prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — lag förbjöd dels diskriminering, dels vad som i lagen benämndes annan kränkande behandling. De bestämmelser lag som handlade om diskrimi- nering flyttades över till den nya diskrimineringslagen medan de be- stämmelser som handlade om annan kränkande behandling flyttades över till ett eget kapitel, 14 a kap., i skollagen (1985:1100). 14 a kap. skol- lagen trädde i kraft (prop. 2007/08:95, bet. 2007/08:AU7, rskr. 2007/08:219). Syftet med bestämmelserna i 14 a kap. skollag är att mot- verka kränkande behandling av barn och elever. Bestämmelserna tillämpas på utbildning och annan verksamhet enligt lagen. Med kränkande behandling avses ett uppträdande som utan att vara diskrimi- nering enligt diskrimineringslagen kränker ett barns eller en elevs vär- dighet. Kapitlet innehåller bestämmelser om aktiva åtgärder, förbud mot kränkande behandling, skyldighet att utreda och vidta åtgärder mot kränkande behandling och förbud mot repressalier. Huvudmannen ska se till att det inom ramen för varje särskild verk- samhet bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behand- ling av barn och elever. Detta innebär bl.a. att det ska upprättas en årlig plan för att förhindra mobbning och annan kränkande behandling av barn och elever i verksamheten. Planen ska baseras på evidens och beprövad erfarenhet. Bestämmelser om målinriktat arbete och krav på årliga planer beträffande diskriminering finns i diskrimineringslagen. Av första kapitlet i den nya skollagen framgår att all utbildning ska baseras på forskning och beprövad erfarenhet vilket även omfattar värdegrunds- arbete och annan verksamhet syftande till att förebygga diskriminering, mobbning och annan kränkande behandling. Skyldigheten att utreda och vidta åtgärder mot kränkande behandling enligt 14 a kap. skollag innebär att om huvudmannen eller personalen får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling i samband med verksamheten, är huvudmannen skyldig att utreda omständigheterna kring de uppgivna kränkningarna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling . Om huvudmannen eller personalen åsidosätter sina skyldigheter enligt 14 a kap. ska huvudmannen dels betala skadestånd till barnet eller eleven för den kränkning som detta innebär, dels ersätta annan skada som har orsakats av åsidosättandet. ska se till att 14 a kap. följs. Inom Skolinspektionen finns ett barn- och elevombud som över- vakar reglerna om kränkande behandling i 14 a kap. skollagen. Diskri- mineringsombudsmannen utövar tillsyn över diskrimineringslagen. Regeringen föreslår att bestämmelserna om kränkande behandling i 14 a kap. skollagen i huvudsak oförändrade flyttas över till ett nytt kapitel, 6 kap., i den nya skollagen. Reglerna om anmälningsplikt som behandlas i avsnitt 10.2 är dock nya. Regeringens förslag: En lärare, en förskollärare eller annan personal som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit ut- satt för kränkande behandling i samband med verksamheten ska vara skyldig att anmäla detta till förskolechefen eller rektorn. En förskole- chef eller rektor, som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling i samband med verk- samheten, ska vara skyldig att anmäla detta till huvudmannen. Huvudmannen ska skyndsamt utreda anmälan och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling . Det som sägs om anmälningsplikt ska tillämpas på motsvarande sätt om ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier på så sätt som avses i diskrimineringslagen. För annan pedagogisk verksamhet och för fritidshem som inte är integrerade med en skolenhet eller en förskoleenhet ska motsvarande gälla för den personal som huvud- mannen utser. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Anmälningsplikten stöds av samtliga remissin- stanser som yttrat sig över förslaget, däribland , och (). Skolin- spektionen samt och kommuner betonar dock att det huvudsakliga ansvaret att skyndsamt utreda och vidta åtgärder måste ligga på förskolechef och rektor. Enligt DO är anmälningsskyldigheten i sig bra, men saknar motsvarig- het i diskrimineringslagen. Kännedom om problemen måste dessutom utlösa en handlingsplikt hos rektor och personal. Skälen för regeringens förslag: För att säkerställa att bestämmelserna om skyldighet att utreda uppgifter om kränkande behandling och att vidta åtgärder blir tillräckligt effektiva behövs även bestämmelser om anmäl- ningsplikt för rektorer, förskolechefer, lärare, förskollärare och övrig personal. Huvudmannen måste få kännedom om uppgifterna för att ut- redning ska kunna inledas och eventuella åtgärder vidtas. Lärare och annan personal ska ha anmälningsplikt