prop · GX03100 · 2010-04-15 00:00:00 — En politik inriktad på ett väl fungerande utbildningssystem på alla nivåer bidrar till såväl en konkurrenskraftig ekonomi där näringsliv och individer snabbt förmår ställa om till ständigt ändrade förutsättningar, som till ökat arbetsutbud, minskat utanförskap och ett sammanhållet samhälle. En sådan utveckling bygger också på en fungerande bostadsmarknad. En politik inriktad på att skapa utrymme för sänkta skatter på arbete som mindre skadliga skatter höjs, bidrar till såväl ett ökat arbetsutbud som sunda offentliga finanser och den långsiktiga finansieringen av en väl utbyggd offentligt finansierad välfärd samt förbättrad miljö. En av regeringens viktigaste målsättningar är att varaktigt öka sysselsättningen genom minskat utanförskap. En väl fungerande arbetsmarknad och en varaktigt hög sysselsättning är en av de viktigaste förutsättningarna för välfärden, både för den enskilde och för samhället som helhet. För individen innebär ett arbete bl.a. en möjlighet att kunna försörja sig själv och utforma sitt liv. En generös och offentligt finansierad välfärd förutsätter att en hög andel av befolkningen arbetar. När fler människor arbetar ökar skatte- inkomsterna som utgifterna minskar. Därmed frigörs resurser som t.ex. kan användas för att förbättra kvaliteten i äldreomsorgen eller inom skolan. En hög andel sysselsatta bidrar också till att inkomstfördelningen blir jämnare, eftersom arbete utgör den viktigaste inkomst- källan för en majoritet av befolkningen. Problemen på arbetsmarknaden - utanförskapet Vid regeringsskiftet var det stora problemet på arbetsmarknaden att alltför få arbetade och att möjligheterna till arbete var ojämnt fördelade mellan olika grupper. En indikation på detta var att antalet personer som fick ersättning vid arbetslöshet och sjukdom samt ekonomiskt bistånd mätt som helårs- ekvivalenter hade ökat trendmässigt sedan 1970- talet.13 Särskilt bekymmersamt var att andelen av befolkningen som hade sjuk- och aktivitets- ersättning (tidigare förtidspension) hade ökat eftersom få i gruppen återvänder till arbetsmarknaden. Den ekonomiska krisen hade förvärrat situationen ytterligare genom att många människor då slogs ut från arbets- marknaden. Vid regeringsskiftet , efter 1990-talskrisen, hade arbetsmarknaden ännu inte återhämtat sig. ökade också sjukfrånvaron till historiskt höga nivåer. Antalet sjukskrivna blev fler och sjuk- skrivningstiderna allt längre. fortsatte antalet personer med sjuk- och aktivitets- ersättning att öka successivt. Denna utveckling fortsatte trots att det allmänna hälsotillståndet hade förbättrats. Sjukfrånvaron varierade dess- utom väsentligt mellan olika delar av landet på ett sätt som ofta sammanföll med arbets- marknadsläget. Denna utveckling visade att betydligt fler än de som räknas som arbetslösa i statistiken hade arbetsmarknadsrelaterade problem. Detta illu- streras också av att antalet personer (mätt som helårsekvivalenter) som mottar ersättning för arbetslöshet och sjukdom hade vuxit under en rad av år (se diagram 3.9). Måttet helårsekvivalenter har primärt tagits fram för att bedöma utvecklingen av utgifterna i transfereringssystemen och för att följa flöden mellan olika transfereringssystem. Helårs- ekvivalenter som mått på utanförskap har fördelen att det ger en sammanhållen indikation på hur många som inte arbetar till följd av arbetslöshet och sjukdom. Måttet har dock vissa brister, såsom att det inte beaktar hur länge människor är arbetslösa14 eller sjuka samt att det bara är personer som är berättigade till ersättning som bidrar till helårsekvivalenterna. Komplet- terande statistik från Arbetsförmedlingen, samt från Statistiska central- byråns Arbetskraftsundersökningar visade att det fanns många människor som av olika skäl saknat arbete . För att komma tillrätta med bristen på ändamålsenlig statistik kring arbetsmarknaden har regeringen tillsammans med () bedrivit ett omfattande arbete med att förbättra statistiken och statistik- redovisningen (se redogörelse i kapitel 5). 