prop · GX03176 · 2010-03-23 00:00:00 — När det gäller personlig assistans är valfriheten viktig vad gäller anordnare, val av personliga assistenter samt val av t.ex. tidpunkt för när assistansen ska utföras. har inte haft något underlag för att avgöra hur många enskilda anordnare som inte skulle få tillstånd eller skulle välja att avveckla verksamheten framför att söka tillstånd. Även om det enligt kommitténs mening inte finns anledning att tro att antalet enskilda assistansanordnare skulle minska kraftigt genom införande av till- ståndsplikt, är det möjligt att det skulle bli en viss begränsning av utbudet och därmed en begränsning av den assistansberättigades möjligheter att välja anordnare. menar att en rätt utformad tillståndsplikt skulle säkerställa den assistansberättigades möjligheter att ha inflytande över när, hur och av vem assistansen utförs. Tillståndsplikt för enskilda assistansanordnare kan närmast jämföras med de olika former för tillstånd och legitimationer som gäller i verksamheter där människor får ett visst skydd av samhället men har goda valmöjligheter. Tillstånd för enskilda assistansanordnare kan också göra det lättare för de assistansberättigade att överblicka vilka anordnare som finns att välja på. är detta i praktiken svårt. Regeringen anser i likhet med att behovet av det skydd som tillståndsplikten kan ge för den enskilde assistansberättigade upp- väger de risker som finns för att valfriheten begränsas. Regeringen anser också att värnandet om den assistansberättigades trygghet vid insatsen personlig assistans är ett sådant skyddsvärt intresse som motiverar viss begränsning av näringsfriheten. Regeringen föreslår därför att krav på tillstånd för yrkesmässig verksamhet med personlig assistans införs. Det finns inte anledning att ha andra regler om sanktioner, överklaganderätt m.m. i fråga om personlig assistans, än vad som gäller för andra till- Prop. 2009/10:176 ståndspliktiga insatser. Sociala tjänster som rör bl.a. stöd till permanent eller tillfälligt behövande familjer och enskilda, som tillhandahålls av staten eller på uppdrag av staten, undantas från tillämpningsområdet för Europaparla- mentets och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden. Direktivet är således inte tillämpligt i fråga om behovsprövade sociala tjänster som t.ex. insatserna i LSS. redovisar i sitt delbetänkande ett antal krav som bör ställas när tillstånd prövas för enskilda assistansanordnare. t.ex. anges vem som ska bedriva verksamheten, hur verksamheten ska bedrivas och hur detta avtalas mellan anordnaren och de assistans- berättigade som väljer anordnaren. Vidare bör anges anordnarens rutiner för kontakter med de assistansberättigade som väljer anordnaren, rutiner för kontakter med personal och med berörda myndigheter samt frågor som rör personalen och dess kompetens. De krav som har föreslagit liknar de som gäller för annan tillståndspliktig verksamhet enligt LSS. Dock finns inte på samma sätt krav på lokaler och administration. krav inte bör ställas på formella utbildnings- eller erfarenhetskrav, med tanke på den assistansberättigades valmöjligheter. Det viktigaste är inte att ansökan beskriver en viss kompetens hos anordnaren när verk- samheten startar utan att anordnaren kan beskriva hur kompetensen kontinuerligt ska utvecklas. En förutsättning för tillstånd bör dock vara att det framgår av ansökan att den som ska bedriva verksamheten har god kunskap om den lagstiftning som styr verksamheten, inklusive lag- stiftning om arbetsmiljö och hantering av ersättning för personlig Vidare bör framgå att den som ska bedriva verksamheten har kunskap om förhållningssätt, bemötande och ekonomi. också framgå hur personalens kunskaper ska säkerställas och hållas aktuella när det gäller lagstiftning, andra gällande regler samt vad som i övrigt krävs för att ge den assistansberättigade personlig assistans. verksamheter som utför personlig assistans på uppdrag av barn och unga assistansberättigade, är det viktigt att beskrivningen av personalens kompetens omfattar former för utbildning, fortbildning och det övriga stöd som de personliga assistenterna behöver för att ge barn en personlig assistans av god kvalitet. Regeringen delar huvudsakligen uppfattning i fråga om de omständigheter som bör ligga till grund för tillståndsprövningen. Därutöver anser regeringen att det är viktigt att den som ska bedriva verksamheten redovisar hur den assistansberättigades självständighet och påverkan på utformningen av insatsen ska tillgodoses. Regeringen vill betona att ansökningar om tillstånd för enskild verk- samhet med personlig assistans måste prövas noga så att förtroendet