prop · GX03176 · 2010-03-23 00:00:00 — Regeringens förslag innebär endast att alternativen till dubbel assistans ska vara utredda. Förslaget om barns rätt att komma till tals i ärenden som rör LSS, är en bestämmelse som redan finns i socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL och som förs in även i LSS. Bestämmelsen handlar bl.a. om att handläggaren, för att bedöma en ansökan som rör ett barn, måste skapa sig en god bild av barnet och dess behov. Detta sker till stor del även med dagens handläggningsrutiner så bestämmelsen avser inte att skapa ytterligare arbete vid kommunernas handläggning av ärenden. Förslaget ska närmast ses som en säkring av kvalitet i handläggningsprocessen samt att LSS likställs med SoL när det gäller barns rätt till information och att komma till tals. Vidare lämnas förslag om att när en LSS-insats beviljas ska den enskilde erbjudas att en individuell plan med beslutade och planerade insatser upprättas i samråd med henne eller honom. Även med nuvarande regler kan den enskilde, i samband med att en insats beviljas, begära att en individuell plan upprättas. Med det föreslagna tydliggörandet skapas förutsättningar för bättre samverkan och information mellan hand- läggaren och den enskilde. Regeringen bedömer att det eventuella merarbete som uppstår i samband med att den enskilde ska erbjudas en individuell plan är begränsat eftersom denna upplysning kan ges i samband med annan information till den enskilde vid beslut om insatser. tillförs totalt för de uppgifter som tillförs myndigheten på grund av reglerna för tillsyn, tillstånd och anmälningsplikt när det gäller personlig assistans. När det gäller övriga uppdrag till och även till bedömer regeringen att dessa ryms inom de medelsramar som har anvisats myndigheterna. Regeringen beräknar att avsätta till försöksverksamhet för kommunernas arbete med att utveckla innehållet i anpassad och meningsfull sysselsättning för personer med psykisk funktionsnedsättning. Konsekvenser för enskild verksamhet och assistansberättigade som är arbetsgivare Av LSS-kommitténs betänkande framgår att av de assistans- berättigade enligt , anlitar enskilda assistansanordnare samt att uppskattningsvis 30 000 av de 70 000 personer i som arbetar som personliga assistenter är anställda av enskilda utförare. erbjöd 450 privata företag personlig assistans. Enligt uppgifter från finns det 24 stycken enskilda assistans- anordnare som har minst 200 assistenter anställda. 11 stycken assistans- anordnare har fler än 100 kunder. Vad gäller assistansanordnare som kan sägas vara medelstora eller små, så finns det 75 stycken anordnare med färre än 60 assistenter och 113 stycken anordnare med färre än 20 kun- der. Observera att detta inte är en heltäckande redovisning av samtliga assistansföretag. Regeringen kan konstatera att förslagen i denna del inte sällan berör företag och företags förutsättningar. Enskilda assistansanordnare kommer vara skyldiga att ansöka om tillstånd för sin verksamhet hos och assistansberättigade som själv är arbetsgivare för den personliga assistenten kommer att vara skyldiga att anmäla sin verk- samhet till . Jämfört med dagens situation innebär detta visst praktiskt merarbete. Kraven innebär också att enhetliga förutsättningar skapas vilket kan bidra till att konkurrensen inom området kan ytterligare inriktas mot kvalitet i den personliga assistansverk- samheten. När det gäller ansökan om tillstånd för enskilda anordnare kommer den administrativa merkostnaden totalt uppgå till fördelad på samtliga dessa företag. Detta är en engångskostnad i samband med reglernas ikraftträdande. Den genomsnittliga kostnaden per ansökning har bedömts vara . Denna uppgift kan dock variera mellan företag på grund av verksamhetens omfattning m.m. Utöver detta ska kostnader beräknas för s.k. löpande inspektion. Detta gäller tid som företagen får avsätta när genomför sin inspektion. Om hälften av företagen inspekteras innebär detta