prop · GX03162 · 2010-03-23 00:00:00 — Ändringen är av samma slag som ändringen i 4 kap. 2 § expropria- tionslagen (1972:719) såvitt avser ett expropriationsföretags negativa värdeinverkan på den exproprierade fastighetens marknadsvärde, se författningskommentaren till den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 32 kap. 11 § Medför en verksamhet som avses i detta kapitel att en fastighet helt eller delvis blir onyttig för ägaren eller att det uppstår synnerligt men vid användningen, ska fastigheten eller fastighetsdelen på ägarens begäran lösas in av den som bedriver verksamheten. Första stycket tillämpas också, om någon som är ansvarig för av- hjälpande enligt 10 kap. vidtar en åtgärd som medför att fastigheten blir helt eller delvis onyttig för ägaren eller att synnerligt men uppkommer Vad som har sagts gäller dock inte om ansvaret för avhjälpande vilar även på ägaren. I fråga om sådan inlösen tillämpas expropriationslagen (1972:719). Paragrafen innehåller bestämmelser om inlösen av en fastighet som till följd av verksamhet som avses i kapitlet eller ett sådant avhjälpande som avses i 10 kap. har blivit helt eller delvis onyttig för ägaren. Bestämmelsen i tredje stycket om tillämpningen av den s.k. presum- tionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska där- med betalas även för den del av fastighetens marknadsvärde som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. Av hänvisningen till expropriationslagen följer att bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för a) ersättning med anledning av ett sådant beslut som avses i 31 kap. 4, 5 eller 11 §, om beslutet har meddelats före ikraftträdandet, b) ersättning med anledning av en sådan åtgärd som avses i 31 kap. 10 §, om åtgärden har vidtagits före ikraftträdandet, c)en talan enligt 31 kap. 14 § om fastställelse av villkor för ersättning eller inlösen som har väckts före ikraftträdandet, d)ersättning enligt 31 kap. 1619 §§, om ansökan om tillstånd eller en anmälan enligt 7 kap. 20 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet har gjorts före ikraftträdandet, e)ersättning enligt 31 kap. 20 §, om ansökan om omprövning har gjorts före ikraftträdandet, och f)ersättning enligt 32 kap. 11 §, om talan om inlösen har väckts före Även om ett skadefall har inträffat efter ikraftträdandet, gäller 32 kap. 1 § i dess äldre lydelse, om skadan är en följd av en störning som har upphört före ikraftträdandet. I de fall som avses i 2 och 3 ska hänvisningarna i 31 respektive 32 kap. till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter fortfarande gälla i vissa fall efter ikraftträdandet. Punkten 2 a avser samtliga de fall då ersättning kan komma i fråga med anledning av sådana beslut som avses i 31 kap. 4, 5 och 11 §§. Övergångsbestämmelsen omfattar även ersättningen vid inlösen, se 31 kap. 8 §. Äldre föreskrifter ska gälla för ersättningen, om det beslut som anspråket grundas på har meddelats före . I ett sådant fall gäller alltså den upphävda bestämmelsen i 31 kap. 32 § fort- farande. Om ersättningen ska bestämmas i enlighet med en dom som har meddelats med stöd av 31 kap. 14 §, gäller ersättningsvillkoren i domen (se punkten 2 c). Punkten 2 b avser de fall då ersättning för skada och intrång kan kom- ma i fråga med anledning av vissa undersökningsåtgärder enligt 31 kap. 10 §. I ett sådant fall gäller äldre ersättningsbestämmelser, om åtgärden har vidtagits före . Tidpunkten för beslutet om åt- gärden saknar alltså självständig betydelse för om äldre eller nya ersätt- ningsbestämmelser ska gälla (jfr 31 kap. 12 §). Övergångsbestämmelsen ansluter nära till utformningen av motsvarande övergångsregel till 14 kap. 6 § (1987:10). Övergångsregleringen knyts i båda fallen till tidpunkten för åtgärden i fråga (jfr även 15 kap. 4 § samt författningskommentaren till förslaget till ändringar i den lagen). Punkten 2 c avser de fall då den ersättningsskyldige enligt 31 kap. 14 § väcker talan mot en sakägare om fastställelse av villkoren för ersättning eller inlösen. Äldre ersättningsbestämmelser ska gälla beträffande de vill- kor för ersättning eller inlösen som fastställs med anledning av en sådan talan, om den har väckts före . I ett sådant fall ska alltså den upphävda bestämmelsen i 31 kap. 32 § fortfarande gälla. Om en dom enligt 31 kap. 14 § inte längre ska vara bindande för parterna, avgörs det genom övergångsbestämmelsen i punkten 2 a vilka regler som ska gälla för ersättningsanspråk som framställs därefter. Enligt punkten 2 d ska ersättning