prop · GX03154 · 2010-03-23 00:00:00 — Den finansiella samordningen kan även begränsas till att omfatta en del av en kommun. Målgruppen för den finansiella samordningen utgörs av människor som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser från flera av de samverkande parterna för att uppnå eller förbättra sin förmåga till för- värvsarbete. De åtgärder som får finansieras genom den finansiella sam- ordningen ska ligga inom de samverkande parternas samlade ansvars- område. Den finansiella samordningen omfattar de resurser som, i enlig- het med vad som avtalats mellan samverkansparterna, ska användas för att finansiera samordnade rehabiliteringsinsatser för den aktuella mål- gruppen. Den finansiella samordningen bedrivs genom ett fristående samord- ningsorgan, benämnt samordningsförbund, vari de samverkande parterna är representerade. beslutar om mål och riktlinjer för den finansiella samordningen samt finansierar insatser i enlighet med syftet för den finansiella samordningen. stödjer dessutom samarbetet mellan samverkansparterna, t.ex. genom att bistå bedömargrupper som huvudmännen svarar för. Däremot beslutar inte samordningsförbundet om förmåner eller rättigheter för enskilda. vidtar inte heller i övrigt några åtgärder som innefattar myndighetsutövning. utgör en offentligrättslig juridisk person som har rättskapacitet. De bestämmelser som gäller för kommunalförbund med förbundsdirektion gäller i tillämpliga delar för ett samordningsför- bund. För ett samordningsförbund ska det finnas en förbundsordning. I denna ska bl.a. anges de principer som ska gälla för de ekonomiska transaktionerna inom den finansiella samordningen. Till ledamot eller ersättare i ett samordningsförbunds styrelse får utses den som är ledamot eller ersättare i kommun- eller eller anställd vid eller Arbetsförmedlingen. 4.2Förslag till att möjliggöra bildandet av samordningsförbund över länsgränser Regeringens förslag: Möjligheterna att vara medlem i ett samord- ningsförbund utvidgas så att kommuner och landsting i olika län kan vara medlemmar i ett och samma samordningsförbund. För att ett geografiskt delområde ska kunna ingå i ett samordningsområde krävs att både den kommun och det landsting som delområdet tillhör är medlemmar i samordningsförbundet. Om flera landsting är medlemmar i samma samordningsförbund, ska de med avseende på tillskjutna medel tillsammans anses utgöra en part. Den medelsandel som dessa landsting sammanlagt ska bidra med i ett samordningsförbund ska uppgå till en fjärdedel av medlen till samordningen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig i frågan är samtliga positiva till möjligheten att bilda samordningsförbund över länsgränser. Statskontoret tillstyrker förslaget, men framhåller att en utvärdering bör göras efter genomförandet av de nya reglerna. Förslagsvis ska denna utvärdering ske . i län är positivt till förslaget, men efterlyser ett förtydligande i frågan om vad som avses med att ett samordningsområde kan omfatta delar av ett landstingsområde. ställer sig i stort sett positiva till förslaget. Kommunen påpekar dock risken med att små kommuner ges mindre möjligheter till deltagande i dessa större samverkansområden samt pekar på risken för ökad byråkrati. Nationella Nätverket för () och godkänner förslaget men understryker vikten av tidig och fördjupad dialog mellan statliga och kommunala organ med tanke på de skillnader som finns i organisationsstruktur. menar vidare mot bakgrund bl.a. av effekterna av den nuvarande statliga finan- sieringsprincipen att det bör göras en partsgemensam analys och översyn när det gäller tilldelningen och fördelningen av ekonomiska medel till samordningsförbund. i är positiva till förslaget, men anser precis som NNS att om flera landsting och kommuner ingår i ett samordningsförbund bör den inbördes ekonomiska fördelningen hos respektive part redovisas i förbundsordningen. Skälen för regeringens förslag: För att uppnå en effektiv