en total kostnad på fördelad på de företag som inspekteras. Enligt bedömningar kan kostnaden för en inspektion uppgå till för företaget. När det gäller frågan om registerkontroll så är det inte arbetsgivaren utan den enskilde som erbjuds ett arbete eller uppdrag m.m. som ska se till att utdraget tas fram. Däremot kan skyldigheten att bevara register- utdrag för att kunna återlämna det i original innebära en viss tillkommande administration för företagen. Vid en analys av hur reglerna kan komma att påverka konkurrensen på området så bedöms assistansföretagen konkurrera i stort sett enbart inom samma verksamhetsområde, nämligen personlig assistans. Ökade administrativa uppgifter bedöms därför inte påverka konkurrensen i förhållande till en ev. vidare marknad. Mot bakgrund av att det finns ett betydande antal jämförelsevis medel- stora och små enskilda anordnare av personlig assistans, är det viktigt att kraven inte leder till alltför omfattande administrativt merarbete. Risken för detta är enligt regeringens bedömning låg, mot bakgrund av de jämförelsevis begränsade administrativa uppgifter som förslaget om Prop. 2009/10:176 tillståndsplikt innebär. Genom att kraven på assistansanordnare blir mer enhetliga oavsett anordnarens storlek, bör detta också kunna stärka de mindre anordnarnas möjligheter att hävda sin ställning och erbjuda verksamhet av bra kvalitet. Sammantaget innebär förslagen att enskilda assistansanordnare kommer att få visst merarbete men att detta arbete inte kommer att vara av sådan omfattning att det negativt påverkar förutsättningarna för att bedriva verksamheten. Tvärtom bedöms åtgärderna kunna leda till att personlig assistans som bedrivs av enskilda assistansföretag blir en ännu mer konkurrenskraftig och väl grundad verksamhet som utgör ett attraktivt alternativ till assistans som bedrivs i regi. När det gäller assistansberättigade som själv är arbetsgivare åt sin assistent så föreslås dessa få anmälningsplikt. bedömde i sitt delbetänkande (2005:100) att det inte är nödvändigt eller rimligt att kräva samma typ av tillstånd för assistansberättigade som är arbetsgivare åt sina assistenter. De länsstyrelser som kommittén var i kontakt med var skeptiska till att införa krav på tillstånd också för dessa. Ett syfte med tillstånd för enskilda assistansföretag är att kunna göra en närmare granskning av dem som på yrkesmässig grund anordnar personlig assistans och därigenom på förhand kunna granska förutsättningarna för verksamhetens kvalitet. Som förutsättning för tillstånd ställs ett antal kriterier upp. Dessa kriterier syftar till att kvalitetssäkra verksamheten så att den personliga assistans som erbjuds uppfyller gällande kvalitetskriterier. En förut- sättning för tillstånd ska vara att den som har att bedriva verksamheten har god kunskap om den lagstiftning som styr verksamheten m.m. Vidare ska den som ska bedriva verksamheten ha kunskap om bl.a. för- hållningssätt, bemötande och ekonomi. För verksamheter som utför personlig assistans på uppdrag av barn och unga assistansberättigade, är det viktigt att beskrivningen av personalens kompetens omfattar former för utbildning, fortbildning och det övriga stöd som de personliga assistenterna behöver. Det är i samband med prövningen viktigt att den som ska bedriva verksamheten redovisar hur den assistansberättigades självständighet och påverkan av utformningen av insatsen ska tillgodo- ses. Ett skäl till att assistansberättigade som är arbetsgivare åt sina assistenter enbart ska anmäla sin verksamhet, är att dessa inte bedriver verksamheten på yrkesmässig grund och då finns inte samma behov av förhandsgranskning. Anmälningsplikten är enligt regeringens bedömning en betydligt mindre tidskrävande åtgärd än tillståndsplikten och handlar bl.a. om att ska få kunskap om vilka som är arbetsgivare för sina assistenter. Anmälningen bedöms mot denna bakgrund vara av så begränsad omfattning att frågan om särskilda administrativa