prop · GX03202 · 2010-04-13 00:00:00 — En lagfäst tystnadsplikt som är straff- sanktionerad enligt regler är enligt regeringens uppfattning först och främst en rättighet för ett patentombuds huvudman. Utgångs- punkten för en tystnadspliktbestämmelse bör därför vara att huvud- mannen får en garanti för att patentombudet inte yppar något om, eller använder sig av, sådant som ombudet får kännedom om vid sin yrkes- utövning. I patentärenden krävs en hög grad av hemlighållande av bl.a. konkurrensskäl men även för att patentsökanden inte ska gå miste om det eftersträvade patentskyddet. För att en uppfinning ska kunna patenteras måste den vara ny. Nyhetskravet är helt avgörande för varje patentering och kravet är både objektivt och absolut. Enligt patenträttslig lagstiftning anses som känt allt som blivit allmänt tillgängligt, vare sig detta skett genom skrift, föredrag, utnyttjande eller på annat sätt. Enligt regeringens mening bör vid utformningen av en tystnadsplikts- bestämmelse den lösningen väljas som bäst gynnar det auktoriserade patentombudets huvudman. Regeringen anser därför att tystnadsplikten bör gälla allt som det auktoriserade patentombudet har anförtrotts i sin yrkesutövning eller fått veta i samband därmed. Tystnadsplikten gäller alltså inte bara sådant som rör patenträttsliga angelägenheter (till skillnad från vad som gäller för den föreslagna begränsningen i vittnesplikten, se avsnitt 8). Tystnadsplikten bör inte heller vara begränsad i tiden. En bestämmelse om tystnadsplikt i den föreslagna lagen om auktorisation av patentombud kan emellertid bara binda ett auktoriserat patentombud, inte anställda hos ombudet eller utomstående expertbiträden. För att en lagstadgad tystnadsplikt ska få eftersträvad effekt bör därför ett patent- ombud ha en skyldighet att, vanligen genom avtal, försäkra sig om att ombudets biträden är bundna av tystnadsplikt. Det är dock en allmän rättsgrundsats att tystnadsplikt följer av anställningsavtalet inom den privata sektorn. Ett skriftligt avtal är emellertid att rekommendera efter- som den allmänna tystnadsplikten endast gäller så länge anställningen Prop. 2009/10:202 består. Avtalad tystnadsplikt sträcker sig längre då den, om avtalet utformas på det sättet, också gäller efter det att anställningen upphört. Regeringens uppfattning är att en lagfäst tystnadsplikt inte kommer att medföra några direkta förändringar av de rutiner patentombuden redan har. är många patentombud, som inte är advokater, bundna av vägledande regler om etik och god yrkessed, av vilka det också följer en tystnadsplikt. En författningsreglerad tystnadsplikt har emellertid den fördelen att ett patentombuds huvudman får visst skydd mot missbruk av uppgifter vars hemlighållande är av vitalt intresse med hänsyn till huvudmannens patenträttsliga angelägenheter, affärsförbindelser och ekonomiska förhållanden i övrigt. En lagfäst tystnadsplikt blir straff- sanktionerad genom 20 kap. 3 § första stycket om brott mot tystnadsplikt. Genom disciplinära sanktioner bör också kunna tillrättavisa och i allvarliga fall upphäva auktorisation för ett patentombud som åsidosätter sin tystnadsplikt. 7.6Det disciplinära förfarandet och patentombuds skyldigheter Regeringens förslag: Ett patentombuds auktorisation ska kunna upp- hävas om ombudet åsidosätter sina skyldigheter eller annars inte längre uppfyller villkoren för auktorisation enligt den föreslagna lagen om auktorisation av patentombud. I mindre allvarliga fall ska varning i stället få meddelas. ska också i vissa situa- tioner kunna underlåta att upphäva en auktorisation. Ett auktoriserat patentombud ska vara skyldigt att meddela sådana omständigheter som kan innebära att auktori- sationen upphävs. ska själv eller efter anmälan kunna initiera disciplinärenden. Regeringens bedömning: Någon särskilt skyldighet för auktorise- rade patentombud att teckna ansvarsförsäkringar bör inte införas. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår dock även att auktoriserade patentombud ska omfattas av en ansvarsförsäkring för den ersättningsskyldighet som ombudet i sin yrkesutövning kan ådra sig gentemot annan än sin arbets- givare samt att en möjlighet att meddela erinran ska införas. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inget att erinra mot för- slaget. anför att frågan om ansvars- försäkring bör utredas vidare och att särskilt ombud med en mindre omfattning på sin verksamhet kan drabbas hårt av ett krav på sådan försäkring. Skälen för regeringens förslag: Auktorisationens huvudfunktion bör vara en garanti för en viss kunskapsnivå och kompetens hos patent- ombuden. Den föreslagna lagen och god patentombudssed som bl.a. utvecklas genom avgöranden av tillsynsmyndigheten, dvs. ombudsnämnden, utgör grunden för de riktlinjer som bör gälla för Det förhållandet att auktorisationen kan upphävas är enligt regeringens mening av central betydelse. Det bör enligt regeringens uppfattning finnas olika disciplinära åtgärder mot ett patentombud som förfarit oredligt eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter som auktoriserat patentombud. De disciplinära åtgärder som bör kunna komma i fråga är upphävande av auktorisation och meddelande av varning. Regeringen anser att dessa alternativa slag av påföljder är tillräckliga. Reglerna om disciplinära påföljder är utformade i enlighet med vad regeringen har bedömt lämpligt i skrivelsen 2009/10:79 om en tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. Om ett auktoriserat patentombud inte längre fullgör sina skyldigheter enligt lagen eller inte betalar föreskrivna avgifter kan upphäva auktorisationen och avregistrera ombudet. Om det är tillräckligt kan som förut nämnts en varning meddelas. Varning bör meddelas för klandervärda ageranden som om de upprepas kan antas leda till upphävande av auktorisationen. De ombud som är medlemmar av branschorganisationer har också egna disciplinförfaranden vars tillsyns- verksamhet ytterst rör medlemskap i föreningen. Ett disciplinärende kan alltså komma att behandlas hos både och en branschorganisation. Disciplinärenden bör kunna initieras av såväl som av en anmälan från tredje man. En anmälan kan t.ex. göras av en klient som är missnöjd med det sätt på vilket ombudet utfört sitt uppdrag. kan initiera ett disciplinärende, exempelvis om myndigheten får kännedom om förhållanden som indikerar att ett patent- ombud förfarit oredligt eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter. Auktorisationen för ett patentombud kan också upphävas på grund av ändrade förutsättningar, exempelvis att ett ombud slutar att arbeta med patenträttsliga angelägenheter. I en sådan situation torde vanligtvis ombudet och vara överens om att auktorisationen ska upphävas. I det fallet ska upphävandet inte uppfattas som en discipli- när åtgärd, utan som en administrativ åtgärd. Lagrådet har före- slagit att bestämmelserna om administrativt upphävande respektive disciplinära åtgärder utformas på ett sätt så att denna skillnad tydligare framgår. Lagrådet har därvid föreslagit att ett administrativt upphävande ska kunna underlåtas om det föreligger synnerliga skäl. Regeringen har föreslagit att underlåtenhet att vidta en disciplinär åtgärd när ett ombud inte har fullgjort sina skyldigheter enligt lagen ska kunna ske endast om det föreligger synnerliga skäl, eftersom det enligt regeringens bedömning är eftersträvansvärt att underlåtenhet att vidta sådana åtgärder endast sker i mer sällsynta undantagsfall. Anledningen till denna restriktiva hållning är att tilltron till systemet med disciplinära åtgärder bör upprätthållas genom att det används på ett välavvägt sätt och att disciplinära åtgärder i mycket stor utsträckning vidtas när förutsättningar för ingripande före- ligger. Regeringen bedömer att det inte föreligger lika starka skäl för att begränsa möjligheten till underlåtenhet att administrativt upphäva en auktorisation. Exempel på när