13 På uppdrag av regeringen har redovisat statistik över antalet personer i åldrarna som försörjs genom sociala ersättningar och bidrag, såsom sjukpenning, förtidspension, ersättning vid arbetslöshet och socialbidrag. En helårsekvivalent motsvarar en person som försörjs med full ersättning , från sjukpenning, sjuk- och aktivitetsersättning (f.d. förtidspension), ersättning vid arbetslöshet eller ekonomiskt bistånd. Exempelvis blir två personer som varit heltidsarbetslösa var tillsammans en helårsekvivalent. 14 Denna brist har även arbetslöshetsmåttet. Diagram 3.9 Antal personer i åldrarna som försörjs med sociala ersättningar och bidrag Anm.: Utfall 1970-2009, prognos 2010-2014. Källor: och egna beräkningar. Vad förklarar den trendmässiga ökningen av utanförskapet till 2006? Det finns åtminstone tre viktiga förklaringar till den trendmässiga ökningen av utanförskapet och att effekterna av 1990-talskrisen dröjde sig kvar. För det första minskar sannolikheten att hitta ett arbete med tiden som arbetslös. Det kan bero på att personens kompetens eller motivation att hitta ett arbete minskar med tiden eller att arbetsgivare tror att långtidsarbetslösa har lägre kompetens än andra arbetssökande med i övrigt likvärdiga meriter. ökade antalet människor som får sjuk- och aktivitets- ersättning. Då få av dessa lyckades återgå till arbete medförde detta att allt fler människor fastnade i utanförskap. En förändrad norm- bildning kring sjukfrånvaro kan vara en bidragande faktor till detta. För det andra har skatternas och arbets- löshets- och sjukförsäkringarnas utformning betydelse. Kombinationen av höga skatter på arbete och höga ersättningsnivåer gjorde det mindre lönsamt att arbeta. För det tredje hänger utanförskapet samman med hur flexibel lönestrukturen är. Om lönestrukturen är stel innebär det t.ex. att lönerna inte anpassas till nya situationer på arbetsmarknaden, vilket i förlängningen kan leda till högre arbetslöshet och minskat arbetskrafts- deltagande. En alltför sammanpressad löne- struktur innebär också att personer med relativt låga kvalifikationer eller som varit utan arbete har svårare att hitta ett arbete. Åtgärder för högre sysselsättning genom ett minskat utanförskap Mot bakgrund av de bakomliggande orsakerna till utanförskapet syftar regeringens politik till att minska detta genom en kombination av utbuds- och efterfrågestimulerande åtgärder. Politikens inriktning har varit på åtgärder som ökar arbetsutbudet eftersom erfarenheterna visar att det är arbetsutbudet som avgör sysselsättningen. Den viktigaste åtgärden reger- ingen vidtagit har varit jobbskatteavdraget, som särskilt syftar till att öka låg- och medel- inkomsttagares arbetsutbud. Andra viktiga reformer har varit förändringar i arbetslöshets- och sjukförsäkringen. Regeringen har också lagt om arbetsmarknadspolitiken. De konjunktur- beroende programmen har fått en tydligare inriktning mot att arbetslösa ska söka arbete och de arbetsmarknadspolitiska resurserna riktas i större utsträckning till dem som har störst behov, dvs. till dem i utanförskap. För att dessa utbudsstimulerande åtgärder snabbt ska leda till ökad sysselsättning är det nödvändigt med åtgärder som stimulerar efterfrågan på personer som står långt från arbetsmarknaden. För att stärka konkur- renskraften på arbetsmarknaden för personer som varit utan arbete (6 månader för unga) finns därför nystartsjobb. De åtgärder som vidtagits för att stärka grupper med relativt svag förankring på arbetsmarknaden har till stor del handlat om att öka arbetsgivarnas benägenhet att rekrytera ur dessa grupper. Detta har gjorts genom att sänka arbetsgivaravgifterna för unga och äldre. För utrikes födda finns instegsjobb. Även åtgärder som förbättrar matchningen mellan arbetssökande och lediga platser ökar sysselsättningen. Arbetsförmedlingen har därför fått ett tydligare uppdrag att förmedla jobb och de arbetsmarknadspolitiska programmen har fått en tydligare