resursbehov inte särskilt behöver övervägas. Även i detta fall bedömer regeringen att åtgärden kommer att göra verksamheten mer konkurrenskraftig och öka attraktiviteten som ett alternativ till den assistans som bedrivs i regi. Regeringens förslag: Den nya lagen om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder samt övriga föreslagna lagändringar ska träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: I slutbetänkande anges att de ändringar som föreslås i lagen (1993:387) om stöd och service åt vissa funktionshindrade och i lagen (1993:389) om assistans- ersättning tidigast kan träda 2010. Regeringen bedömer att berörda myndigheter, kommuner och andra instanser bör få rimlig förberedelsetid för de ändrade reglerna. I propositionen finns uppdrag till myndigheter som behöver genomföras för att de ändrade reglerna ska kunna tillämpas enligt intentionerna. behöver kunna anpassa sin tillsynsverksamhet till de nya uppgifter som förslagen innebär. De föreslagna bestämmelserna bör mot denna bakgrund träda i kraft . 12.1Förslaget till lag om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Lagen är ny. Av paragrafens första stycke framgår att den som enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade bedriver verksamhet som omfattar stöd- och serviceinsatser åt barn inte får anställa någon för sådana insatser utan att först kontrollera registerutdrag enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Med barn avses personer . Kontrollen ska avse registerutdrag, varmed avses att inte samtliga uppgifter i belastningsregistret ska kontrolleras, utan bara de brott som anges i förordningen (1999:1134) om belastningsregister. Att kontroll bara ska göras inför anställning av någon som ska utföra stöd- och serviceinsatser åt barn innebär att personal som inte ska arbeta direkt med insatserna och därmed inte kommer i direkt kontakt med barnen inte ska omfattas av kontrollskyldigheten. De som därmed undantas är exempelvis administrativ personal, kökspersonal och vaktmästare. Undantaget gäller bara de som enbart sysslar med annat än insatserna. Den som både utför administrativt arbete och liknande sysslor och arbetar direkt med barn omfattas av registerkontrollskyldigheten. Skyl- digheten är inte begränsad till de verksamheter som enbart riktar sig till barn, utan omfattar även de som vänder sig till både barn och vuxna. Om verksamheterna är helt separerade eller blandade får således betydelse för skyldigheten att kontrollera registerutdrag. Skyldigheterna i lagen gäller samtliga insatser enligt 9 § lagen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade om de innefattar insatser åt barn. Kontrollen ska företas beträffande alla former av anställning, såväl tidsbegränsad som tills- vidareanställning. Registerutdraget får inte vara äldre än . Enligt andra stycket ska kontroll också göras i fråga om den som ska fullgöra uppdrag i verksamheten och den som är anställd av beman- ningsföretag eller annan som ingått avtal med den som bedriver verk- samheten, om uppdragstagaren eller den anställde erbjuds eller tilldelas arbetsuppgifter som omfattar stöd- och serviceinsatser åt barn om arbetsuppgifterna ska fullgöras som om han eller hon var anställd i verksamheten. Kontrollskyldigheten föreligger när en person, utan att anställas i verksamheten, ska utföra arbetsuppgifter på samma sätt som en anställd, om inte uppdraget är av tillfällig natur. Även i dessa fall undantas personer som inte ska arbeta direkt med insatser till barn med funktionshinder (se kommentaren till första stycket). Med personer som tilldelas arbetsuppgifter kan avses att en anställd vid bemanningsföretag anvisas arbete i verksamhet som avses i denna lag, eller att en anställd får nya arbetsuppgifter genom att han eller hon omplaceras till exempelvis ett LSS-boende med särskild service för barn. Även den som ska vistas inom verksamheten för att fullgöra praktiktjänstgöring, såsom utbild- ningspraktik, arbetspraktik