prop · GX03187 · 2010-03-23 00:00:00 — En annan prioriterad del av utvecklingsarbetet är framtagandet av s.k. torskburar. De ger obefintliga bifångster av fåglar och tumlare jämfört med nät. Försöken har gett positiva resultat. arbetade aktivt inom EU för att förhindra handels- förbud för sälprodukter inom unionen. motiverade sin ståndpunkt med att man i stället borde införa internationella standarder för säljakt för att säkerställa att jakten bedrivs på ett godtagbart sätt. Ett totalt handels- förbud skulle kraftigt motverka den småskaliga jakt som bedrivs i och därmed försämra förutsättningarna för fisket. var delvis framgångsrik i förhandlingarna och erhöll ett undantag från handelsförbudet för handel med sälprodukter vars ursprung relaterar till förvaltning av resurser. Även inuiterna erhöll ett undantag. I övrigt förbjöds all handel med sälprodukter inom EU. Att utesluta fisket från avgränsade områden är ett komplement till andra förvaltningsåtgärder. Ett exempel på detta är det fiskefria område som infördes utanför 2006. Det har följts upp genom prov- fisken . Preliminära analyser har visat att det finns mycket plattfisk i området men att tillväxten är låg. Efter uppdrag av regeringen har i samråd med Natur- vårdsverket identifierat och presenterat förslag på sex nya fiskefria områden till . Syftet med att inrätta områden med fiskeförbud är bl.a. att bidra till att minska risken för beståndskollaps, att bygga upp fiskbestånd med diversifierad storleksfördelning och en naturlig genetisk sammansättning, att skydda andra naturvärden samt att fungera som referensområden för forskning och förvaltning. Ett utsjöområde och tre kustområden har inrättats. Utsjöområdet är placerat i och är ett samarbete mellan och . Syftet är att skydda torsken i området. Området beskrivs närmare under avsnitt 3.2.1. Kustområdena är fördelade mellan två på och ett på ostkusten. På är det första området Havstensfjord för skydd av torsk, bleka, kolja, piggvar och rödspotta. Det andra området är Buskär/Tannerskärsområdet för skydd av hummer och bottenfisk. På ostkusten är området Gålö i för skydd av gös, abborre och gädda. Två ytterligare planerade utsjöområden med fiskeförbud kommer dock inte att hinna inrättas eftersom detta kräver förhandlingar och överenskommelser med andra stater. fortsätter att, inom Skr. 2009/10:187 ramen för sitt uppdrag, arbeta med dessa två områden och eventuellt föreslå alternativa lösningar. Samtliga områden ska utvärderas . Den fiskerirelaterade forskningen i bedrivs främst av Fiskeri- verket och har karaktären av tillämpade undersökningar och är primärt inriktad på att förbättra kunskapen om fiskbestånd, fiskeriteknik och fiskets miljöeffekter. Fiskerirelaterad forskning på universitet och hög- skolor bedrivs i en jämförelsevis liten omfattning. En avgörande del av verksamheten är de beståndsanalyser och underlag för fiskeriråd- givningen som ingår i EU:s datainsamlingsprogram och som används av , . ICES data ligger till grund för de årligt återkommande biologiska råden om mängden fisk som kan fiskas på de olika bestånden. De årliga fiskekvoterna beslutas av med utgångspunkt i dessa råd. I syfte att långsiktigt förbättra kunskapsunderlaget för en hållbar för- valtning har ICES rådgivningsstruktur reformerats. har varit aktivt drivande i förändringen som syftar till att integrera eko- systemaspekter i början av rådgivningsprocessen och att öka tillförlitlig- het och trovärdighet av rådgivningen. Även EU:s datainsamlings- förordning har reviderades och ett nytt datainsamlingsprogram togs fram , rådets förordning (EG) nr 199/2008 av om upprättande av en gemenskapsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken. Den mest grundläggande förändringen i den nya förordningen är att man går från insamling och analys av biologiska data inriktad på fiskart till en data som baseras på fiskerier. Med fiskerier avses en grupp fisken med liknande fångstmetoder och målarter. Denna övergång