för den personliga assistansen upprätthålls. Det är också viktigt att erinra om Prop. 2009/10:176 att prövningen inte får innebära att tillståndsgivningen tar så att den assistansberättigades möjligheter att välja en viss anordnare begränsas av detta skäl. Handläggningstiderna bör kunna hållas på en rimlig nivå eftersom tillståndsansökningar för enskilda verksamheter med personlig assistans inte som huvudregel måste remitteras till kommunen. Det är viktigt att det praktiska arbetet med ansökningen om tillstånd och prövningen av denna, inte blir mer omfattande än nödvändigt. Det får inte riskera att slå ut de många mindre kooperativ och företag som anordnar personlig assistans. Mindre anordnare erbjuder ofta sär- skilda kvaliteter i den personliga assistansen som inte alltid större anordnare kan svara för. En koncentration till enbart större enskilda anordnare är inte önskvärd. Regeringen anser att kommunerna med dessa förslag inte regelmässigt måste yttra sig över tillståndsansökningar som rör personlig assistans. Anmälningar om nedläggning av enskild verksamhet med personlig assistans ska göras enbart till . Mot bakgrund av att kommunerna har basansvaret vid personlig assistans, är det rimligt att underrättar berörda kommuner om vilka tillstånd som beviljats respektive återkallats och om verksamheter som lagts ner, så att kommunerna kan planera sin verksamhet. Anmälningsplikt för den assistansberättigade som är arbetsgivare åt sina egna assistenter Regeringen instämmer i bedömning att tillståndskravet inte bör omfatta de assistansberättigade som själva är arbetsgivare åt sina personliga assistenter. Av betänkandet framgår dock att det råder oklarhet och oenighet om tillsynsansvaret omfattar sådana assistans- berättigade. Regeringen anser att dessa ska omfattas av tillsyn (se avsnitt 5.1). För att ska kunna genomföra denna del av tillsynsverksamheten föreslår regeringen, i likhet med , att assistansberättigade som själva är arbetsgivare åt sina personliga assistenter ska vara skyldiga att göra en anmälan till Social- styrelsen. Ansvarsbestämmelsen i 28 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Av 28 § LSS följer att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 23 § första stycket första meningen döms till böter. I 23 § första stycket LSS föreskrivs: En enskild person får inte utan tillstånd av yrkesmässigt bedriva sådan verksamhet som avses i 9 § 610. Med nu föreslagen ändring av 23 § kommer första stycket ha i stort sett samma lydelse, förutom att det i stället hänvisas till 9 § 2 och 6-10. 28 § LSS fick sin nuvarande lydelse . Dess- förinnan hade paragrafens första stycke två meningar. Eftersom första stycket nu bara har en mening, skulle det kunna uppstå oklarheter vid tillämpningen av 28 §. Regeringen föreslår därför en redaktionell juste- ring av paragrafen, så att hänvisningen till första meningen i 23 § första Prop. 2009/10:176 stycket tas bort. Regeringens bedömning: Något särskilt uppdrag till att ta fram bedömningskriterier för tillsynen av assistansanordnare bör inte ges. Kommitténs förslag: bör ges i uppdrag att ta fram bedömningskriterier för tillsynen av assistansanordnare. Bedömnings- kriterierna ska omfatta alla verksamheter med personlig assistans, oavsett om de utförs av kommuner eller enskilda anordnare. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna som har yttrat sig över förslaget är positiva till det. tillstyrker förslaget att myndigheten bör få i uppdrag att utarbeta bedömningskriterier som kan användas i tillsynen av assistansanordnare. Eftersom åtgärder som stärker barnens ställning har bedömts vara ett prioriterat område bör detta också avspegla sig i valet av områden för kriterier. Statskontoret samt länsstyrelserna i och . Kommuner och Landsting tillstyrker liksom flertalet kommuner. framför att vid utarbetande av bedömnings- kriterier ska anordnare och branschorganisationer ges möjlighet att medverka. Kommunerna ska omfattas av samma kvalitetskrav som enskilda verksamheter för att få utföra assistans. Intressegruppen För Assistansberättigade (IFA) framhåller att regeringen bör avvakta arbete att ta fram en enhetlig behovsbedömningsmodell innan genomgripande förändringar genomförs. Vårdföretagarna är positiva till att får i uppdrag att ta fram bedöm- ningskriterier och anser att företrädare för branschen bör vara med i detta arbete. Independent Living (STIL) påpekar att det måste vara den assistansberättigades bedömning av assistansens kvalitet som ska vara avgörande. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 6 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ska verksamhet enligt lagen vara av god kvalitet. Verksamheten ska vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet och den enskilde ska i största möjliga utsträckning ges inflytande och medbestämmande över insatser som ges. Vidare ska verksamheten enligt samma bestämmelse systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Enligt andra stycket ska det finnas den personal som behövs för att ett gott stöd och en god service och omvårdnad ska kunna ges. Av LSS-kommitténs betänkande framgår att tydligare kvalitetskriterier behövs, framförallt för att tillsynen av personlig assistans ska bli effektiv. Regeringen instämmer i den bedömningen. får i fråga om verksamhet enligt 9 § lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade med stöd av bemyn- diganden i 13 § i lagen och 13 § förordningen (1993:1090) om stöd och service till vissa funktionshindrade meddela föreskrifter till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa (jfr i fråga om kvalitetskrav regeringens resonemang om bemyndigande på område i Prop. 2009/10:176 regeringens proposition 2008/09:160, Samordnad och tydlig tillsyn av 90f och 117). kan också genom all- männa råd ge rekommendationer om vad som kan avses med kvalitet i olika verksamheter och i olika avseenden samt om vilka bedöm- ningskriterier som bör tillämpas vid en effektiv tillsyn. Regeringen har beslutat att ge i uppdrag att utarbeta föreskrifter, till skydd för den enskildes liv, personliga säkerhet eller hälsa, och allmänna råd som konkretiserar innebörden av 3 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453). ska också utarbeta bedöm- ningskriterier när det gäller denna paragraf. Uppdraget ska vara genom- fört . har föreslagit att bör ges i uppdrag att utarbeta bedömningskriterier som kan användas i tillsynen av assistans- anordnare. Bedömningskriterierna skulle gälla för alla verksamheter med personlig assistans, oavsett om de utförs av kommuner eller enskilda anordnare. Med hänsyn till det uppdrag som har redovisats och till det förhållandet att det redan ligger inom myndighetens tillsynsansvar att ta de initiativ som behövs för att utföra tillsynsuppdraget med hög kvalitet, och mot bakgrund av möjligheter att i form av föreskrif- ter till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa eller allmänna råd ta fram det stöd som styrelsen anser att den behöver för att kunna bedriva en effektiv tillsyn på området, anser regeringen att något särskilt uppdrag till inte bör ges. Regeringens bedömning: anslag bör tillföras för uppgifter med tillsyn och tillståndsgivning för personlig assistans. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. I betänkandet var dock en länsstyrelse för hela landet föreslagen som tillståndsmyndighet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslagen. uttalar sig inte om denna del av förslaget. Kommuner och Landsting tillstyrker. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det behöver tillföras ytterligare resurser för att genomföra förslagen om tillsyn och tillståndsgivning vad gäller personlig assistans. Vidare krävs metod- och kompetensutveckling inom den sociala tillsynen för att med hög kvalitet utföra de nya uppgifter som tillkommer genom förslagen. Det är viktigt att en utökad och mer aktiv tillsyn av insatsen personlig assistans, inte får gå ut över annan tillsyn inom verksamheter som utförs åt personer med funktionsnedsättning. Förslaget om krav på tillstånd för enskilda anordnare av assistans innebär också ett behov av ökade resurser hos tillståndsmyndigheten. Den sociala tillsynen bör tillföras särskilda medel för de uppgifter som föreslås. Personlig assistans är en viktig och antalsmässigt omfattande uppgift, som på många håll, i praktiken stått utanför länsstyrel- Prop. 2009/10:176 sernas tillsyn. Regeringen kan konstatera att efter lämnade sitt slutbetänkande har fattat beslut om Samordnad och tydlig tillsyn av (prop. 2008/09:160). Detta beslut innebär bl.a. att länsstyrelsernas tillsyns- och tillståndsverksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade har förts över till och samordnats med tillsynen av hälso- och sjukvården. ska därmed även ansvara för uppgifterna om tillstånd och tillsyn vad gäller insatsen personlig assistans, och inte som i kommitténs förslag. Regeringen avser att tillföra förvaltningsanslag totalt för de uppgifter som förslagen innebär. 