prop · GY0327 · 2010-11-10 00:00:00 — För ledningen av stridsgruppen finns en multinationell styrkestab med stöd av ett ledningsförband från . Enligt förhandsplaneringen innehar posten som styrkebefälhavare och innehar befattningen som ställföreträdande styrkebefälhavare. Staben och ledningsförbandet bildar styrkehögkvarteret, (FHQ). Detta styrkehögkvarter skyddas av en vaktpluton. Enligt förhandsplaneringen kommer en insats med den nordiska stridsgruppen ledas från det brittiska operationshögkvarteret (OHQ) i Northwood, . bidrar med nödvändiga faciliteter och visst stabsstöd till det föridentifierade operations- högkvarteret. Staben bemannas med personal från samtliga länder deltagande i den nordiska stridsgruppen samt med ett antal officerare från övriga EU-länder. Beslutet om vilken operationsbefälhavare och vilket operationshögkvarter som slutligen ska leda en insats tas av EU:s medlemsstater med enhällighet. En multinationell underhållsenhet samt en norsk enhet för att kunna etablera en debarkeringshamn kan ingå i stridsgruppens verksamhet om det finns behov. Kvinnor i väpnade konflikter Den nordiska stridsgruppen 2011 har vidtagit åtgärder för att säkerställa att jämställdhetsperspektivet ska beaktas i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolution (2000) om kvinnor i väpnade konflikter och 1820 (2008) om sexuellt våld i väpnade konflikter samt EU:s riktlinjer. En genderrådgivare finns anställd vid styrkehögkvarteret och jämställdhetsperspektivet har integrerats i alla planeringsdokument genom att på operativ nivå beakta kvinnors behov och kvinnors roll som aktörer i krishantering. All personal i den nordiska stridsgruppen kommer att utbildas i hur jämställdhetsperspektivet påverkar uppgiften och den enskilde soldatens arbete. Detta förberedelsearbete bidrar till stärkta förutsättningar för att den nordiska stridsgruppen ska ta hänsyn till kvinnors behov och roll i krishantering. Det bidrar även till förbättrade förutsättningar för genomförandet av uppdraget i stort. Varje samarbetsland inom den nordiska stridsgruppen ansvarar för den personal och materiel som de avdelat till stridsgruppen. ska dock som ramnation se till att all personal och materiel uppfyller kraven på förmåga och interoperabilitet. Förutom i Försvarsmakten redan anställd personal har myndigheten anställt ca 900 gruppbefäl och soldater till och med med stöd av Avtal om tidsbegränsade anställningar med kontinuerlig tjänstgöring för gruppbefäl, soldater och sjömän inom Försvarsmakten. Myndighetens avsikt är att alla villiga och lämpliga gruppbefäl och soldater ska erbjudas fortsatt anställning efter denna tidpunkt med stöd av samma avtal. genomför de anställda soldaterna utbildning och övning för att stå i beredskap. Bemanningsläget i de svenska delarna av stridsgruppen är tillfreds- ställande förutom vad avser vissa kategorier av legitimerad sjukvårdspersonal (läkare och sjuksköterskor). Myndigheten har genomfört en analys av i vilken mån de nuvarande vakanserna inom dessa kategorier bedöms påverka förbandets operativa användbarhet. Andelen kvinnor i de svenska enheterna är vilket är en dubblering jämfört med NBG08. Av nyanställda gruppbefäl och soldater tillhör den värnpliktiga åldersklassen 2009/10. Huvuddelen av stridsgruppens materiel har levererats. Det finns fortsatt förseningar som rör leveranser av viss nyinförskaffad materiel. Dessa förseningar bedöms inte påverka förbandets operativa förmåga. Skulle ytterligare förseningar uppstå finns ersättningsmateriel att tillgå vilken av Försvarsmakten bedöms hålla godtagbar kvalitet. Ingen materiel är anskaffad specifikt för den nordiska stridsgruppen utan kommer att vara behovssatt i insatsorganisationen. Behov som uppstår i pågående insatser kan påverka tilldelningen av materiel för den nordiska stridsgruppen. För ett förband som den nordiska stridsgruppen, med höga