prop · GX03201 · 2010-04-01 00:00:00 — Hänsynen till naturvården, kulturmiljö- vården och rennäringens intressen kan i det enskilda fallet medföra att det sammanhängande avverkade området bör bli mindre än . Särskilda skäl kan vara begränsningar i befintligt vägnät eller att den kvarvarande skogen är av så begränsad omfattning att det finns risk för stormfällning. Innehållet i första stycket 1 motsvarar i huvudsak nuvarande 18 § andra stycket. Vad hänsynen får avse anges dock i andra stycket. Skador till följd av beslut om sådana villkor omfattas av bestämmelserna om ersättning enligt 19 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Innehållet i första stycket 2 motsvarar i huvudsak nuvarande 21 § tredje stycket. Vad hänsynen får avse anges dock i andra stycket. Någon änd- ring i sak är inte avsedd. Paragrafens andra stycket anger vad hänsynen får avse. Innehållet mot- svarar i huvudsak nuvarande 18 § andra stycket och 21 § tredje stycket. Någon ändring i sak är inte avsedd. Innehållet i tredje stycket överensstämmer med nuvarande 21 § fjärde stycket. Bestämmelsen har ändrats språkligt genom att ordet behövs används i stället för ordet påkallas. Någon ändring i sak är inte avsedd. Innehållet i bestämmelsen överensstämmer med nuvarande 16 § tredje stycket. I bestämmelsen tydliggörs att med olägenheter avses andra olägenheter än sådana som avses i 18 b §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Med anledning av att innehållet i 18 § andra stycket har flyttats till den nya 18 b § första stycket 1 ändras hänvisningen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen ändras endast redaktionellt. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 8. Nuvarande andra stycket upp- hävs. Det innehåller ett bemyndigande som avser i allt väsentligt sådana föreskrifter som finns i den nya 13 a §. I övrigt ändras paragrafen endast redaktionellt. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 9. Innehållet i första stycket 1 överensstämmer delvis med nuvarande första stycket 2. Genom punkten straffbeläggs även överträdelser av den nya 6 b § första stycket. Ändringen innebär dock ingen nykriminalisering eftersom förbudet i 6 b § överensstämmer med innehållet i 9 § andra stycket skogsvårdsförordningen som har meddelats med stöd av nuva- rande 7 § första stycket och är straffbelagd enligt första stycket 1. Innehållet i första stycket 2 överensstämmer i sak med nuvarande första stycket 3. Med anledning av att innehållet i 16 § första stycket har flyttats till 15 §, innehållet i 16 § tredje stycket flyttats till 18 c § samt innehållet i 18 § andra stycket och 21 § tredje stycket flyttats till 18 b § ändras hänvisningarna. Tillägget i beslut är avsett att tydliggöra att det är överträdelser av villkor i beslut som gäller avverkning och som har meddelats med stöd av 18 b § och 18 c §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Innehållet i första stycket 3 överensstämmer med nuvarande första stycket 4. Innehållet i första stycket 4 överensstämmer delvis med nuvarande första stycket 6. Ändringen innebär att överträdelser av förelägganden och förbud som meddelat för att föreskrifter enligt 30 § ska följas straffbeläggs av den nya 38 a § första stycket 4. Innehållet i första stycket 5 överensstämmer med nuvarande första stycket 7. I allt väsentligt flyttas innehållet i nuvarande första stycket 1 till den nya 38 a §. Överträdelser av föreskrifter som regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande en myndighet har meddelat med stöd av 7 § första stycket eller 11 § straffbeläggs av den nya 38 a § första stycket 1. Kriminaliseringen av överträdelser av föreskrifter meddelade av rege- ringen med stöd av 10 § andra stycket, 20 § eller 29 första stycket tas bort eftersom regeringen inte meddelat några föreskrifter med stöd av bemyndigandena. Överträdelser av föreskrifter som en myndighet har meddelat med stöd av regeringens bemyndigande i 10 § andra stycket, 20 § eller 29 § första stycket straffbeläggs av den nya 38 a § första stycket 2. Innehållet i nuvarande första stycket 5 har flyttats till den nya 38 a § första stycket 3. Innehållet i nuvarande tredje stycket har flyttats till den nya 38 b §. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 9. I paragrafens första stycke 1 straffbeläggs överträdelser av föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande en myndighet har meddelat med stöd av 7 § första stycket eller 11 §. Innehållet motsvaras delvis av nuvarande 38 § första stycket 1. I paragrafens första stycke 2 straffbeläggs överträdelser av föreskrifter som en myndighet har meddelat med stöd av regeringens bemyndigande i 10 § andra stycket, 20 § eller 29 § första stycket. Innehållet motsvaras delvis av nuvarande 38 § första stycket 1. Innehållet i första stycket 3 motsvarar nuvarande 38 § första stycket 5. Begreppet underrättelseskyldighet används i stället för anmälnings- skyldighet. Ändringen är endast språklig. Bestämmelsen straffbelägger överträdelser av föreskrifter om skyldighet att underrätta om avverkning m.m. som regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, en myndighet har meddelat med stöd av 14 §. Innehållet i första stycket 4 motsvarar delvis nuvarande 38 § första stycket 6. Bestämmelsen straffbelägger överträdelser av förelägganden eller förbud som har meddelat för att föreskrifter om hänsyn till naturvårdens eller kulturmiljövårdens intressen enligt 30 § skogsvårdslagen ska följas. Förutom ändringen av straffskalan är någon ändring i sak inte avsedd. I andra stycket anges att i ringa fall döms inte till ansvar. Innehållet motsvaras delvis av 38 § andra stycket. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 9, reglerar hur vite och straff är avsedda att förhålla sig till varandra. Den överensstämmer helt med nuvarande 38 § tredje stycket. Bestämmelserna har kommenterats i avsnitt 11. Lagändringarna träder i kraft (punkten 1). I punkten 2 anges att tillstånd som har meddelats enligt 16 § i dess äldre lydelse ska fortsätta att gälla. I punkten 3 anges att en ansökan om tillstånd till avverkning av skog enligt 16 § i dess äldre lydelse som inte omfattas av tillståndsplikt enligt 15 § och som har kommit in till, men inte prövats av, före , ska anses som en underrättelse enligt 14 §. Punkterna 2 och 3 innebär således att det i vissa situationer inte krävs någon särskild underrättelse med anledning av att kravet på tillstånd till avverkning av viss skog har ersatts med en generell underrättelse- skyldighet. Sammanfattning av betänkande (SOU 2009:30) Skog utan gräns? Uppdraget och dess genomförande Utredningsuppdraget har omfattat följande delfrågor: Kan gränsen för svårföryngrad skog och bestämmelserna knutna till denna upphävas och vad behövs i så fall för att skyddet för naturmiljön, kulturmiljön och rennäringen inte ska försvagas? Om gränsen och bestämmelserna gällande svårföryngrad skog upphävs, vad ska då gälla för den del av området som är fjällnära skog? Hur kan bestämmelserna om skyddsskog upphävas? När kan avtal mellan staten och markägaren om inskränkningar i markägarens nyttjande av sin mark till nytta för renskötsel aktualiseras och hur kan det genomföras? Bestämmelserna om svårföryngrad skog och skyddsskog har en historia som är mer än sekellång och en del av utredningsarbetet har bestått i att utröna vilka överväganden som skett . Bestämmelserna om svårföryngrad skog har varit ifrågasatta men frågorna om hur framför allt förhållandet till rennäringen ska hanteras har varit alltför komplicerade för att möjliggöra ett enkelt upphävande. För skyddsskogarna har intresset varit mindre. Antalet avverkningar i dessa områden är inte fler än att de tycks ha kunnat hanteras av skogsägarna inom gällande regelverk. Att en översyn av dessa bestäm- melser inte aktualiserats tidigare antar utredningen har berott på bristande intresse. Uppdragets del om renskötselavtal har avsett en ny avtalsform som