prop · GX03242 · 2010-07-01 00:00:00 — Ställs säkerhet för krediten, behöver uppgifter inhämtas om Att konsumenten ställer säkerhet för krediten påverkar normalt Även om uppgifter om värdet på säkerheten visar att den täcker kreditbeloppet och kreditkostnaden, är utgångspunkten fortfarande att kunden ska ha ekonomiska resurser vid sidan av säker- heten för att kunna betala avgifter, räntor och amorteringar i den takt som Säkerhetens värde kan försämras över tiden och för en realisation vara otillräckligt, vilket kan leda till att en stor del av krediten kvarstår obetald. Flera uppgiftskällor kan behöva användas. Uppgifter kan inhämtas från konsumenten, från en kreditupplysning, från en databas som förs av en myndighet, t.ex. , eller från kreditgivarens eget register eller databas. Informationskällorna är delvis överlappande och vilka informationskällor som ska användas vid en viss kreditprövning får avgöras mot kravet på att prövningen ska grundas på tillräckliga upp- Konsumenten bör normalt tillfrågas om sina ekonomiska förhål- landen, men i praktiken är det sällan tillräckligt med uppgifter endast Konsumentens uppgifter bör alltid kontrolleras, t.ex. med hjälp av en aktuell kreditupplysning. Om näringsidkaren inhämtar Prop. 2009/10:242 en kreditupplysning, är den information som näringsidkaren då får, till- sammans med informationen från konsumenten, i allmänhet tillräcklig, naturligtvis beroende på hur fullständig och aktuell informationen i kreditupplysningen är. Till skillnad mot lag finns det inget undantag från kravet på kreditprövning för krediter på små belopp eller med kort löptid. idkaren ska alltså oavsett hur litet lånebelopp det är fråga om kontrollera att konsumenten har disponibla inkomster som räcker till att täcka kost- naderna för krediten och återbetalningen. Har konsumenten ingen in- komst utöver vad han eller hon behöver för sitt uppehälle, t.ex. om konsumenten bara har studiemedel, saknas alltså i princip betalnings- förmåga för krediten. Kan konsumenten visa på kommande inkomster, t.ex. från feriearbete, kan naturligtvis en låneansökan godtas även om konsumenten vid lånetillfället saknar inkomst. I tredje meningen fastslås uttryckligen att krediten inte får beviljas om konsumenten saknar ekonomiska förutsättningar att fullgöra sitt åtagan- Bestämmelsen är ny i förhållande till lag men innebär inte någon saklig förändring. Skulle en näringsidkare ändå bevilja krediten, kan tillsynsmyndigheten ingripa enligt 51 §. Dessutom kan ett sådant för- farande, i undantagsfall, leda till att konsumentens återbetalningsskyl- dighet jämkas, se avsnitt 6.6. Det är näringsidkaren som har bevisbördan för att en tillräcklig kreditprövning har gjorts i det enskilda fallet. I andra stycket behandlas situationen att kreditgivaren och konsu- menten kommer överens om en ökning av en befintlig kredit. ökningen är väsentlig, behöver en ny kreditprövning göra. på när en ökning inte är väsentlig är att en kreditgräns på en kontokredit överskrids med kreditgivarens goda minne med ett i sammanhanget Ett annat exempel är att varan eller tjänsten vid ett kreditköp visar sig något dyrare än beräknat. göras om ökningen av krediten är väsentlig. Ökningen får sättas i relation till kreditens storlek. Uppskattningsvis kan en ökning med mer än tio procent i allmänhet anses väsentlig. Är det fråga om en liten kredit i kronor, bör också något större procentuella ökningar kunna göras utan någon ny kreditprövning. I paragrafen genomförs artikel 8 i direktivet. 13 § Beviljas inte krediten, ska näringsidkaren underrätta konsumenten om orsaken till det. Beror det på uppgifter som härrör från en extern databas, ska konsumenten och utan kostnad underrättas om uppgifterna och vilken databas som använts. Paragrafen, som utformas med beaktande av Lagrådets förslag, ålägger näringsidkaren en underrättelseskyldighet när en kreditansökan avslås. Den saknar uttrycklig motsvarighet lag. ningssed anses dock följa att en kreditgivare ska underrätta en kund om att en kredit inte beviljats och orsaken till detta (jfr prop. 1991/92:83 s. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. Avslås en kreditansökan, är näringsidkaren skyldig att underrätta konsumenten om orsaken till det. Grundas avslaget på uppgifter som härrör från en extern databas, ska näringsidkaren dessutom underrätta konsumenten om uppgifterna och vilken databas som använts. 2009/10:242 som förs av kreditupplysningsföretagen och databaser som förs av myn- digheter omfattas alltså. Av kravet på att uppgifterna ska härröra från en extern databas följer däremot att en databas som förs av kreditgivaren själv inte omfattas, såvida inte uppgifterna i kreditgivarens databas kom- mer från en extern databas. Det är tillräckligt att uppgifterna härrör från en databas. Bestämmelsen träffar alltså även uppgifter som förts över från en databas till exempelvis en kreditupplysningspublikation, en CD-romskiva eller någon annan tek- nisk upptagning. Det finns inget formkrav för hur konsumenten ska underrättas. Ett sätt för näringsidkaren att underrätta om uppgifter som inhämtats från ett kreditupplysningsföretags databas kan vara att uppdra åt kreditupplysningsföretaget att lämna informationen. I så fall kan den anses lämnad genom den kreditupplysningskopia som ska tillställas en omfrågad person enligt 11 § kreditupplysningslagen (1973:1173). I paragrafen genomförs artikel 9.2 i direktivet. 14 § Näringsidkaren ska dokumentera kreditavtalet genom att nedteckna avtalet i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Dokumentet ska, förutom avtalsvillkoren, innehålla de uppgifter som anges i 8 § första stycket 16, 810, 1214 och 16. Dokumentet ska därutöver innehålla uppgifter om 1.konsumentens namn, personnummer och adress, 2.den effektiva räntan med de antaganden som ligger till grund för beräk- ningen av räntan samt det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten, 3.konsumentens rätt att få en betalningsplan, 5.förekomst eller avsaknad av ångerrätt, ångerfristens längd och andra villkor för utövande av ångerrätten, inbegripet skyldigheten att betala kapital och ränta, samt räntebeloppet per dag, 6.konsumentens rätt att framställa invändningar enligt 29 § vid kreditköp, 7.förfarandet för att säga upp kreditavtalet, 8.vilka möjligheter som finns att få en tvist med näringsidkaren prövad utanför domstol och hur konsumenten i så fall ska gå till väga, och 9.tillsynsmyndigheten med angivande av adress. Uppgifterna ska lämnas på ett klart och kortfattat sätt. Konsumenten ska utan kostnad få en kopia av dokumentet. Paragrafen innehåller bestämmelser om dokumentation av kreditavtalet och uppgifter av betydelse med anledning av avtalet. Den motsvaras när- mast av 9 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. I första stycket finns ett krav på dokumentation av innehållet i ett kre- ditavtal. Det är inte, såsom lag, fråga om något formkrav för avtals ingående. Även om avtalet inte nedtecknas på föreskrivet sätt, är det civilrättsligt giltigt. Hur kreditavtalet ingås avgörs alltså av allmänna avtalsrättsliga regler. För en kommentar till i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten, se kommentaren till I andra stycket finns en lista på uppgifter som, förutom avtalsvillkoren, särskilt ska framgå av dokumentet. Flera av de uppgifter som ska finnas med i kreditavtalet är desamma som ska lämnas vid förhandsinformation enligt 8 §. För en kommentar till dessa uppgifter, se kommentaren till den paragrafen. Utöver dessa uppgifter ska vissa andra uppgifter anges. Punkten 1 avser namn, personnummer och kontaktuppgifter för konsu- menten. Enligt punkten 2 ska dels den effektiva räntan anges, dels det samman- lagda belopp som konsumenten ska betala. Både den effektiva räntan och det sammanlagda beloppet ska beräknas utifrån de förutsättningar som gäller för avtalets ingående. Se vidare kommentaren till 8 § första stycket sjunde punkten. I punkten 