enligt 31 kap. 1619 §§ till följd av åtgärder som utförs med stöd av tillstånd till vattenverksamhet bestäm- mas enligt äldre föreskrifter, om ansökan om tillstånd till vattenverk- samheten har gjorts före ikraftträdandet. Bestämmelser om tillstånd till vattenverksamhet finns i bl.a. 11 kap. En ansökan om tillstånd prövas en- ligt 11 kap. 9 b § av miljödomstolen eller (jfr 21 kap. 1 §). Även om överlämnar ärendet till miljödomstolen enligt 7 kap. 19 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vatten- verksamhet, avses i övergångsbestämmelsen den dag då ansökan gjordes hos . Om det i stället för en ansökan har gjorts en anmälan till miljödomstolen enligt 7 kap. 20 § i den nämnda lagen, är dagen för anmälan avgörande för övergångsbestämmelsens tillämpning. I de nu berörda fallen ska alltså den upphävda bestämmelsen i 31 kap. 32 §, som avser den s.k. presumtionsregeln i expropriationslagen, fortfarande gälla. Med ersättning avses även den ersättning som betalas vid inlösen. Övergångsbestämmelsen omfattar även ersättning med anledning av ett sådant förbud mot fiske som avses i 31 kap. 16 § första stycket. Det är fråga om förbud med anledning av vattenverksamhet (se 11 kap. 8 § och 28 kap. 13 §). Övergångsbestämmelsen omfattar även ersättning för sådana oförutsedda skador enligt 31 kap. 1619 §§ som avses i 24 kap. 13 §. Detta gäller oavsett om anspråket framställs eller inom den som kan ha bestämts i samband med tillståndet. Enligt punkten 2 e ska den ersättning som kan betalas med stöd av 31 kap. 20 § bestämmas enligt äldre föreskrifter, om ansökan om om- prövning har gjorts före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska alltså den upphävda 31 kap. 32 §, som avser presumtionsregeln i expropriations- lagen, fortfarande gälla. Punkten 2 f innebär att äldre föreskrifter ska gälla för ersättningen vid inlösen enligt 32 kap. 11 §, om talan om inlösen har väckts före . Punkten 3 är föranledd av att en störning kan ha upphört före ikraft- Prop. 2009/10:162 trädandet, även om skadan till följd av störningen visar sig efter den I ett sådant fall ska 32 kap. 1 § i dess äldre lydelse gälla. Föroreningsskador utgör ett exempel på när en sådan situation kan uppstå. Övergångsbestämmelsen har en motsvarighet i andra punkten i övergångsbestämmelserna till den numera upphävda miljöskadelagen (1986:225). Enligt punkten 4 ska vid en tillämpning av punkterna 2 och 3 de hän- visningar till expropriationslagen (1972:719) som finns i 31 och 32 kap. avse expropriationslagen i dess lydelse före . Det innebär att hänvisningarna i 31 kap. 32 § och 32 kap. 11 § tredje stycket till den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen ska avse den paragrafen före upphävandet . Vidare innebär det att hänvisningarna till expropriationslagen i övrigt i 31 kap. 2 § och 32 kap. 11 § tredje stycket inte ska avse de ändringar i expropriations- lagen som träder i kraft (se författningskommentaren till förslaget till ändring i den lagen). Det ska alltså inte göras något tjugofemprocentigt påslag på ersättningen enligt 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.3Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildnings- lagen (1970:988) 5 kap. 10 a § Vid värdering av egendom enligt 10 § gäller andra och tredje styckena. Vid värdering av egendom som kan tas i anspråk enligt 14 kap. 1 eller 2 § (1987:10) och vid värdering i andra fall där det är uppenbart att egendomen i stället skulle ha kunnat tas i anspråk genom expropriation eller något annat liknande tvångsförvärv, tillämpas 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Vid värdering av egendom som inte kunnat tas i anspråk på sätt som sägs i andra stycket tillämpas 4 kap. expropriationslagen med undantag för 1 § andra stycket och, såvitt gäller värdestegring, 2 §. Det ska även tas skälig hänsyn till det särskilda värde som egendomen har för den tillträdande fastigheten. Paragrafen innehåller de grundläggande bestämmelserna om likvidvär- deringen vid fastighetsreglering (jfr 10 §). Enligt andra stycket tillämpas 4 kap. expropriationslagen (1972:719) i de s.k. expropriationsfallen. Det innebär att ytterligare löseskilling och intrångsersättning ska betalas enligt 4 kap. 1 § andra stycket expropriationslagen. Bestämmelserna om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av egendomens marknadsvärde som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. Tredje stycket avser de s.k. vinstfördelningsfallen. Även i dessa fall ska i huvudsak 4 kap. expropriationslagen