resurs- användning kan , Arbetsförmedlingen, landsting och kommun bedriva finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser genom s.k. samordningsförbund. Målgruppen för finansiell samordning utgörs av människor som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser från flera av de samverkande parterna för att uppnå eller förbättra sin förmåga till förvärvsarbete. Utgångspunkten är att den finansiella samordningen av rehabiliteringsinsatser bedrivs utifrån de lokala förutsättningar som finns i ett samverkansområde och för den målgrupp som är bosatt där. Bedömningen är att på lokal nivå finns kunskapen om vilka insatser som behöver vidtas samt hur en optimal och ändamålsenlig indelning av sam- verkansområdet ser ut. begränsas bildandet av samordningsförbund av det geografiska område som ett landsting utgör. Det medför att antalet deltagande parter i ett samordningsförbund avgränsas av ett landstings geografiska sträck- ning. När lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabilite- ringsinsatser, förkortad FSL, infördes hade tre av de fyra samverkande parterna i ett samordningsförbund en länsstruktur. Detta gäller inte längre på den statliga sidan eftersom och Arbetsförmed- lingen, som har ersatt de allmänna försäkringskassorna respektive läns- arbetsnämnderna, inte har någon länsindelning. är denna regionala indelning aktuell enbart för landstingen. Som en följd av inrättandet av de nationella myndigheterna och Arbetsförmedlingen har nya geografiska samverkansområden uppstått som inte nödvändigtvis sammanfaller med tidigare optimala samverkansområden. De statliga myndigheterna är nu organiserade i fyra övergripande gemensamma områden för att underlätta samarbete mellan myndigheterna. Nya arbets- marknadsområden har uppstått som sträcker sig över flera kommuner som i sin tur kan ligga i olika län. Regeringen anser att det är angeläget att en effektiv samverkan sker på lokal nivå så att rehabiliteringsinsatser till personer med behov av sam- ordnade insatser inte hindras av gamla strukturer. I syfte att möjliggöra anpassningar till de naturliga geografiska samverkansområdena anser regeringen att det bör bli möjligt att bilda samordningsförbund över läns- gränser. föreslår en översyn av tilldelningen och fördelningen av ekonomiska medel till finansiella samordningsför- bund. En sådan översyn, som förutsätter ytterligare beredning och remissförfarande, kan inte genomföras i detta sammanhang. Fördelningen av resurser mellan parterna Det ankommer på samverkansparterna att bestämma hur mycket resurser som ska tillföras den finansiella samordningen. Av resurserna till den finansiella samordningen ska bidra med hälften, medan kommun och landsting ska bidra med vardera en fjärdedel. Om det i ett samordningsförbund ingår flera kommuner betraktas kommu- nerna vad gäller resursandelarna som en part i den finansiella samord- ningen. I sådana fall ska kommunerna komma överens om hur mycket resurser som respektive kommun ska bidra med till den finansiella sam- ordningen. Om det ska ingå fler än ett landsting i en finansiell samord- ning anser regeringen att landstingen på motsvarande sätt vid resurs- fördelningen ska betraktas som en part i den finansiella samordningen. Detta innebär att landstingen tillsammans ska bidra med en fjärdedel av samordningsförbundets medel. Då ska landstingen också komma överens om hur mycket resurser som respektive landsting ska bidra med till den finansiella samordningen. Nationella Nätverket för () och i anser att den inbördes ekonomiska för- delningen hos respektive part bör redovisas i förbundsordningen. Bestämmelser om vad en förbundsordning ska ange finns i 9 § FSL. Enligt 9 § 8 ska förbundsordningen ange medlemmarnas andelar i för- bundets tillgångar och skulder samt fördelningen av förbundets kostnader mellan medlemmarna, allt i förhållande till de andelar som medlemmarna skall bidra med enligt 5 §. Vidare ska enligt 9 § 18 förbundsordningen ange vad