prop · GY031d9 · 2010-10-12 00:00:00 — Fördelarna med sådana verksamheter är att kompetensen breddas. Det verkar enligt senaste redovisning även vara lättare att få till stånd en sammansatt ledningsgrupp för ombuden (bestående av chefer från myndigheter, kommuner och landsting) på länsnivå än på kommunnivå. Ett fåtal kommuner har ansökt om ytterligare tjänster . Tabell 6.6 Utveckling av personliga ombud (), 20022009 som har PO av med PO, % med PO, % 1 uppskattning av antalet. Antalet är inte könsuppdelat. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 I den senaste uppföljningen (lägesrapport , dnr 72-1704/2002) redovisar några utvecklingstendenser. Det noteras en ökning av unga människor, i åldersgruppen , och en ökning av personer som är inskrivna på arbetsförmedlingen. Många personer har problem kring sysselsättning och/eller arbetet och ekonomi. menar att ombudens arbetssätt skulle kunna bidra till att minska riskerna för denna nya ungdomsgrupp att hamna i utanförskap. Särskilt viktigt enligt är att fånga upp människor som kommit i kläm mellan olika huvudmäns ansvarsområden. Vidare redovisas att ombuden identifierat systembrister som hindrar tillgång till stödinsatser. Bland annat bemötande och värderingsfrågor, tillgänglighet till psykiatrisk vård och samordnade insatser är områden som förekommer ofta. Brister i bemötandet kan bl.a. avse brister i kunskap om psykiska funktionsnedsättningar. Denna form av brister förs fram till ledningsgrupperna. Enligt har personliga ombud på många håll fått en fast förankring och kommuner ser det som en naturlig del av vad som förväntas finnas i en kommun. och länsstyrelsernas utvärderingar och uppföljningar av personliga ombud visar att ombuden ökar människornas möjligheter att få den vård och de insatser som de har rätt till. Utvärderingar har också visat att ombudens arbete är samhällsekonomiskt lönsamt. anser inte att det finns anledning att revidera tidigare övergripande slutsatser. Personliga ombud stärker enligt (årsredovisning ) den enskildes självbestämmande, främjar möjligheterna till jämlika levnadsvillkor och ökar delaktigheten i samhället. Verksamheten kan därmed utgöra ett viktigt verktyg för att nå de handikappolitiska målen för personer med en mer omfattande psykisk funktionsnedsättning. Verksamheten behöver även fortsättningsvis följas. Bilstöd utgår främst för anpassning och anskaffning av personbil, motorcykel eller moped. Fordonet ska fungera som ett hjälpmedel vid försörjning men också möjliggöra ett självständigt och oberoende liv för människor med funktionsnedsättning. Ett antal förändringar i bilstödet genomfördes . Föräldrar till barn med funktionsnedsättning har t.ex. fått höjt grundbidrag för införskaffande av motorfordon (i stället för ) och tiden för nytt grund- och anskaffningsbidrag har förlängts från sju till . Förälder till barn med funktionsnedsättning har sedan lagändringen påtagligt ökat sin andel av beviljade bilstöd. Personer med funktionsnedsättning under som är beroende av motorfordon för förvärvsarbete eller arbetslivsinriktad utbildning/rehabilitering har minskat sin andel markant. vände denna utveckling. Då ökade även antalet stöd liksom kostnaderna för dessa. Tabell 6.7 Antal personer som beviljats bilstöd 20012009, fördelning av bilstöd mellan kvinnor och män samt fördelning av bilstöd mellan olika grupper (milj. kr) Grupp 1: 1.Person med funktionsnedsättning under som behöver ett fordon för att kunna försörja sig, genomgå arbetslivsinriktad utbildning eller rehabilitering. Grupp 2: 2.Person med funktionsnedsättning under som tidigare beviljats bidrag enligt grupp 1 och beviljats sjuk- eller aktivitetsersättning. Grupp 3: Person med funktionsnedsättning som inte tillhör grupperna 1 och 2 som fyllt 18 men inte . Grupp 4: 4.Förälder med funktionsnedsättning med barn , om föräldern bor tillsammans med barnet. Grupp 5: 5.Förälder till barn med funktionsnedsättning, om föräldern bor tillsammans med barnet. Källa: årsredovisning och officiella