tillämpas, dock med undantag för bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt på- Även bestämmelsen i 4 kap. 2 § regeln) är undantagen såvitt gäller värdehöjande inverkan på fastighetens Paragrafen har även justerats språkligt och redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för värderingen, om ansökan om förrättning har gjorts före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska hänvis- ningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Punkten 2 första meningen innebär att äldre föreskrifter för ersätt- ningen ska gälla i de fall en ansökan om förrättning har gjorts före . Bestämmelser om ansökan om förrättning och om förrätt- ningen i övrigt finns i 4 kap. Även om en sakägare för talan om ersätt- ning vid en särskild förrättning enligt 5 kap. 12 a §, är det dagen för ansökan om den ursprungliga förrättningen som är avgörande för över- gångsbestämmelsens tillämpning. Punkten 2 andra meningen är av samma slag som punkten 4 i över- gångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.4Förslaget till lag om ändring i rennäringslagen (1971:437) I fråga om upphävande av renskötselrätt och ersättning med anledning därav gäller, utöver bestämmelserna i 2628 §§, i tillämpliga delar be- stämmelserna i expropriationslagen (1972:719) om expropriation av särskild rätt till fastighet. I fråga om ett förordnande om upphävande av renskötselrätt som regeringen har meddelat före , ska hänvisningen till expropriationslagen i första stycket avse den lagens lydelse vid utgången av . Paragrafen innehåller bestämmelser om bl.a. ersättning till följd av ett förordnande om upphävande av renskötselrätt enligt 26 §. Första stycket är oförändrat. Av hänvisningen till expropriationslagen (1972:719) följer att de nya ersättningsbestämmelserna i den lagen ska tillämpas när ersättningen bestäms. Det inbegriper bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag. Andra stycket är nytt. Det innehåller en regel av övergångskaraktär med anledning av de nya ersättningsbestämmelserna i expropriationsla- gen. Det nya stycket reglerar vad som övergångsvis ska gälla för det fall regeringen före har meddelat ett förordnande om att renskötselrätten ska upphöra. I ett sådant fall ska expropriationslagens er- sättningsbestämmelser tillämpas i sin lydelse vid utgången av . Det nya stycket har motsvarande innebörd som punkten 4 i övergångs- Prop. 2009/10:162 bestämmelserna till förslaget till ändring i , se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 8 och 9. Denna lag träder i kraft . Lagändringarna träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.5Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948) Har väghållare fått vägrätt, är fastighetens ägare berättigad att av väghål- laren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av vägens byggande eller användande, om det inte har avtalats eller uppen- barligen förutsatts att ersättning inte ska lämnas. Samma rätt till er- sättning har en innehavare av nyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastigheten, om rätten inte har upplåtits efter det att marken eller ut- rymmet togs i anspråk. När ersättningen bestäms gäller 4 kap. expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. På ersättningen ska det betalas ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag då marken eller utrymmet togs i anspråk till och med den dag då betalning ska ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt till ersättning till följd av en vägs byggande eller användande när väghållaren har fått vägrätt. Fastighetens ägare och en innehavare av nyttjanderätt eller annan sär- skild rätt är under vissa förutsättningar berättigade till bl.a. intrångsersätt- ning, varvid ersättningen enligt andra stycket ska bestämmas enligt 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Enligt andra stycket gäller vid ersättningens bestämmande 4 kap. ex- propriationslagen i tillämpliga delar. Bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen har tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av fastighetens eller rättighetens marknadsvärde som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. Av hänvisningen till 4 kap. expropriationslagen följer vidare att den nya bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. Påslaget ska betalas som Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. Om det till följd av att en väg dras fram över en fastighet uppstår syn- nerligt men för fastigheten eller för en del av den, ska väghållaren