prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — ser att rätten att fortsätta sända inte ska gälla med automatik utan att en särskild ansökan ska krävas. Verket påpekar också att det är oklart om tidigare meddelade villkor, exempelvis att ägandet i ett tillståndshavarfö- retag inte får förändras mer än i begränsad omfattning, ska fortsätta att Justitiekanslern anser att möjligheten att åstadkomma en frivillig uppgörelse med berörda tillståndshavare om de ekonomiska villkoren ges anser att övergångsperioden ska vara . anser att övergångsperioden skulle kunna vara längre än vad utredningen föreslagit. anför att villkoren riskerar att påverka konkurrensen på radioområdet och därvid till det sämre för , vars resurser kommer att minska. Skälen för regeringens förslag: Av samtliga nuvarande 89 tillstånds- havare har 81 fått sina tillstånd enligt lokalradiolagen. Den lagen ger en mycket långtgående rätt till förlängning av ett tillstånd. föreligger skäl för att återkalla tillståndet får Radio- och vägra Prop. 2009/10:115 förlängning. En tillståndshavare, vars tillstånd har meddelats enligt radio- och TV- lagen, har också rätt till förlängning av sitt tillstånd. Förlängning kan i och för sig vägras av fler skäl än enligt lokalradiolagen men generellt ger regelverket befintliga tillståndshavare en rätt till förlängning, såvida de inte missköter rätten att sända radio. Ett beslut om att meddela sändningstillstånd är ett gynnande förvalt- ningsbeslut. Förvaltningslagen reglerar inte möjligheten att ändra eller upphäva ett sådant beslut. I praxis har dock vissa principer utvecklats. Till skillnad från betungande beslut får ett gynnande beslut som regel varken återkallas eller ändras. Detta motiveras med att den enskilde ofta har förlitat sig på beslutet och vidtagit en rad åtgärder till följd av det. Undantag har dock skett i praxis om tvingande säkerhetsskäl gör återkallelse nödvändig (t.ex. hänsyn till trafikfara eller hälsofara), beslutet har baserats på vilseledande uppgifter från den enskilde, eller det finns ett återkallelseförbehåll antingen i själva beslutet eller i den tillämpliga författningstexten. Enligt utredningens uppfattning måste den som innehar ett sändnings- tillstånd i och för sig räkna med att förutsättningarna för tillståndet kan förändras . Att i strid med gällande lagstiftning inte förlänga nu befintliga tillstånd vid tillståndsperiodens utgång är dock enligt utred- ningen att betrakta som en återkallelse av tillstånden. Eftersom till- ståndshavarna har investerat i bl.a. lokaler, personal och utrustning är det nödvändigt att de får kompensation för att inte staten ska bli skadestånds- skyldig. Samtliga befintliga tillståndshavare bör därför enligt utredningen få fortsätta att bedriva sändningar med generö- sa villkor. Regeringen, som noterar att tillstånden i fråga uttryckligen är begrän- sade i tiden, instämmer i utredningens bedömning att tillståndshavarna bör få fortsätta bedriva sändningarna med generösa villkor avseende krav på innehåll. Ett tillstånd att sända analog kommersiell radio bör enligt vad som sagts inte få förenas med krav på skyldighet att sända eget material eller program med lokal an- knytning (se avsnitt 12.3.2). Detta bör även gälla för befintliga tillstånds- havare . När det gäller andra villkor som tidiga- re har kunnat ställas, t.ex. att ägandet inte får förändras mer än i begrän- sad omfattning, framstår det som mest konsekvent att endast sådana villkor som får ställas enligt det nya regelverket ska gälla en tillståndsha- vare som fortsätter att bedriva sändningar . Vad gäller övergångsperiodens längd anser regeringen, i likhet med bl.a. radiobranschen, att den bör vara längre än vad utredningen har föreslagit. En övergångsperiod är rimlig med hänsyn tagen både till de nuvarade tillståndshavarna och till genomförandet av det nya urvalssy- stemet. Utredningen föreslår att avgifterna för sändningstillstånden ska sänkas till för samtliga tillståndshavare under övergångsperio- den. Mot bakgrund av övergångsperiodens längd, att några krav inte längre kommer att ställas på sändningar med eget material och program med lokal anknytning samt de utökade möjligheter som föreslås för sponsring av program (se avsnitt 12.5.3) anser regeringen att de befintli- Prop. 2009/10:115 ga tillståndshavarna kompenseras för att det nya regelsystemet saknar möjlighet till förlängning. För