förbundsmedlemmarna anser nödvändigt för att ordna de eko- nomiska förhållandena mellan förbundet och dess medlemmar samt för- bundets förhållanden i fråga om ekonomi och förvaltning. Några hinder mot att i förbundsordningen redovisa den ekonomiska fördelningen torde därför inte föreligga. Förutsättningen för att ett samordningsförbund ska kunna bildas är att det i grunden finns en fyrpartssamverkan, dvs. att samtliga huvudmän som finns i den geografiska del som avser att ingå samordningsförbund deltar i samordningsförbundet. Det innebär t.ex. att om ett befintligt samord- ningsförbund avser att utöka verksamheten med en kommun som ligger i ett annat landsting än övriga kommuner så är detta möjligt endast om även det landsting som den nya kommunen ligger i väljer att ingå i sam- ordningsförbundet. Detta är en förutsättning för att upprätthålla att det i samordningsförbundet finns en fyrpartssamverkan. Ett undantag från denna förutsättning bör kunna förekomma om det i samordningen deltar en kommun som inte ingår i ett landstingsområde. I sådana fall får finan- siell samordning enligt FSL bedrivas utan ett landsting. Regeringen anser att det är en grundprincip för den finansiella samord- ningen att de fyra huvudmännen, dvs. , Arbetsförmed- lingen, kommun och landsting, ska delta för att samverkan ska bli effek- tiv och heltäckande. Denna fyrpartssamverkan ska finnas för varje geografisk del av ett samordningsområde. Det är också av värde att både landsting och kommun deltar för varje sådan geografisk del för att upp- rätthålla den lokaliseringsprincip som gäller enligt 2 kap. 1 § kommu- nallagen (1991:900). Denna princip innebär att kommunala åtgärder ska ha anknytning till kommunens eller geografiska område eller deras medlemmar för att anses som kompetensenliga. Om t.ex. ett lands- ting skulle ställa sig utanför en finansiell samordning som bedrivs inom dess geografiska område, kan det medföra en risk för att ett annat lands- ting i den aktuella samordningen finansierar åtgärder som saknar anknyt- ning till det egna geografiska område. En fyrpartssamverkan inom alla delar av ett samordningsområde är ägnad att motverka ett åsidosättande av lokaliseringsprincipen. De kan tilläggas att de undantag från kravet på anknytning som medges i 1 kap. 2 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter inte tar sikte på finansiell samordning. Enligt i län bör det förtydligas vad som i lagtexten avses med att ett samordningsområde kan omfatta delar av landstings- områden. För att finansiell samordning ska kunna bedrivas krävs inte att samtliga kommuner i ett landsting deltar. I sådana fall omfattar ett sam- ordningsområde endast den del av ett landstings område som utgörs av de deltagande kommunernas område. Detta förhållande förändras inte av att det blir möjligt att bedriva finansiell samordning över länsgränserna. Till skillnad från vad som föreslås i promemorian anser regeringen därför Prop. 2009/10:154 att det inte behöver införas någon uttrycklig föreskrift om att ett samord- ningsområde kan omfatta del av ett landstings område. Möjligheten att bedriva finansiell samordning över länsgränserna bör dock med avseende på själva samordningsområdet i lagtexten kunna uttryckas med att ett sådant område kan omfatta kommuner som kan vara belägna inom olika landsting. Förslaget medför inte ökade kostnader för någon part. Om flera landsting är medlemmar i samma samordningsförbund ska dessa tillsammans anses utgöra en part vid bestämmande av hur mycket medel de ska bidra med. Den medelsandel som dessa landsting sammanlagt ska bidra med i ett samordningsförbund ska uppgå till en fjärdedel, dvs. samma andel som landstingen ska bidra med. För att ett utökat antal med- lemmar i ett samordningsförbund ska kunna komma till stånd förutsätts att alla fyra parter är villiga att delta och bidra med medel enligt den fast- ställda andelsfördelningen i fyrpartssamverkan. Förslaget påverkar inte det kommunala självstyret. Landsting avgör själva hur mycket resurser de vill bidra med till den finansiella samord- ningen. När landsting bestämmer sina resursinsatser har de att beakta att de använder sina skattemedel på ett sådant sätt som är förenligt med uppdrag. De nya bestämmelserna i föreslås träda i kraft . 