till rektor eller förskolechef. Rektor och förskolechef ska ha anmälningsplikt till huvudmannen. För att ytterligare betona vikten av effektivitet i dessa ärenden föreslår regeringen att det i lagen ska skrivas in att huvudmannen skyndsamt ska utreda en anmälan. Bestämmelserna om anmälningsplikt ska gälla även i de fall ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier på sätt som avses i diskrimineringslagen. En be- stämmelse om utrednings- och åtgärdsskyldighet i fråga om trakasserier och sexuella trakasserier finns i 2 kap. 7 § diskrimineringslagen (2008:567). För annan pedagogisk verksamhet som regleras i 25 kap. samt för fritidshem som inte anordnas vid skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola får huvudmannen för verksamheten utse vilken person som ska ta emot anmälningar och föra dessa vidare till huvudmannen, eftersom det inte finns någon rektor eller förskolechef för . 2009/10:165 sådan verksamhet. I sammanhanget kan nämnas att regeringen i budgetpropositionen (prop. 2009/10:1, utg.omr. 16, s. 49) har aviserat sin avsikt att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarna för att införa en anmälningsplikt om missförhållanden i skolan, motsvarande den s.k. 11 Skolplikt och rätt till utbildning 11.1Skolplikt och rätt till utbildning Regeringens förslag: Reglerna om skolplikt och rätt till utbildning ska samlas i ett kapitel i den nya skollagen och göras mer överskåd- liga. Skolplikten ska liksom kunna fullgöras i grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. Rutinerna inför ett mottagande i grundsärskolan och specialskolan ska formaliseras. Rätten till utbildning ska även gälla för vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i landet. Regeringens bedömning: Huvudprinciperna i dagens skollag om skolplikt och rätt till utbildning bör gälla även i den nya skollagen. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Förslaget stöds av de remissinstanser som yttrat sig, bl.a. och Elevråds (), som understryker den tydliga kopplingen mellan skolplikten och elevens rätt till en likvärdig utbildning. (Barnens rätt i samhället) välkomnar att rätten också gäller vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i landet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Skolplikten är en av hörnstenarna i det svenska utbildningssystemet. Den motsvaras av en rätt till likvärdig utbildning för eleven. Skolplikten bör även framöver vara kopplad till att eleven är bosatt i . medlemskap i och vårt även i övrigt alltmer internationaliserade samhälle innebär dock att lagstiftningen om rätt till utbildning för barn som inte är bosatta i landet behöver bli tydligare. Som närmare utvecklas i avsnitt 33 Övriga bestämmelser föreslår regeringen därför att det i denna lag ska anges att vissa barn och ungdomar som inte är folkbok- förda i landet ska ha rätt till utbildning på samma villkor som de barn och ungdomar som är bosatta i landet. har bestämmelserna om skolplikt och motsvarande rätt till ut- bildning funnits på olika håll i skollagen och i skolformsförordningarna. För att göra reglerna mer överblickbara och lättare att tillämpa bör de i stället så långt som möjligt samlas i ett kapitel i den nya skollagen. en konsekvens av den gemensamma regleringen av utbildning för offent- lig och enskild huvudman kommer bestämmelserna om skolplikt och rätt till utbildning att i större utsträckning även gälla utbildning med enskild huvudman, t.ex. när det gäller möjligheten att på försök ta emot en elev i Regeringen föreslår att nuvarande regler om när skolplikten inträder, uppskjuten skolplikt och tidigare skolstart kvarstår oförändrade. Barn som bedöms inte kunna nå upp till kunskapskraven i därför att de har en utvecklingsstörning, ska tas emot i grundsärskolan. Ett beslut om mottagande i grundsärskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedöm- Samråd med barnets vårdnadshavare ska ske när utredningen Om barnets vårdnadshavare inte lämnar sitt medgivande till att barnet tas emot i grundsärskolan, ska barnet fullgöra sin skolplikt enligt vad som gäller i övrigt enligt den nya skollagen. Ett barn får dock mottas i grundsärskolan utan sin vårdnadshavares medgivande om det finns synnerliga skäl med hänsyn till barnets bästa. Innehållet i de bestämmelser som gäller mottagandet i grundsärskolan och att reglerna om vårdnadshavares vetorätt blir permanenta kommenteras närmare i avsnitt 15 Grundsärskolan. skälen för den förändring av grundsärskolans målgrupp som regeringen föreslår rörande elever med autism eller autismliknande tillstånd. Funktionshinder byts ut mot funktionsnedsättning har definierat funktionsnedsättning som en nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga. kan uppstå till följd av sjukdom eller annat tillstånd eller till följd av en medfödd eller förvärvad skada. greppet funktionshinder som den begränsning som en funktionsnedsätt- ningen innebär för en person i relation till omgivningen. I enlighet med ovanstående definitioner anser regeringen att begreppet funktionsnedsättning bör användas i den nya skollagen istället för funk- tionshinder, där så är relevant. Mottagande i specialskolan och sameskolan Bestämmelserna för mottagande av barn i sameskolan föreslås vara de- samma som och kommenteras närmare i skolformskapitlet som rör Utbildningen i specialskolan syftar till att ge barn och ungdomar med synskada och ytterligare funktionsnedsättning, dövhet, hörselskada, döv- blindhet eller grav språkstörning en till varje elevs förutsättningar an- passad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den utbildning som ges i eller särskolan. Elever som tillhör målgruppen ska tas emot i specialskolan om de på grund av sin funktionsnedsättning eller av andra särskilda skäl inte kan gå i eller särskolan. 2009/10:165 skolan har väl utbyggda rutiner för att utreda om eleven hör till någon av målgrupperna för specialskolan. Regeringen föreslår att dessa rutiner formaliseras genom att en bestämmelse införs i skollagen om att beslut om mottagande i specialskolan ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedöm- ning. Alla elever inom specialskolan kommer dock inte alltid att behöva utredas ur alla dessa perspektiv. Därför föreslår regeringen att omfatt- ningen av utredningen och dess olika delmoment får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Samråd med barnets vårdnads- havare ska ske när utredningen genomförs. 11.2.1Skolpliktens upphörande generellt och när målen upp- nåtts Regeringens förslag: Som huvudregel ska skolplikten upphöra vid utgången av vårterminen det nionde året eller, om eleven går i specialskolan, det tionde året efter det att eleven börjat fullgöra skol- plikten. Om en elev tidigare uppnår de kunskapskrav som minst ska uppnås för den skolform där eleven fullgör sin skolplikt, ska skolplikten upp- höra. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Enligt () bör skolplikten sluta vid samma ålder för alla elever för att undvika diskriminering enligt artikel 2 i . Därför avstyrks att skolplikten upphör i specialskolan, i vilket Handikappförbundens samarbetsorgan instämmer. BO tillstyrker däremot att skolplikten ska upphöra tidigare om en elev uppnått de kunskapskrav som minst ska uppnås. är av uppfattningen att bestämmelserna kring skolpliktens tidigare upphörande måste förtydligas. kommun är kritisk till att hemkommunen ska ansvara för prövning om upphörande . Det kommer att krävas ett tungrott administrativt system för att hem- kommunen ska kunna besluta om elever i fristående skola eller i annan kommuns skola. menar av samma anledning att huvudmannen för den undervisande skolan bör göra dessa bedömningar samt Kommuner och Landsting anser att förskoleklassen bör avskaffas till förmån för tioårig grundskola och att skolplikten därmed ska upphöra vid utgången av vårterminen det tionde året. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser är skolpliktens upphörande i första hand och möjligheten att få fort- satt utbildning efter skolpliktens upphörande kopplad till om eleven tillfredsställande har eller inte har slutfört högsta årskursen liksom till En elev som fyllt har rätt att sluta . samma gäller även en elev som är yngre men som tillfredsställande slut- Prop. 2009/10:165 fört högsta årskursen. Rätten till utbildning bör dock enligt regeringens mening inte vara knuten till elevernas ålder. Regeringen föreslår därför nu att skolpliktens upphörande och rätten till fortsatt utbildning efter skolpliktens upphörande huvudsakligen bör knytas till elevernas uppnående av de kunskapskrav som finns för utbild- ningen. Även om detta betyder att en elev kan sluta innan hon eller han har fyllt eller har slutfört högsta årskursen, innebär det enligt regeringens uppfattning i praktiken inte någon större föränd- ring. I detta sammanhang är det viktigt att poängtera bredden i kunskaps- kraven. Det handlar inte enbart om att tillägna sig faktakunskaper utan också om att utveckla värderingar och ett kritiskt tänkande, att kunna se sammanhang och att arbeta tillsammans med andra. Frågan om skolpliktens fullgörande ska prövas av elevens hemkommun, som enligt lag har det yttersta ansvaret för att skolplikten fullgörs. Denna myndighetsutövning lämpar sig inte för enskilda, som i praktiken kan vara en enskild fysisk person, att utöva. För elever i speci- alskolan ska frågan prövas av Specialpedagogiska skolmyndigheten. Regeringens förslag: För den elev som inte gått ut högsta årskursen när skolplikten annars skulle ha upphört, ska skolplikten i stället upp- höra , dock senast när eleven fyller . Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget stöds av bl.a. , , och Kommuner och Landsting bedömer att förslaget kommer att leda till kostnadsökningar, såvida inte eleverna stannar i i stället för att gå på gymnasieskolans individuella program. kommun konstaterar dock att förslaget troligen innebär att antalet elever på detta program minskar. Vidare menar kommun att det kommer att röra sig om ett litet antal elever som kan komma i fråga. Förslaget avvisas av (), som menar att det strider mot principen om icke-diskriminering. Enligt BO är rätten att slutföra utbildningen när skolplikten upphört tillräcklig, en uppfattning som kommun delar. och Kunskapsskolan i anser att fristående skolhuvudmän bör kunna besluta om förlängning av skolplikt. Skälen för regeringens förslag: och motsvarande skol- former har ett tydligt ansvar för att eleverna ska fullfölja skolgången där och uppnå de kunskapskrav som minst ska uppnås, innan de går vidare till nästa nivå, gymnasial utbildning. Alla reformer av styr- system och måldokument som har aviserats eller beslutats, syftar till att göra det tydligt att eleverna har rätt att få med sig de kunskaper som behövs från den obligatoriska skolan. Även reformeringen av gymnasie- skolan har denna inriktning. Av ovanstående skäl är det viktigt att det tydligt syns i skollagen att en elev som inte nått kunskapskraven i har rätt att slutföra utbildningen där, innan steget tas till nästa nivå i utbildningssystemet. Förutsättningarna för en elev som inte anses ha fullföljt hela sin grund- skoleutbildning att klara antagningskraven och att sedan lyckas i gymna- sieskolan kan inte bedömas som goda. Kommunen har även ansvar för att dessa elever får fullfölja sin grundskoleutbildning, antingen i regi eller inom ramen för ett individuellt program i gymna- sieskolan. Det är viktigt att markera att har ett ansvar för att eleverna får fullfölja sin utbildning. Regeringen föreslår därför att skol- plikten inte upphör vid utgången av vårterminen det nionde året (tionde i specialskolan) efter det att eleven börjat fullgöra skolplikten för en elev som inte gått ut högsta årskursen, utan först . Med inte gått ut högsta årskursen avses i detta sammanhang att eleven under sitt nionde skolår (eller tionde i specialskolan) inte påbörjat den högsta årskursen. Regeringen anser inte att detta kommer att innebära några större för- ändringar jämfört med . Skälet till att införa en förlängd skolplikt är snarare att markera vikten av att fullföljer sitt uppdrag, innan eleven går vidare till nästa nivå. Regeringen föreställer sig att den elevgrupp som kan bli aktuell för tvångsvis förlängd skolplikt är liten. Det gäller elever som börjat skolan , elever som gått samma årskurs två gånger samt elever som kommit till sent under sin skolgång och därför placerats i en årskurs som inte motsvarar deras ålder. Förutsättningen för att skolplikten ska förlängas är att eleven inte nått de kunskapskrav som minst ska uppnås, när skolplikten normalt skulle ha upphört. Om en elev tillhör nämnda grupper och ändå mot förmodan nått kunskapskraven, tillämpas bestämmelsen om att skolplik- ten upphör när en elev har nått kunskapskraven. Den förlängda skolplik- ten kan kombineras med beslut om olika former av särskilt stöd och i vissa fall med anpassad studiegång. Eleven får också göra en prövning när som helst under det tillkommande året. För en elev som flyttar ut- omlands upphör skolplikten. Frågan om förlängd skolplikt ska prövas av hemkommunen eller för elever i specialskolan av Specialpedagogiska skolmyndigheten. Beslutet ska kunna överklagas till . Vid den slutliga bedömningen kan det i enstaka fall visa sig finnas individuella omständigheter som gör att en tvångsvis förlängning av skolplikten inte är lämplig. Kommunen kan då fatta beslutet att eleven inte behöver vara kvar i . Rätten att få fullfölja utbildningen i under kvarstår dock om eleven ändrar sig. Som framgår av föregående avsnitt anser regeringen att denna typ av myndighetsutövning inte lämpar sig för enskilda att utöva. När eleven går i annan kommuns skola eller i en fristående skola är det naturligtvis extra viktigt att kommunikationen mellan elevens skola och hem- kommunen fungerar på ett bra sätt inför beslutet. 