statistik 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Kostnaderna för bilstödet har varierat mellan cirka 270 och och hade sin lägsta kostnadsnivå 2008. En stor del av stödet går till anpassning av motorfordon (2009). Den genomsnittliga kostnaden per person för anpassning av motorfordon låg strax 2009 (källa: STORE datelager, internportal). Förändringar i reglerna för bilstödet som infördes har lett till att antalet stöd och kostnaderna för dessa har minskat . En koncentration av handläggningen av ärenden till ett kontor kontor i bedöms dessutom ha lett till en ökad specialisering, högre effektivitet och bättre kvalitet i handläggningen. redovisar i årsredovisningen att handläggningstiden bl.a. för bilstöd aldrig har varit så kort som . Styckkostnaderna per avslutat ärende sjönk . ökar kostnaderna och tendensen är att de kommer att fortsätta öka . Det ligger helt i linje med vad som kan förväntas som effekt av genomförda lagändringar enligt vilka ett nytt grund- och anskaffningsbidrag som regel kan beviljas först mot tidigare . Bilstöd har betydelse för att bidra till ökad delaktighet för dem som inte kan nyttja allmänna kommunikationer. Stödet är därför ett bland flera andra viktiga individuellt behovsprövade stöd. Effektiviseringar och regeländringar bedöms även ha lett till mer enhetliga och kvalitativt bättre bedömningar samt minskade kostnader för samhället. Liksom för andra stödinsatser är det viktigt att kontinuerligt följa utvecklingen av bilstödet och vid behov se över lagstiftningen så att ändamålet med stödet bibehålls till skäliga kostnader. Fritt val av hjälpmedel har haft i uppdrag att samordna en försöksverksamhet med Fritt val av hjälpmedel. De landsting som ingått i försöksverksamheten har själva bestämt vilket sortiment som ska ingå i det fria valet. Det kan t.ex. gälla hörseltekniska hjälpmedel, rullstol, enklare larm, bärbara hand- och I början var det enklare hjälpmedel. Därefter har sortimentet successivt utökats. Brukare som kan ingå i Fritt val av hjälpmedel är de som har långvariga behov av hjälpmedel inom rehabilitering och habilitering, de som av förskrivare har bedömts ha behov av en insats i form av hjälpmedel och de som kan och vill välja själva. Den som väljer Fritt val får en rekvisition av sin förskrivare med anvisat belopp för att själv kunna inhandla sitt hjälpmedel hos valfri hjälpmedelsleverantör. Försöksverksamheten har varit igång i tre län /10 var antalet uttagna rekvisitioner till hjälpmedel inom ramen för Fritt val 1 332. , efter det att försöksverksamheten avslutats, var det 1 719. Det kan jämföras mot 514 . Utöver den ökade kunskapen om försöket är en förklaring till det ökade antalet rekvisitioner att sortimentet successivt utvidgats. och har beslutat fortsätta arbeta med Fritt val . beslutade att permanenta Fritt val. beslutade hjälpmedelsnämnden i att utreda friare val i . har slutredovisat uppdraget . Försöksverksamheten har visat att det är möjligt för huvudmännen att öppna för ökad valfrihet inom hjälpmedelsområdet. Institutet har fått i uppdrag att utvärdera effekterna av försöksverksamheten, sprida gjorda erfarenheter och stödja landsting och kommuner med intresse av att öka valfriheten för hjälpmedelsanvändare. Av Hjälpmedelsinstitutets slutrapport inflytande och delaktighet framgår att Fritt val av hjälpmedel har stärkt den enskildes inflytande. Delaktigheten i valet av hjälpmedel har ökat markant. Flera brukare är även nöjdare med bemötandet de fick i samband med köpet jämfört med tidigare erfarenheter av att få hjälpmedel. Brukaren anser också att användbarheten av hjälpmedlet har ökat. Regeringen bedömer att satsningen på Fritt val av hjälpmedel har varit framgångsrik och försöket kan fungera som ett gott föredöme för andra landsting. Det fria valet har bidragit till ökad självständighet och självbestämmande. Resultatet av försöksverksamheten utvärderas nu och erfarenheterna analyseras vidare inom (se politikens inriktning). Hjälpmedel i fokus för personer