prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller de grundläggande förutsättningarna för att en domstol ska kunna besluta om intrångsundersökning. Den motsvarar 41 a § och 41 b § andra stycket varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95 och prop. 2008/09:67 s. 283 f.) Handläggningen av frågor om intrångsundersökning 9 kap. 6 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas av den domstol där rättegången om intrånget pågår. Om rättegång inte är inledd, gäller i fråga om behörig domstol det som föreskrivs i 10 kap. 6 § för där avsedda mål och i om tvistemål för andra fall som rör intrång. Det som föreskrivs i om inskränkning av en domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan ordning än inför domstol, ska dock inte tillämpas. Innan ett beslut om undersökning meddelas ska motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock meddela ett beslut som gäller till dess att annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas. I övrigt ska en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan uppkommit under rättegång. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, reglerar handläggningen av en intrångsundersökning. Den motsvarar 41 b § första, tredje och fjärde styckena varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95 och prop. 2008/09:67 s. 284). Bestämmelsen i 41 b § andra stycket varumärkeslag finns i 5 § första stycket. I första stycket finns beträffande behörig domstol en hänvisning till forumbestämmelserna i 10 kap. 6 §. Bestämmelsen om reservforum (10 kap. 6 § första stycket) omfattar även intrångsmål, till skillnad från vad som gällde enligt motsvarande bestämmelse varumärkeslag (26 § andra stycket). Hänvisningen till 10 kap. 6 § innebär att lagens bestämmelse om reservforum även är tillämplig för talan om intrångsundersökning som avser ett nationellt varukännetecken. Liksom enligt varumärkeslag gäller en särskild bestämmelse om behörig domstol när talan om intrångsundersökning avser ett gemenskapsvarumärke (10 kap. 6 § andra stycket). Ställande av säkerhet och överklagande av beslut 9 kap. 7 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av motparten. I fråga om överklagande av domstolens beslut om intrångsundersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om handläggningen av en fråga om intrångsundersökning och regler om överklagande. Paragrafen motsvarar 41 c § varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). 9 kap. 8 § Ett beslut om intrångsundersökning ska innehålla uppgifter om 1.vilket ändamål undersökningen ska ha, 2.vilka föremål och handlingar som får eftersökas, och 3.vilka utrymmen som får genomsökas. Om det behövs, ska domstolen även besluta om andra villkor för verkställandet. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, anger vilka villkor domstolen ska ställa upp för verkställandet. Paragrafen motsvarar 41 d § varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). Verkställighet av ett beslut om intrångsundersökning 9 kap. 9 § Ett beslut om intrångsundersökning gäller . Om ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfaller det. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om från vilken tidpunkt ett beslut om intrångsundersökning gäller samt om tidsfrist för ansökan om verkställighet och vad som händer om fristen inte följs. Den motsvarar 41 e § första stycket varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). 9 kap. 10 § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av Kronofogdemyndig- heten enligt de villkor som domstolen har beslutat och med tillämpning av 13 kap., 17 kap. 15 §§ samt 18 kap. utsökningsbalken. Sökandens motpart ska underrättas om verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande. Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och ljudupptagningar av sådana föremål som den får söka efter. Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter. En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som avses i 27 kap. 2 § . Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om intrångsundersökning. Den motsvarar 41 f § varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). Juridiskt biträde och rätt att närvara vid intrångsundersökningen Prop. När ett beslut om intrångsundersökning ska verkställas har motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om 1. undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller 2. det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås. Vid verkställigheten får anlita det biträde av en sakkunnig som behövs. Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökanden är närvarande vid undersökningen för att bistå med upplysningar. Om ett sådant tillstånd ges, ska myndigheten se till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om intrångsundersökning. Den motsvarar § varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). Återgång av en åtgärd vid intrångsundersökning 9 kap. 12 § Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om saken, ska en åtgärd som företagits vid verkställigheten av intrångsundersökningen gå åter, i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersökning hävs sedan verkställighet genomförts. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om sökandens skyldighet att efter en intrångsundersökning väcka talan eller annars inleda ett förfarande om saken samt om återgång av intrångsundersökning om detta inte sker. Den motsvarar 41 e § andra stycket varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). Hantering av material från intrångsundersökningen 9 kap. 13 § ska förteckna fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av och utdrag ur handlingar från intrångsundersökningen. Materialet ska hållas tillgängligt för sökanden och motparten. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, reglerar hur ska hantera material från verkställigheten av en intrångsundersökning. Den motsvarar 41 h § varumärkeslag (se prop. 1998/99:11 s. 95). 10 kap. Övriga bestämmelser Förbud att döma till påföljd m.m. 10 kap. 1 § Om en registrering av ett varumärke har hävts genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till påföljd eller besluta om ersättning eller annan åtgärd enligt 8 eller 9 kap. Paragrafen innehåller förbud att döma till påföljd m.m. för varumärkesintrång när registreringen av varumärket har hävts. motsvarar 42 § första stycket varumärkeslag och har behandlats i avsnitt 12.4. 10 kap. 2 § Förs talan om intrång i ett registrerat varumärke och gör den mot vilken talan förs gällande att registreringen är ogiltig, får frågan om ogiltighet prövas endast sedan talan om hävning har väckts. förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att inom viss tid väcka sådan talan. Första stycket ska också tillämpas om det i ett mål som gäller fastställelsetalan avseende ett registrerat varumärke görs gällande att registreringen är ogiltig. Paragrafen innehåller föreskrifter om förfarandet när den mot vilken talan förs i ett mål om varumärkesintrång eller ett mål rörande fastställelsetalan gör gällande att registreringen är ogiltig. behandlats i avsnitt 13.2. Första stycket motsvarar delvis 42 § andra stycket i 1960 års Liksom tidigare gäller att den mot vilken talan förs om intrång i ett registrerat varumärke och som gör gällande att registreringen är ogiltig (dvs. att det föreligger grund för att häva registreringen) inte kan få sin invändning upptagen till prövning i själva intrångsmålet (prop. 1960:167 s. 185 f.). I stället får denne väcka talan om hävning av I de flesta fall förs intrångstalan som ett tvistemål (och inte ett brottmål). Intrångsmålet och målet om hävning kan då normalt handläggas i samma rättegång (jfr på patentområdet prop. s. 227). Bestämmelsen avviker från 42 § andra stycket i 1960 års varumärkeslag i så måtto att den inte innehåller någon regel om vilandeförklaring och att det alltså inte är obligatoriskt för domstolen att vilandeförklara ett mål om intrång i ett registrerat varumärke om den mot vilken talan förs gör gällande att registreringen är ogiltig. I stället kan ett intrångsmål vilandeförklaras med stöd av den allmänna bestämmelsen om vilandeförklaring i 32 kap. 5 § . I den nu aktuella bestämmelsen anges vidare att domstolen får förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att inom viss tid väcka talan om hävning av registreringen. Det är förstås lämpligt med ett sådant föreläggande om vilandeförklaring sker. Andra stycket, som saknar motsvarighet varumärkeslag, klargör att det inte heller i mål som gäller fastställelsetalan avseende ett registrerat varumärke är möjligt att få prövad en invändning om att varumärket är ogiltigt. Den som talan förs mot är således hänvisad till att väcka talan om hävning av registreringen. Liksom i intrångsmålen kan ett mål om fastställelsetalan vilandeförklaras med stöd av Prop. 2009/10:225 för det fall den mot vilken talan förs gör gällande att det registrerade varumärket ska hävas. Likaså gäller även i dessa fall att domstolen får förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att väcka talan om hävning av registreringen. Den särskilda bestämmelsen om fastställelsetalan i 44 § första stycket varumärkeslag har inte förts över till den nya varumärkeslagen. I stället tillämpas 13 kap. 2 § . 