krav på insatsberedskap och på förmåga att verka långt borta, ställs stora krav på transportförmågan. Dels är det viktigt att det finns tillräcklig tillgång till snabb transportkapacitet, dels att styrkan i sig är transporterbar, det vill säga innehåller materiel som inte är för skrymmande eller för tung. Den nordiska stridsgruppen har i huvudsak sammanställts med förband vilka kan transporteras i transportflygplanet 84 . Delar av förbandet kräver dock större transportflygplan. För transport till ett insatsområde krävs tillgång till så kallade strategiska transporter. Dessa utgörs vanligtvis av lastfartyg. Sjötransport är dock ofta förhållandevis tidskrävande varför förband med så hög insatsberedskap som den nordiska stridsgruppen i betydligt större utsträckning måste flygtransporteras med strategiska transportflygplan. Sjötransporter kräver också tillgång till hamn i insatsområdet. Saknas detta eller om insatsen genomförs i ett område eller land utan kust ställs ännu större krav på strategisk flygtransportförmåga. De strategiska transportflygplanen kräver vanligtvis förhållandevis stora flygbaser så att flygplan av viss storlek och vikt kan hanteras. Den nordiska stridsgruppen förlitar sig i huvudsak på samarbetet inom (eng. ), vilket ger tillgång strategisk transportkapacitet med hjälp av chartrade ukrainska och ryska transportflygplan av typen . SALIS- samarbetet innehåller dock vissa begränsningar. Till exempel får dess maximala kapacitet endast utnyttjas en gång . har varit verksamt och ännu har inte något land utlöst möjligheten att nyttja dess maximala kapacitet. Ytterligare förmåga till flygtransporter fås genom samarbetet SAC (eng. Strategic Airlift Capability). Försvarsmakten har tillgång med tre militära transportflygplanen av typen C-17 Globemaster som drivs genom det multinationella samarbetet. De strategiska transportresurserna utnyttjas för att transportera stridsgruppen till en flygbas eller hamn i anslutning till insatsområdet. Från denna bakre bas måste förbandet kunna transporteras till det egentliga operationsområdet. Avståndet mellan den bakre basen och den främre basen i operationsområdet kan vara . Då marktransport ofta kan vara mycket besvärligt på grund av dålig infrastruktur krävs för denna typ av transporter taktiska transport- flygplan, till exempel de svenska Tp 84 , med förmåga att operera från mindre flygbaser med begränsade faciliteter. Dessa taktiska transportplan har också en viktig roll i det löpande logistiska stödet till stridsgruppen. har ställt Tp 84 till stridsgruppens förfogande. Behovet av taktiska transportplan varierar beroende på insatsens karaktär och geografiska läge. I de mest krävande scenarierna kan det behöva tillföras flygplan för taktiska transporter. I ett sådant scenario måste som ramnation tidigt initiera en styrkegenerering inom EU för att säkerställa tillgången till taktiska transportplan. Tillgången till flygtransporter är ett problem för de flesta länder som bidrar till EU:s stridsgrupper. En eventuell brist på strategiska och taktiska flygtransporter leder i första hand till att tiden mellan beslut om Skr. 2010/11:27 att inleda insatsen och att stridsgruppen kan påbörja lösandet av uppgifterna blir något längre. En eventuell brist på flygtransporter bedöms dock inte omöjliggöra en insats med den nordiska stridsgruppen. Tillgången till helikoptertransporter är avgörande för stridsgruppens användbarhet. I delar av världen med begränsad infrastruktur, och särskilt i vissa klimatzoner, är i praktiken ofta helikopter det enda transportmedel som snabbt kan förflytta trupp och materiel. Detta är extra tydligt när det gäller transport av skadade. Stridsgruppen har sex helikoptrar av typ disponibla som kan användas för sjuktransport och för trupp- och materieltransport. Dessutom förhandlar ett avtal med rörande två helikoptrar i det fall NBG11 sätts in. och