eller motsvarande, omfattas av register- kontrollskyldigheten. För skyldigheten att företa registerkontroll saknar det betydelse vem som är huvudman för verksamheten och om denna är tillståndspliktig eller inte. Det innebär att både kommunala och enskilda verksamheter omfattas av lagen. Den som ansvarar för verksamheten svarar också för att registerkontroll utförs. Med verksamhet avses i denna lag däremot inte den situation då en enskild assistansberättigad anställer egna assistenter och därmed är arbetsgivare åt dem. En assistansberättigad som är arbetsgivare åt sina egna assistenter ska således inte vara skyldig att utföra registerkontroll enligt denna paragraf. Att han eller hon däremot har en möjlighet att göra det följer av 2 §. Av paragrafens tredje stycke framgår att registerkontrollskyldigheten inte omfattar en förälder som utför insatser åt egna barn. Undantaget gäller oavsett om föräldern är vårdnadshavare för barnet eller inte. Paragrafen har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt första stycket i paragrafen ska den som erbjuds anställning, uppdrag eller praktiktjänstgöring enligt 1 § första eller andra stycket på begäran lämna ett utdrag enligt lagen (1998:620) om belastningsregister till uppdrags- eller arbetsgivaren. Den som bedriver verksamheten har i vissa fall, som framgår av förordningen (1999:1134) om belastnings- register, i stället själv möjlighet att inhämta uppgifterna från belast- ningsregistret. Även den som tilldelas arbetsuppgifter (se kommentaren till 1 § andra stycket vad som avses härmed) ska på begäran lämna registerutdrag. Det är endast den person som, eventuellt efter ett urvalsförfarande, faktiskt erhåller ett erbjudande om anställning, uppdrag eller praktiktjänstgöring som ska lämna ett registerutdrag. Andra eventuella sökande behöver således inte lämna något utdrag. Utdraget ska lämnas till den som svarar för verksamheten eller annan som efter delegation ansvarar för rekryteringen och därför har lämnat erbjudandet till den enskilde. Enligt andra stycket ska också den som erbjuds anställning av den assistansberättigade som personlig assistent åt den assistansberättigade själv lämna in ett registerutdrag, om den assistansberättigade begär det. Den som är assistansberättigad och arbetsgivare åt sina egna assistenter är inte skyldig att kontrollera registerutdrag beträffande den som ska anställas, men har möjlighet att göra det. Lagen gäller bara verksamhet beträffande den som är . Bestämmelsen omfattar alltså barn som själva kan anställa sina assistenter, och barn som genom sin vårdnadshavare kan anställa assistenter. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt paragrafen gäller skyldigheten att företa registerkontroll inte beträffande den som erbjuds en ny anställning eller ny möjlighet att delta i verksamheten på det sätt som avses i 1 § andra stycket. Detta gäller under förutsättning att det rör sig om anställning, uppdrag eller praktiktjänstgöring i samma verksamhet och att erbju- dandet lämnas från att det förra arbetet upphörde. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt paragrafens första stycke ska ett registerutdrag eller en kopia av det bevaras från det att anställningen, uppdraget eller praktiktjänstgöringen påbörjades. Paragrafen tar alltså endast sikte på registerutdrag beträffande den som faktiskt anlitats. Det spelar ingen roll hur länge arbetet pågår. Utdraget eller kopian ska bevaras , men det kan finnas andra regler i fråga om bevarande och gallring av handlingar som innebär krav på att spara handlingar . Enligt andra stycket ska ett utdrag i original på begäran lämnas tillbaka till en enskild som lämnat in ett sådant. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen innehåller en upplysning om att det finns bestämmelser om tillsyn och sanktionsmöjligheter i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Lagen träder i kraft . Bestämmelsen i 2 § andra stycket ska också tillämpas på en assistansberättigad som beviljats assistans- ersättning enligt äldre föreskrifter, dvs. lagen (1993:389) om assistans- ersättning, som upphävs . 