11.2.3Rätt att slutföra utbildningen när skolplikten upphört Regeringens förslag: En elev i , grundsärskolan eller specialskolan ska ha rätt att slutföra den högsta årskursen, även om skolplikten upphör . En elev i , grundsärskolan eller specialskolan ska ha rätt att efter skolpliktens upphörande slutföra utbildningen under ytter- ligare , om eleven inte har nått upp till de kunskapskrav som minst ska uppnås för respektive skolform. En elev i grundsärskolan har rätt till minst 800 timmars undervisning utöver den garanterade undervisningstiden, om eleven inte upp- nått kunskapskraven. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget välkomnas av Elevråds (), som menar att det värnar elevers rätt till utbildning. kommun anser att förhållandet mellan rätt till fortsatt skolgång och förlängd skolplikt måste förtydligas. kommun in- stämmer också i förslaget, men anser att skolhuvudmannen bör kompen- seras för de extra kostnader som förslaget innebär. anser att respektive skolhuvudman bör pröva rätten att slutföra utbildningen. Skälen för regeringens förslag: Elever som fått sin skolplikt upp- skjuten eller som behövt fler år än normalt för att ta sig igenom utbild- ningen ska, enligt regeringens uppfattning, ges möjlighet att genomgå den sista årskursen, trots att skolplikten upphört. Som ett led i att stärka alla elevers rätt att fullfölja sin utbildning ska elever i , grundsärskolan och specialskolan som inte nått upp till de kunskapskrav som minst ska uppnås för respektive skolform ha rätt att slutföra utbildningen under ytterligare två läsår. Frågan om eleven uppnått kunskapskraven prövas av hemkommunen eller för elever i specialskolan av Specialpedagogiska skolmyndigheten. Som framgår ovan i avsnitt 11.2.1 anser regeringen att denna typ av myndighetsutövning inte lämpar sig för enskilda att utöva. Enligt skollag består grundsärskolan av tio årskurser och ungdomar som fullföljt den nionde årskursen har rätt att få fortsatt utbildning i årskurs 10. Regeringen anser att elever i grundsärskolan bör kunna erhålla utbildning i samma omfattning som tidigare, varför eleverna ges rätt att fullborda utbildningen efter det att skolplikten upphört. Eleverna ska också ha rätt till 800 timmars undervisning utöver den garanterade undervisningstiden, om de inte uppnått kunskapsmålen. kan vissa elever i specialskolan, som får sin ut- bildning vid , få möjlighet till ytterligare skolgång t.o.m. vår- terminen det år de fyller . Denna bestämmelse föreslås ingå även i den nya skollagen. Regeringens förslag: Skyldigheten för elever i de obligatoriska skol- formerna som inte är skolpliktiga att delta i den verksamhet som an- ordnas för att ge den avsedda utbildningen ska förtydligas i den nya Bestämmelsen i förordningarna för de obligatoriska skolformerna om elevers närvaro ska föras över till den nya lagen. Om en elev utan giltigt skäl uteblir från den obligatoriska verksamheten ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande. Om det finns särskilda skäl behöver elevens vårdnadshavare inte informeras . Rektorn ska besluta om ledighet för elever i de obligatoriska skol- Befrielse från obligatoriska inslag i undervisningen ska bara kunna medges om det finns synnerliga skäl. Ett sådant beslut ska endast få avse enstaka tillfällen under ett läsår. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget får stöd av de flesta remissinstanser som yttrat sig. framhåller dock att vad som kan vara giltiga skäl för frånvaro bör exemplifieras. det ska krävas synnerliga skäl för befrielse från obligatoriska inslag i undervisningen, något som enligt är viktigt ur ett elev- perspektiv och för ökad måluppfyllelse. kommun stärks rätten till en likvärdig utbildning för alla barn i och med förslaget. Mot bakgrund av att undervisningen i skolan ska utformas så att alla elever kan delta oberoende av religiös eller filosofisk uppfattning, efterfrågar i exempel på vad som avses med synnerliga skäl. efterfrågar vägledning när det gäller under vilka förutsättningar befrielse från obligatoriska inslag ska medges. DO delar visserligen uppfattningen att möjligheten till befrielse från undervisning använts på ett sätt som gått längre än vad som avsetts, men menar ändå att särskilda skäl är tillräck- Elevråds () instämmer i att sär- skilda skäl är tillräckligt och menar också att beslut om befrielse från undervisning ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Skälen för regeringens förslag Elever som inte längre har skolplikt kan under de förutsättningar som har angetts ovan ha rätt till fortsatt utbildning i någon av de obligatoriska Enligt dagens skollag omfattas emellertid inte dessa och andra elever som inte har skolplikt av regleringen om skyldighet att delta i verksamheten som anordnas för att ge utbildningen. Det får dock förut- sättas att även elever som inte är skolpliktiga och som utnyttjar sin rätt