inriktning mot ökad sökaktivitet. Krisen motverkar nedgången i utanförskapet Den ekonomiska krisen som inleddes har slagit hårt mot arbetsmarknaden, och sysselsättningen föll i säsongrensade termer med 130 000 personer från till fjärde kvartalet 2009 (). Regeringen har vidtagit kraftfulla åtgärder för att dämpa sysselsättningsfallet och motverka att den kraftigt ökade arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer (se vidare avsnitt 5). bör det påpekas att sysselsättningen var 135 000 högre än motsvarande månad 2006. Har politiken avsedd effekt? Regeringen bedömer att politiken leder till att fler arbetar. Effekten av politiken bedöms vara 150 000 fler sysselsatta (se också fördjupad redogörelse i avsnitt 5). Politiken bidrar även till att sjukfrånvaron minskar och att de som redan har ett arbetet jobbar fler timmar. Det innebär att effekten på antalet timmar är betydligt större än effekten på sysselsättningen. Mätt i årsarbetskrafter motsvarar ökningen ungefär 225 000 personer. I diagram 3.10 redovisas antalet helårs- ekvivalenter (heldragen linje) samt ett konjunk- turrensat mått på antalet helårsekvivalenter. Skillnaden mellan den heldragna linjen och den streckade linjen mäter således konjunkturens betydelse för antalet helårsekvivalenter. Minsk- ningen av antalet helårsekvivalenter förklaras huvudsakligen av strukturella faktorer såsom demografiska faktorer och/eller regeringens reformer. Strukturella faktorer tycks vara särskilt betydelsefulla för att förklara minskningen i ohälsa. Diagram 3.10 Konjunkturrensat mått över antalet personer som försörjs med sociala ersättningar och bidrag Konjunturrensat mått på antalet Anm.: Utfall 1980-2009, prognos 2010-2014. Källor: och egna beräkningar. Det totala antalet personer som försörjs med sociala ersättningar och bidrag, mätt som helårsekvivalenter, ökade 2009 och förväntas fortsätta öka . Ökningen är kopplad till det försämrade arbetsmarknadsläget. Det totala antalet helårsekvivalenter är emellertid lägre jämfört med . Uppgången är temporär och antalet personer med ersättning förväntas minska i takt med att konjunkturen förbättras. 3.7Ekonomiska effekter av regeringens politik Regeringens ekonomiska politik bidrar till att varaktigt höja sysselsättningsnivån och till ökad ekonomisk tillväxt. I detta avsnitt redovisas bedömningar av de ekonomiska effekterna av de arbetsmarknadsrelaterade reformerna. Effekter av regeringens politik Regeringens politik för en varaktigt högre sysselsättning och ett minskat utanförskap har en bred ansats. Den är inriktad på åtgärder som stimulerar såväl utbud av som efterfrågan på arbetskraft. En rad åtgärder har genomförts som gör det mer lönsamt att arbeta, enklare och billigare att anställa och som förbättrar matchningen på arbetsmarknaden. Införandet av jobbskatteavdraget, förändringar i arbetslöshets- och sjukförsäkringen, sänkning av arbetsgivar- och egenavgifterna samt skattereduktion för hushållsarbete inklusive är några exempel. I fördjupningsrutan Regeringens åtgärder finns en sammanställning av reformer som genomförts under mandat- perioden, bl.a. de reformer som syftar till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Regeringens bedömning är att de vidtagna åtgärderna ökar antalet sysselsatta med cirka 150 000 personer varav 125 000 utgör en effekt av genomförda strukturreformer. Regeringens reformer påverkar inte enbart sysselsättningen, utan ökar även antalet personer i arbete genom att färre personer är sjukfrånvarande. Vidare bidrar bl.a. jobb- skatteavdragen till att de som redan är sysselsatta arbetar mer, t.ex. genom att incitamenten att gå från deltids- till heltidsarbete ökar. Sammantaget bedöms att de vidtagna åtgärderna samt de reformer som aviseras i denna proposition ökar antalet arbetade timmar med motsvarande ca 225 000 årsarbetskrafter varav 200 000 utgör en effekt av genomförda strukturreformer. Jobbskatteavdraget bedöms bidra med ca hälften av denna ökning (se tabell 3.7). Det stora fallet i