prop · GX03215 · 2010-04-19 00:00:00 — Övergångsbestämmelser för mål i miljödomstolarna Miljödomstolarna kommer genom reformen att läggas samman med fas- tighetsdomstolarna. För de mål som vid ikraftträdandet pågår i miljö- domstol bör de handläggningsregler som ska tillämpas i mark- och miljö- domstolarna gälla . Några övergångsbestämmelser behövs därför inte för dessa mål. 16.1Allmänt om förslagen till lagändringar I följande avsnitt kommenteras den nya lagen om mark- och miljödom- stolar och vissa av de lagar som föreslås ändrade i propositionen. De ändringar som endast innebär att orden fastighetsdomstol och miljö- domstol i olika böjningsformer byts ut mot mark- och miljödomstol i motsvarande form kommenteras inte särskilt. 16.2Förslaget till lag om mark- och miljödomstolar Lagen är ny och ersätter vissa bestämmelser i och i lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål, som upphävs (se kommentarer- na till dessa författningar). 1 § Denna lag gäller handläggningen av mål och ärenden i mark- och miljö- domstol och Mark- och samt sådan handläggning i som följer av bestämmelser i denna lag. Regeringen meddelar föreskrifter om vilka tingsrätter som ska vara mark- och miljödomstolar samt om mark- och miljödomstolarnas domsområden. Mark- och miljööverdomstol är . Paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde och mark- och miljödom- Den motsvarar delvis 20 kap. 1 § och 1 § lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål. I första stycket anges lagens tillämpningsområde. 2009/10:215 lagen gäller den handläggning som sker i mark- och miljödomstol och Den gäller också sådan handläggning i som följer av bestämmelser i denna lag. Av andra stycket framgår att mark- och miljödomstolarna, liksom hit- tills fastighetsdomstolarna och miljödomstolarna, ska vara en del av den befintliga tingsrättsorganisationen. Det är regeringen som meddelar före- skrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara mark- och miljö- domstolar och vilka domsområden dessa domstolar ska ha. I tredje stycket anges att det är som är Mark- och miljö- överdomstol. 2 § En mark- och miljödomstols domar och beslut får överklagas till Mark- och , om inte annat är föreskrivet. Mark- och domar och beslut får överklagas till , om inte annat är föreskrivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om instansordningen för de mål som handläggs av mark- och miljödomstol. Den motsvarar delvis bestämmel- ser i 23 kap. 1 och 9 §§ . Enligt första stycket får mark- och miljödomstols domar och beslut överklagas till Mark- och , under förutsättning att annat inte är föreskrivet. Som exempel på sådana föreskrifter kan nämnas bestämmelserna i 37 § lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärende- lagen). Av andra stycket framgår att Mark- och domar och beslut får överklagas till , om inte annat är före- skrivet. Sådana föreskrifter finns i 5 kap. denna lag. 3 § En mark- och miljödomstol handlägger mål och ärenden enligt det som föreskrivs i , fastighetsbildningslagen (1970:988), plan- och bygg- lagen (2010:000) och annan lag. Ett mål eller ärende vid en mark- och miljödomstol inleds genom 1.en ansökan om stämning eller en annan ansökan till mark- och miljödom- stolen, eller 2.att en förvaltningsmyndighets eller en kommuns beslut överklagas till mark- och miljödomstolen. Paragrafen innehåller bestämmelser om mark- och miljödomstolarnas Vilka mål och ärenden som ska handläggas av mark- och miljödomstol framgår enligt första stycket av bestämmelser i flera olika författningar. stycket har uttryckligen angetts att det finns sådana bestämmelser i miljö- balken, fastighetsbildningslagen och . ledes bl.a. miljömålen i , överklagade lantmäteriförrättningar som har handlagts i fastighetsdomstol (fastighetsbildningsmål) samt överklaganden av vissa beslut som fattas av enligt De angivna målen och ärendena är centrala för mark- och miljödomstolarnas verksamhet och nämns därför särskilt. formuleringen annan lag sist i första stycket ingår