10 kap. 3 § Trots förbudet i 21 § personuppgiftslagen (1998:204) får personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott enligt 8 kap. 1 § behandlas om detta är nödvändigt för att ett rättsligt anspråk ska kunna fastställas, göras gällande eller försvaras. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller en bestämmelse om behandling av personuppgifter. Den motsvarar § varumärkeslag (se prop. 2008/09:67 s. 279). Särskilda bestämmelser om gemenskapsvarumärken Avgifter för vidarebefordrade ansökningar m.m. 10 kap. 4 § Föreskriven avgift ska betalas av den som 1.ger in en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke till för vidare befordran enligt artikel 25.2 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken, 2.begär omvandling av en registrering av ett gemenskapsvarumärke eller en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke till en ansökan om nationell registrering av ett varumärke, eller 3.begär ett intyg enligt artikel 93.3 i rådets förordning. Paragrafen innehåller bestämmelser om avgifter som ska betalas för vissa åtgärder rörande gemenskapsvarumärken. Den motsvarar 65 § varumärkeslag. Bestämmelser som tillämpas för gemenskapsvarumärken 10 kap. 5 § Vid intrång i ett gemenskapsvarumärke tillämpas bestämmelserna i 8 kap. 1 § om ansvar för varumärkesintrång. I den utsträckning inte något annat följer av rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken gäller i övrigt 3 §, 8 kap. 28 §§ och 9 kap. I dessa fall ska vad som sägs om varumärkesintrång gälla intrång i gemenskapsvarumärke. I paragrafen regleras frågan om straffansvar vid intrång i ett gemenskapsvarumärke. Vidare framgår att lagens bestämmelser om förbud, skadestånd, säkerhetsåtgärd eller annan åtgärd enligt 3 §, 8 kap. 28 §§ och 9 kap. tillämpas också vid intrång i ett gemenskaps- Om något annat följer av varumärkesförordningen, ska dock det tillämpas. Paragrafen har behandlats i avsnitt 12.4. Paragrafen motsvarar 66 § varumärkeslag. 10 kap. 6 § Om det inte finns någon domstol som enligt är behörig att ta upp ett mål om hävning av registreringen av ett varumärke, om varumärkesintrång eller om fastställelse, väcks talan vid . Talan som avses i 5 § och i artikel 96 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken väcks vid av . Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 10.3.1 och 10.3.2, innehåller forumregler och motsvarar delvis 26 § andra stycket och 67 § varumärkeslag. Lagtexten har i huvudsak utformats i enlighet med En nyhet i första stycket är att utgör reservforum inte bara såvitt gäller mål om hävning av varumärkesregistrering utan också mål om varumärkesintrång och fastställelsetalan. Därmed har en anpassning skett till vad som gäller på det industriella rättsskyddets område i övrigt, jfr främst 24 § firmalagen (1974:156) men också 43 § mönsterskyddslagen (1970:485) och 10 kap. 3 § växtförädlarrättslagen (1997:306). Beträffande mål om hävning av varumärkesregistrering är bestämmel- sen tillämplig oavsett om förfarandet inletts direkt vid domstol eller om förfarandet inletts som ett ärende om administrativ hävning vid , och som därefter ha överlämnats till allmän domstol. När det gäller ett mål som börjat som ett ärende om hävning av registrering hos , är bestämmelsen tillämplig oavsett om överlämnandet från verket skett på grund av att innehavaren bestritt ansökan och sökanden begärt ett överlämnande (3 kap. 13 §), om ansökan ansetts ogrundad och sökanden begärt ett överlämnande (3 kap. 9 och 13 §§), eller om överlämnandet skett på grund av innehavarens ansökan om återvinning (3 kap. 16 §). Eftersom bestämmelsen om förbud mot användning av vilseledande varukännetecken (35 § varumärkeslag) inte förts över till den nya varumärkeslagen, kan endast förbudstalan som har intrång som grund föras (8 kap. 3 §). Mål om varumärkesintrång omfattar förbudstalan som grundar sig på intrång och förevarande bestämmelse om reservforum gäller alltså därför även för sådan förbudstalan. Den särskilda bestämmelsen om fastställelsetalan varumärkeslag (44 §) har inte förts över till den nya varumärkeslagen. Talan om fastställelse prövas