med psykisk funktionsnedsättning För att underlätta vardagen för personer med kognitiva funktionsnedsättningar finns olika typer av hjälpmedel för påminnelse, tidsuppfattning, struktur och initiativ. Timstocken, till exempel, är ett kognitivt hjälpmedel för människor som har svårt att uppleva och bedöma tidens längd och gång; hur något tar, hur länge man ska ägna sig åt en aktivitet eller hur det är kvar tills något ska hända. Denna form av hjälpmedel kan bidra till ökad trygghet, självständighet och delaktighet i vardags- och samhällslivet. För att förbättra möjligheterna för personer med psykisk funktionsnedsättning att bli delaktiga i samhället behöver kunskapen om kognitiva hjälpmedel och dess betydelse öka. De som har behov av hjälpmedel behöver också på ett enkelt sätt kunna ta del av utbudet. har därför regeringens uppdrag att utveckla information om hjälpmedel till brukare, anhöriga och olika huvudmän. Satsningens effekter ska utvärderas. Upplägget och inriktningen på denna utvärdering bestäms av institutet. har lämnat en första redogörelse av uppdraget. Visionen är att tillgången till hjälpmedel ska vara lika god för personer med psykisk funktionsnedsättning som för andra personer som har en funktionsnedsättning. Institutets uppsatta mål för projektet är att personer med psykisk funktionsnedsättning ska bli mer delaktiga i samhället. För att få kännedom om vilken kunskap som finns och hur tillgängligheten till hjälpmedel ser ut har institutet genomfört fyra undersökningar. Slutsatser av dessa är att de utbildningar som erbjuder synes motsvara önskemålen, att behovet av informationen är mycket stort, att kunskapen hos beslutsfattare om kognitiva hjälpmedel måste öka och att det är nödvändigt att höja yrkesgruppernas kunskap om vilka hjälpmedel som är vanligast förekommande. Därför har som ett led i arbetet att sprida information åkt runt i landet och besökt kommuner och landsting. Inom ramen för uppdraget anordnas utbildningar, visningar och demonstrationer av hjälpmedel, 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 informationsträffar m.m. Särskilt framtagna hjälpmedelsväskor, som innehåller ett urval av hjälpmedel, står till utbildarnas förfogande. Man vänder sig till berörda yrkesgrupper, brukare, anhöriga samt beslutsfattare inom kommun och landsting. De yrkesgrupper man når är framförallt arbetsterapeuter, boendestödjare och personliga ombud men också enhetschefer, sjuksköterskor och biståndsbedömare. Det är ännu för tidigt att redovisa effekter av satsningen för personer med psykisk funktionsnedsättning. Men behovet av att utveckla och göra detta hjälpmedelsområde känt är stort och en förutsättning för att hjälpmedel ska nå ut till personer med psykisk funktionsnedsättning i hela landet. Regeringen bedömer att satsningen har varit ett viktigt steg för att åstadkomma detta och att den kommer att bidra till att nå ökad delaktighet genom väl anpassade hjälpmedel. För att insatser, som är till för att ge människor stöd i vardagen, ska leda till full delaktighet är det viktigt att arbetet framåt präglas av att förbättra tillgängligheten och användbarheten i människors vardag (se Funktionshinderspolitik). Ett samhälle utformat utifrån en mångfald av behov ger möjlighet till full delaktighet i samhället för människor med funktionsnedsättning. Individuella stödinsatser och lösningar ska utgöra ett komplement för den som behöver det. När tillgängligheten brister finns dock risken att individuella stödinsatser används i situationer som skulle kunna lösas på annat sätt. Det individuella stödet bör i ökad utsträckning utformas så att det möjliggör och skapar incitament till full delaktighet i samhället. Denna inriktning bör bli mer tydlig i det fortsatta arbetet. Regeringen har i skrivelsen Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi framåt (skr. 2009/10:166) fastställt ett antal inriktningsmål (20112016). Inom socialpolitiken är inriktningsmålet att kunskapen om i vilken utsträckning de individuella stödens utformning bidrar till de övergripande handikappolitiska målen ska öka. 