mål som enligt ett flertal lagar enligt hittillsvarande ordning handläggs av fastighetsdom- Som exempel kan nämnas vissa tomträttstvister enligt jordabalken, mål enligt expropriationslagen (1972:719), mål enligt ledningsrättslagen Prop. 2009/10:215 (1973:1144) och mål enligt anläggningslagen (1973:1149). I andra stycket anges hur mål och ärenden i mark- och miljödomstol Av första punkten framgår att mark- och miljödomstol är första instans i vissa fall, nämligen när talan väcks genom en ansökan om stäm- ning (s.k. stämningsmål) eller genom en annan ansökan (s.k. ansöknings- Till denna grupp av mål hör förutom miljöbalksmålen också de mål som enligt hittillsvarande ordning handläggs av fastighetsdomstol som första instans, t.ex. mål enligt expropriationslagen. framgår att mål också kan inledas i mark- och miljödomstol genom att ett beslut av en kommun eller en förvaltningsmyndighet överklagas dit. hör bl.a. de mål om miljöfarlig verksamhet enligt som sedan tidigare överklagas till miljödomstol. Bestämmelsen i denna punkt syftar också bl.a. på fastighetsbildningsmålen och de mål enligt plan- och bygglagen som ska överklagas till mark- och miljödomstol. Domstolarna och deras sammansättning 1 § I mark- och miljödomstol och Mark- och ska det finnas lagfarna domare och tekniska råd. I mark- och miljödomstolen dömer också särskilda ledamöter. Paragrafen innehåller bestämmelser om mark- och miljödomstols och Mark- och ledamöter. Den motsvarar, såvitt avser Mark- och , delvis 20 kap. 11 § och del- vis 14 § lagen om domstolar i fastighetsmål. Övervägandena finns i av- Av första stycket framgår att det i mark- och miljödomstol och i Mark- och ska finnas lagfarna domare och tekniska råd. Som tekniska råd betecknas även de ledamöter som tidigare betecknades I andra stycket anges att också särskilda ledamöter dömer i mark- och I vilka situationer särskilda ledamöter ska ingå i rätten följer av bestämmelserna i 4 § (se kommentaren till den paragrafen). särskilda ledamöterna motsvaras av de ledamöter som i en- ligt hittillsvarande ordning har benämnts sakkunniga ledamöter. 2 § Ett tekniskt råd ska ha teknisk eller naturvetenskaplig utbildning och er- farenhet av sådana sakfrågor som domstolen prövar. En särskild ledamot ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom , eller Lantmäteriets verksamhetsområde eller av industriell, eller areell verksamhet. I paragrafen anges vilken utbildning och erfarenhet de tekniska råden ska ha och vilken erfarenhet de särskilda ledamöterna ska ha. motsvarar delvis 20 kap. 4 § andra stycket och 3 § fjärde stycket lagen om domstolar i fastighetsmål. Övervägandena finns i av- Av första stycket framgår att ett tekniskt råd ska ha teknisk eller natur- vetenskaplig utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som mark- och miljödomstolen prövar. Styrande för utbildnings- och erfarenhets- kravet är mark- och miljödomstolens behov. De olika tekniska råd som dömer i mark- och miljödomstol måste sammantaget ha kompetens i samtliga frågor som domstolarna prövar. Det innebär att kompetenspro- filen vid rekrytering av tekniska råd är beroende av utbildning och er- farenhet hos de tekniska råd som redan är anställda. är det ett krav att erfarenhet av miljöfrågor och vattenfrågor måste finnas bland de miljöråd som tjänstgör i miljödomstolen. Till följd av att mål och ärenden från fastighetsdomstolarna och vissa mål enligt plan- och bygg- lagen ska prövas i mark- och miljödomstol krävs att det bland de tek- niska råden också ska finnas kompetens och erfarenhet av fastighetsbild- ning, fastighetsekonomi och fastighetsförhållanden i övrigt, samt av planverksamhet och byggverksamhet. I andra stycket anges vilken erfarenhet som de särskilda ledamöterna ska ha. Även för denna kategori av ledamöter har det i förhållande till tidigare bestämmelser tillkommit kompetenskrav till följd av mark- och miljödomstolarnas målsammansättning. I mark- och miljödomstolarna ska det således finnas tillgång till särskilda ledamöter som har erfarenhet också från eller Lantmäteriets verksamhetsområden eller av areell verksamhet, dvs. jordbruk eller skogsbruk. 