sysselsättningen som en följd av den djupa lågkonjunkturen riskerar att leda till en varaktigt lägre sysselsättning. För att motverka en permanent utslagning på arbets- marknaden har regeringen förstärkt och temporärt kompletterat de åtgärder som har vidtagits. Det handlar bl.a. om åtgärder som upprätthåller sökaktiviteten samt en utvidgning av de arbetsmarknadspolitiska programmen och utbildningssatsningar. Krisens varaktiga effekt på sysselsättningen bedöms därför bli mindre omfattande än vad som annars skulle ha blivit fallet. Dessa åtgärder bedöms höja syssel- sättningen med motsvarande ca 25 000 personer i heltidsarbete. Regeringens bedömning baseras på den forskning som finns kring effekterna av olika åtgärder, t.ex. hur förändringar av skatte- systemet, socialförsäkringen och arbetsmark- nadspolitiken påverkar arbetsutbudet och syssel- sättningen. Kunskapen om effekternas storlek och i vilken takt de slår igenom är dock inte fullständig. De resultat som redovisas i tabell 3.7 är därmed behäftade med osäkerhet. I för- djupningsrutan Effekter av regeringens politik och i avsnitt 5 redovisas en mer utförlig beskrivning av de beräknade effekterna. Tabell 3.7 Effekter av regeringens politik Förändring i procent om annat ej anges höjd nedre skiktgräns för 1Antal årsarbetskrafter är mätt i antalet helårsekvivalenter, dvs. hur många heltidsanställda förändringen i antalet arbetade timmar motsvarar. 2Inkluderar effekter av vårdnadsbidraget, skattereduktion för hushållsarbete, sänkning av socialavgifter för unga samt generell sänkning av socialavgifter. Källa: Egna beräkningar. Effekter av regeringens politik på kort sikt Sedan budgetpropositionen beslutades har regeringen vidtagit ett stort antal åtgärder i syfte att mildra krisens effekter på efterfrågan, dämpa fallet i sysselsättningen och motverka att arbetslösheten biter sig fast på en hög nivå. De åtgärder som regeringen vidtagit för att möta krisen uppgår till sammanlagt ca , motsvarande Sänkt skatt med tyngd- punkt på låg- och medelinkomsttagare samt för pensionärer, sänkta socialavgifter, skattereduk- tion vid reparationer, om- och tillbyggnad, ökade statsbidrag till kommunsektorn, sats- ningar på förbättrad infrastruktur samt olika arbetsmarknadspolitiska- och utbildningssatsningar är några exempel. Sammantaget bedöms dessa åtgärder leda till att nivån på BNP blir högre 2010 jämfört med om de inte hade vidtagits, och att antalet sysselsatta blir ca 60 000 personer fler 2010 än vad som annars hade blivit fallet. Vidare har jämförelsevis stora s.k. automatiska stabilisatorer som ytterligare har dämpat fallet i efterfrågan och sysselsättningen. Effekter på inkomstfördelningen av regeringens politik De reformer som genomförts under mandat- perioden syftar i stor utsträckning till att göra det mer lönsamt att arbeta. Den viktigaste reformen för att öka sysselsättningen och minska utanförskapet är jobbskatteavdraget. Detta är utformat för att minska trösklarna in på arbetsmarknaden och stimulera människor att öka sin arbetstid genom lägre marginaleffekter för främst låg- och medelinkomsttagare. Det är denna reform som i störst utsträckning påverkar såväl individerna som hushållens ekonomi . Diagram 3.11 Effekter av regeringens politik 20062011 på justerad disponibel inkomst för olika inkomstgrupper Inkomstgrupp (justerad disponibel inkomst, rad 1) Individuell bruttoinkomst vuxna (1000-tal kronor , rad 2) Anm.: Justerad disponibel inkomst är hushållets sammanlagda inkomst justerad för försörjningsbörda. Bruttoinkomsten är beräknad som medelvärde per decil. Median- bruttoinkomsten för en heltidsarbetande 2010 beräknas uppgå till ca . Fördelningseffekterna av den samlade politiken , av såväl fattade beslut som förslagen och aviseringarna i denna proposition, redovisas i diagram 3.11. Effekterna redovisas både i ett kortsiktigt statiskt och i ett långsiktigt dynamiskt perspektiv. De kortsiktiga effekterna är de direkta effekter som upp- kommer när skatte- och bidragsregler ändras. De långsiktiga effekterna avser inkomstförändringar som beräknas följa av att individerna ändrar sitt arbetsutbud till följd av de ändrade reglerna. De långsiktiga effekterna på den justerade disponibla inkomsten förväntas bli störst bland dem med lägst inkomster, tack vare att fler kommer i arbete, även om den mer direkta effekten är större i de övre inkomstgrupperna.15 Detta sammanhänger med att det är främst i denna del av inkomstfördelningen som heltids- arbetande normalinkomsttagare återfinns. 