ger en bättre koppling mellan biologiska data och ekonomiska variabler baserade på fiskets verksamhet. Programmet ska även innehålla uppgifter för att möjliggöra en ekosystembaserad strategi samt regional förvaltning. enligt EU:s datainsamlingsförordning och den nationella datainsamlingen utmed kusterna och i de som utför som underlag för nationell förvaltning bedrivs forsk- ning i avgränsade forskningsprojekt för att studera specifika frågor. Ett sådant gäller ekosystemförvaltning. I många sammanhang framhålls vikten av att genomföra en ekosystembaserad fiskeriförvaltning som kunskap saknas för att kunna bedriva en ekosystembaserad förvaltning. Ett internationellt projekt har därför startats i för att bl.a. studera balansen mellan skarpsill och torsk- bestånden med syfte att gå mot en ekosystemansats i förvaltningen. Mål- sättningen med forskningsprojektet är att få mer information om skarp- sillens funktion i ekosystemet och hur man ska använda detta i en mer ekosystembaserad förvaltning. 4 Det svenska yrkesfisket 4.1Utvecklingen av fiskeflottans struktur 4.1.1Utvecklingen av den europeiska fiskeflottan EU har arbetat med att minska flottan genom ett antal olika åtgärder. I vissa fall har målen uppnåtts men dessa har visat sig vara alltför blygsamt ställda eftersom fiskefartygens effektivitet har ökat på grund av den tekniska utvecklingen. Försök att lösa problemet med överkapacitet har i många fall också försvårats av det offentliga stödet till modernisering av flottan. Genom reform av den gemensamma fiskeripolitiken infördes en ny syn på politiken för fiskeflottan. har medlemsstaterna ett kapacitetstak samt referensnivåer mätt i bruttotonnage (bruttoton, BT) och motorstyrka (kilowatt, kW). Dessa referensnivåer får inte överskridas. Istället ska minskning av fiskekapaciteten ske nationellt för att anpassa flottan till befintliga resurser. Om kapacitet dras tillbaka med offentligt stöd får den inte ersättas och referensnivån för medlemsstaten sänks automatiskt i förhållande till den mängd kapacitet som har dragits tillbaka med allmänna medel. Om ny kapacitet tillförs måste detta kompenseras med att minst motsvarande kapacitet dras tillbaka utan ekonomiskt bidrag. Detta system med regler för hur kapacitet får föras in i och ut ur flottan kallas för entry/exit-regim. Detta nya synsätt kombineras med nya bestämmelser för beviljande av stöd till flottan. Det offentliga stödet får endast gå till moderniseringsåtgärder för att öka säkerheten ombord, mer selektiva fisketekniker eller förbättrad kvalitet på produktionen. Offentligt stöd får inte lämnas till nybyggnation. EU:s fiskeflotta 2009 omfattar totalt ca 76 000 fartyg och sysselsätter ca 120 000 personer ombord. Medelfartyget är på 24 BT och har en motorstyrka på 85 kW. Som en jämförelse kan nämnas att den svenska flottan omfattar totalt ca 1 600 fartyg med en medelstorlek på 28 BT och motorstyrka på 140 kW, vilket betyder att den svenska flottan inte nämnvärt skiljer sig från det europeiska medelvärdet vad gäller BT. Det kan vidare konstateras att den europeiska flottan i genomsnitt är småskalig med förhållandevis många sysselsatta men det är stora skillnader mellan flottan i olika medlemsstater. Kommissionen lämnar en rapport om medlemsstaternas ansträngningar att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter. Rapporten (KOM(2010) 60 slutlig) visar att EU-flottans sammanlagda kapacitet har minskat med omkring 331 000 BT och 1 123 000 kW till 2008, trots två utvidgningar av EU. Det innebär en nettominskning på räknat i tonnage och i maskinstyrka för perioden. minskade EU- flottans fiskekapacitet räknat i tonnage och räknat i maskinstyrka. Kommissionens data visar att denna övergripande trend har pågått , men den är inte lika enhetlig när man tittar på enskilda medlemsstater. Enligt vetenskapliga bedömningar överskrids säkra biologiska gränser vid fiske på av de bestånd som det finns uppgifter om och 80 procent av bestånden fiskas