3 § I lagen (2010:000) om utnämning av ordinarie domare finns bestämmelser om utnämning av tekniska råd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer anställer vikarie för tekniska råd samt förordnar de särskilda ledamöterna i mark- och miljödom- stol. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utser vilka av de lagfarna domarna i tingsrätt och som ska tjänstgöra i mark- och miljödomstol respektive Mark- och . I paragrafen finns bestämmelser om utnämning, förordnande och utseen- de av de ledamöter som ska ingå i rätten i mark- och miljödomstol och i Mark- och . Paragrafen motsvaras delvis av 20 kap. 6 och 11 §§ och 5 och 14 §§ lagen om domstolar i fastighets- mål. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.3. I första stycket görs när det gäller utnämning av de tekniska råden en hänvisning till bestämmelserna i lagen (2010:000) om utnämning av ordinarie domare. Av dessa bestämmelser framgår att de tekniska råden utnämns av regeringen. Det har funnits en möjlighet för reger- ingen att delegera beslut om utnämning av fastighetsråd och miljöråd till annan myndighet. Den möjligheten kommer inte att finnas när det gäller de tekniska råden. När det gäller anställningar av vikarier för tekniska råd finns det dock alltjämt en möjlighet för regeringen att delegera sådana beslut till en annan myndighet. Det framgår av andra stycket. Av stycket följer också att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ska förordna särskilda ledamöter. Mark- och miljödomstol är de tingsrätter som regeringen bestämmer. Mark- och är en del av . I tredje stycket anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer som ska utse vilka av de lagfarna domare i de tingsrätter som är mark- och miljödomstol och i , som ska tjänstgöra i mark- och miljödomstol respektive Mark- och . sen gäller alla lagfarna domare i mark- och miljödomstol och Mark- och Prop. 2009/10:215 , oberoende av om de i en viss sammansättning ska vara ordförande eller inte. 4 § I mål eller ärende där mark- och miljödomstolen är första instans ska rätten vid huvudförhandling eller sammanträde bestå av en lagfaren domare, som är rättens ordförande, ett tekniskt råd och två särskilda ledamöter. En av de särskilda ledamöterna ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom , eller Lantmäteriets verksamhetsområde. Den andra särskilda ledamoten ska ha erfarenhet av industriell, eller areell verksamhet eller av sådana sakfrågor som faller inom nämnda förvalt- ningsmyndigheters verksamhetsområden. I stället för en av de särskilda ledamöt- erna får ytterligare en lagfaren domare eller ett tekniskt råd ingå i rätten, om målets eller ärendets beskaffenhet föranleder det. Första stycket gäller också när ett mål eller ärende avgörs i sak utan huvud- förhandling eller sammanträde, om inte rätten finner att det är tillräckligt med ordföranden och ett tekniskt råd och parterna samtycker till det eller målet eller ärendet är av enkel beskaffenhet. Utöver vad som sägs i första stycket får ytterligare en eller två ledamöter ingå i rätten. Utökas rätten med två ledamöter ska den ena ledamoten vara lagfaren domare och den andra tekniskt råd eller särskild ledamot. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättens sammansättning i mål där mark- och miljödomstolen är första instans. Övervägandena finns i av- snitt 11.2.6. Paragrafens lydelse har anpassats till vad Lagrådet har före- slagit. Av 1 kap. 2 § framgår att mål eller ärenden i mark- och miljödom- stolen antingen börjar där, eller handläggs där därför att de överklagats dit (se kommentaren till den paragrafen). Av första stycket i förevarande paragraf framgår att bestämmelserna i paragrafen gäller för de mål eller ärenden där mark- och miljödomstolen är första instans, dvs. dels sådana mål som har inletts i mark- och miljödomstolen antingen genom en an- sökan om stämning (s.k. stämningsmål) eller genom en annan ansökan (s.k. ansökningsmål), dels sådana ärenden som handläggs av mark- och miljödomstol som första instans. Vid huvudförhandling eller samman- träde i sådana mål eller ärenden ska rätten bestå av fyra ledamöter för att vara domför. En av ledamöterna ska vara lagfaren domare i mark- och miljödomstolen. Denna ledamot ska också vara ordförande. I rätten ska också som huvudregel ett tekniskt råd och två särskilda ledamöter delta. Att tekniska råd och särskilda ledamöter ska ha viss utbildning, sakkun- skap och erfarenhet framgår av 2 §. Det tekniska rådets och de särskilda ledamöternas kompetens ska också vara relevant för just de aktuella sak- frågor som prövas i målet. För de mål som enligt hittillsvarande ordning har prövats av miljödomstol enligt gäller att en av de sär- skilda ledamöterna ska ha erfarenhet från område medan den andre särskilde ledamoten ska ha erfarenhet av antingen indu- striell eller verksamhet. Den nya bestämmelsen är inte avsedd att utgöra någon förändring i sak för dessa mål. Vid handläggningen av de övriga mål som kommer att handläggas av mark- och miljödom- stolarna dvs. dels de mål som har handlagts av fastighetsdom- stol, dels målen enligt ska de särskilda ledamöter- na ha erfarenhet av frågor inom Lantmäteriets eller verksam- hetsområden eller från areell verksamhet, dvs. jordbruk eller skogsbruk. För dessa mål är det emellertid inte alltid motiverat att det i en och sam- ma sammansättning ska finnas en särskild ledamot med myndighetser- farenhet och en med erfarenhet från industriell, eller areell verksamhet. Av första stycket framgår därför också att det är möjligt dels att låta båda de särskilda ledamöterna ha myndighetserfarenhet, dels att byta ut en av de särskilda ledamöterna mot en lagfaren ledamot, om målets beskaffenhet föranleder det. Denna regel, som saknar motsvarig- het i vad som enligt nuvarande ordning gäller enligt , bör kunna tillämpas t.ex. om den fråga som ska prövas är av mer utpräglat rättslig karaktär. För de mål som har handlagts av fastighetsdom- stol som första instans, men som ska handläggas av mark- och miljö- domstol i den nya organisationen, har gällt att rätten bl.a. ska bestå av två lagfarna ledamöter (jfr 3 § i lagen om domstolar i fastighetsmål). Även när sådana mål handläggs av mark- och miljödomstol kan det i vissa fall vara motiverat att mark- och miljödomstolen använder sig av en sam- mansättning med två lagfarna ledamöter. Av regeln framgår också att det är möjligt att byta ut en av de särskilda ledamöterna mot ett tekniskt råd. Den bestämmelsen är avsedd främst för de mål där det förekommer frågeställningar som motiverar att tekniska råd med olika inriktning ingår i rätten. I andra stycket anges att den större sammansättningen med fyra leda- möter som huvudregel ska tillämpas också när ett mål eller ett ärende som handläggs i mark- och miljödomstolen som första instans avgörs i sak på handlingarna, dvs. utan huvudförhandling eller sammanträde. I vissa sådana fall får dock rätten ha en mindre sammansättning bestående av en lagfaren ledamot och ett tekniskt råd, nämligen om en sådan sam- mansättning bedöms tillräcklig och parterna samtycker till det eller målet eller ärendet är av enkel beskaffenhet. Denna regel motsvaras av vad som har gällt enligt 20 kap. 5 § . Delvis motsvarande regel för fastighetsmålen har tidigare funnits i 4 § lagen om domstolar i fastighets- mål. Tredje stycket innehåller en regel som gör det möjligt att vid behov förstärka den sammansättning med fyra ledamöter som följer av första stycket. Regeln är i sak överförd från 20 kap. 4 § första stycket miljö- balken och är avsedd att tillämpas när målets eller ärendets svårighets- grad eller omfattning föranleder det. En ungefärlig motsvarighet finns också i 3 § tredje stycket lagen om domstolar i fastighets- mål. Förstärkning kan göras med en eller två ledamöter. När förstärkning sker med två ledamöter ska den ena ledamoten vara lagfaren medan den andra ledamoten ska vara antingen tekniskt råd eller särskild ledamot. När förstärkning sker med bara en ledamot kan rätten med utgångspunkt i vad målet eller ärendet kräver välja vilken som helst av en lagfaren ledamot, ett tekniskt råd eller en särskild ledamot. Det kan noteras att förstärkningsregeln, tillämpad i kombination med regeln i första stycket andra meningen, innebär att upp till tre lagfarna ledamöter kan ingå i rätten. 