utgått från Rennäringspolitiska kommitténs förslag i betänkandet En ny rennäringspolitik. Den tid utredningen haft till sitt förfogande har inte medgett att någon grupp med sakkunniga och experter kallats samman. Utredningen har därför i stället bedrivit en uppsökande verksamhet och haft samtal med utredningens intressenter. Detta har varit det som betytt mest i utredningsarbetet då det gäller att få förståelse för de problem och förväntningar som funnits. Förhållandet mellan markägarnas rätt till skogsbruk och renskötseln, både som samebyarnas renskötselrätt och som det allmänna intresset rennäring, är den del av uppdraget som inneburit de största utmaningarna. Utredningens förhoppning är att de förslag de lämnar ska innebära ett betydligt bättre rättsläge för båda näringarna och därmed också att roll blir tydligare. Om detta inte uppnås tror utredningen att deras förslag bör kunna fungera för en fortsatt konstruktiv diskussion. Utredningen föreslår att bestämmelserna om svårföryngrad skog ska upphävas, såväl i norra som för och . området ska i stället enligt utredningens förslag gälla en anmälningsplikt för skogsbruksåtgärder i likhet med övriga delar av landet. Anmälnings- plikten behöver dock förändras något till sitt innehåll för att framförallt rennäringens intressen ska kunna tillgodoses. Utredningens uppgift har varit att se över bestämmelserna om skogsgränserna med ett fortsatt upprätthållande av de skyddssyften som finns. De förslag de lämnat är därför inte avsedda att ändra det materiella innehållet i reglerna. Skogsvårdslagens reglering av förhållandet mellan skogsbruket och motstående allmänna intressen samt rennäring som enskilt intresse består således i utredningens förslag. Utredningens överväganden för vad som bör göras när gränserna tas bort rör i stället hur skogsbrukets skyldigheter och roll kan tydliggöras och hur reglerna ska leda till enklast möjliga processer som tillgodoser de skyddssyften som redan finns. Det förslag utredningen lämnar om att en informationsplikt till samebyar vid avverkningar ska gälla hela renskötselområdet har varit den mest diskuterade frågan under utredningsarbetet. Utredningen har funnit att det på sakliga grunder varit ofrånkomligt att de bestämmelser som gäller om samråd inom rennäringens åretruntmarker i någon form måste gälla hela renskötselområdet. För att detta inte ska innebära arbete och kostnader som blir betungande för någon av näringarna har utredningen försökt utforma regler som möjliggör ett enklare förfarande än det nuvarande. De föreslagna reglerna har som utgångspunkt att information alltid ska lämnas om avverkningar men, sedan detta skett, ska ansvaret för att initiera samråd ligga på samebyn. Det ska dessutom finnas en möjlighet att avstå från information och samråd vid den enskilda avverkningen genom att i ett större och mer långsiktigt sammanhang informera om kommande avverkningar under förutsättning att de avverkningar som beskrivs då godkänns av berörd sameby. Dessutom ska ha möjlighet att i föreskrifter meddela undantag från informationsplikten, t.ex. för de minsta skogsbruksfastigheterna och för mindre avverkningar. När tillståndsplikten byts till en anmälningsplikt innebär det att skogsmarkens ägare inte behöver invänta ett beslut, utan kan påbörja sin avverkning efter det att anmälan lämnades in. Detta innebär i de flesta fall tidsvinster för skogsbrukaren och en mindre arbetsbörda för myndigheten. kan det emellertid finnas frågor som behöver ytterligare utredning, som inte är möjlig att genomföra inom sexveckors- perioden. Det kan t.ex. vara fallet om yttrande behöver inhämtas från någon annan myndighet eller om det finns behov av ytterligare kommunikation. Utredningen anser att det för dessa undantagsfall måste finnas en möjlighet för att få det rådrum som prövningen kräver. Därför föreslår utredningen att ska kunna besluta om särskild prövning om frågorna gällande rennäringen fordrar en mer ingående beredning. Ett