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 skrivelsen utgår de individuella stöden i allt högre utsträckning från individens önskemål och behov och möjliggör allt större valfrihet. Regeringen anser att respekt för individen och det självständiga valet ska prägla såväl utformning som utförande av insatser på området. har fått i uppdrag att dels formulera delmål utifrån bl.a. inriktningsmålet, dels lämna förslag på hur delmålen ska följas upp. Arbetet med delmålen och resultatet av detta ska redovisas . Särskilda satsningar på god kvalitet Kommunerna ansvarar genom socialtjänstlagen och LSS för en stor del av det individuella stödet. Inom bl.a. tillsynen och olika uppföljningar uppmärksammas i verksamheterna återkommande brister och ibland även missförhållanden som inte kan accepteras (se resultatredovisningen Iakttagelser i tillsynen 20082009). För att på ett konstruktivt sätt arbeta med att komma till rätta med sådana brister har regeringen inlett ett helt nytt, långsiktigt och strategiskt arbete för att genom andra åtgärder påverka kvalitén i olika stöd-, omsorgs- och vårdinsatser i positiv riktning. Dessa åtgärder redovisas nedan. Genom olika verktyg kan regeringen stödja kommunernas arbete. Regeringen har under den gångna mandatperioden tagit initiativ till att ta fram kvalitetsindikatorer för att belysa flera aspekter av de sociala tjänsternas kvalitet, initierat en utveckling av statistiken inom områden, infört en valfrihetsreform och beslutat om utveckling av öppna jämförelser inom socialtjänst och hälso- och sjukvård i syfte att skapa transparens, underlätta fria val liksom att driva på kvalitets- och effektivitetsutvecklingen inom . Regeringen har vidare tillsammans med Kommuner och Landsting utarbetat en plattform som anger inriktningen för överenskommelser mellan regeringen och Kommuner och Landsting om samordnade och långsiktiga insatser till stöd för en evidensbaserad praktik i . För att nå en utveckling i denna riktning krävs bl.a. ett målmedvetet engagemang hos huvudmännen liksom att statens fortsatta stöd till huvudmännens arbete med t.ex. systematiskt förbättringsarbete och dokumentation för uppföljning utformas strategiskt för att bidra till att öka effektiviteten i kunskapsutveckling och kunskapsimplementering (se vidare Socialtjänstpolitik). Regeringen har även tagit initiativ till förtydliganden och skarpare bestämmelser i socialtjänstlagen och LSS. Det har bl.a. gjorts för att styra mot ökad samverkan där det behövs för att samhällets insatser ska användas mer effektivt, för att skärpa anmälnings- och rapporteringsskyldigheten vid missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden och för att utöka barnperspektivet och barns skydd genom obligatorisk registerkontroll. Det har även införts en bestämmelse för att markera ansvar att stödja personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk, äldre eller som har en funktionsnedsättning eller att verka för den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Initiativ har också tagits för att skärpa tillsynen och för att beslut enligt LSS ska verkställas inom skäliga tidsgränser. Det senare genom att det i LSS införts en möjlighet att döma ut en särskild avgift för beslut som inte verkställs inom skälig tid (prop. 2007/08:43). (Se nedan och under resultatavsnittet). Regeringen anser vidare att det är viktigt att kommuner och landsting ständigt ifrågasätter och utvecklar sina arbetssätt för att uppnå de handikappolitiska målen, att man tar tillvara de goda exemplen och lär av varandra. Ansvariga måste alltid vara öppna för att pröva nya vägar. Tekniken och ny kunskap ger nya möjligheter. Regeringen satsar på att stödja huvudmännen i detta förbättrings- och utvecklingsarbete. Det sker bl.a. genom olika överenskommelser med Kommuner och Landsting (se vidare Socialtjänstpolitik). Den statliga tillsynen är en viktig förutsättning för att offentliga