15 För en teknisk beskrivning av beräkningarna och specifikation av de reformer och förslag som beaktats, se bilaga 4 till denna proposition. Effekter på arbetsmarknaden av regeringens politik Den mest centrala uppgiften för regeringen är att få fler i arbete och att minska utanförskapet. Eftersom erfarenheten visar att det är arbetsutbudet som är avgörande för sysselsättningens storlek har regeringens politik fokuserat på åtgärder som ökar arbetsutbudet. Utbudsreformerna har även kombinerats med efterfrågestimulerade åtgärder för att öka efterfrågan på arbetskraft samt kompletterats med tillfälliga åtgärder för att hantera krisen. I syfte att göra det mer lönsamt att arbeta har regeringen infört ett s.k. jobbskatteavdrag i fyra steg. Avdraget gör det mer lönsamt att arbeta för dem som står utanför arbetsmarknaden och bidrar genom sänkt marginalskatt till ökat arbetsutbud för dem som redan arbetar. För att stimulera äldre personer att arbeta längre ges även ett utökat jobbskatteavdrag för personer . Om det lönar sig mer att arbeta ökar benägenheten att delta i arbetskraften och därmed stiger arbetsutbudet. kan därmed sysselsättningen bli högre utan att resurs- utnyttjandet på arbetsmarknaden blir ansträngt. Vidare bidrar jobbskatteavdraget till att öka incitamenten för arbetslösa att söka arbete, vilket förbättrar matchningen på arbetsmarknaden. Det medför att jämviktsarbetslösheten blir lägre. Sammantaget bedöms de fyra stegen i jobbskatteavdragen leda till att antalet arbetade timmar ökar med motsvarande 100 000 årsarbetskrafter och BNP . Reformen bidrar till att personer med något lägre produktivitet ställer sig till arbetsmark- nadens förfogande. Det medför att BNP ökar något mindre än antalet arbetade timmar. En ytterliggare positiv effekt av jobbskatte- avdraget är att det dämpade efterfrågebortfallet och ökade sysselsättningen på kort sikt genom att reformen stärkte hushållens köpkraft. Sammantaget bedöms det tredje och fjärde steget i jobbskatteavdraget leda till att antalet sysselsatta blir ca 9 000 personer fler 2010 än vad som annars varit fallet. Arbetsmarknadens funktionssätt beror i stor utsträckning på utformningen av arbetslöshets- försäkringen. Regeringen har under mandat- perioden genomfört flera förändringar av arbetslöshetsförsäkringen i syftet att öka den långsiktiga sysselsättningen. De reformer som har genomförts är bl.a. förändringar av arbets- löshetsförsäkringen och dess finansiering, begränsning i antalet ersättningsdagar vid deltidsarbetslöshet, införande av fler karensdagar och ökad kontroll inom arbetslöshets- försäkringen. Förändringarna i arbetslöshets- försäkringen bedöms öka de arbetslösas drivkrafter till att söka nytt arbete och förbättra lönebildningen. Sammantaget bedöms reformerna inom arbetslöshetsförsäkringen leda till att antalet arbetade timmar ökar med motsvarande 15 000 årsarbetskrafter och BNP . För att minska sjukfrånvaron och öka sysselsättningen har regeringen även genomfört omfattande reformer inom sjukförsäkringen. En av de centrala reformerna är införandet av rehabiliteringskedjan med fasta tidsgränser för prövning av arbetsförmågan samt begränsningen av det maximala antalet ersättningsdagar med sjukpenning. De fasta tidsgränserna bedöms leda till kortare sjukfall genom tidigare insatser i sjukskrivningsprocessen. Reformen innehåller även andra förändringar, t.ex. en vidareutvecklad företagshälsovård och en rehabiliteringsgaranti, ändrade regler för rätten till sjukersättning samt