3 föreskrivs att det ska anges i dokumentet att konsumenten har rätt att få en betalningsplan, dvs. en sammanställning över när betal- ningar av kapitalbelopp, räntor och avgifter ska göras. Konsumentens rätt att få en sådan sammanställning framgår av 16 §. Enligt punkten 4 ska dokumentet innehålla uppgift om försäkringar som kreditgivaren har begärt. Även om det ingås ett särskilt avtal om försäkring, ska detta anges. Punkten 5 motsvarar delvis 8 § första stycket femtonde punkten. I dokumentet ska dock förutom uppgift om huruvida ångerrätt finns eller ej också anges vilken frist som gäller för ångerrätten och andra even- tuella villkor som gäller för att konsumenten ska få utnyttja ångerrätten, t.ex. skyldigheten att betala kapital och ränta. Vidare ska uppgift lämnas om det belopp som motsvarar räntan per dag fristen löper. Punkten 6 föreskriver att en uppgift ska lämnas om konsumentens rätt att framställa invändningar mot kreditgivaren vid kreditköp. Denna rätt framgår av 29 §. Enligt punkten 7 ska uppgift finnas om hur man går till väga för att säga upp kreditavtalet i fråga. Enligt punkten 8 ska det av dokumentet framgå om det finns möjlighet för konsumenten att få en tvist om avtalet prövad på något annat sätt än att gå till domstol. I punkten 9 föreskrivs att tillsynsmyndigheten och dess adress ska anges. Behöriga svenska tillsynsmyndigheter är och , se 49 §. I tredje stycket föreskrivs att uppgifterna ska ges på ett klart och kort- fattat sätt. Denna bestämmelse tar sikte på de uppgifter som ska anges enligt andra stycket, inte avtalsvillkoren. Avtalsvillkoren ska naturligtvis alltid anges fullständigt. Vissa uppgifter kan röra sådant som också regle- ras i avtalsvillkoren, t.ex. krediträntan. I ett sådant fall ska det, förutom det fullständiga avtalsvillkoret, i dokumentet också finnas en klar och kortfattad uppgift om villkoret. Det finns inget krav på användandet av ett särskilt formulär. Närings- idkaren ska också se till att konsumenten får en kopia av dokumentet. Det finns ingen tidsfrist inom vilken konsumenten ska få kopian men det bör naturligtvis ske omgående och fristen för ångerrätten börjar inte löpa förrän konsumenten får dokumentet med fullständiga uppgifter (se 22 §). Om avtalet ingås elektroniskt, går det naturligtvis bra att tillhandahålla konsumenten kopian i elektronisk form. I paragrafen, och i de två följande paragraferna, genomförs artikel 10 i Prop. 2009/10:242 direktivet. 15 § I fråga om en kontokredit som ska betalas tillbaka på uppmaning eller ska det i 14 § avsedda dokumentet, förutom avtalsvillkoren, inne- hålla de uppgifter som anges i 8 § första stycket 14 och 6. Dokumentet ska där- utöver innehålla uppgifter om konsumentens namn, personnummer och adress, den effektiva räntan med de antaganden som ligger till grund för beräkningen av räntan och det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten, förfarandet för att säga upp kreditavtalet samt avgifter och villkoren för ändring av av- gifterna. Om avtalet innebär att konsumenten kan uppmanas att betala tillbaka hela den utestående krediten, ska också det anges. I paragrafen anges vilka uppgifter som ska finnas i avtal om konto- krediter som ska betalas tillbaka på uppmaning eller . Begreppet kontokredit definieras i 2 §. Bestämmelserna gäller alltså i stället för det som sägs i 14 § andra stycket om kreditavtal i allmänhet. Dessa bestämmelser gäller inte för ifrågavarande krediter (se 4 § tredje stycket) I övrigt gäller 14 § också för nu aktuella kontokrediter. Över- vägandena finns i avsnitt 6.7. Utöver de uppgifter som framgår av hänvisningen till vissa punkter i 8 § första stycket ska dokumentet även innehålla uppgifter motsvarande de som framgår av 14 § andra stycket punkterna 1 och 2, se kommen- taren till dessa punkter. Dessutom ska anges uppgifter om hur kredit- avtalet sägs upp av konsumenten samt om avgifter som konsumenten ska betala och hur dessa avgifter kan komma att ändras. Vidare ska informa- tion ges om att konsumenten är tvungen att återbetala kreditbeloppet på uppmaning, om avtalet har den innebörden. I paragrafen genomförs artikel 10.5 i direktivet. 