regleringar omsätts i praktiken och bidrar till att eventuella brister blir kända. På det sociala området är tillsynen också ett av de absolut viktigaste verktygen för att följa upp kvalitén i olika verksamheter. Även enskilda personer, huvudmän och utförare har intresse av en tillsyn som är aktiv, tydlig och bedrivs systematiskt. I skrivelsen En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) redovisar regeringen generella bedömningar för hur en tillsynsreglering bör vara utformad. På det sociala området har regeringen tagit initiativ till en tillsynsreform. Den trädde i kraft . Tillsynen har styrts upp och skärpts. Tillsynen har blivit tydligare och getts fler verktyg att arbeta med. har bland annat fått utökade möjligheter att utfärda förelägganden för att avhjälpa missförhållanden. Barnperspektivet har dessutom stärkts. Tillsynens möjligheter att arbeta utifrån ett helhetsperspektiv har ökat genom att tillsynen av och numera samordnas med tillsynen av hälso- och sjukvården. Socialstyren fick i samband med beslut om förslagen i prop. 2008/09:160 också ökade resurser. I de verksamheter, som tillsynen inom det sociala området ska granska, befinner sig ofta människor som är i ett utsatt läge. Det är därför viktigt att tillsynen fungerar på ett legitimt, trovärdigt och rättssäkert sätt. Regeringen kommer att följa utvecklingsarbetet med den nya tillsynen noga. Det är viktigt att arbetet fungerar och att tillsynen svarar upp mot de förväntningar som finns. Statskontoret har därför fått i uppdrag att följa upp och utvärdera tillsynsreformen. LSS och personlig assistans Regeringen anser att det finns samma grundläggande skäl att reglera rättigheter till personer med omfattande funktionsnedsättningar i LSS som när lagen tillkom. Främsta skälet till detta är att personer som omfattas av personkretsen i LSS, dvs. personer med omfattande och varaktiga stödbehov, ska tillförsäkras de LSS-insat- ser som de behöver för sitt dagliga liv. Detta kräver ett stabilt och långsiktigt ansvarstagande från samhällets sida. Om denna reglering inte är tillräckligt effektiv, finns det risk för att behoven kan komma att prioriteras ned. Det finns däremot skäl att uppmärksamma kostnadsutvecklingen för bl.a. den personliga assistansen så att inte dess långsiktiga hållbarhet hotas. Det finns också skäl att överväga åtgärder för att skapa ökad tydlighet beträffande vilka behov som ska tillgodoses med personlig assistans och beakta skillnader i bedömning och beräkning av behoven. En väl fungerande tillsyn krävs för att säkerställa att LSS tillämpas så att lagens syfte och mål uppnås. En väl reglerad och organiserad social tillsyn är en nödvändig förutsättning för att säkerställa god kvalitet inom LSS-området (se 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Andra viktiga verktyg som kan komma att få betydelse är de satsningar som regeringen genomför för ökad kvalitet och valfrihet, dvs. öppna jämförelser, förändringar i anmälnings- och rapporteringsskyldigheten, rapporteringsskyldighet av ej verkställda beslut och domar, satsningar på evidensbaserad praktik etc. (se ovan). Från ambition till handling en politik för psykisk hälsa Regeringen fortsätter att genomföra omfattande satsningar inom psykiatriområdet. Dessa tar sin utgångspunkt i regeringens skrivelse En politik för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning (skr. 2008/09:185). Personer med psykisk funktionsnedsättning och psykisk sjukdom ska tillförsäkras vård-, rehabiliterings- och sociala stödinsatser utifrån sina behov och med en ambitionsnivå som stämmer överens med bästa tillgängliga kunskap om vad som ger resultat. Politiken syftar till att stärka delaktigheten och valfriheten. Arbetet är långsiktigt. I skrivelsen anges övergripande syften med politiken inom bl.a. områden. För det första ska utbudet av arbete, sysselsättning, boendeformer och hjälpmedel vara varierat och anpassat för att möta de behov som personer med psykisk funktionsnedsättning har. Personer