ingick ett avtal om träning och övningar för helikoptersamarbete avseende NBG11. I samband med en stridsgruppinsats måste man ta hänsyn till behovet av Reserver behövs framför allt i potentiellt farliga och osäkra Ytterst bidrar tillgängliga reserver till att minska risktagningen vid genomförandet av en krishanteringsinsats. Behovet av reserver finns på tre nivåer: den taktiska, den operativa och De två förstnämnda nivåernas behov av reserv- styrkor har hanterats i samband med sammansättningen av strids- I EU:s stridsgruppskoncept finns två alternativ för hur de strategiska reserverna ska hanteras; antingen med föridentifierade förband eller med Den lösning som överenskommits mellan samarbets- länderna för den nordiska stridsgruppen är styrkegenerering. innebär att det i samband med planeringen av en krishanteringsinsats med den nordiska stridsgruppen ska initieras en styrkegenereringsprocess för strategiska reserver inom EU. Även på nationell svensk nivå har det vidtagits vissa åtgärder för att säkerställa tillgången till åtminstone en metod med styrkegenerering inrymmer både möjligheter och Styrkegenerering av strategiska reserver ger en möjlighet till ett bredare aktivt deltagande från andra medlemsstater än de som ingår i samarbetet med den nordiska stridsgruppen. Detta kan vara en fördel i samband med en insats. Styrkegenerering medför också troligtvis en möjlighet att skapa strategiska reserver ur ett bredare urval av förmågor och därmed en mer skräddarsydd lösning för en viss insats. är att processen att identifiera reserver riskerar att ta eller att tillräckligt med reserver inte kan genereras. Det bör påpekas att behovet av strategiska reserver beror på insatsens Behovet av reserver tas fram i den analys av de militära riskerna som görs i förberedelserna för en EU-krishanteringsinsats. det finns ett behov av strategiska reserver ska detta framgå av operationsbefälhavarens koncept för insatsen (eng. Concept of Operations, CONOPS) och reservbehovet ska vara överenskommet före beslutet om att påbörja en krishanteringsinsats med stridsgruppen. skapa reservstyrkor bör dock arbetet med att identifiera behovet av Skr. 2010/11:27 reserver starta . har som ramnation ett särskilt ansvar för detta arbete. 5Beslutsprocessen vid en insats med stridsgruppen Artikel 43 i Fördraget om Europeiska unionen (FEU) anger vilka uppgifter en krishanteringsinsats inom ramen för GSFP kan ha. En förutsättning för användning av den nordiska stridsgruppen i en internationell militär krishanteringsinsats, liksom för andra EU-strids- grupper, är att insatsens mandat och ett eventuellt militärt ingripande sker i överensstämmelse med folkrätten. Militär våldsanvändning i en krishanteringsinsats får endast utövas vid samtycke från mottagande land, auktorisation av , självförsvar eller om det annars kan anses tillåtet enligt folkrätten. Deltagandet i den nordiska stridsgruppen bygger på ett samförståndsavtal av mellan , , och och även . I avtalet anges att beslut om en insats med den nordiska stridsgruppen fattas av EU samt att insättande av styrkan ska ske i enlighet med ändamål och principer samt övriga regler och principer i folkrätten. Avtalet medför dock inga juridiska förpliktelser för parterna. Varje enskild stat beslutar suveränt om dess deltagande vid en eventuell krishanteringsinsats. Varje land i den nordiska stridsgruppen kommer att behöva förankra beslut om en eventuell insats på nationell nivå. Detta sker på olika sätt i de olika samarbetsländerna. Ett FN-mandat är enligt irländsk lag nödvändigt för att ska kunna sätta in sin trupp. Av 10 kap. 9 § regeringsformen framgår bland annat att medgivande krävs för att en svensk väpnad styrka ska kunna sändas till ett annat land om det inte finns medgivande i lag eller en skyldighet följer av en internationell överenskommelse eller förpliktelse som godkänt. Någon sådan