ett administrativt upphävande bör kunna underlåtas är när ett patentombud inte arbetar med patenträttsliga angelägenheter. Regeringen väljer därför att inte följa Lagrådets förslag i denna del och anser i stället att ett administrativt upphävande ska kunna underlåtas om det föreligger särskilda skäl. För att på ett effektivt sätt ska kunna utföra sin tillsynsverksamhet bör ett auktoriserat patentombud ha en lagfäst skyldighet att genast meddela ändrade förhållanden, exempelvis om ett ombud upphör att i sin yrkesutövning biträda i patenträttsliga angelägen- heter. Ett auktoriserat patentombud bör också ha en skyldighet att lämna de uppgifter som erfordras för dess tillsyns- verksamhet. Regeringen bedömer dessa befogenheter tillräckliga i sig och att några vidare sanktioner utöver möjligheterna till att upphäva auktorisationen eller att meddela en varning inte är nödvändiga. Dessa regler för tillsyn är också utformade i enlighet med ovan nämnda skrivelse om en tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. Ett patentombud som blivit föremål för disciplinär åtgärd bör kunna överklaga beslut till allmän förvaltningsdomstol. Däremot kan inte en eventuell anmälare överklaga myndighetens beslut i disciplinärenden eftersom en anmälare inte får ställning som part i ett sådant ärende. Det är tillsynsmyndigheten som har att avgöra om ett disciplinärende ska inledas eller inte, även i de fall som uppgifter har lämnats till myndigheten av en anmälare. Skälen för regeringens bedömning: En uppdragstagare och dennes uppdragsgivare kan alltid avtala om att uppdragstagaren ska ha en försäk- ring för att täcka eventuell förmögenhetsskada som kan uppstå till följd av uppdragstagarens felaktiga yrkesutövning. Normalt sett bör sådana affärsmässiga överenskommelser om riskfördelning vara upp till parterna att komma överens om. I vissa situationer, när uppdragsgivaren bedöms särskilt skyddsvärd, kan det dock finnas skäl att genom regler om försäkringsplikt säkerställa att det finns en försäkring utan att parterna särskilt ska behöva avtala eller på annat sätt komma överens om detta. Enligt regeringens bedömning bör dock försäkringsplikt inte användas annat än när det finns starka skäl för det. Att utveckla, söka och upprätthålla patent är en resurskrävande och kostsam verksamhet. Patentombudens uppdragsgivare torde i stor utsträckning vara stora eller mellanstora företag som verkar i patent- intensiva branscher och som har relativt omfattande erfarenhet av patent- rättslig rådgivning. Uppdraget torde också vanligen vara långsiktigt i den meningen att ombudet vid behov lämnar rådgivning i alla eller flertalet av uppdragsgivarens patentärenden. Det har inte framkommit något som tyder på att dessa uppdragsgivare generellt sett utgör en grupp av sådana särskilt skyddsvärda aktörer som motiverar införandet av en försäkrings- plikt. Det kan också noteras att ungefär hälften av alla som bedöms vilja bli auktoriserade patentombud är s.k. bolagsinterna ombud, dvs. sådana som är anställda hos sin uppdragsgivare. Relationen mellan arbetsgivare och arbetstagare regleras i dessa fall på annat sätt och dessa ombud kommer, som utredningens förslag ser ut, inte att omfattas av någon försäkringsplikt. När det gäller övriga patentombud konstaterar utredningen att patent- byråerna tecknar ansvarsförsäkringar för sina anställda. Det är rimligen en stor konkurrensfördel att ha sådan försäkring och det saknas anledning att misstänka att viljan att teckna ansvarsförsäkringar skulle minska enbart på den grunden av att det inte finns någon lagstadgad försäkringsplikt. När det gäller patentombud med en verksamhet av så begränsad Prop. 2009/10:202 omfattning att de riskerar att få ekonomiska svårigheter att teckna försäkring kommer sannolikt dessa, förutsatt att de i övrigt uppfyller kraven för auktorisation, att kunna omfattas av det undantag från försäk- ringsplikten som utredningen ändå föreslår ska införas. Regeringen bedömer mot bakgrund av det anförda att det inte före- ligger något egentligt behov av att i lag reglera om en försäkringsplikt för patentombud. Vittnesplikten för auktoriserade patentombud Regeringens förslag: Patentombud som har auktoriserats av Patent- ombudsnämnden, och sådana patentombuds biträden, ska få höras som vittnen i domstol om patenträttsliga angelägenheter som har anförtrotts dem i deras yrkesutövning eller som de i samband därmed har erfarit, endast om det är medgivet i lag eller om den till vars förmån tystnadsplikten gäller samtycker till det. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några synpunkter på förslaget. har ifrågasatt om bolags- interna ombud ska omfattas av auktorisation, och därmed av frågeför- har avstyrkt att vittnesplikten begränsas för de auktoriserade patentombuden och deras biträden. Skälen för regeringens förslag Det är en allmän medborgerlig plikt att inställa sig som vittne vid domstol och där avlägga vittnesmål. Vittnesplikten är av grundläggande betydelse för domstolarnas möjligheter att få ett fullgott underlag för bedömningen i de mål och ärenden som domstolarna ska handlägga och Vissa yrkeskategorier är underkastade tystnadsplikt i fråga om uppgifter som de erfarit i sin yrkesutövning. För advokater finns regler om tystnadsplikt i (8 kap. 4 § första stycket). ligt och kommunalt anställda, bl.a. hälso- och sjukvårdspersonal samt personal inom förskola och skola, finns motsvarande regler i offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400). I många fall får tystnadsplikten ge vika för vittnesplikten. balken uppställs dock vissa begränsningar i vittnesplikten genom det s.k. frågeförbudet (36 kap. 5 §). Frågeförbudet innebär att vissa i bestämmel- sen särskilt angivna yrkeskategorier inte får höras om något som på grund av deras ställning anförtrotts dem eller de i samband därmed på annat sätt erfarit, med mindre än att det är medgivet i lag eller den, till vars förmån tystnadsplikten gäller, samtycker till det (36 kap. 5 § andra För andra än försvarare i brottmål gäller inte frågeförbudet i vissa allvarligare brottmål, den s.k. genombrottsregeln Prop. 2009/10:202 (36 kap. 5 § fjärde stycket ). Med hänsyn till vikten av att domstolarna har tillgång till viktiga informationskällor i rättegången framhölls i förarbetena att stor försiktig- het bör iakttas när det gäller att bestämma för vilka yrkesgrupper som tystnadsplikten bör gå före vittnesplikten (se SOU 1938:44 s. 392). Undantaget i omfattar framför allt advokater samt personal inom hälso- och sjukvården. Frågeförbudet bör utvidgas till att gälla de auktoriserade patent- ombuden och deras biträden Utredningen har föreslagit att frågeförbudet i 36 kap. 5 § andra stycket ska gälla också för de auktoriserade patentombuden och deras biträden. Stor försiktighet bör iakttas när det kommer till att ytterligare inskränka vittnesplikten. har anfört måste det principiella intresset av att utredningen blir fullständig väga tungt. Enligt regeringens mening bör frågeförbudet därför kunna utsträckas till en ny yrkesgrupp endast om det behövs för att upprätthålla förtroendet för den aktuella yrkesgruppen. Som utredningen har anfört kan det konstateras att patentombuden i sin verksamhet tar del av viktig konfidentiell information om sin huvudmans verksamhet. Patentombudets rådgivning till huvudmannen är också ofta konfidentiell. Redan mot denna bakgrund framstår det som klart att patentombuden intar en förtroendeställning gentemot huvudmannen. Det kan därför finnas ett legitimt intresse av att de uppgifter som lämnas av huvudmannen, och den rådgivning som sker, hålls skyddad i olika situa- tioner. Bland annat med hänsyn härtill har regeringen ansett att det finns skäl att föreslå bestämmelser om tystnadsplikt för patentombuden (avsnitt 7.5). Anställda vid patentbyråer och vid företags patentavdelningar är på samma sätt som advokater huvudsakligen hänvisade till den informa- tion