med psykisk funktionsnedsättning ska för det andra i ökad utsträckning ges möjlighet att välja och ha inflytande över vem som ska utföra rehabiliterings- och stödinsatser liksom utformningen av dessa insatser. Satsningarna inom psykiatriområdet uppgår till , de är sektorsövergripande och omfattar särskilda insatser för barn och unga, insatser för arbete och sysselsättning (se nedan), insatser för kompetens och evidens samt insatser för kvalitet och utveckling. Insatserna rör vården, vardagen och valfriheten (se även Politikens inriktning inom området Hälso- och sjukvårdspolitik). Arbete, rehabilitering och sysselsättning har stor betydelse för att personer med funktionsnedsättning ska känna delaktighet och uppnå jämlikhet i levnadsvillkor. Arbetslinjen och satsningar på dem som står långt från arbetsmarknaden har fortsatt hög prioritet för regeringen (se även politikens inriktning för utgifts- 2010/11:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 område 9 Funktionshinderpolitik och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv). Även med ett gott näringsklimat kommer det att finnas personer med omfattande funktionsnedsättningar som kommer att ha särskilt svårt att komma ut på den ordinarie arbetsmarknaden. De som inte kan delta där bör erbjudas meningsfull individuellt utformad sysselsättning enligt socialtjänstlagen eller LSS. Förutom olika arbetsmarknadsåtgärder kan det vara att delta i olika sysselsättningar som anordnas, upphandlas eller på annat sätt tillhandahålls via kommuner. Det kan också vara verksamheter som tillhandahålls av olika former av sociala företag, föreningar och organisationer. Även här bör valfriheten vara så stor som möjligt. Genom att släppa in olika aktörer för att ordna daglig sysselsättning kan valfriheten ökas för de sysselsatta. Som ett led i att stimulera denna utveckling genomför regeringen en rad åtgärder. Arbetsförmedlingen får medel för att i samverkan med upphandla rehabilitering och andra typer av stödtjänster för personer med nedsatt arbetsförmåga på grund av psykisk funktionsnedsättning. Syftet med uppdraget är att ge fler rehabilitering, sysselsättning och arbete. Regeringen anser att det är angeläget att sociala företags möjligheter att stödja personer med psykisk funktionsnedsättning tas tillvara. Kommunerna får ett stimulansbidrag för att antingen upphandla externa sysselsättningsplatser till personer med psykisk funktionsnedsättning, särskilt från sociala företag, eller erbjuda sysselsättning via ett valfrihetssystem. Syftet med bidraget är dels att få fram fler externa aktörer som tillhandahåller sysselsättning som är anpassad för målgruppen, dels att uppnå ökad valfrihet. Regeringen är även angelägen om att det bör finnas en koppling mellan den externa platsen och Arbetsförmedlingen i de fall övergång i arbete på arbetsmarknaden kan bli aktuellt. Juridiska personer som tillhandahåller meningsfull sysselsättning till personer med psykisk funktionsnedsättning kan efter ansökan hos få ett verksamhetsbidrag. Syftet med statsbidraget, som regleras i en särskild förordning, är att förstärka och komplettera kommunernas och landstingens insatser för att ge personer med en sådan psykisk funktionsnedsättning en meningsfull sysselsättning. Regeringen har vidare i propositionen Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet (prop. 2009/10:176) bedömt att det ska genomföras en försöksverksamhet med meningsfull sysselsättning för personer med psykisk funktionsnedsättning. har på regeringens uppdrag dessutom tagit fram en vägledning (På tröskeln Daglig verksamhet med inriktning på arbete) för hur daglig verksamhet enligt LSS kan utformas, så att den grupp som står nära arbetsmarknaden får ökade möjligheter till arbete. Vägledningen har tagits fram i samråd med Arbetsförmedlingen och . Verksamhet med personliga ombud är ett frivilligt åtagande med kommunerna som huvudmän. utvärdering visar också att ombudens uppgifter huvudsakligen ligger inom kommunernas ansvarsområde.