5 § I mål och ärenden där mark- och miljödomstolen är första instans får rätten vid annan handläggning än som avses i 4 § bestå av en lagfaren domare. Detsamma gäller vid huvudförhandling i fall som avses i 1 kap. 3 a § andra och Om det finns skäl för det får rättens samman- Prop. 2009/10:215 sättning utökas med en lagfaren ledamot eller ett tekniskt råd. Det som föreskrivs i första stycket första meningen gäller också i mål om utdömande av vite på särskild talan av myndighet. Paragrafen innehåller, liksom 4 §, bestämmelser om rättens sammansätt- ning i mål och ärenden där mark- och miljödomstolen är första instans. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.7. Bestämmelserna i paragrafen anger i vilka fall rätten i mål och ärenden där mark- och miljödomstolen är första instans är domför med en lag- faren domare. Bestämmelser om ensamdomarbehörighet finns sedan tidi- gare i 4 § lagen om domstolar i fastighetsmål. Sådana regler har dock inte funnits i 20 kap. . Enligt första stycket får rätten bestå av en lagfaren domare i de situationer som inte omfattas av 4 §. Bestämmel- sen gäller för det första vid sådan handläggning som inte sker vid huvud- förhandling eller sammanträde och som inte heller innebär att ett mål eller ärende avgörs i sak. Med detta avses exempelvis avvisning, avskriv- ning efter återkallelse och beslut under handläggningen som inte innebär att domstolen skiljer sig från målet eller ärendet. I det sistnämnda inne- fattas t.ex. processuella frågor. Det gäller också åtgärder som avser be- redande och beslut som endast avser rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende. För det andra gäller att sammansätt- ningen med en lagfaren domare får användas när domstolen med tillämp- ning av 1 kap. 3 a § andra och tredje styckena håller huvudförhandling i förenklad form eller när rätten i annat fall anser det vara tillräckligt med en lagfaren domare vid huvudförhandling och part- erna samtycker till det eller målet är av enkel beskaffenhet. Det bör understrykas att regeln är utformad så att det är en möjlighet för mark- och miljödomstolen att i de angivna situationerna använda sig av sammansättningen med en lagfaren domare. Ingenting hindrar således att även sådana frågor som omfattas av paragrafens tillämpningsområde prövas av den större sammansättning som följer av 4 §, om domstolen anser att det är motiverat. Det kan emellertid finnas situationer när en sammansättning med en lagfaren domare framstår som alltför begränsad som en sammansättning med fyra ledamöter framstår som onödigt stor. I styckets sista mening har det för sådana fall tagits in en bestämmelse som innebär att det är möjligt att förstärka endomarsam- mansättningen så att rätten i stället består av två ledamöter. Rätten kan i sådana fall utökas med antingen ytterligare en lagfaren domare eller ett tekniskt råd, beroende på den fråga som ska prövas. Av andra stycket framgår att ensamdomarbehörighet i vissa fall får användas också vid avgörande i sak, nämligen i mål om utdömande av vite på särskild talan av myndighet. Någon möjlighet att på motsvarande sätt som anges i första stycket sista meningen utöka sammansättningen finns dock inte för dessa fall. Redan av huvudregeln i 4 § följer nämligen att rätten enligt andra stycket i den paragrafen under vissa förutsättningar kan bestå av två ledamöter när dessa mål avgörs i sak (se kommentaren till den paragrafen). 