vissa tillståndshavare kan emellertid avgif- ten innebära en ekonomisk börda som reducerar deras möjligheter att utveckla verksamheten. Regeringens ambition är att skapa förutsättningar för en livskraftig kommersiell radio. En livskraftig kommersiell radio är av stor betydelse för mångfalden och konkurrensen på hela radioområdet. Vad gäller frågan om eventuellt sänkta avgifter avser regeringen att åter- komma budgetproposition. I avsnitt 15 föreslås regelverket träda i kraft . Den åttaåriga övergångsperioden kommer därmed löpa till . ska samtliga befintliga tillståndshavare, dvs. de som vid lagens ikraftträdande har ett sändningstillstånd som har förlängts enligt lagen (2008:418) med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio, få fortsätta bedriva sändningar inom det område som tillstån- det avser. Regeringen bedömer det inte som nödvändigt att en tillstånds- havare ska behöva göra en särskild ansökan utan denna rätt bör gälla med automatik. Den som inte vill fortsätta att bedriva sändningar kan antingen återlämna sitt tillstånd till tillståndsmyndigheten eller ansöka hos myn- digheten om att få överlåta tillståndet. Den övergångsperiod som regeringen nu föreslår är längre än den som utredningen föreslog. Mediemarknadens utveckling och den tekniska utvecklingen innebär att förutsättningarna för kommersiell radio kan förändras . Regeringen anser därför att det är lämpligt med en avstämning för att följa upp effekterna av de före- slagna förändringarna. Det ger utrymme för att granska de skilda förut- sättningar som råder för olika medier och olika tekniker. Regeringens förslag: Påverkan på mångfalden i medieutbudet ska inte längre beaktas vid bedömningen av om överlåtelsen ska medges. Den som överlåter ett tillstånd har inte rätt att få tillbaka någon del av sänd- ningsavgiften. Ett föreläggande som meddelats mot överlåtaren ska liksom tidigare gälla mot den nye inehavaren av tillståndet. Ett vite som föreläggandet har förenats med ska dock inte gälla mot den nye inneha- varen. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen instans har yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt 5 kap. 16 § radio- och TV- lagen får ett sändningstillstånd överlåtas om Radio- och ger sitt medgivande till överlåtelsen. Sådant medgivande ska lämnas om förvärvaren är behörig att inneha ett sändningstillstånd och inte redan har tillstånd inom sändningsområdet. Om det föreligger särskilda skäl kan dock överlåtelse tillåtas även om förvärvaren redan har tillstånd i sänd- Överlåtelse ska enligt nuvarande regler inte heller medges om det medför en påtaglig minskning av mångfalden i medieutbudet De skäl som framförts tidigare för att tillåta en överlåtelse av tillstånd Prop. 2009/10:115 att sända lokalradio gör sig fortfarande gällande (se prop. s. 70) Möjligheterna för ett företag att få kredit är som regel väsentligt större om ett tillstånd kan överlåtas. Kredit kan i sin tur vara nödvändigt för att en tillståndshavare ska kunna investera i sin verksamhet. Om ett sändningstillstånd inte får överlåtas kan det utgöra ett hinder för att eta- blera ett nytt eller utveckla ett befintligt företag. Ett annat skäl för att tillåta överlåtelse är att kommersiellt drivna bolag bör ha möjlighet att överlåta sina tillgångar. Tillstånd bör därför även fortsättningsvis kunna överlåtas, förutsatt att tillståndsmyndigheten ger sitt medgivande till överlåtelsen. Förutsättningarna för att medge en överlåtelse bör vara samma som . Eftersom sökandens ägarförhållanden är ett urvalskriterium för att få sändningstillstånd bör dock påverkan på mång- falden i medieutbudet inte beaktas vid prövningen av om överlåtelse ska medges. Förslaget om att sändningsavgiften ska betalas som ett engångsbelopp, i stället för i form av ett årligt belopp, innebär att en tillståndshavare som vill överlåta sitt tillstånd kommer att ha betalat in beloppet för hela peri- oden när överlåtelsen sker. En tanke bakom det nya urvalssystemet är att en sökande noggrant ska bedöma vilken avgift denne är beredd att betala för rätten att bedriva sändningar . Om denne tilldelas ett tillstånd men finner att förutsättningarna inte är sådana som tillståndshavaren bedömde när anbudet lämnades, kan till- ståndshavaren avtala om eventuell ersättning med den som övertar till- ståndet. Tillståndshavare bör inte ha rätt att återfå någon del av redan inbetald