller inkomster. Om beslutet om förverkande avser specifik egendom får beslutet om förverkande och intyget översändas till den behöriga myn- digheten i en medlemsstat i vilken den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har tillräckliga skäl att anta att egendom som omfattas av beslutet om förverkande är belägen. Om det saknas tillräckliga skäl för att den utfärdande staten skall kunna fastställa till vilken medlemsstat beslutet om förverkande skall översändas, kan detta överföras till den behöriga myndighe- ten i den medlemsstat där den fysiska eller juridiska person för vilken beslutet om förverkande har utfärdats normalt är bosatt respektive har sitt registrerade säte. L 328/62 Europeiska unionens officiella tidning 2.Beslutet om förverkande eller en bestyrkt avskrift av detta, skall tillsammans med intyget översändas av den behöriga myn- digheten i den utfärdande staten direkt till den behöriga myndig- heten i den verkställande staten, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, så att den verkställande staten kan fastställa äktheten. Beslutet om förverkande i original, eller en bestyrkt avskrift av detta, och intyget i original skall översändas till den verkställande staten, om den kräver detta. Allt informa- tionsutbyte skall också ske direkt mellan de berörda myndigheterna. 3.Intyget skall undertecknas och riktigheten i dess innehåll intygas av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten. 4.Om den myndighet som är behörig att verkställa beslutet om förverkande inte är känd av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, skall denna vidta alla nödvändiga efterforsk- ningar, inklusive via kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverket, för att erhålla informationen från den verkställande staten. 5.Om en myndighet i den verkställande staten tar emot ett beslut om förverkande och inte är behörig att erkänna det och vidta de åtgärder som krävs för att det skall verkställas, skall den ex officio översända beslutet till den behöriga myndigheten och därefter underrätta den behöriga myndigheten i den utfär- dande staten. Översändande av ett beslut om förverkande till en eller flera verkställande stater 1.Med förbehåll för punkterna 2 och 3 får ett beslut om för- verkande endast översändas i enlighet med artikel 4 till en verk- ställande stat åt gången. 2.Ett beslut om förverkande som avser specifik egendom får översändas till flera än en verkställande stat åt gången om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har till- räckliga skäl att anta att olika delar av den egendom som omfattas av beslutet om förverkande är belägna i olika verk- ställande stater, förverkandet av en specifik egendom som omfattas av beslu- tet om förverkande medför åtgärder i mer än en verkstäl- lande stat, den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har till- räckliga skäl att anta att en specifik egendom som omfattas av beslutet om förverkande är belägen i en av två eller fler angivna verkställande stater. Ett beslut om förverkande som avser ett penningbelopp får översändas till flera än en verkställande stat åt gången om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten bedömer att det finns ett specifikt behov att göra det, till exempel om egendomen i fråga inte har frysts i enlighet med rådets ram- beslut /577/RIF, värdet på den egendom som får förverkas i den utfärdande staten och ytterligare en verkställande stat förmodligen inte räckerförattdrivainheladetbeloppsomomfattasavbeslu- tet om förverkande. Om de gärningar som föranleder beslutet om förverkande utgör ett eller flera av följande brott, enligt den utfärdande sta- tens lagstiftning, och de i den utfärdande staten medför ett hög- sta frihetsstraff , skall ett beslut om förverkande verkställas utan kontroll av dubbel straffbarhet: Deltagande i en kriminell organisation. Sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängmedel. Bedrägeri, inbegripet bedrägeri som skadar Europeiska gemenskapernas finansiella intressen enligt konventionen av om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Tvätt av av brott. Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron. Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter. Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. Mord, grov misshandel. Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. Europeiska unionens officiella tidning L 328/63 Människorov, olaga frihetsberövande och tagande av gisslan. Rasism och främlingsfientlighet. Organiserad stöld och väpnat rån. Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk. Beskyddarverksamhet och utpressning. Förfalskning och piratkopiering. Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. Förfalskning av betalningsmedel. Olaglig handel med hormonpreparat och andra tillväxtsubstanser. Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen. Handel med stulna fordon. Brott som omfattas av den internationella brottmålsdomsto- lens behörighet. Kapning av flygplan eller fartyg. 