6 § I mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen ska, om inte annat följer av andra eller tredje stycket eller 7 §, rätten vid avgörande i sak bestå av en lagfaren domare, som är rättens ordförande, och ett tekniskt råd. I stället för det får ytterligare en lagfaren domare ingå i rätten, om målets beskaffenhet föranleder det. Om målets svårighetsgrad eller omfatt- ning föranleder det, får rätten ha den sammansättning som enligt 4 § gäller vid Vid avgörande i sak av en tillståndsfråga enligt ska rätten ha den sammansättning som enligt 4 § gäller vid huvudförhandling, om målet inte är av Paragrafen innehåller, liksom 7 §, bestämmelser om sammansättningen i mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen. finns i avsnitt 11.2.6. De mål som överklagas till mark- och miljödomstolen kan avse skilda typer av beslut, fattade av flera olika myndigheter. Det kan vara fråga om beslut om tillstånd till miljöfarlig verksamhet. också vara lantmäterimyndighets beslut inom ramen för förrättningsverk- samheten (t.ex. fastighetsbildningsmål) eller länsstyrelsebeslut enligt som tidigare överklagades till allmän förvaltnings- Gemensamt för dessa måltyper är bl.a. att avgörande i mark- och miljödomstolen sker utan huvudförhandling. Av första stycket följer att rätten, i mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen, som huvudregel ska bestå av en lagfaren domare och ett tekniskt råd. Bestämmelsen gäller när rätten avgör målet i sak. Vilken kompetens det ska ha beror på vilken typ av över- klagat beslut som prövas (se vidare kommentaren till 8 §). i första stycket motsvarar i sak vad som har gällt enligt 20 kap. 5 § Vidare har i första stycket tagits in en erinran om att avvikelser från bestämmelsen i första stycket finns i andra och tredje styckena och i 7 § (se kommentaren till den paragrafen). I andra stycket anges att det när det gäller sammansättningen enligt första stycket är möjligt att byta ut det mot en lagfaren ledamot, om målets beskaffenhet föranleder det. Denna regel, som inte har någon motsvarighet i vad som har gällt enligt , bör kunna tillämpas om den fråga som ska prövas är av mer utpräglat rättslig För de överklagade mål om fastighetsbildning som har hand- lagts av fastighetsdomstol bör det endast i mycket speciella fall bli aktuellt att byta ut det mot en lagfaren domare. stycket föreskrivs vidare att det i överklagade mål som innehåller svåra frågor eller som är av större omfattning också är möjligt att låta rätten ha den större sammansättning som anges i 4 §. Exempel på en målkategori där användande av stor sammansättning kan antas ofta vara motiverad är överklagade planärenden enligt . da ledamöter med erfarenhet av frågor inom verksamhets- område kommer därmed att kunna tillgodoses i dessa mål. enligt , t.ex. lovärendena, bör stor sammansättning komma att behövas i långt mindre omfattning. Tredje stycket innehåller en bestämmelse som avviker från reglerna i första och andra styckena. Av bestämmelsen framgår att rätten ska ha den sammansättning som anges i 4 § när mark- och miljödomstolen avgör en överklagad tillståndsfråga enligt i sak. sättningen kan dock frångås om målet är av enkel beskaffenhet. I sådana fall gäller de sammansättningsregler som följer av förevarande paragrafs första och andra stycken i tillämpliga delar. Bestämmelsen är i sak över- förd från 20 kap. 5 § tredje stycket . 7 § I mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen får rätten vid annan handläggning än som avses i 6 § bestå av en lagfaren domare. Detsamma gäller vid avgörande i sak av sådana mål som är av enkel beskaffenhet, utom i de fall som avses i 6 § tredje stycket. Paragrafen innehåller, liksom 6 §, bestämmelser om sammansättningen i mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.7. Bestämmelsen, som inte har någon motsvarighet i vad som har gällt enligt , anger i vilka fall rätten i mål som har överkla- gats till mark- och miljödomstolen är domför med en ledamot. För det första får rätten bestå av en lagfaren domare i de situationer som inte om- fattas av 6 §. Bestämmelsen gäller alltså vid sådan handläggning som inte innebär att ett mål avgörs i sak.