sådant beslut ska fattas från det att anmälan kommit in till myndigheten. Om beslut om särskild prövning fattas får avverkningen inte genomföras förrän ärendet prövats slutligt. Vid prövningen ska alltid fatta beslut enligt 35 § SvL om vilka förelägganden och förbud som fordras för att tillgodose renskötselns behov. För den fjällnära skogen föreslår utredningen att gränsen ska bestå. I princip innehåller förslaget inte heller några processuella eller materiella ändringar för det fjällnära skogsområdet. Det är dock viktigt att regel- verket tydligt avspeglar huvudsyftet med gränsen, dvs. den vikt som naturvården och rennäringen har i förhållande till skogsbruket inom detta område. Utredningen anser därför att vissa grundläggande begränsningar, som redan nu gäller för skogsbruket och som utformats som föreskrifter till lagen och förordningen, bör lyftas till lag. Det gäller hyggesstorlek och förbud mot att använda främmande trädslag för återväxten. Dessa bestämmelser, tillsammans med förbudet mot hyggesplöjning, som gäller även i andra områden, anser utredningen på ett adekvat sätt ger grundförutsättningarna för skogsbruket i den fjällnära skogen. Utredningen har konstaterat att regelverket med tillståndsplikt för skogsbruk i fjällnära skog inte varit ett verkningsfullt instrument för att skydda skogsbestånd med höga naturvärden. Det är därför angeläget att särskilt överväga vilka andra skyddsinstrument som bäst kan nyttjas för att skyddsvärda fjällskogar inte ska tas i anspråk för skogsbruk. Utredningen menar att det finns goda skäl för staten som dominerande markägare i området att visa särskilt stor återhållsamhet när det gäller att ta i anspråk de återstående värdefulla naturskogarna för skogsbruks- ändamål. Utredningens förslag är därför att det införs en ny bestämmelse i fastighetsförvaltningsförordningen om att avverkning eller andra skogsbruksåtgärder inte får komma till stånd i vissa utpekade skydds- värda statliga skogar i fjällområdet. Utredningen bedömer också att det är angeläget att arbetet fortsätter med hanteringen av ett flertal mycket värdefulla fjällnära skogsområden i en fortsatt dialog mellan och . Utred- ningen bedömer att regeringen bör formulera ett uppdrag till Naturvårds- verket att följa upp den s.k. kategoriseringsöverskommelsen och åter- komma med förslag på lämpliga åtgärder. Bestämmelserna om skyddsskogar är uppenbart föråldrade och utredningen föreslår därför att de utan övriga åtgärder upphävs i sin helhet. I fråga om renskötselavtal har utredningens arbete utmynnat i ett förslag till ändring i 7 kap. 3 § jordabalken, som möjliggör avtal om vad markägare ska tåla eller underlåta för att tillgodose behov från ren- näringen enligt samma grundmodell som naturvårdsavtalen. Utredningen föreslår att avtalen ska benämnas renskogsavtal för att de inte ska föra tankarna till avtal om renskötsel. Utredningens bedömning är att avtalen inte antas få någon generell eller särskilt omfattande tillämpning men att de kan vara ett användbart komplement till regelsystemet i övrigt i vissa speciella situationer. Det är också viktigt att principerna för när de ska kunna komma tillstånd blir tydliga. Det finns annars en risk att de ytterligare bidrar till osäkerhet om renskötselrättens omfattning och innehåll. Som grundläggande förutsättning måste därför gälla att de endast ska komma till användning för att tillgodose vad som fordras för det allmänna intresset rennäringen. Det ska alltså aldrig kunna vara fråga om att tillskapa eller utöka de civila rättigheterna till renskötsel. Avtalen ska heller inte användas för att lösa tvister om omfattningen av renskötselrätten på en viss plats eller i visst avseende. Utredningen föreslår vidare att får ett regeringsuppdrag att och en begränsad budget pröva Därefter bör ett nytt ställningstagande ske om verksamhetens fortsatta inriktning och omfattning. 