lösa det område som lider sådant men, om ägaren begär det. Väghållaren är berättigad att lösa område som avses i första stycket, om det skulle föranleda endast en mindre förhöjning av ersättningen till fastighetsägaren och fastighetsägaren inte har ett beaktansvärt intresse av att behålla området. Vid bedömande av frågan om rätt till inlösen föreligger ska kostnad för åtgärd som anges i 4 kap. 1 § fjärde stycket expropriationslagen (1972:719) inräknas i ersättningen för intrång. Paragrafen innehåller bestämmelser om lösen av en hel eller en del av en fastighet. Hänvisningen i andra stycket till 4 kap. 1 § expropriationslagen (1972:719) har justerats till följd av att två nya stycken har tillkommit i den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt utan att någon saklig ändring är avsedd. I mål om ersättning enligt 55, 58 eller 61 § eller om gottgörelse enligt 68 § gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i expropriationslagen (1972:719) om rättegång samt om rättegångskostnader och kostnader vid fördelning av ersättning, om inte annat är särskilt föreskrivet. Om ett yr- kande om ersättning enligt 58 eller 61 § eller om gottgörelse enligt 68 § ogillas och målet inte har anhängiggjorts av väghållaren, tillämpas 15 kap. 6 § (1987:10) i fråga om rättegångskostna- derna. I mål om inlösen enligt 56, 59 eller 62 § gäller i tillämpliga delar ex- propriationslagen (1972:719), om inte annat är särskilt föreskrivet. Om ett yrkande om inlösen enligt 59 eller 62 § ogillas, tillämpas allmänna regler om rättegångskostnad. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur expropriationslagen (1972:719) ska tillämpas i mål om ersättning, gottgörelse och inlösen enligt väglagen. Andra stycket har ändrats på samma sätt som 55 § andra stycket, se för- fattningskommentaren till den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättningen, om talan om ersättning eller inlösen har väckts före ikraftträdandet. I ett sådant fall ska hänvisningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Enligt punkten 2 första meningen ska äldre föreskrifter fortfarande gäl- la för ersättningen i vissa fall efter ikraftträdandet. Det gäller i de fall en talan om ersättning enligt 55 § eller om inlösen enligt 56, 59 eller 62 § har väckts före ikraftträdandet. Punkten 2 andra meningen är av samma slag som punkten 4 i över- gångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.6Förslaget till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) eller annat utrymme för ledning eller sådan anordning som avses i 2 a § får tas i anspråk på fastighet, om det inte orsakar synnerligt men för fastigheten. Även om synnerligt men uppkommer, är fastighet skyldig att avstå ut- rymme, om ledningen eller den avsedda ledningen är av väsentlig bety- delse från allmän synpunkt eller om den enligt beslut av koncessions- myndighet ska dras fram över fastigheten. Om ägaren begär det, ska fastigheten inlösas. Är olägenheten begränsad till viss del av fastigheten, ska endast den delen inlösas. Ledningsrättshavaren är berättigad att lösa sådan fastighet eller del av fastighet som avses i andra stycket, om detta skulle medföra endast en ringa höjning av den ersättning som tillkommer fastighetsägaren och denne inte har ett beaktansvärt intresse av att behålla fastigheten eller fastighetsdelen. Vid bedömande av frågan om rätt till inlösen föreligger, ska kostnad för åtgärd som anges i 4 kap. 1 § fjärde stycket expro- priationslagen (1972:719) räknas in i ersättningen. Bestämmelserna i 1 kap. 3 och 4 §§ expropriationslagen ska tillämpas vid upplåtelse och inlösen enligt denna paragraf. Trots dessa bestämmel- ser kan dock särskild rätt som tillkommer staten och inte utgör vägrätt rubbas. Vidare får förordnas att rätten till utrymme för ledningen eller anordningen ska ha företräde framför särskild rätt som har tillskapats genom expropriation eller annat tvångsförvärv eller vid fastighetsbild- ning eller på liknande sätt, dock inte om den särskilda rätten utgör vägrätt. Paragrafen avser ianspråktagande av mark och utrymme för ledningar, tunnlar, kulvertar, rör och andra liknande anordningar. Hänvisningen i tredje stycket till 4 kap. 1 § expropriationslagen (1972:719) har justerats till följd av att två nya stycken har tillkommit i den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. I fråga om ersättning för upplåtelse och inlösen enligt 12 § eller åtgärd enligt 12 a § tillämpas 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Om en innehavare av