internationell överenskommelse eller förpliktelse som avses i bestämmelsen finns inte. Sådant medgivande i lag som avses i bestämmelsen finns i två lagar. I lagarna har bemyndigat regeringen att besluta om att sända en väpnad styrka utomlands. Lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet avser dock just utbildningsaktiviteter, vilket gör att lagen inte kommer att vara aktuell att tillämpa i nu aktuellt hänseende. Lagen (2003:169) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands ger regeringen rätt att fatta beslut om att ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utomlands efter begäran från FN eller beslut av . Den nordiska stridsgruppen kan emellertid komma att, om det folkrättsliga mandatet så medger, använda våld utöver fredsbevarande styrkors rätt till självförsvar och i sådant fall skulle inte heller den sistnämnda lagen vara tillämplig. Under sådana förhållanden kommer därför medgivande att Skr. 2010/11:27 krävas för ett svenskt deltagande med en väpnad styrka i stridsgruppen. EU:s beslutsprocess för krishanteringsinsatser En militär insats med EU:s stridsgrupper kan komma att kräva snabba beslut inom EU och således även i . Rådet måste fatta åtminstone två beslut innan en krishanteringsinsats kan påbörjas. beslutet om att vidta åtgärder (Decision to take action), dels beslutet om att inleda insatsen (Decision to launch the operation). Ambitionen är att rådet ska kunna fatta beslutet om att inleda insatsen efter att beslutet om att vidta åtgärder har fattats. Därefter är målsättningen att styrkorna ska påbörja lösandet av uppgiften EU:s beslutsprocess för krishanteringsinsatser består formellt av ett För det första krävs ett krishanteringskoncept. beskrivs EU:s övergripande mål med en krishanteringsinsats. kommitté för utrikes- och säkerhetspolitik (Kusp) värderar utkastet till krishanteringskoncept och tar råd från militärkommittén och kommittén för civila aspekter av krishantering (CivCom) innan det lämnas till rådet För det andra ska en uppsättning militärstrategiska handlingsalternativ tas fram av EU:s militära stab (EUMS). alternativen beskriver övergripande de militära aspekterna av en insats såsom riskhantering och behov av styrkor och ledningsstrukturer. av eventuella civila resurser beaktas i processen. strategiska handlingsalternativ och rekommenderar ett alternativ för Utgående från militära råd föreslår Kusp också möjliga högkvarter liksom operations- och styrkebefälhavare för insatsen. tionen från Kusp ligger till grund för rådets beslut om att vidta åtgärder. För det tredje krävs att militärkommittén formulerar ett initieringsdirektiv, som ska ge operationsbefälhavaren förtydligade Initieringsdirektivet utarbetas av EU:s militära stab och godkänns av Kusp. I steg fyra initieras den operativa planeringen. Med stöd av EU:s militära stab utarbetar operationsbefälhavaren ett utkast till ett militärt koncept för insatsen. Konceptet ska godkännas av rådet. I steg fem utvecklar operationsbefälhavaren operationsplanen och När rådet godkänt operationsplanen och insatsreglerna samt när alla villkor är uppfyllda, inklusive tillgängliga resurser, kan rådet fatta beslut om att inleda insatsen. För att det ska vara möjligt att hålla tidsramarna har rådet godkänt förenklade beslutsprocedurer för snabbinsatser. I praktiken innebär det att flera planeringssteg kan slås ihop och att olika dokument utarbetas istället för efter varandra. Denna snabba beslutsordning kräver nära kontakter med de stridsgrupper som står i beredskap. För att svara mot det åtagande som har gjort måste beredskap finnas för ett mycket snabbt nationellt beslutsfattande. ska EU kunna fatta beslut om att inleda en insats efter att beslutet har fattats om att vidta åtgärder. Om insatsen ska genomföras av den nordiska stridsgruppen behöver inom dessa Skr. 2010/11:27 hinna fatta beslut om att sända en svensk