5SGI-skydd för nyanlända som deltar i etableringsinsatser 5.1Allmänt om sjukpenninggrundande inkomst (SGI) och SGI-skydd Sjukpenninggrundande inkomst (SGI) är ett beräkningsunderlag för arbetsbaserade försäkringsförmåner som betalas ut per dag i form av sjukpenning, föräldrapenning m.m. Till grund för SGI ligger den årliga inkomst i pengar som en person kan antas få tillsvidare för eget arbete, dvs. inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete. När en SGI fast- ställs har ett antagande gjorts om en persons framtida inkomst. Avsikten är att ge ekonomiskt skydd när en person behöver avstå från förvärvs- arbete på grund av t.ex. sjukdom eller vård av barn. Om den försäkrade inte längre har inkomst av arbete ska han eller hon som regel inte längre omfattas av sjukpenningförsäkringen. SGI-skyddad tid är ett avsteg från denna huvudregel och innebär att den försäkrades SGI skyddas mot sänkning vid vissa avbrott i förvärvsarbete. SGI kan t.ex. vara skyddad vid föräldraskap (föräldraledighet), arbetslös- het och studier. För att ha rätt att behålla SGI måste den som inte arbetar oavbrutet befinna sig i någon situation som regleras i bestämmelserna om så kallad SGI-skyddad tid. Förslag om SGI-skydd för försäkrade som deltar i aktiviteter enligt en etableringsplan Regeringens förslag: Den som deltar i aktiviteter enligt en etable- ringsplan enligt lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare (prop. 2009/10:60), ska omfattas av en skyddad sjuk- penninggrundande inkomst (SGI) . den aktuella tiden ska sjukpenningen beräknas på en sjukpenning- grundande inkomst som har fastställts på grundval av enbart den inkomst av eget arbete som den försäkrade kan antas få under denna Vidare ska SGI:n i vissa fall kunna räknas om. ser om detta förs in i 3 kap. 5 och 5 d §§ lagen (1962:381) om allmän Motsvarande ändringar görs också i socialförsäkrings- Vidare görs vissa följdändringar i socialförsäkringsbalken. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Fyra av de fem remissinstanser som har yttrat sig har inga invändningar mot förslaget. regeringens förslag att säkerställa SGI-skydd för nyanlända som deltar i aktiviteter enligt en etableringsplan. Ur ett arbetsmarknadsperspektiv vill Arbetsförmedlingen särskilt framhålla SGI-skyddets betydelse för att underlätta och påskynda den nyanländes etablering. har inga synpunkter på förslaget. har mot bakgrund av vad som framgår av promemorian inte funnit att förslagen står i strid med någon ratificerad av . dock att nr 102 visserligen inte innehåller regler om överhoppningsbar tid, men väl detaljerade regler om hur ersättning ska beräknas, och förutsätter att förslagen analyseras mot dessa krav. tionsverket tillstyrker att de föreslagna ändringarna genomförs. Kommuner och Landsting (SKL) är positivt till förslaget om att de som har haft en anställning innan etableringsinsatserna ska omfattas av SGI- SKL anser dock att det vore rimligt att alla som på grund av sjuk- dom måste göra uppehåll i etableringsinsatserna får sin försörjning av I och med att det inte finns ett allmänt SGI-skydd för dem som deltar i etableringsinsatserna kommer de som inte haft ett arbete innan etableringsinsatserna bli tvungna att söka ekonomiskt bistånd hos kom- SKL anser att det bör vara staten som har det ekonomiska ansva- ret gentemot alla individer under hela etableringsperioden. Skälen för regeringens förslag: De nyanlända som snabbt fått arbetsinkomster och rätt till en SGI skulle kunna få ett sämre försäkrings- skydd än vad som annars vore fallet efter det att de deltagit i aktiviteter enligt en etableringsplan om inte någon ändring av reglerna om SGI- skydd