på nivåer som överstiger maximal hållbar Skr. 2009/10:187 avkastning. är stora delar av flottans kapacitet underutnyttjad, antalet fiskedagar är mindre än mesta möjliga. Generellt sett framstår nettominskningen av EU-flottan därmed fortfarande som otillräcklig, eftersom de kontinuerliga tekniska förbättringarna neutraliserar effekten av kapacitetsminskningen och med tanke på det dåliga tillståndet för merparten av fiskbestånden inom EU. Som påpekas i kommissionens grönbok om reformen av den gemen- samma fiskeripolitiken (KOM(2009) 163 slutlig) är flottans överkapaci- tet ett av den gemensamma fiskeripolitikens grundläggande problem. Unionens fiskeflotta är fortfarande för stor för de tillgängliga resurserna och denna obalans ligger till grund för många problem som dålig ekonomisk lönsamhet, bristande efterlevnad av regler och överutnyttjade resurser. 4.1.2Utvecklingen av den svenska fiskeflottan Den generella trenden i den svenska fiskeflottan är att den minskar. Antalet fartyg har minskat från 2 037 fartyg 1998 till 1 410 2009. Figur 4.1 Utvecklingen av bruttotonnage (BT) i den svenska fiskeflottan 19982009 Källa: databas. Minskningen av kapacitet ses även i fiskeflottans tonnage, vilket har minskat från 49 200 BT under till 37 785 BT vid utgången av 2009, se figur 4.1. har den svenska flottan varit i överensstämmelse med de planer som EU har fastställt och den nya regimen för entry/exit som trädde i kraft . En svag ökning i kapacitet noteras , vilket orsakades av ommätning, Skr. 2009/10:187 motorbyten och ökning av säkerhetsåtgärder. Figur 4.2 Utvecklingen av motorstyrka (kW) i fiskeflottan 19982009 Samma trend kan observeras vad gäller motorstyrka. Motorstyrkan har minskat från 233 000 kW 1998 till 193 497 kW 2009, se figur 4.2. Även i mätningar av kW-dagar ses en minskning, se figur 4.3. Utveckling av kW-dagar för fartyg i flottan 20022009 Den svenska fiskeflottan delas in i följande fem segment: Fiskefartyg vars längd understiger och som enbart fiskar med passiva redskap (nät, ryssjor, burar och långrev). 6.Passiva redskap med en längd av eller mer. Fiskefartyg vars längd överstiger och som enbart fiskar med passiva redskap (nät, ryssjor, burar och långrev). Fartyg som fiskar med bottentrål under majoriteten av fiskedagarna , dvs. av dagarna till havs. Fiskefartyg som fiskar med trål och vars fångst av räka räknat i kronor per kalenderår uppgår till av det totala fångstvärdet. 9.Pelagiska trålare och notfartyg. Fartyg som fiskar med flyttrål eller not under majoriteten av fiskedagarna , dvs. av dagarna till havs. Den nuvarande fördelningen av antal fartyg, BT och kW i respektive segment visas i tabell 4.1 nedan. Tabell 4.1 Kapacitet och antal fartyg i den svenska fiskeflottan Passiva redskap < 12 m Passiva redskap > 12 m Pelagiska trålare och notfartyg Flottan utgörs till stor del av regionalt anpassade flottor bestående av mindre fartyg som främst opererar i sitt närområde och som landar sina fångster i eller i närheten av sin hemmahamn. flottorna förekommer också en mer rörlig sådan bestående av större fartyg, vilka huvudsakligen har hemmahamn på . sitt fiske mot flera arter och bestånd. Några av dem är specialiserade på pelagiskt fiske medan andra riktar sitt fiske mot bottenlevande fisk. delningen mellan fartyg under och har legat på en stabil nivå och fartygen under 12 m står i genom- snitt för av den totala flottan. De minskningar av flottan som skett över åren har fördelat sig olika mellan de olika segmenten. Vidare har omstruktureringen av den svenska fiskeflottan inneburit en koncentration av fiskeflottan till vissa regioner, Det har dock även på skett en viss minskning av flottan. Det småskaliga kustfisket har minskat utmed hela Eftersom fiskbestånden sannolikt är begränsade även framöver så är det sannolikt att flottan kommer att fortsätta att minska under de regionala uppdelningen av fartyg per segment 2006 medan tabell 4.3 Skr. visar på de regionala utvecklingstrenderna . Länsvis fördelning av fartygen i de skilda segmenten 2006 Källa: av utvecklingen i fisket, 2008. Tabell 4.3 Utvecklingen av antalet fartyg per län 2007 En klar utveckling i det svenska fisket är att fartygen inom kustfiske- segmentet alltmer försvinner. Även de större fartygen meter som fiskar med passiva redskap har minskat kraftigt. En annan trend är att trålfiskeflottan alltmer koncentreras till . Den östersjöbaserade flottan minskar. kan man skönja en förskjutning av flottan från de norra regionerna av till . Den totala ökningen av västkusttrålflottan kan bl.a. förklaras med bättre flexibilitet i fisket och därmed bättre möjlighet att parera svängningar i bestånds- utvecklingen. Trots minskningen av antalet fartyg i hela landet kvarstår ändå en överkapacitet i flottan som helhet. Ett noterbart exempel på överkapaci- teten i det svenska fisket är att efforten i det svenska bottentrålsegmentet har minskat . Torskkvoterna har minskat med . Den kraftigare minskningen av tillgängliga kvoter i relation till effortminskningen har därmed ökat konkurrensen mellan olika kategorier av yrkesfiskare. Småskaligt kustfiske definieras enligt EU som fiske som bedrivs med fartyg mindre än och som är utrustade med passiva redskap. Detta motsvarar segment 1 i tabell 4.1 ovan. Utvecklingen är att fartygen inom kustfiskesegmentet alltmer försvinner. Denna utveckling gäller samtliga län. Den procentuellt största nedgången finns i och följt av och . Även om detta segment är många fartyg till antalet visar data att de endast landar av landningsvärdet. Historiskt har sill/strömming varit ryggraden i kustfisket och före- kommer vid alla kuststräckor. Minskad efterfrågan och lägre priser har dock gjort att sill/strömmingsfisket har ersatts med fiske efter andra målarter. Ålfisket har utgjort en viktig del av det svenska kustfisket. Eftersom ålbeståndet är en akut hotad art har utformat en nationell handlingsplan där ålfisket ska minska samt infört krav på tillstånd för ålfiske. Dessa insatser beskrivs närmare under avsnitt 3.2.3 Förvaltning av diadroma arter. Utöver ålen bedrivs burfiske efter kräfta och hummer på och fiske efter torsk och lax på ostkusten samt fiske efter sötvattensarter som abborre, gös och gädda. I är lax och sik de för fisket viktigaste arterna. Fiske efter lax och sik bedrivs även i och här har fortfarande strömmingsfisket en stor betydelse. avrapporterade ett regeringsuppdrag om för- stärkt småskaligt kustnära fiske i . I rapporten har en öppnare definition valts för att beskriva det småskaliga kustfisket. Definitionen bygger på ett antal kriterier som har använts för att identifiera sammanlagt 13 fisken som bedrivs utmed den svenska kusten. I rapporten görs en indelning i olika kuststräckor , sydkusten, och . För perioden 20002008 visar rapporten att flottan på har minskat med . Fördelningen mellan kapaciteten för fartyg mindre än , vilka stått för av flottan, och fartyg större eller lika med har varit relativt stabil. Minskningen av flottan har alltså skett i lika stor omfattning procentuellt inom de båda längdkategorierna. Till antalet är dock bortfallet av fartyg mer än dubbelt så många som det antal större fartyg som har försvunnit . Den största minskningen, om man ser till antalet fartyg, har alltså skett inom det småskaliga kustsegmentet. Den skrotningskampanj som pågår och de begränsningar av möjligheterna för fartyg att byta segment tillsammans med det faktum att flottan består av gamla fartyg, medelålder , innebär sannolikt att fiskeflottan kommer att minska ytterligare. Antalet fartyg på sydkusten har minskat betydligt () från totalt 461 till 328 fartyg. Fördelningen mellan fartyg mindre än och större eller lika med har varit stabil där andelen fartyg låg på mellan . Minskningen av flottans kapacitet har också på sydkusten skett i lika stor omfattning procentuellt inom båda längdkategorierna. Till antalet är dock bortfallet mångfaldigt större för de mindre fartygen. En kraftigt