en rättighet, som minskar en fastighets värde, är berättigad till ersättning, ska det värde som tillgodoräknas fastighetens ägare enligt första stycket minskas med det belopp som motsvarar den värdeminskning för fastigheten som rättigheten inneburit. Om det värde som ska tillgodoräknas fastighetens ägare inte kan minskas utan att skada uppkommer för innehavaren av en fordran med bättre rätt, minskas i stället ersättningen till rättighetshavaren med motsvarande belopp. Paragrafen reglerar frågor om ersättning vid bl.a. upplåtelse och inlösen av en fastighet i samband med en ledningsrättsförrättning. I första stycket har bestämmelsen om tillämpningen av den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen (1972:719) tagits bort. Ändringen beror på att den paragrafen har upphävts. Ersättning ska därmed betalas även för den del av fastighetens marknadsvärde som avser förväntningar om en ändring av det tillåtna användningssättet. 4 kap. expropriationslagen följer att den nya bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket om ett tjugofemprocentigt påslag ska tillämpas när ersättningen bestäms. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. I fråga om ersättning för skada och intrång på grund av att ledningen dras fram och begagnas med stöd av 3 a § ska 4 kap. expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Paragrafen reglerar frågan om ersättning på grund av framdragning och användning av utrymmet för en befintlig ledningsrätt. Ändringen är av samma slag som ändringen i 13 §, se författningskom- mentaren till den paragrafen. Paragrafen har även justerats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ersättning enligt a)13 §, om ansökan om förrättning har gjorts före ikraftträdandet eller ett sådant förordnande som avses i 15 § första stycket har meddelats , och b)13 d §, om fastighetsägaren före ikraftträdandet har underrättats enligt 3 a § om när arbetet ska påbörjas. I de fall som avses i 2 ska hänvisningarna till expropriationslagen (1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter fortfarande gälla i vissa fall efter ikraftträdandet. Punkten 2 a innebär att äldre föreskrifter gäller för ersättningen enligt 13 §, om ansökan om förrättning har gjorts före . Övergångsbestämmelsen avser även ersättningen vid inlösen enligt 12 § (se 13 §). Bestämmelser om ansökan om förrättning finns i 15 §. Av den paragrafen framgår att en ledningsrättsfråga får tas upp utan ansökan om det vid en fastighetsreglering har förordnats att frågan ska prövas enligt ledningsrättslagen. Om lantmäterimyndigheten har meddelat ett sådant förordnande (jfr 7 kap. 11 § fastighetsbildningslagen [1970:988]), är da- gen för det förordnandet avgörande för övergångsbestämmelsens tillämp- ning. Med förrättning avses ledningsrättsförrättningen. Även om en sakägare för talan om ersättning vid en särskild förrättning enligt 13 a §, är det alltså dagen för ansökan om den ursprungliga ledningsrättsförrätt- ningen som är avgörande för övergångsbestämmelsens tillämpning. Punkten 2 b innebär att de nya ersättningsbestämmelserna gäller för ersättningen enligt 13 d §, om fastighetsägaren har underrättats enligt 3 a § efter . Punkten 3 är av samma slag som punkten 4 i övergångsbestämmelserna till förslaget till ändring i , se författningskommentaren till Prop. 2009/10:162 den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.7Förslaget till lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149) I fråga om ersättning för upplåtelse och inlösen enligt 12 § eller åtgärd enligt 12 a § gäller 5 kap. 1012 §§ fastighetsbildningslagen (1970:988). Därvid ska inlösen inte anses som ett sådant tvångsförvärv som avses i 5 kap. 10 a § andra stycket fastighetsbildningslagen. I fråga om en ansökan om förrättning som har gjorts före eller ett sådant förordnande som avses i 17 § första stycket som har meddelats , ska hänvisningen i första stycket till fastighetsbildningslagen samt hänvisningarna i 5 kap. 10 a § fastighetsbildningslagen till expropriationslagen (1972:719) avse dessa lagars lydelse vid utgången av . Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning för upplåtelse eller inlösen av mark eller utrymme (12 §) eller för överföring av fastighets- tillbehör (12 a §). Första stycket är oförändrat. Av hänvisningen till 5 kap. 10 a § fastig- hetsbildningslagen (1970:988), som i sin tur hänvisar till 4 kap. exprop- riationslagen (1972:719), följer att de nya ersättningsbestämmelserna i den lagen ska tillämpas när ersättningen bestäms.