16 § Konsumenten har rätt att utan kostnad få en sammanställning som visar när kapital, ränta och avgifter ska betalas. Om räntan inte är bunden eller om avgifter kan ändras, ska sammanställningen innehålla en upplysning om att den gäller till dess att räntan eller avgifterna ändras. Paragrafen innehåller bestämmelser om kreditgivarens skyldighet att lämna en sammanställning till konsumenten för att han eller hon ska få en översikt som visar när betalningar ska ske. Den saknar motsvarighet lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.9. Konsumenten har alltså rätt att få en sammanställning över kommande betalningar av kreditgivaren. Paragrafen är tillämplig på alla slag av krediter men den har störst praktisk betydelse för lån som ska avbetalas. Kreditgivaren får inte ta betalt för planen. Konsumenten har rätt att när som helst under kreditavtalets löptid få en sammanställning. Samman- ställningen ska upplysa om de betalningar som ska göras och när dessa ska ske. Av sammanställningen ska också framgå, för varje betalning, vad som utgör amortering av kapitalet, vad som utgör ränta och vad som utgör eventuella avgifter. Om räntan eller avgifter som anges i samman- ställningen kan komma att ändras, ska konsumenten erinras om att upp- gifterna i sammanställningen endast gäller till dess räntan eller avgifterna Prop. 2009/10:242 ändras. I paragrafen genomförs artikel 10.2 i) och j) samt 10.3 i direktivet. 17 § Räntesatsen får ändras endast om det har avtalats. Räntesatsen får ändras till konsumentens nackdel endast i den utsträckning som det motiveras av kreditpolitiska beslut, ökade upplåningskostnader för kre- ditgivaren eller andra kostnadsökningar som kreditgivaren inte skäligen kunde förutse när avtalet ingicks. Vid kredit som är förenad med panträtt i fast egen- dom, tomträtt eller bostadsrätt eller liknande rätt eller som är förenad med motsvarande rätt i byggnad som inte hör till fastighet med en sammanlagd löptid om och med en ränta som är bunden under viss del av avtalstiden, , har dock kreditgivaren, om det finns förbehåll om det i avta- let, rätt att vid utgången av en sådan del av avtalstiden ändra räntan så att den motsvarar den ränta som kreditgivaren allmänt tillämpar för nya krediter av motsvarande slag. Utan hinder av andra stycket får räntesatsen ändras på visst sätt i anslutning till ändringar i en referensränta som kreditgivaren inte har något betydande infly- tande över. Ett avtalsvillkor om detta får förenas med ett undantag om att ränte- satsen under särskilda förutsättningar ska ändras mer eller mindre än som följer av anknytningen till referensräntan. Undantaget ska bestämmas så att det inte blir mindre förmånligt för konsumenten än för kreditgivaren. Det ska uppfylla kraven i andra stycket. Kreditgivaren är skyldig att tillämpa ett avtalsvillkor om ränteändringar på samma sätt till konsumentens förmån som till hans eller hennes nackdel. Paragrafen behandlar förutsättningarna för ränteändringar till konsumen- tens nackdel. Den motsvarar 11 § lag. Första stycket tydliggör att det är en förutsättning att parterna har avtalat om det för att en ränte- ändring ska kunna ske. I de följande styckena, som är i princip oföränd- rade, begränsas möjligheten för kreditgivaren att förbehålla sig rätt att ändra räntesatsen. 