3. vad han eller hon avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen i samband med avverkning på hans eller hennes mark, och Författningsförslag i betänkandet Skog utan gräns? (SOU 2009:30) ändringar i skogsvårdslagen (1979:429) Härmed föreskrivs i fråga om skogsvårdslagen (1979:429) dels att 21 § ska upphöra att gälla dels rubriken närmast före 15, 20, 30 och 31 §§ ska ha följande lydelse, dels att 6, 1420, 30, 31, 35, 38 och 41 §§ ska ha följande lydelse samt dels att en ny 14 a § med följande lydelse ska införas. Vid anläggning av ny skog skall de föryngringsåtgärder vidtas som kan behövas för att trygga återväxten av en skog av tillfredsställande täthet och beskaffenhet i övrigt. Föreskrifter om föryngringsmetod, mark- beredning, sådd, plantering, vård av plantskog och andra åtgärder i nämnda syfte meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Hyggesplöjning får inte användas som markberedningsmetod. Den produktiva skogsmarkens ägare är skyldig att enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer underrätta om 1.avverkning och uttag av skogsbränsle som ska äga rum på hans eller hennes mark, 2.sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. , 3. vad han eller hon avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens samt, inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt 3 § rennärings- lagen (1971:437), rennäringens intressen och renskötselrätten i samband med avverkning på hans eller hennes mark, och 4. vad han eller hon avser att göra för att trygga återväxten. På skogliga impediment som är större än gäller förbud mot avverkning, skogsvårds- åtgärder och gödsling. träd får dock avverkas om natur- Avverkning får inte ske tryggas på grund av skogs- beståndets ogynnsamma läge, 2. för byggande av skogsbilväg i fjällnära skog om nyttan av vägen kostnaden för den eller om vägen inte kan passas in i en Inom ett område där renskötsel får bedrivas året runt enligt (1971:437), 1. om avverkningen medför ett renbete att möjligheterna att hålla tillåtet renantal påverkas, eller 2. om avverkningen omöjliggör sedvanlig samling och flyttning av Om det finns särskilda skäl får fall som avses i första stycket eller andra stycket 1. För att tillgodose naturvårdens, ringens intressen får Skogssty- relsen medge undantag från det båtnadskrav som avses i andra Krav på tillstånd till avverkning skrifter om att skog som är svår skrifter om gränsen för det att föryngra på grund av dess råde där skogsmarken ska anses utgöra fjällnära skog. behövs som skydd mot sand- eller jordflykt eller för att förhindra att fjäll- gränsen flyttas ned skall bestämmer meddelar också före- skrifter om vilka delar av den anses utgöra fjällnära skog. I svårföryngrad skog eller I fjällnära skog får avverkning skyddsskog får avverkning inte ske I ansökan om tillstånd skall I ansökan om tillstånd ska sökanden redovisa vad han avser att göra för att tillgodose natur- som framgår av bestämmelserna i 14 § 3 och 4. I samband med att tillstånd ges kan besluta om åtgärder för att begränsa eller motverka olägenhet och trygga återväxten. Tillstånd behövs inte för röjning eller gallring som främjar skogens svårföryngrad skog eller skydds- fjällnära skog får inte ges, om skog får inte ges, om avverkningen avverkningen medverkar till att en medverkar till att en miljö- Avverkningen får dock tillåtas, om ningen får dock tillåtas, om det det vidtas sådana åtgärder att olägenheterna från annan verk- olägenheterna från annan verk- samhet upphör eller minskar så att samhet upphör eller minskar så att möjligheterna att uppfylla miljö- möjligheterna att uppfylla miljö- som regeringen bestämmer får för visst eller vissa områden före- skriva att tillstånd till avverkning av svårföryngrad skog inte får ges 1.i fråga om skog på mark som inte i genomsnitt kan producera minst en kubikmeter virke per hektar, om det inte finns särskilda skäl, 2.för byggande av skogsbilväg om nyttan av vägen för skogs- bruket inte motsvarar kostnaden för den eller om vägen inte kan passas in i en vägnätsplan. Tillstånd