negativ utveckling i antalet fartyg kan också utläsas för . Främst är det något större fartyg och trålare som för- svunnit (), vilket också har gett effekter på totala landade fångster . Totalt sett har flottan nästan halverats (). Liksom längs de övriga kuststräckorna har antalet fartyg i flottan minskat på , men minskningen har varit betydligt lägre () än de två andra östersjösträckorna. av flottan bestod av fartyg . Längs bedrivs ett stabilt småskaligt fiske och relativt lönsamt fiske efter främst strömming, sik, lax och siklöja i olika kombinationer. Den troliga förklaringen till utvecklingen som beskrivs är att det ekonomiska utbytet i framför allt det kustnära, småskaliga fisket är för litet för att i längden kunna ge bärgning åt de berörda yrkesfiskarna. 4.1.3Antal sysselsatta i svenskt fiske Enligt årsredovisning 2009 sysselsätter yrkesfiske, vattenbruk och förädlingsindustri ca 4 000 personer i , vilket motsvarar av den totala sysselsättningen i . Av dessa arbetade ca 1 900 inom yrkesfisket, ca 1 900 inom förädlingsindustrin och ca 400 inom vattenbruket. Den totala sysselsättningen i yrkesfisket är dock något högre eftersom alla som arbetar ombord på fiskefartyg inte har licens. Minskningen av antalet fartyg i fiskeflottan återspeglas naturligtvis också i fiskarkåren där antalet fiskare med yrkesfiskelicens minskat med i hela landet , från 2 233 personer till 1 688 personer. Fördelningen mellan män och kvinnor är relativt med kvinnor. Liksom för utvecklingen av antalet fartyg är utvecklingen för antal sysselsatta tydligast i vissa av östersjölänen. Medianåldern i skarkåren var 2007 medan den var . Utvecklingen kännetecknas därmed av allt färre fiskare med en stigande medelålder. har fisket svårt att rekrytera nya och yngre personer till yrket. Det är därför högst sannolikt att fiskarkåren fortsatt kommer att ha en hög medelålder och fortsätta minska. Reglerna om att inkomsterna från fisket måste vara av väsentlig betydelse för att erhålla yrkesfiskelicens har troligtvis också bidragit till att färre fiskare har yrkesfiskelicens . På har antalet yrkesfiskare minskat från 1 107 till 886 fiskare, vilket motsvarar en minskning . har medelåldern på fiskarna ökat från 48 till . En mycket kraftig nedgång av antalet yrkesverksamma fiskare på syd- kusten har skett . Sydkusten är också den kuststräcka som har haft den största reduktionen. I är minskningen och totalt på sydkusten är minskningen . De största minskningarna har skett i samband med omprövningar av yrkesfiskelicenser . Nya licenser har inte blivit beviljade på grund av att inkomsten från fisket har varit för låg i förhållande till övriga inkomster. Många har inte heller ansökt om ny licens utan avslutat sitt fiske och avyttrat eventuella fiskefartyg. På har en kraftig minskning () av antalet yrkesfiskare skett för att därefter stabiliserats. har medelåldern hos yrkesfiskarna ökat från 50 till , vilket påvisar att det är de äldre fiskarna som blir kvar och att nyrekryteringen av yngre är obefintlig eller liten. Det innebär troligtvis att ytterligare en kraftig minskning är att vänta . Antalet fiskare har, liksom vid de övriga kuststräckorna, även minskat i de fem norrländska kustlänen om än inte lika mycket. var antalet yrkesfiskare 238 och 2008 hade antalet sjunkit till 198, vilket motsvarar en minskning med . Den procentuellt största minsk- ningen har skett i och minst i med en minskning . Medelåldern även på norrlandsfiskarna är hög och varierar från i upp till i . Av de yrkesfiskare som fiskar i havet finns på väst- kusten, på sydkusten och på ostkusten. Utveck- lingen av antalet yrkesfiskare per län framgår av tabell 4.4. Förändring av antal yrkesfiskare per län 20002007 4.2 Fiskets ekonomiska värde och lönsamhet Den svenska fiskerinäringen, omfattande fångstsektor, vattenbruk och beredningsverksamhet, svarar för av BNP. ett nationellt perspektiv är det således en blygsam andel. näringen ha en stor betydelse för försörjning