görs. Dessutom är det rimligt att den aktuella gruppen försäkrade får motsvarande skydd som försäkrade som t.ex. deltar i ett arbetsmark- nadspolitiskt program och får aktivitetsstöd. För den som deltar i aktivi- teter enligt en etableringsplan, enligt lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare (prop. 2009/10:60), föreslås därför att den sjukpenninggrundande inkomsten skyddas . Så länge en försäkrad deltar i aktiviteter enligt en etableringsplan ska Försäkrings- kassan vid sjukdom dock beräkna sjukpenningen på en SGI som har fastställts enbart på grundval av den inkomst av arbete som den för- säkrade kan antas få . Bestämmelser om detta införs i 3 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Motsvarande bestämmelser med samma innehåll i sak införs även i socialförsäkrings- balken (26 kap. 16 a och 19 §§) som börjar gälla . För en försäkrad som helt eller delvis saknar anställning kan SGI:n i vissa fall räknas om med hänsyn till konsumentprisindex. Detta föreslås gälla även för försäkrade som omfattas av den föreslagna bestämmelsen om SGI-skydd för försäkrade som deltar i aktiviteter enligt en etable- ringsplan. efterfrågar bakgrunden till slutsatsen i promemorian att förslaget inte strider mot åtaganden enligt någon ILO-konven- tion. nr 102 innehåller som framfört detaljerade regler om hur ersättning ska beräknas. De aktuella artiklarna berör visserligen beräkning, men är inte relevanta för förslaget. SKL anser att det vore rimligt att alla som på grund av sjukdom måste göra uppehåll i etableringsinsatserna får sin försörjning av staten. Det aktuella förslaget avser endast de nyanlända som genom arbetsinkomster kan få inkomstrelaterade förmåner från socialförsäkringen. I propositionen 2009/10:69 Kompletteringar av Socialförsäkrings- balken föreslog regeringen följdändringar i 97 kap. 13 § och 102 kap. 15 § socialförsäkringsbalken med anledning av föreslagna ändringar beträffande beräkningar av bostadsbidrag och bostadstillägg i propositio- nen (2009/10:60) Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering egenansvar med professionellt stöd. 2009/10:SfU11, rskr. 2009/10:194) antog inte dessa lagförslag på grund av att ännu inte behandlat regeringens förslag om införandet av en lag om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. Eftersom nu har antagit förslagen (bet. 2009/10:AU7, rskr. 2009/10:208) bör följd- ändringar införas i socialförsäkringsbalken. Regeringen beslutar denna dag även propositionen 2009/10:160 Modern personalförsörjning för ett användbart försvar vissa frågor om För- svarsmaktens personal. I den propositionen föreslås att en ny punkt 7 införs i 3 kap. 5 § tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring med ikraftträdande . I nu föreliggande proposition föreslås en ändring i samma lagrum, dock med en senare ikraftträdandetidpunkt. 2009/10:154 Följden härav blir därför att en ny punkt 8 föreslås eftersom punkten 7 föreslås träda i kraft . Motsvarande gäller också ändringen i 3 kap. 5 d § lagen om allmän försäkring. 5.3Ekonomiska och administrativa konsekvenser Förslaget bedöms inte påverka statens utgifter jämfört med dagens situa- tion. Detta på grund av att förslaget endast innebär att de nyanlända som under nuvarande förhållanden arbetar och har en sjukpenninggrundande inkomst (SGI) även framgent kan få en SGI. Förslaget bedöms endast ha marginella administrativa effekter för , vilka kan han- teras inom givna ekonomiska ramar. Förslaget bedöms inte ha några effekter för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslaget bedöms inte ha några konsekvenser avseende jämställdhet. Inte heller bedöms förslaget ha några konsekvenser gällande förplik- telser enligt . De nya bestämmelserna i föreslås träda i kraft . 6.