åtgärder för att stimulera personer med sjuk- och aktivitetsersättning att återgå till arbetet. I avsnitt 5 redovisas en mer utförlig beskrivning av problemen, reformerna och effekterna av sjukförsäkringsreformen. Den kraftiga minskningen av sjukfrånvaron indikerar att förändringsarbetet redan har fått påtagliga effekter trots att flera reformer har trätt i kraft.16 är omställningen stor när en strukturreform av 16 Denna typ av reformer medför ofta beteendeförändringar redan när reformen aviseras vilket kan vara än ikraftträdandet. denna omfattning genomförs. Regeringen följer därför reformens implementering och effekter nära. Sammantaget bedöms sjukförsäkringsrefor- merna leda till att antalet arbetade timmar ökar med motsvarande 50 000 årsarbetskrafter och BNP . Åtgärder för att öka efterfrågan på arbetskraft För att stimulanser av arbetsutbudet snabbt ska medföra ökad sysselsättning krävs också åtgärder som stärker efterfrågan på arbetskraft. Regeringen har därför vidtagit åtgärder som stimulerar efterfrågan, bland annat riktade till personer som har särskilda svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Åtgärderna innebär sänkta kostnader för att anställa och utgörs bl.a. av nystartsjobb och sänkta socialavgifter för unga. Vidare har de arbetsmarknadspolitiska programmen reforme- rats så att programresurserna i större utsträckning riktas till dem som står längst från arbetsmarknaden. Jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för ungdomar har därför införts. Arbetsförmedlingens uppdrag att prioritera matchningen har även förtydligats. Reformer som syftar till bättre matchning på arbetsmarknaden och som stimulerar efterfrågan på personer långt ifrån arbetsmarknaden bedöms sammantaget öka antalet arbetade timmar med motsvarande 35 000 årsarbetskrafter , och BNP . För att minska svartarbetet och öka efter- frågan inom reparationer, om- och tillbyggnad och sektorn för hushållstjänster har regeringen infört en skattereduktion för dessa tjänster. Fler ska kunna köpa tjänster i stället för att utföra dem själva, genom att avdraget gör det ekonomiskt mer förmånligt. Människor kan därmed frigöra tid från hushållsarbete, vilket gynnar samhällsekonomin, och ger människor mer tid för arbete och fritid. En ökad efterfrågan på t.ex. hushållstjänster bidrar till högre sysselsättning i en bransch som för många kan utgöra ett första viktigt steg in på arbets- marknaden. Sammantaget leder dessa effekter till högre sysselsättning och ökade skatteintäkter. Skattereduktionen för hushållstjänster samt reparation, underhåll och om- och tillbyggnad bedöms leda till ca 19 000 fler sysselsatta i den vita sektorn. Sist men inte minst har jobbskatteavdraget, sänkt skatt för pensionärer, ökat flerbarnstillägg kraftiga infrastrukturinvesteringar m.m. bidragit till högre efterfrågan. Åtgärder för att dämpa krisen långsiktiga effekter För att motverka permanent utslagning från arbetsmarknaden till följd av den djupa lågkonjunkturen har regeringen förstärkt och kompletterat de åtgärder som regeringen tidigare genomfört. Det handlar bl.a. om åtgärder som upprätthåller sökaktiviteten på en hög nivå och en utvidgning av de arbetsmarknadspolitiska programmen och fler utbildningsplatser. Den varaktiga effekten av krisen på sysselsättningen bedöms därför bli mindre omfattande än vad som annars skulle ha varit fallet. Dessa åtgärder bedöms höja sysselsättningen med ca 25 000 personer i heltidsarbete. Regeringens åtgärder under mandat- perioden Hög ekonomisk tillväxt och hög sysselsättning möjliggör en förbättrad välfärd. Tillväxt och sysselsättning gör det också möjligt att möta de långsiktiga utmaningar som följer av en åldrande befolkning, klimatförändringarna och en fortsatt globalisering. I följande avsnitt redovisas en sammanställning av de åtgärder som regeringen har vidtagit under den gångna mandatperioden. När regeringen tillträdde var utanförskapet stort. Många människor med arbetsförmåga deltog inte aktivt på arbetsmarknaden.