sändningsavgift utan får själv stå risken för att det inte är lön- samt. Liksom bör vissa typer av förelägganden, som har meddelats mot den tidigare innehavaren, gälla även mot den nye tillståndsinnehavaren. De förelägganden som avses är att använda en godkänd beteckning för sina sändningar samt att på begäran av behörig tillsynsmyndighet lämna de upplysningar och handlingar som behövs för kontroll av att verksam- heten bedrivs i enlighet med lagen samt de villkor och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Eventuellt vite som föreläggandet har för- enats med bör dock inte gälla mot den nye tillståndsinnehavaren. Regeringens förslag: Lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televi- sionens och radions område upphävs och avgiftsbestämmelserna förs in i den nya radio- och tv-lagen. Den som har fått tillstånd att sända analog kommersiell radio ska till tillståndsmyndigheten betala den sändningsavgift som angetts i ansökan om det lediga tillståndet. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radio- och tillstyrker att lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område (koncessionsavgiftslagen) upphävs och påpekar att sedan de analoga markbundna tv-sändningarna upphört är lagen inte längre tillämplig på Prop. 2009/10:115 tv-sändningar. Skälen för regeringens förslag: I koncessionsavgiftslagen finns av- giftsbestämmelser för radio och tv. Genom övergången från analoga till digitala tv-sändningar har avgiftsskyldigheten för den som innehar till- stånd att sända tv-program upphört. Detta har medfört att bestämmelser- na om tv-avgift i koncessionsavgiftslagen har blivit inaktuella. Det be- hövs därför inte längre en särskild avgiftslag utan koncessionsavgiftsla- gen bör upphävas och relevanta avgiftsbestämmelser i stället föras in i den nya radio- och tv-lagen. Dessa regler avser när betalning ska ske, ränta vid försenad betalning, anstånd med betalning samt betalningsan- svar för delägare i handelsbolag. Tillstånd att sända analog kommersiell radio föreslås i fortsättningen fördelas genom ett slutet anbudsförfarande där tillståndshavaren ska betala den avgift som denne angett i sin ansökan. För betalning av avgif- ten bör gälla de regler som gäller enligt koncessionsavgiftslagen. 12.4.1Nya regler för digitala kommersiella radiosändningar Regeringens förslag: Regler om digitala kommersiella radiosändningar införs i den nya radio- och tv-lagen. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radiobranschen, Radio- och , , , och är posi- tiva till att utvecklingen mot digitala radiosändningar fortsätter och att nya regler för sådana sändningar införs. Skälen för regeringens förslag: har det genom förord- ningen (1995:1020) om digitala ljudradiosändningar varit möjligt för privata programföretag att sända digitalradio i . nebär att Radio- och har hand om ansökningsförfarandet och lämnar förslag till regeringen på vilket eller vilka programföretag som ska meddelas tillstånd. Regeringen beslutar sedan om vem som ska med- Några tillstånd till kommersiella programföretag har dock inte meddelats utan de enda digitala sändningar som ägt och äger rum sker i regi. har enligt internationella överenskommelser tillgång till fre- kvensutrymme planerat för fyra sändarnät eller multiplexer för digitalra- Enligt frekvensplaneringen kan tre av sändarnäten vara regionalt nedbrytbara i olika omfattning. Regionalt nedbrytbara nät kan användas dels för sändning av olika material i de skilda regionerna, dels för nationella sändningar om samma innehåll sänds i de olika regionerna. Hur många programtjänster, dvs. radiokanaler, som tillsammans kan sändas i en multiplex beror på vilken teknik som används för radiodistri- Fördelarna med digital radiodistribution, jämfört med analog sådan, är framför allt att det är möjligt att sända fler kanaler till en lägre kostnad. Andra fördelar är bättre ljud och möjlighet till olika slag av tilläggstjäns- Prop. 2009/10:115 ter. I bl.a. och har utvecklingen av digitalradion nått mycket längre än i . För att främja utvecklingen av digitalra- dio anser regeringen att det är av stor vikt att skapa tydligare förutsätt- ningar för sådana sändningar. Sådana regler bör därför föras in i den nya radio- och tv-lagen. Förordningen (1995:1020) om digitala ljudradio- sändningar bör därmed upphävas. Regeringens förslag: Regeringen beslutar om det sändningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för digital kommersiell radio. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radio- och och tillstyrker för- slaget. Övriga remissinstanser har inte kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt beslutar regering- en om det sändningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för digital-tv. Motsvarande reglering bör tillämpas för digitala radiosänd- ningar. Regeringens förslag: Den myndighet som ger tillstånd att sända analog kommersiell radio ska även ge tillstånd att sända digital kommersiell radio. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radio- och tillstyrker utredningens för- slag. Övriga remissinstanser kommenterar inte förslaget. Skälen för regeringens förslag: På tv-området ger Radio- och alla sändningstillstånd avseende kommersiella programföretag medan regeringen ger tillstånd till sändningar som sker i allmänhetens tjänst, dvs. tillstånden till SVT:s och UR:s sändningar. Uppdelningen motiveras med att sändningar i allmänhetens tjänst är av stor betydelse för samhället och att det för de tillstånden inte förekommer något urvals- förfarande. Övriga ärenden är inte sådana som kräver ett ställningstagan- de av regeringen. Skälen för denna uppdelning gäller fortfarande och den bör därför bestå. Regeringen ska fortsatt ge tillstånd om sändningsverksamheten finan- sieras med radio- och tv-avgiften enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst och tillstånd att sända ljudradio till utlandet, dvs. tillstånd till sändningar. Tillstånd att sända kommersiell radio meddelas av behörig myndighet. 12.4.4Om tillstånden ska meddelas de enskilda programföreta- gen eller särskilda operatörsföretag Regeringens förslag: Tillstånd ska ges till den som bedriver program- verksamhet. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radio- och , , SVT och UR till- styrker förslaget. Övriga remissinstanser kommenterar inte förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ett sändningstillstånd kan ges anting- en till de enskilda programföretagen eller till nätoperatören, dvs. den som äger och driver det nät i vilket sändningarna sker. Tillstånd att sända digital-tv tilldelas enligt gällande rätt de enskilda programföretagen. Denna ordning föreslås gälla även fortsättningsvis. Vid tillkomsten av bestämmelsen var frågan uppe om tillstånd i stället skulle meddelas nätoperatören, som därefter skulle få fördela sändnings- utrymme till de enskilda programföretagen. Regeringen fann dock inte skäl att föreslå en sådan ordning (prop. 2007/08:8 s. 35 f.). En modell där en eller flera nätoperatörer tilldelas sändningsutrymme och sedan får fördela utrymmet till olika programföretag innebär att någon form av urval och godkännande av operatörerna måste ske. Dess- utom medför modellen att operatörsföretagen ges mycket stora befogen- heter på yttrandefrihetens område genom rätten att få fördela tillstånden. Även om staten skulle kunna ställa upp kriterier för fördelningen av sändningsutrymme inger ett sådant förfarande allvarliga betänkligheter, eftersom det handlar om att ge privata aktörer stora befogenheter. Reger- ingen föreslår därför att tillståndsmyndigheten ska bevilja tillstånden till de aktörer, dvs. programföretag, som ska bedriva sändningarna. Regeringens förslag: Tillstånd att sända digital kommersiell radio får endast lämnas till den som har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva sändningsverksamhet under hela tillståndsperioden och som är beredd att samverka med övriga tillståndshavare i tekniska frågor. Till- ståndsmyndigheten ska fördela tillstånden med utgångspunkt i att sänd- ningsutrymmet ska kunna tas i anspråk för olika programtjänster så att sändningarna kommer att tillgodose olika intressen och smakriktningar samt av flera programföretag som är oberoende av varandra. Staten, landsting och kommuner ska inte kunna inneha sändningstill- stånd. Förslaget års utredning om kommersiell radio överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Radio- och tillstyrker förslaget. Verket anser dock att vid urvalet mellan olika sökande bör även de sökandes planer beträffande tilläggstjänster, som syftar till att tillgängliggöra ra- dioprogram för personer med funktionsnedsättning, och andra tilläggs- tjänster som digital teknik möjliggör i radiomediet kunna beaktas. digheten för handikappolitisk samordning