väpnad styrka utomlands. Denna tidsrymd inkluderar såväl beredningen inom av propositionen och regeringsbeslutet om denna som behand- ling av propositionen. Vidare kommer regeringen att för redogöra för viktigare beslut i samband med eventuell insats med den nordiska stridsgruppen. Beslut om ett deltagande med den nordiska stridsgruppen förutsätter även snabbt beslutsfattande av samarbetsländerna. Rutiner för detta har utarbetats i respektive land. De snäva tidsramarna som kan komma att tillämpas för beslut inom EU understryker vikten av att , i samråd med samarbetsländerna, kan agera snabbt och bidra i processen som leder fram till beslut om att påbörja en militär krishanteringsinsats med den nordiska stridsgruppen. I syfte att underlätta denna samordning mellan samarbetsländerna har en struktur för politisk-militära konsultationer upprättats. Denna struktur består av representanter på tjänstemannanivå från samtliga samarbets- länders utrikes- och försvarsdepartement och leds av . Genom dessa konsultationer, som hålls med ökad frekvens inför och , är målsättningen att samarbetsländerna ska nå gemensamma ståndpunkter när det gäller politisk-militära aspekter av samarbetet inför diskussioner i EU samt med enskilda medlemsstater. För att förbereda detta arbete kommer det att genomföras en endagsövning (POLEX) på försvarsministernivå med representanter från samtliga samarbetsländer. Övningen inkluderar moment under processen för beslutsfattande inför och under själva krishanterings- insatsen. Fokus kommer att ligga kring beslutsprocesser på EU-nivå, inom kretsen av samarbetsländer och på nationell nivå. En motsvarande övning genomfördes även inför NBG08 med positivt resultat. 6 Ekonomiska aspekter på stridsgruppen Kostnaderna för att sätta in stridsgruppen beror på ett stort antal faktorer. Flera parametrar som är avgörande för att kunna göra en någorlunda rättvisande beräkning framgår inte förrän operationsplanen fastställts. Till dessa parametrar hör val av insatsområde, tillgång till hamn och flygbaser, omfattning på insatsen, stridsgruppens uppgift och insatsens tidsutdräkt med flera. Med ett antal antaganden, och därmed med stora inbyggda osäkerheter, har följande utgifter beräknats. Utgifterna för beredskap belastar det under utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap uppförda anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap. bli lägre om stridsgruppen sätts in . för en insats om cirka 1 600 svenskar i NBG beräknas till 1 100 till 1 500 Utgifterna för en eventuell insats belastar det under Skr. 2010/11:27 utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap uppförda anslaget 1:2 Fredsfrämjande förbandsinsatser, och vid ytterligare behov planeras en omdisponering av försvarsmaktens ordinarie anslag, genom anslagssparande eller genom anslagskrediter. På grund av de osäkerheter om utgifternas storlek som redogjorts för ovan avser regeringen återkomma till i frågan vid beslut om insats. Inom ramen för , som förvaltar de gemensamma kostnaderna för EU:s militära insatser, har rådet uttalat att det kommer att godta att som gemensamma driftskostnader bär extrakostnaderna för EU:s medlems- stater, när de tillhandahåller strategiska flygtransporter för att med kort varsel sätta in taktiska insatsstyrkor i enlighet med stridsgruppskonceptet. Rådet kommer att fastställa vilka schablonbelopp som är tillämpliga på betalningen av, eller ersättningen för, dessa kostnader och som kommer att finnas tillgängliga för de medlemsstater som på ett trovärdigt sätt har inlett förutsebara åtgärder för att tillgodose behoven, t.ex. ägande av luftfartyg, medverkan i olika arrangemang som SAC eller . Denna ordning kommer att upphöra , om inte rådet samtycker till att förlänga den. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse Redogörelse för svenskt deltagande i den nordiska stridsgruppen 2011