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser Ändringen i paragrafen innebär att finansiell samordning kan bedrivas inom ett samordningsområde som sträcker sig över länsgränserna. Detta kommer till uttryck på så sätt att ett samordningsområde, dvs. det geogra- fiska område inom vilket ett samordningsförbund är verksamt, kan omfatta kommuner som kan vara belägna inom olika landsting. Samord- ningsområdet definieras fortfarande av de deltagande kommunernas områden. Tillägget om att kommunerna kan vara belägna inom olika landsting avser kommunerna inom ett samordningsområde. Detta tillägg innebär att ett samordningsområde inte behöver vara begränsat till kom- muner inom ett och samma landsting. Möjligheten att bedriva finansiell samordning inom kommundelar behålls. Bestämmelserna i denna paragraf kompletteras med anledning av att det införs en möjlighet att bedriva finansiell samordning över länsgränserna. I första meningen föreskrivs därför att ett eller flera landsting får delta som samverkande part i verksamhet med finansiell samordning. Av samma skäl ändras i andra meningen förutsättningarna för att få bedriva finansiell samordning på så sätt att minst ett landsting måste delta. Av 4 § följer att samtliga samverkande parter är medlemmar i det samord- ningsförbund genom vilket samordningen bedrivs. I tredje meningen införs en ny bestämmelse som innebär att för varje geografisk del inom ett samordningsområde måste såväl kommun som landsting delta för att finansiell samordning ska kunna bedrivas enligt lagen. Detta innebär t.ex. att om en kommun inom ett landsting vill delta i finansiell samordning inom ett annat landsting måste de två landsting som berörs delta för att en finansiell samordning över länsgränsen ska kunna komma till stånd. Om finansiell samordning ska bedrivas över en länsgräns förutsätts således att det på ömse sidor om denna gräns deltar såväl kommun som landsting. Den hittillsvarande bestämmelsen i tredje meningen överförs till fjärde meningen. Enligt denna bestämmelse kan en kommun som inte ingår i ett landsting delta i finansiell samordning utan hinder av att något landsting inte deltar. Detta innebär att , som även är sjukvårds- huvudman och som inte ingår i ett landsting, kan delta i finansiell sam- ordning. Som en konsekvens av att finansiell samordning ska kunna bedrivas över länsgränserna införs en precisering i denna bestämmelse. Preciseringen innebär att finansiell samordning kan bedrivas utan ett landsting till den del det deltar en kommun som även är sjukvårds- huvudman. Om en sådan kommun deltar i en finansiell samordning över en länsgräns krävs det således endast att ett landsting deltar för de delar av ett samordningsområde som ligger inom dettas landsting. I första stycket görs en konsekvensändring med anledning av att fler än ett landsting kan delta i en finansiell samordning. Bestämmelsen om en kommun som inte ingår i ett landsting överförs till 5 a § första stycket. I andra stycket görs endast en redaktionell ändring. I ett nytt tredje stycke införs en bestämmelse om hur landstingens resursandelar ska bestämmas om det i en finansiell samordning ingår fler än ett landsting. Resursandelarna ska bestämmas på motsvarande sätt som när flera kommuner deltar i finansiell samordning. Landstingen ska tillsammans anses utgöra en part, vilket innebär att de enligt första stycket tillsammans ska svara för en fjärdedel av medlen till den finan- siella samordningen. Därvid ankommer det på landstingen att komma överens om hur de ska fördela denna medelsandel mellan sig. Denna paragraf är ny. Bestämmelsen i första stycket motsvarar i huvud- sak den hittillsvarande bestämmelsen i 5 § första stycket andra meningen. Med anledning av att finansiell samordning ska kunna bedrivas över en länsgräns har bestämmelsens tillämpningsområde begränsats så att en kommun som även är sjukvårdshuvudman och därför inte ingår i ett landsting ska svara för hälften av medlen till den finansiella samord- Prop. 2009/10:154 ningen endast om det inte deltar något landsting i samordningen. Bestämmelser om när finansiell samordning kan bedrivas utan del- tagande av något landsting finns i 5 §.