18 § Kredittagaren är skyldig att, utöver eller i stället för ränta, betala särskild ersättning för krediten (avgift) endast om det har avtalats och om sådan ersättning avser kostnader som kreditgivaren har för krediten. Om kostnader kan särskiljas, får avgift tas ut särskilt för varje sådan kostnad. Avgifter för krediten får ändras till konsumentens nackdel endast om det har avtalats och i den utsträckning som det motiveras av ökningar av de kostnader som ska täckas av avgifterna. Paragrafen behandlar förutsättningarna för att kreditgivaren ska kunna ta ut avgifter för krediten av konsumenten, t.ex. avgifter för uppläggnings- kostnader eller kostnader för extra kontoutdrag (se prop. 1991/92:83 s. 118 f.). Paragrafen motsvarar 12 § lag. I andra stycket tyd- liggörs att det är en förutsättning att parterna har avtalat om det för att en avgiftsändring ska kunna ske. 19 § Kreditgivaren ska underrätta konsumenten om en ränteändring innan den börjar gälla. Underrättelsen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. I fråga om kredit som är förenad med panträtt i fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt eller liknande rätt Prop. 2009/10:242 eller som är förenad med motsvarande rätt i byggnad som inte hör till fastighet, får kreditgivaren i stället underrätta konsumenten om en ränteändring genom annonsering i dagspress. Sker underrättelsen genom annonsering, ska konsumen- ten underrättas personligen senast i samband med nästa avisering eller konto- utdrag. Beror en ränteändring enbart på en ändring i en referensränta som kreditgiva- ren inte har något bestämmande inflytande över, får konsumenten i stället under- rättas , under förutsättning att parterna har avtalat om det och den nya referensräntan har offentliggjorts och är tillgänglig hos kreditgivaren. Paragrafen behandlar kreditgivarens skyldighet att underrätta konsumen- ten om ränteändringar. Den motsvaras närmast av 13 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.8. Enligt första stycket ska konsumenten alltid underrättas innan en ränte- ändring börjar gälla. Räntan får dock ändras endast om det har avtalats (se 17 § första stycket). Underrättelsen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten (se kommentaren till 8 § andra stycket). I tredje meningen görs undantag I dessa fall kan underrättelse ske genom annonsering i dagspress, följt av ett senare individuellt meddelande till konsumenten. I andra stycket finns liksom lag en i praktiken viktig special- regel som gäller när ränteändringen beror på en ändring av en referens- I sådana fall får kreditgivaren i stället lämna en underrättelse om Detta kan då ske i samband med att något annat meddelande skickas till konsumenten, t.ex. en avisering om betalning eller ett kontoutdrag. För att detta förfarande ska få användas gäller att parterna avtalat om det och att den nya referensräntan har offentliggjorts. Vidare ska den aktuella nivån på referensräntan alltid finnas tillgänglig Dessa tre krav är nya i förhållande till lag. I paragrafen genomförs artiklarna 11 och 12.2 andra stycket i direk- Kontoutdrag och underrättelser vid kontokrediter 20 § Vid kontokrediter ska kreditgivaren regelbundet tillhandahålla konsumen- Ett kontoutdrag ska innehålla uppgift om 1. vilken period det avser, 2. föregående kontoutdrags utgående datum och saldo, 3. uttag och datum för uttagen, 4. betalningar och datum för betalningarna, 5. det nya saldot, 6. den kreditränta och de avgifter som tillämpats för perioden, och 7. det belopp som konsumenten är skyldig att betala. Kreditgivaren ska underrätta konsumenten om en avgiftshöjning innan den Om det enligt avtalet är möjligt för konsumenten att överskrida en kreditgräns, ska kreditgivaren regelbundet underrätta konsumenten om krediträntan och vill- koren för krediträntan med angivande av referensindex eller referensräntor samt avgifter och villkoren för ändring av avgifterna. Har överskridandet varat i en månad, ska kreditgivaren underrätta konsumenten om den överskjutande skulden och krediträntan på den skulden samt om avgift eller dröjsmålsränta på grund av överskridandet. Kontoutdrag enligt första stycket och underrättelser enligt andra och tredje Prop. 2009/10:242 styckena ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för kreditgivaren att vid kontokrediter skicka kontoutdrag till konsumenten, underrätta om avgiftshöjningar och underrätta om s.k. tillåtna överskridanden, något som förekommer i andra