5.5Personlig assistans med assistansersättningsmedel Regeringens förslag: I socialförsäkringsbalken ska det anges att bestämmelserna i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade som avser utförandet av insatsen personlig assistans också ska tillämpas på personlig assistans som avses i 51 kap. socialförsäkringsbalken. Det ska också anges att, om den personliga assistansen avser stöd- och serviceinsatser åt barn med funktions- hinder, ska lagen om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder tillämpas. Kommitténs förslag: Överensstämmer huvudsakligen med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: i anser att det är otillfredsställande och problematiskt att beslut enligt lagen om assistansersättning (1993:389), förkortad , inte omfattats av de kvalitetsnormerande bestämmelserna i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. Ett LASS-beslut grundas normalt på ett tidigare LSS-beslut varför in- stämmer i kommitténs förslag att LSS kompletteras och förtydligas för att även i tillämpliga delar gälla . i instämmer i kommitténs bedömning och förslag. i län och i instämmer i kommitténs bedömning. Skälen för regeringens förslag: Av förarbetena till lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och lagen (1993:389) om assistansersättning framgår att personlig assistans betecknar en av de insatser som vissa personer med funktionshinder har rätt till enligt LSS och att den statliga assistansersättningen, som regleras i (och från i socialförsäkringsbalken), är en del av den administrativa konstruktionen kring denna rätt. anför i sitt delbetänkande (SOU 2005:100) att en tydligare och mer aktiv tillsyn av personlig assistans måste utgå från den enskilde individen och inte från ett organisationsperspektiv på assistans, och att tendenser att skilja på personlig assistans enligt de båda lagarna inte överensstämmer med förarbetena till lagen. Det har inte framförts några konkreta problem i Prop. 2009/10:176 tillämpningen av lagarna på grund av att det inte tydligt har reglerats vilka regler i LSS som ska gälla för personlig assistans enligt , men för att markera sambandet mellan LSS och föreslår att det införs bestämmelser i och som tydliggör att LSS i tillämpliga delar också gäller för personlig assistans för vilken det betalas assistansersättning från . Det gäller bl.a. reglerna om kvalitet, dokumentation i assistansverksamheten och tillsyn. Regeringen delar slutsats att det måste stå klart att utförandet av den personliga assistans som tillhandahålls en enskild som beviljats assistansersättning regleras i LSS. Detta är särskilt viktigt med tanke på tillståndskravet som föreslås. En regel om detta bör införas i den föreslagna socialförsäkringsbalken. Regeringen anser också att det bör framgå att den nya lagen om registerkontroll av personal som utför insatser åt barn med funktions- hinder ska tillämpas i fråga om personlig assistans åt barn med funktions- hinder enligt socialförsäkringsbalken. 6Ett barnperspektiv i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade 6.1Regler om barnets bästa Regeringens förslag: När åtgärder enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av de remissinstanser som har yttrat sig i denna del tillstyrker förslaget. Endast ett fåtal instanser avstyrker eller är negativa till förslaget. () anser att om det förs in en lagbestämmelse om att barnets bästa ska beaktas, ska det finnas bestämmelser som gör det möjligt att i praktiken göra det. betonar vikten av att i en kommande proposition beakta barnets situation i familjer där behov bedöms. Myndigheten för Handikappolitisk sam- ordning (Handisam) ser med glädje att kommittén så tydligt velat stärka barns och ungas inflytande vid insatser enligt LSS. Kommuner och Landsting tillstyrker förslagen. och Västra är positiva till förslagen som innebär att stärka barnens ställning. Handikapporganisationernas samarbetsorgan (HSO) påpekar att det måste klargöras vad barnperspektiv respektive barnets perspektiv innebär och hur barnets bästa ska förstås. och Ungdomar (RBU) välkomnar förslaget att stärka barnens ställning i LSS. Skälen för regeringen förslag: ratificerade konventionen om barnets rättigheter () 1990. Utgångspunkten är att kon- ventionens intentioner ska beaktas i allt beslutsfattande som rör barn i staten, kommunerna och landstingen. Det innebär att det inte ska råda någon tvekan om att gäller i . Svensk lagstift- ning går i allmänhet längre än konventionens krav. I artikel 3 i barn- konventionen betonas att barnets bästa ska sättas i förgrunden vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ. En bestämmelse som svarar mot artikeln finns bl.a. i socialtjänstlagen (2001:453). För att på ett konkret och strukturerat sätt omsätta och artikel 3 om barnets bästa i handling, är det viktigt att göra barn- rättskonsekvensanalyser eller barnkonsekvensbedömningar vilket rekommenderar de stater som ratificerat konventionen. har beskrivit