2.Rådet kan när som helst med enhällighet, och efter att ha hört enligt villkoren i artikel 39.1 i , besluta att lägga till andra kategorier av brott i för- teckningen i punkt 1. Rådet skall på grundval av den rapport som kommissionen lägger fram i enlighet med artikel 22 över- väga om förteckningen skall utvidgas eller ändras. 3.I andra fall än de som anges i punkt 1 får den verkstäl- lande staten låta erkännande och verkställighet av ett beslut om förverkande bero på om de gärningar som föranleder beslutet om förverkande utgör ett brott som ger möjlighet till förver- kande enligt den verkställande statens lagstiftning, oavsett brot- tets beskaffenhet eller brottsrubriceringen enligt den utfärdande statens lagstiftning. De behöriga myndigheterna i den verkställande staten skall utan ytterligare formaliteter erkänna ett beslut om förverkande som har översänts i enlighet med artiklarna 4 och 5 och skynd- samt vidta alla de åtgärder som krävs för att verkställa det, såvida inte de behöriga myndigheterna beslutar att åberopa något av de skäl för att vägra erkännande eller verkställighet som anges i arti- kel 8 eller något av de skäl till uppskov av verkställigheten som anges i artikel 10. 2.Om en framställan om förverkande rör en viss specifik egendom, får de behöriga myndigheterna i den utfärdande och den verkställande medlemsstaten, om det föreskrivs i dessa sta- ters lagstiftning, träffa överenskommelse om att den verkstäl- lande staten kan verkställa förverkandet i form av ett krav om inbetalning av ett penningbelopp som motsvarar värdet av denna egendom. 3.Omettbeslutomförverkandeavserettpenningbeloppskall de behöriga myndigheterna i den verkställande staten, om betal- ning inte erhålls, verkställa beslutet om förverkande i enlighet med punkt 1 på all egendom som finns att tillgå för detta. 4.Om ett beslut om förverkande avser ett penningbelopp, skall de behöriga myndigheterna i den verkställande staten om nödvändigt räkna om det förverkade beloppet till den verkstäl- lande statens valuta till den växelkurs som rådde när beslutet om förverkande utfärdades. 5.Varje medlemsstat får genom en förklaring som deponeras vid rådets generalsekretariat förklara att dess behöriga myndighe- ter inte kommer att erkänna och verkställa beslut om förver- kande, om beslutet utfärdades under omständigheter som medförde att egendomen skulle förverkas i enlighet med de ut- ökade möjligheter till förverkande som avses i artikel 2 d iv. Skäl för att vägra erkännande eller verkställighet 1.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får vägra att erkänna och verkställa beslutet, om det intyg som avses i artikel 4 saknas, är ofullständigt eller uppenbarligen inte mot- svarar beslutet. 2.Den behöriga rättsliga myndigheten i den verkställande sta- ten, så som den definieras i den statens lagstiftning, får dessutom vägra att erkänna och verkställa beslutet om förverkande, om det fastställs att a)verkställande av beslutet om förverkande skulle stå i strid med ne bis in idem-principen, b)i något av de fall som anges i artikel 6.3, den gärning som ligger till grund för beslutet om förverkande inte utgör ett brott som ger möjlighet till förverkande enligt lagen i den verkställande staten; när det gäller skatter och andra avgif- ter, tullar och valutatransaktioner får emellertid verkställig- heten av ett beslut om förverkande inte vägras av det skälet att den verkställande statens lagstiftning inte föreskriver samma typ av skatter eller andra avgifter eller att den inte innehåller samma slags bestämmelser om skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner som den utfärdande statens lagstiftning, L 328/64 Europeiska unionens officiella tidning c)det enligt den verkställande statens lagstiftning föreligger immunitet eller privilegier som skulle förhindra verkställig- heten av ett nationellt beslut om förverkande av egendomen i fråga, d)de rättigheter som innehas av berörda parter, inklusive tredje part i god tro, enligt den verkställande statens lagstiftning gör det omöjligt att verkställa beslutet om förverkande, inklusivenärdettaärenkonsekvensavtillämpningenavrätts- medel i enlighet med artikel 9, e)den berörda personen, enligt det intyg som avses i arti- kel 4.2, inte inställde sig personligen och inte heller företräd- des av ett ombud vid det förfarande som ledde till beslutet om förverkande, såvida inte intyget fastställer att personen personligen eller genom sin enligt nationell lagstiftning behörige företrädare informerades om förfarandet enligt den utfärdande statens lagstiftning, eller att personen har medde- lat att han/hon inte bestrider beslutet om förverkande, f)beslutet om förverkande är grundat på straffrättsliga förfa- randen med avseende på brott som enligtdenverkställandestatenslagstiftningheltellerdel- vis anses ha begåtts inom dess territorium eller på en plats som är likvärdig med dess territorium, begicks utanför den utfärdande statens territorium och det enligt den verkställande statens lagstiftning inte är möjligt att inleda rättsliga förfaranden med avseende på sådana brott om de begås utanför dess territorium,