länder men som är ovanligt i . Para- grafen saknar motsvarighet lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.9. I första stycket anges att kreditgivaren regelbundet ska tillhandahålla konsumenten kontoutdrag vid kontokrediter. En definition av kontokredit finns i 2 §. Det anges inte hur ofta kontoutdrag ska tillhandahållas utan parterna kan reglera detta i avtalet men det ska ske med viss regel- bundenhet. Av god kreditgivningssed får anses följa att kontoutdrag bör tillhandahållas någorlunda frekvent. Vidare anges vilka uppgifter konto- utdraget ska innehålla. Uppgifter ska bl.a. lämnas om uttag och betal- ningar som har gjorts som kontoutdraget avser (punkterna tre och fyra). Av andra stycket framgår att kreditgivaren ska underrätta konsumenten om en avgiftshöjning innan den börjar gälla. I tredje stycket finns bestämmelser om kontokreditavtal som ger konsu- menten möjlighet att överskrida en överenskommen kreditgräns. Det ska vara fråga om ett tillåtet, uttryckligt eller underförstått, överskridande. Bestämmelserna gäller alltså inte vid s.k. övertrassering som innebär att konsumenten överskrider en kreditgräns utan tillåtelse. Enligt stycket ska viss information om krediträntan och avgifter, med avseende också på eventuella överskridanden, ges regelbundet till konsumenten. I andra meningen finns en skyldighet för kreditgivaren att informera konsumen- ten i vissa avseenden om denne överskridit en kreditgräns. Skyldigheten inträder alltså först när konsumenten i en månads tid dröjt med att återbetala eller tillhandahålla belopp så att krediten minskas till överenskommen nivå. I fjärde stycket anges i vilken form informationen enligt denna paragraf ska lämnas till konsumenten (se kommentaren till 8 § andra stycket). I paragrafen genomförs artiklarna 12.1, 12.2 första stycket och 18 i direktivet. 21 § Konsumenten har rätt att frånträda kreditavtalet (ångerrätt) genom att till kreditgivaren lämna eller sända ett meddelande om detta från den dag som anges i 22 § (ångerfrist). Genom paragrafen införs en rätt för konsumenten att frånträda ett in- gånget kreditavtal. Det finns alltså inte någon motsvarighet till para- grafen lag. Paragrafen utformas efter förebild av 3 kap. 7 § distans- och hemförsäljningslagen. Av 4 § i förevarande lag framgår att ångerrätten inte gäller för vissa slag av krediter, bl.a. bostadskrediter. Övervägandena finns i avsnitt 6.11. Ångerrätten utövas genom att konsumenten meddelar kreditgivaren att Prop. 2009/10:242 han eller hon frånträder avtalet. Meddelandet behöver inte vara skriftligt. Det räcker med t.ex. ett telefonsamtal. Avgörande är om meddelandet har lämnats eller sänts inom fjortondagarsfristen. Skulle det bli tvist om konsumenten har meddelat kreditgivaren i rätt tid, är utgångspunkten att det är konsumenten som är skyldig att styrka sitt påstående. Frågan om risken för att meddelandet inte kommer fram regleras i 23 §. I 22 § regleras när fristen börjar löpa. Konsumenten kan naturligtvis meddela kreditgivaren att han eller hon frånträder avtalet innan fristen börjar löpa. Även om flera konsumenter ingår ett kreditavtal och var och en enligt avtalet svarar för hela kreditbeloppet, kan någon eller några av dem Detta bör den som beviljar krediten beakta så att avtalet inte kommer att gälla mot en kvarvarande konsument som inte har betal- ningsförmåga för krediten. Ett avtal kan villkoras och utformas så att lånebeloppet utbetalas först efter det att ångerfristen löpt ut. I paragrafen genomförs artikel 14.1 första stycket i direktivet. 22 § Ångerfristen börjar löpa den dag då kreditavtalet ingås, dock tidigast den dag då dokumentationen enligt 14 § kommer konsumenten till handa. I paragrafen anges vilken dag ångerfristen börjar löpa. efter förebild av 3 kap. 8 § distans- och hemförsäljningslagen. vägandena finns i avsnitt 6.11. Utgångspunkten för när ångerfristen börjar löpa är den dag då avtalet Detta gäller dock endast under förutsättning att konsumenten då