till avverkning i fjällnära skog får inte ges om avverkningen är oförenlig med intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården eller kulturmiljövården. Tillstånd får heller inte ges till När tillstånd ges skall besluta om vilka hänsyn som skall tas till natur- vårdens och kulturmiljövårdens intressen, såsom i fråga om hyggets storlek och förläggning samt tillåten avverkningsform. hyggen som är större än inom samma brukningsenhet, om det inte finns särskilda skäl. När tillstånd ges ska besluta om vilka hänsyn som ska tas till natur- vårdens, kulturmiljövårdens och rennäringens intressen, såsom i fråga om hyggets storlek och förläggning samt tillåten avverk- ningsform. I beslutet ska ange de villkor om anpassning som fordras med hänsyn till renskötselrätten. I fråga om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut enligt 18 § första eller andra stycket gäller bestämmelserna i 25 kap. 6 § och 31 kap. 2 §, 4 § första stycket, 6 §, 7 § första stycket första meningen, 8 § första meningen, 9, 12 och 13 §§, 15 § första stycket första meningen och andra stycket, 31 § tredje stycket samt 32 och 33 §§ . Vad som i dessa bestämmelser sägs om miljödomstol skall i stället gälla fastighetsdomstol. Lag (1998:821). I fråga om rätt till ersättning för skada till följd av ett beslut enligt 18 § första eller tredje stycket gäller bestämmelserna i 25 kap. 6 § och 31 kap. 2 §, 4 § första stycket, 6 §, 7 § första stycket första meningen, 8 § första meningen, 9, 12 och 13 §§, 15 § första stycket första meningen och andra stycket, 31 § tredje stycket samt 32 och 33 §§ . Vad som i dessa bestämmelser sägs om miljödomstol ska i stället gälla fastighetsdomstol. Lag (1998:821). Avverkning inom område där renskötsel får bedrivas Innan avverkning sker inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt rennäringslagen (1971:437) (renskötselns året- runt-marker) skall berörd sameby beredas tillfälle till samråd enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Innan avverkning sker inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt 3 § rennäringslagen (1971:437) ska skogsmarkens ägare informera berörd sameby om den planerade avverkningen. Om berörd sameby i ett särskilt fall begär samråd med hänsyn till renskötselrätten ska samebyn beredas tillfälle till samråd. Om den planerade avverkningen sker i enlighet med en plan för avverkningar som gäller en eller flera brukningsenheter och planen särskilt för enskilda avverkningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar föreskrifter om informations- planer som avses i andra stycket. Regeringen eller den myndighet Hänsyn till naturvården, kultur- Regeringen eller den myndighet Regeringen eller den myndighet hänsyn som skall tas till vårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i fråga om hyggens skötseln av skog, såsom i fråga om storlek och utläggning, bestånds- anläggning, kvarlämnande av träd och trädsamlingar, gödsling, dik- ning och skogsbilvägars sträck- gödsling, dikning och skogsbil- intressen får regeringen eller den om förbud mot avverkning och Regeringen eller den myndighet Regeringen eller den myndighet också meddela föreskrifter om de också meddela föreskrifter om de åtgärder som skall vidtas för det åtgärder som ska vidtas för det fall stycket inte har följts. inte har följts. tredje stycket medför inte be- andra stycket medför inte be- som är så ingripande att pågående som är så ingripande att pågående Vid skötsel av skog skall i fråga om hyggens storlek och utlägg- ning, beståndsanläggning, kvar- lämnande av trädsamlingar och skogsbilvägars sträckning den an- passning ske som uppenbart påkallas med hänsyn till ren- näringen.Vid planläggning och genom- förande av åtgärderna skall eftersträvas att berörd sameby har årlig tillgång till sammanhängande betesområden och till vegetation som behövs inom områden för samling, flyttning och rastning av renarna. Anpassning med hänsyn till ren- skötselrätten