och arbetstillfällen. Huvuddelen av fiskerinäringens verksamhet är lokaliserad utanför storstadsområdena och påverkar således utvecklingen av landsbygden. Sysselsättningstillfällena på land, exempelvis i form av småskalig beredning samt förutsättningar för att bibehålla och utveckla en social och kommersiell service, har minskat i många kust- och skärgårds- Det har också blivit svårt att bibehålla nödvändig infrastruktur har annan kustnära verksamhet ökat, såsom sjötrafik Konkurrens om det fysiska utrymmet i och nära vattnet gör det svårt för företag inom både vattenbruk, beredning och fiske att utvecklas. Men fisket är och bör förbli en central del av resurs- utnyttjandet i det maritima landskapet och både vattenbruk, beredning och insjöfiske utgör en viktig grund för arbetstillfällen på landsbygden. Det svenska fiskets ekonomiska värde Utvecklingen på landningar och värde på arter och typer av fisk visas i tabell 4.5 och 4.6 nedan. Landningarna av kräfta och räka har varit relativt oförändrade . De pelagiska landningarna har minskat med ca . Även landningarna av torsk har minskat med , vilket motsvarar . De totala landningarna från svenskt fiske har minskat med , vilket motsvarar . Tabell 4.5 Svenskt fiskes landningar 19992008 i ton *Pelagisk avser sill, skarpsill och makrill. Värdet på landningarna kräfta och räka har ökat något . För det pelagiska fisket har värdet på landningarna ökat kraftigt trots att den landade kvantiteten har minskat. För torsk har värdet på landningarna minskat med ca , vilket motsvarar en minskning med . För de totala landningarna har värdet minskat med ca , vilket motsvarar . Tabell 4.6 Svenskt fiskes landningar 19992008 i tkr (priser) *Pelagisk avser sill, skarpsill och makrill. landades enligt preliminära uppgifter fisk fångad av svenska fartyg. Värdet i första försäljningsledet uppgick till . Den största kvantiteten fångad fisk utgörs av foder- fisk medan konsumtionsfisken inbringar mest i värde. var av den totala fångstmängden och av landningsvärdet konsumtionsfisk. Såväl totala fångstmängden som landningsvärdet har varierat och så även andelen konsumtionsfisk. Vid en fördelning av landningsvärdet på respektive segment får man följande bild, se figur 4.4. Figur 4.4 Procentuell fördelning av landningsvärdet per segment 2008 En fördelning av fångstvärdet på de olika havsområden som svenskt Skr. 2009/10:187 fiske nyttjar visar att /och står för ungefär lika stora delar medan står för en mindre del. Se figur 4.5 nedan. Figur 4.5 Fördelning av totala fångstvärdet i svenskt yrkesfiske mellan havsområden 4.2.2Lönsamheten i det svenska yrkesfisket Ekonomiska data samlas in året efter verksamhetsåret och eftersom företagens bokslut inte är tillgängliga förrän efter verksamhets- årets slut dröjer innan det finns ekonomiska data. Utifrån ekonomiska data 2008 kan konstateras att lönsamheten i fisket generellt sett är låg. Det är enbart ett fåtal segment som har en lönsamhet som tillåter rimliga löner och investeringar för framtiden, vilket bl.a. gör det svårt att rekrytera yngre personer till fisket. Ökade bränslepriser har inneburit att kostnaderna ökat kraftigt för samtliga fartygsgrupper. har bränslepriset mer än fördubblats, vilket relativt sett gynnar fiske med passiva redskap och får stora negativa effekter på lönsamheten hos det storskaliga fisket efter både pelagiska och demersala arter. För de stora pelagiska fartygen med en längd låg bränslekostnaden på av de totala rörliga kostnaderna, exklusive arbetskostnaderna. För övrigt trålfiske, bortsett från räktrålare som ligger i paritet med pelagiska trålare, var motsvarande siffra . För det passiva fisket låg bränslekostnaderna på . Förädlingsvärdet är ett mått på det överskott som kvarstår efter att alla rörliga kostnader har dragits av från intäkterna. täcka kapitalkostnader, andra fasta kostnader och arbetskraftskostnader Skr. 2009/10:187 inklusive löner. Det ska även täcka återinvesteringar i företaget så att