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Förslaget behandlas i avsnitt 6.1. Paragrafen är ny och motsvarar kravet i art. 3 i . Enligt bestämmelsen ska barnets bästa särskilt beaktas när åtgärder rör barn. Bestämmelsen får betydelse främst vid utförandet av insatserna i 9 §, vid kommunens uppgifter enligt 15 § och vid tillstånds- och tillsynsverksamhet. Den enskildes rätt till insatser är dock uttömmande reglerad i lagen och ska inte begränsas eller utvidgas av denna bestämmelse. Förslaget behandlas i avsnitt 6.2. Ändringen i första stycket är endast redaktionell. Andra stycket är nytt och reglerar barns rätt till information och rätten att komma till tals. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 5 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453), men har formulerats på ett annat sätt för att bättre överensstämma med formuleringarna i art. 12 i . Med barn avses personer . Vid tillämpningen av bestämmelsen ska barnets bästa särskilt beaktas enligt 6 a §. Det kan ibland innebära att information inte ska ges, eller att bara viss infor- mation ges, beroende på vad som är bäst för det enskilda barnet i förhållande till barnets ålder, mognad och tidigare kunskaper. Informa- tionen och hur den ges ska anpassas till det enskilda barnets förut- sättningar att ta till sig den. Även då barnet ska ges möjlighet att framföra åsikter ska barnets bästa beaktas. Det kan innebära att det inte alltid är lämpligt att efterfråga barnets åsikt. Enligt art. 12 i barnkon- ventionen ska det barn som är i stånd att bilda egna åsikter ges rätt att uttrycka dessa. Om barnet inte uppnått tillräcklig ålder och mognad för att själv kunna ta ställning, måste vårdnadshavaren samtycka till att barnet framför sina åsikter. Det är således även vårdnadshavarens ansvar att bevaka att barnet inte ges möjlighet att uttrycka åsikter om det skulle vara olämpligt för just det barnet. Barnet är aldrig skyldigt att redogöra för sin inställning, utan ska bara ges möjlighet att framföra åsikter. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Paragrafen är ny och ger en enskild rätt att i ärenden om insatser enligt 9 § muntligen vid besök lämna uppgifter inför nämnden. Den nämnd som avses är den som ska fatta beslut i ärendet. Om beslutsrätten har delegerats, har den enskilde rätt att framföra uppgifterna till den som på nämndens vägnar ska fatta beslut. Om särskilda skäl föreligger kan beslutsfattaren vägra den enskilde ett personligt sammanträffande. Ett sådant särskilt skäl kan vara att en framställning i ett viss ärende är uppenbart ogrundad, eller att den enskilde upprepade gånger begär att få lämna uppgifter med stöd av denna bestämmelse. Ett personligt sammanträffande får däremot inte nekas enbart av den anledningen att beslutsfattaren anser att den personliga inställelsen saknar värde ur utredningssynpunkt. Den enskilde ska underrättas om sin rätt enligt bestämmelsen. Bestämmelsen omfattar bara ärenden om insatser enligt 9 §, inte andra ärenden såsom tillstånds- Motsvarande bestämmelse om företrädesrätt finns i 11 kap. 9 § socialtjänstlagen (2001:453). Ändringen i paragrafen är endast en följdändring av att lagen (1993:389) om assistansersättning upphävs och bestämmelserna överförs till social- försäkringsbalken som träder i kraft . I paragrafen införs ett nytt fjärde stycke. Förslaget behandlas i avsnitt 8.3 och gäller rätten till två eller fler assistenter , så kallad dubbel assistans. Sådan rätt föreligger först när möjligheterna att tillgodose behovet med hjälp av bidrag enligt lagen (1992:1574) om bostads- anpassningsbidrag m.m. eller genom hjälpmedel har utretts. Med hjälp- medel avses sådana som regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Att möjligheterna ska ha utretts innebär att beslut i ett ärende om bidrag