som huvudmannen tillhandahåller för att kunna utföra sitt uppdrag. Även om redan tystnadsplikten i och för sig innebär att huvudmannen kan känna sig skyddad mot att lämnade uppgifter i de flesta fall inte kommer att föras vidare, kan risken för att patentombudet kan komma att behöva vittna om dem i domstol medföra att huvudmannen behåller viss information för sig själv. Därmed försvåras patentombudets arbete. Ett frågeförbud innebär att huvudmannen kan anförtro sig utan risk för att känslig information blir tillgänglig för obehöriga även för det fall angelägenheten skulle komma att prövas av domstol. Härigenom säker- ställs att patentombudet ges ett fullständigt underlag för sin bedömning, vilket är en förutsättning för en fullgod rådgivning. Detta skulle själv- fallet vara till stor fördel för huvudmännen, dvs. enskilda uppfinnare och företag. Det skulle enligt regeringens mening i förlängningen också förbättra innovationsklimatet i . Ett sådant frågeförbud för patentombud som övervägs finns i unge- färligen motsvarande form i , och . ska kunna behålla sin ställning som ett land som ligger i framkant i fråga om forskning och utveckling bör den innovativa verksamhet som äger rum i som utgångspunkt ges samma skydd som i dessa länder. Problemet med bristande skydd för uppgifter som lämnas till de patentombud som inte är advokater gör sig särskilt gällande i förhållande till svenska bolag som är involverade i patenträtts- liga processer i . Amerikanska domstolar tillämpar som regel sitt lands skyddsregler i förhållande till utländska patentombud endast i den mån skyddsreglerna i patentombudets hemland ger ett likartat skydd. Att det saknas svenska regler om frågeförbud innebär alltså att svenska patentombud kan vara skyldiga att vittna om konfidentiella uppgifter som ett amerikanskt patentombud, i samma rättegång, kan åberopa begränsningar i sin vittnesplikt. Enligt regeringens bedömning kan en sådan processuell obalans drabba små och medelstora bolag hårt, eftersom de inte har samma möjligheter att anlita utländska patentombud som större bolag har. Svenska och i vart fall vissa utländska bolag kan därför inte sägas konkurrera på lika villkor på den globala marknaden. Sådana effekter skulle enligt regeringens mening kunna undvikas med ett frågeförbud till förmån för patentombud. Med hänsyn till vad som anförts anser regeringen att övervägande skäl talar för att ett frågeförbud för patentombuden bör införas. Om frågeförbudet kopplas till den auktorisation som regeringen nu föreslår medför förslaget dessutom att den grupp som omfattas är tydlig och lätt avgränsbar. Auktorisationen, såsom den föreslås vara utformad, säker- ställer vidare att patentombuden följer etiska regler och att disciplinära åtgärder kan aktualiseras vid brott mot dessa. Liksom för övriga yrkes- grupper som ingår i uppräkningen i 36 kap. 5 § andra stycket rättegångs- balken bör också patentombudens biträden omfattas. Patentbesvärsrätten har i sitt remissvar väckt frågan om även de bolagsinterna patentombuden ska omfattas av frågeförbudet. har ifrågasatt om de bolagsinterna patentombuden alls bör kunna auktoriseras. Behovet av förtroende från en vidare krets kan visserligen inte anses vara lika stort för dessa patentombud. I likhet med Patentbesvärsrätten finner regeringen att behovet av skydd för uppgifter som lämnas till patentombuden, i förhållande till eventuella processer i , gör sig lika starkt gällande för dessa patentombud som för de fristående patentombuden. Även bolagsinterna patentombud bör därför omfattas av frågeförbudet, under förutsättning att de har blivit auktorise- rade. Det är viktigt att ett frågeförbud inte blir mer omfattande än vad som är nödvändigt. All information som ett patentombud får del av bör därför inte vara skyddad i en domstolsprocess. Det kan t.ex. uppkomma situa- tioner då affärsmässiga förhållanden rörande patent, liksom den kommer- siella användningen av patent, innebär att