enligt 13 kap. 2 § . Bestämmelsen om reservforum är tillämplig när sådan fastställelsetalan förs. Det gäller även sådana mål om bättre rätt som av part anhängiggjorts vid domstol efter föreläggande från enligt 2 kap. 21 §. Andra stycket innebär att är exklusivt forum i mål om gemenskapsvarumärken. Bestämmelsen motsvarar 67 § varumärkeslag. Särskilda beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel 10 kap. 7 § Bestämmelserna i 3 § samt 8 kap. 38 §§ och 9 kap. ska tillämpas vid intrång i den rätt till en beteckning som följer av 1.rådets förordning (EG) nr 509/2006 av om garanterade traditionella specialiteter av jordbruksprodukter och livsmedel, 2.rådets förordning (EG) nr 510/2006 av om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruks- produkter och livsmedel, 3.rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker, 4.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker, samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/89, 5.rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, eller 6.rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden). Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 12.4, innehåller bestämmelser om sanktioner m.m. vid intrång i geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar som är skyddade inom EU. Paragrafen motsvarar 68 § varumärkeslag (se prop. 2008/09:67 s. 284 f.) dock med det undantaget att det i första stycket 6 numera hänvisas till rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) som har ersatt den förordning som det tidigare hänvisades till. Skyldighet för licenstagare och andra att underrätta innehavaren 10 kap. 8 § Innehavaren av ett varukännetecken eller av en sådan särskild beteckning som avses i 7 § ska underrättas innan en talan om varumärkesintrång väcks. Detta gäller dock endast om den som vill väcka talan är 2.en panthavare som vill väcka talan med anledning av intrång i den pantsatta egendomen, 3.någon som är berättigad att använda ett sådant varukännetecken som avses i 1 kap. 2 §, eller 4.någon som är berättigad att använda en sådan särskild beteckning som avses i 7 § och som vill väcka talan enligt 8 kap. 4 eller 7 §. Underrättelse enligt första stycket ska också ske när en licenstagare eller en panthavare vill väcka talan om fastställelse avseende ett varukännetecken. Om någon underrättelse enligt första eller andra stycket inte har skett, ska talan avvisas. Paragrafen, som innehåller regler om underrättelseskyldighet i vissa fall, har behandlats i avsnitt 13.2. Första stycket motsvarar delvis 43 § varumärkeslag. första stycket 1. innehar enkel licens (dvs. licensgivaren är fri att upplåta rätt att utnyttja varukännetecknet till andra) som för licenstagare som har exklusiv licens (dvs. licensupplåtelser som innebär att licensgivaren inte är fri att upplåta rätt att utnyttja varukännetecknet till andra). Vidare gäller en underrättelseskyldighet för panthavare som vill väcka talan med anledning av intrång i den pantsatta egendomen enligt första stycket 2. Till skillnad års kollektivmärkeslag anger inte varumärkeslagen någon generell begränsning i talerätten för dem som är berättigade att använda sådana varukännetecken som avses i 1 kap. 2 § när det gäller intrångsmål. Vissa begränsningar följer dock direkt av att det i flera av sanktionsbestämmelserna anges att talan endast får väckas av innehavaren eller av en licenstagare. Om den som är berättigad att använda ett sådant varukännetecken som avses i 1 kap. 2 § vill väcka talan om intrång, måste innehavaren av kännetecknet enligt första stycket 3 underrättas innan talan väcks. Enligt 7 § ska bl.a. bestämmelserna om de civilrättsliga sanktionerna tillämpas vid intrång i den rätt till en beteckning som följer av de EU- förordningar som anges i 7 § 16. Någon generell begränsning i rätten att föra talan om sådana sanktioner finns inte för dem som är berättigade att använda sådana beteckningar. Vissa begränsningar följer dock direkt av att det i flera av sanktionsbestämmelserna anges att talan endast får väckas av innehavaren eller en licenstagare (prop. 2008/09:67 s. 95 f. och s. 244 f.). Även den som är berättigad att använda en sådan beteckning kan föra talan om skadestånd (enligt 8 kap. 4 §) och om korrigeringsåtgärder (enligt 8 kap. 7 §). Också i sådana fall gäller att innehavaren av beteckningen måste underrättas (första stycket 4). Lagtexten har i denna del utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Andra stycket motsvarar 44 § andra stycket varumärkeslag. Den särskilda bestämmelsen om fastställelsetalan varumärkeslag (44 § första stycket) har inte förts över till den nya varumärkeslagen. Talan om fastställelse prövas enligt 13 kap. 2 § . Om underrättelseskyldigheten inte följs, ska enligt tredje stycket talan avvisas. Förbud mot utmätning av inarbetade varukännetecken 10 kap. 9 § Rätten till ett varukännetecken enligt 1 kap. 7 § får inte utmätas. Försätts innehavaren i konkurs, ingår dock rätten i konkursboet. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 14.6.3, innehåller en särregel om vad som gäller för inarbetade varukännetecken vid utmätning och konkurs hos innehavaren. Paragrafen motsvarar 34 § femte stycket varumärkeslag. 10 kap. 10 § Ett slutligt beslut av enligt denna lag får överklagas till Patentbesvärsrätten för beslutet. Ett slutligt beslut i ett ärende om registrering av ett varumärke får överklagas endast av sökanden. Detsamma gäller för ett slutligt beslut i ett ärende om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i . Ett slutligt beslut med anledning av en invändning mot en registrering får överklagas endast av innehavaren av varumärket och av invändaren. Ett slutligt beslut med anledning av en invändning mot att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i får överklagas endast av innehavaren av den internationella varumärkesregistreringen och av invändaren. Återkallar en invändare sin talan, får denna ändå prövas, om det finns särskilda skäl. Talan får dock inte prövas om det till grund för den endast har åberopats hinder som avses i 2 kap. 810 §§. Ett slutligt beslut av Patentbesvärsrätten får överklagas till för beslutet. Vid ett överklagande till tillämpas 3537 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Patentbesvärsrättens beslut ska innehålla uppgift om att det krävs särskilt tillstånd för prövning i och om de grunder på vilka ett sådant tillstånd meddelas. Denna paragraf gäller inte beslut i ärenden om administrativ hävning av en registrering. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av slutliga beslut i ärenden om såväl nationell som internationell varumärkesregistrering. Tredje stycket om prövning av en återkallad talan i ett överklagat invändningsärende har behandlats i avsnitt 9.3.2 och i övrigt finns övervägandena i avsnitt 14.7. Paragrafen motsvarar delvis 47 och 63 §§ varumärkeslag. Enligt första stycket får de slutliga beslut som fattar enligt lagen överklagas. Någon motsvarande bestämmelse fanns inte varumärkeslag. Första stycket innebär att även slutliga beslut när det gäller exempelvis ärenden om anteckning enligt 6 kap. 2 § kan överklagas. Av 22 § förvaltningslagen (1986:223) framgår att de överklagbara besluten får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. I andra och tredje styckena finns begränsningar i fråga om vem som får överklaga vissa slags beslut. I andra stycket anges att ett slutligt beslut i ett ärende om registrering av varumärken eller i ett ärende om att en internationell varumärkes- registrering ska gälla i får överklagas endast av sökanden. När det gäller ärenden om internationell varumärkesregistrering innefattas i begreppet sökanden även den som innehar en internationell varumärkesregistrering som gäller i andra länder och som ansöker om att registreringen också ska gälla i (s.k. senare designering). Även i dessa fall gäller att beslutet måste ha gått sökanden emot för att det ska kunna överklagas. Detta innebär att det inte går att överklaga ett beslut av att helt bifalla en ansökan om registrering eller en ansökan om att en internationell varumärkes- registrering ska gälla i . Den som anser att beslutet är felaktigt kan i stället göra invändning mot beslutet. I tredje stycket regleras överklagande med anledning av slutliga beslut i invändningsärenden. Bestämmelsen motsvarar 47 § första stycket andra och tredje meningarna samt 63 § andra stycket varumärkeslag. Invändningsförfarandet i ärenden om internationell varumärkes- registrering sker, på samma sätt som för nationella registreringar, efter det att har kungjort att den internationella registreringen ska gälla i (se 5 kap. 11 §). Överklagandebestäm- melserna för dessa invändningsärenden har därför ändrats och överensstämmer med vad som gäller för överklaganden i invändnings- ärenden rörande nationella registreringar. För att ett beslut i ett invändningsärende ska få överklagas måste det ha gått den som vill klaga emot.