en modell för sådana analyser. De handikappolitiska målen innebär att samhället ska utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Ett av de tre arbetsområden som är särskilt prioriterade är att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning förut- sättningar för självständighet och självbestämmande. En del i arbetet är att stärka barns och ungas inflytande vid insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. Bestämmelser har införts i socialtjänstlagen för att stärka barnets ställ- ning inom område medan motsvarande bestämmelser inte finns i LSS. föreslår därför att regler som stärker barnets ställning införs även i LSS. Regeringen instämmer i förslag att en regel ska införas i LSS om att när en åtgärd rör ett barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Detta innebär att reglerna i LSS utformas i likhet med vad som gäller enligt socialtjänstlagen. JO har påpekat att det behöver klargöras på vilket sätt barnets bästa ska kunna beaktas i praktiken. HSO har framfört liknande synpunkter. LSS som rättighetslag innebär att när de krav som gäller för en insats är uppfyllda, ska ett beslut om en sådan insats meddelas. Det är naturligtvis så att beviljandet av en begärd insats i de allra flesta fall sammanfaller med vad som är bäst för barnet. Det kan dock i vissa fall tänkas att en ansökan om insats beträffande en vuxen berör ett barn, och att hänsynen till barnets bästa innebär något annat än att den begärda insatsen beviljas. Det finns i den situationen inte någon grund för att avslå en ansökan om en insats med hänsyn till barnets bästa. Om det framkommer omstän- digheter som ger anledning att ifrågasätta om en insats enligt LSS verkligen är förenlig med barnets bästa, framförallt när det gäller en ansökan om insats för en vuxen som berör ett barn, bör det däremot finnas möjlighet att se till barnets bästa på andra sätt än i beslutet om att bevilja insatsen, t.ex. i utformningen av utförandet av insatsen eller med annat stöd. Det finns flera lagar som samverkar kring barns väl- befinnande och ett barn som berörs av LSS måste fortfarande få tillgång till det stöd och skydd som annan lagstiftning innehåller. har övervägt att föreslå att barnets bästa ska utgöra ett kriterium för att en LSS-insats ska beviljas. Kommittén anser dock att en sådan reglering skulle vara svår att förena med den rättighetskonstruktion som LSS har . konstaterar att konstruktionen med LSS som rättighetslag med utkrävbara rättigheter är en viktig del i tanken med att ge ett särskilt stöd åt personer med omfattande och varaktig En bedömning av huruvida en begärd insats som Prop. 2009/10:176 det finns behov av är förenlig med barnets bästa skulle undantagsvis kunna innebära en försvagning av den starka rätt till en viss insats som LSS ger enskilda . Regeringen delar kommitténs uppfattning och anser inte att barnets bästa ska anges som ett kriterium för rätten till insatser. Bestämmelsen om barnets bästa i LSS kommer således enligt regeringens mening att få störst betydelse vid andra åtgärder än beviljandet av insatser enligt 9 §, t.ex. vid utförandet av insatserna, vid planering och vid tillståndsgivning och tillsyn. 6.2Barns rätt att komma till tals Regeringens förslag: När en insats rör ett barn ska barnet få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Kommitténs förslag: Överensstämmer huvudsakligen med rege- ringens. Kommittén föreslår att barnets inställning ska klarläggas så långt det är möjligt. Remissinstanserna: , och Stats- kontoret tillstyrker förslaget. tillstyrker förslaget och stöder förslag som knyter an till , men saknar en djupare belysning av vissa specifika frågor som gäller barn och ungdomar med funktionsnedsättning. () ifrågasätter begräns- ningen att barnets inställning endast så långt som det är möjligt ska klarläggas när en åtgärd rör barnet. anser att när det gäller bestämmelsen om barns rätt att få information behöver detta förslag knytas tydligare till reglerna om parts rätt att få ta del av uppgifter i 1617 §§ förvaltningslagen. Myndigheten för handikappolitisk sam- ordning (Handisam) ser med glädje att kommittén så tydligt velat stärka barns och ungas inflytande vid insatser enligt LSS. i framhåller att det är nödvändigt att nämnden säkerställer att de personer som ska tala med barn har särskild kompetens inom området. Kommuner och Landsting tillstyrker förslagen. anser att förslagen är bra men vill lägga till en bestämmelse som ger barnet rätt till en oberoende företrädare. anser att det är bra att arbetas in i LSS men framhåller att det saknas relevanta bestämmelser för vårdplan och regelbunden uppföljning av vården.