konkurrensrättsliga bestäm- melser överträds. Intresset av att sådana uppgifter kan offentliggöras i en rättegång måste givetvis beaktas, liksom möjligheterna för Konkurrens- verket och att fullgöra sina tillsynsuppgifter. I enlighet med vad utredningen har föreslagit anser regeringen således Prop. 2009/10:202 att vittnesplikten bör begränsas endast när det gäller sådant i relationen mellan huvudmannen och patentombudet som det finns ett befogat intresse av att skydda. En naturlig avgränsning i detta avseende är enligt regeringen att låta frågeförbudet endast omfatta patenträttsliga ange- lägenheter. Begreppet patenträttsliga angelägenheter ska enligt rege- ringens förslag definieras i lagtext. Den närmare innebörden har disku- terats ovan (avsnitt 7.3). har påpekat att bolagsjurister, som också är patentombud, som ska höras som vittnen kommer att behandlas olika beroende på vad förhöret avser. Enligt regeringen är detta en eftersträvad effekt av att det inte bara är tillhörighet till yrkesgruppen utan också innehållet i uppgifterna som styr frågeförbudets tillämpning. 9Sekretess med hänsyn till skydd för enskilds ekonomiska ställning eller personliga förhållanden Regeringens bedömning: Sekretess bör gälla i Patentombuds- nämndens verksamhet för uppgift om enskilds affärs- och drifts- förhållanden. Någon ny sekretessbestämmelse behöver inte införas i offentlighets- och sekretesslagen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslog dock att en i offentlighets- och sekretesslagen särskild reglering om sekretess skulle införas utöver den sekretess som regeringen kan föreskriva om enligt 30 kap. 23 § första stycket offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inga synpunkter på för- Skälen för regeringens bedömning: I auktorisations- och tillsynsverksamhet kan det förekomma handlingar som innehåller känsliga uppgifter om exempelvis ett patentombuds eller dennes uppdragsgivares affärs- och driftförhållanden. gälla för sådana ansökningar om auktorisation som ska hanteras av I 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) regleras den statliga tillsynssekretessen. Sekretess gäller, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, i en statlig myndighets verksamhet som består i bl.a. utredning, tillståndsgivning och tillsyn med avseende på näringslivet för uppgift om enskilds affärs- och driftför- hållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Vidare gäller sekretess enligt denna paragraf för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden än de nämnda för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verk- Föreskrifter om när sekretess enligt denna paragraf ska gälla återfinns i offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641), se 9 § Prop. 2009/10:202 och bilagan till förordningen. Regeringen anser att det behov av sekretess för känsliga uppgifter som kan förekomma i ärenden om auktorisation och tillsyn hos kan täckas genom att 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen görs tillämplig på nämndens verksamhet genom en ändring i offentlighets- och sekretssförordningen. Någon ny sekretess- bestämmelse behöver alltså inte föras in i nämnda lag. Här kan också nämnas att sekretess enligt regeringens uppfattning inte bör gälla för beslut i ärenden. 10 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagförslagen ska träda i kraft . Den som vid ikraftträdandet bedriver yrkes- verksamhet i som i huvudsak bestått i att biträda med patent- rättsliga angelägenheter och som för ikraftträdandet finns upptagen på Europeiska patentverkets lista över behöriga ombud eller är medlem i , ska under en över- gångsperiod få auktoriseras även om vederbörande saknar föreskriven teoretisk examen, praktisk yrkeserfarenhet eller inte har avlagt godkänt kunskapsprov för auktorisation. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I betänkandet föreslogs emellertid övergångsbestämmelsen omfatta endast de s.k. epi-ombuden.