enligt lagen om bostadsanpassningsbidrag m.m. och en bedömning av en arbetsterapeut eller motsvarande utredning ska bifogas en ansökan om dubbel assistans. Det är inte nödvändigt att den enskilde överklagar ett eventuellt avslagsbeslut för att frågan ska anses tillräckligt utredd. Den som redan har tagit reda på sina möjligheter i dessa avseenden behöver inte på nytt undersöka förutsättningarna, utan kan bifoga de beslut eller den utredning som redan finns. Om bostadsanpassningsbidrag eller hjälpmedel överhuvudtaget inte är aktuellt får möjligheterna anses utredda redan med ett sådant konstaterande. Så snart en utredning har presenterats av den enskilde ska han eller hon ha rätt till dubbel assistans, under förutsättning att övriga krav är uppfyllda, även om det finns möjlighet att tillgodose behovet på annat sätt, t.ex. genom beviljade hjälpmedel, så länge hjälpmedlen inte rent faktiskt är installerade eller bostadsanpassningen genomförd. Den enskilde kan således välja att, trots att hjälpmedel eller bostadsanpassningsbidrag har beviljats vidhålla sin begäran om att behoven i stället ska tillgodoses med hjälp av flera assistenter. Om den enskilde däremot fått tillgång till de beviljade hjälpmedlen eller bostadsanpassningen, och behoven därigenom blir tillgodosedda, föreligger inte rätt till dubbel assistans, vilket följer av 7 §. Det bör följa av myndighetens serviceskyldighet att ge den enskilde information och vägledning om vilken utredning som krävs. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3. Ändringen i paragrafen innebär att den enskilde alltid ska erbjudas en individuell plan i samband med att en insats beviljas. Den enskilde som beviljats en insats ska när som helst kunna begära att en plan upprättas, om det inte redan har skett i samband med beviljandet av insatsen. Denna möjlighet gäller även för dem som beviljats insatser före ikraftträdandet. Om planens innehåll sammanfaller med en individuell plan som ska upprättas enligt 2 kap. 7 § socialtjänst- lagen (2001:453) behöver inte dubbla planer upprättas. Förslaget behandlas i avsnitt 9.4. I paragrafen införs en ny åttonde punkt. Bestämmelsen motsvarar 5 § andra stycket första meningen lagen (1993:389) om assistansersättning, förkortad , och innebär att en kommun som tagit emot en ansökan om personlig assistans ska anmäla till om den enskilde kan antas ha rätt till assistans- ersättning. Någon ändring i sak i förhållande till bestämmelsen i är inte avsedd. Ändringen i sjätte punkten är endast redaktionell. Förslaget behandlas i avsnitt 9.2. Ändringen innebär att en kommun som träffar avtal med en enskild om att tillhandahålla en boendeinsats enligt 9 § 8 eller 9 i en annan kommun, ska underrätta den kommunen. Med avtal i den nya andra meningen åsyftas sådana som beskrivs i paragrafens första mening, dvs. avtal som en kommun kan ingå med någon som ska tillhandahålla insatser. Ändringen i paragrafen är endast en följdändring av att lagen (1993:389) om assistansersättning upphävs och reglerna överförs till 51 kap. social- försäkringsbalken som träder i kraft . Ändringarna i paragrafen är dels redaktionella och dels följdändringar av att de lagar som det hänvisas till upphävs och bestämmelserna överförs till socialförsäkringsbalken som träder i kraft . Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. Ändringen i första stycket innebär att enskilda som yrkesmässigt bedriver verksamhet med personlig assistans måste ha tillstånd av . Tillståndsplikten omfattar både fysiska och juridiska personer. De bestämmelser om tillståndspliktig verksamhet som finns i lagen ska därför gälla även för assistans- verksamhet. Se härvid även kommentaren till 51 kap. 2 § andra stycket socialförsäkringsbalken. Kommunernas anmälningsplikt i andra stycket omfattar inte verk- samhet med personlig assistans. Detta innebär inte att de undantas från tillsynsansvar. bör kunna utgå ifrån att de flesta kommuner bedriver assistansverksamhet.