tillstyrker förslaget under förutsättning att krav också kan ställas på generella lösningar av tillgäng- lighet och användbarhet för så många som möjligt, inkluderat personer med funktionsnedsättning. och anser att tillstånden ska auktioneras ut istället för att fördelas enligt sär- skilda urvalskriterier. Radiobranschen tillstyrker förslaget varvid organi- sationen förutsätter att alla som har tillstånd att sända analog kommersi- ell radio kommer att erbjudas digitala sändningstillstånd. till- styrker förslaget men anser att särskild hänsyn även bör tas till om sö- kanden har erfarenhet från analog kommersiell radio och etablerade pro- gramtjänster som kan hjälpa till att driva utvecklingen av digitalradio framåt. anser dessutom att det bör finnas två sorters tillstånd, enkanalstillstånd och flerkanalstillstånd. Skälen för regeringens förslag: bör meddela när ett sändningsutrymme för att sända digital kommersiell radio blir ledigt. Myndigheten bör ange sista dag för att ansöka om tillståndet, första dag då sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet och sänd- ningsområdets omfattning. Det kan bli fråga om nationella, regionala och lokala sändningar. Eftersom det kan antas att intresset för att sända digi- tal kommersiell radio kommer att vara större än det sändningsutrymme som finns tillgängligt behövs någon form av urvalskriterier. kan fler programföretag komma i fråga eftersom det tillgängliga fre- kvensutrymmet medger att avsevärt fler tillstånd meddelas. Liksom för tillstånd att sända analog kommersiell radio bör det krävas av en sökande att denne har finansiella och tekniska förutsättningar att bedriva sändningar under hela tillståndsperioden. Detta kan t.ex. ske genom att den sökande i samband med sin ansökan ger in en affärsplan samt en budget för de två eller tre första verksamhetsåren av tillståndspe- rioden. Vidare bör, liksom för analog kommersiell radio, krävas att sö- kanden är beredd att samverka med övriga tillståndshavare i tekniska frågor. På samma sätt som gäller för analog kommersiell radio bör var- ken staten, landsting eller kommuner direkt eller indirekt kunna få sänd- ningstillstånd. När det gäller tillstånd att sända analog kommersiell radio kommer en sökandes betalningsförmåga att vara avgörande för vem som får ett så- dant tillstånd. För tillstånd att sända digital kommersiell radio gör sig dock delvis andra överväganden gällande vad avser urvalsförfarandet. Det rör sig dels om en helt ny typ av radiosändningar för vilka det kan vara svårt att beräkna det kommersiella värdet, dels om sändningar som företrädesvis kommer att rikta sig till hela eller i vart fall större områden av landet och för vilka det sammantaget är rimligt att ställa högre krav på ett varierat och allsidigt utbud. För att skapa förutsättningar för sänd- ningar med ett brett och mångsidigt innehåll bör det vara avgörande vilket utbud var och en avser att sända och på vilket sätt det samlade utbudet dvs. de digitala sändningarna sett som en helhet kan tilltala allmänheten i stort. En sökande ska bl.a. uppge när och som sändningarna avses ske och typen av programutbud. Ef- tersom radiomediet delvis skiljer sig från tv-mediet kan programkatego- rierna inte bli exakt samma men vissa kategorier, t.ex. nyhetsprogram, sportprogram, barnprogram och olika former av musikprogram, kan förväntas finnas i båda medierna. Vidare ska tillståndsmyndigheten vid sitt urval kunna beakta om en sökande är beredd att utforma sändningar- na så att personer med funktionsnedsättning lättare kan ta del av dem. Sådan anpassning kan t.ex. bestå av att sändningarna kompletteras med relevant textinformation, som lyssnaren kan ta emot via sin radiomotta- gare. Ett annat exempel kan vara att tillståndshavaren utfäster särskilt god hörbarhet, exempelvis genom användning av sådan teknik som mi- nimerar störande bakgrundsljud. Urvalet bör givetvis så långt det är möjligt ske på objektiva grunder. Exakt hur fördelningen av tillstånd kommer att se ut blir dock beroende av vilka aktörer som söker tillstånd i varje tillståndsomgång och hur dessa aktörers programförklaringar ser ut. En målsättning bör vara att det samlade utbudet ska tillgodose olika intressen och smakriktningar. Det bör även vara möjligt att i viss mån beakta ägarförhållandena hos de sökande så att flera av varandra oberoende programföretag kan konkurre- ra om lyssnarna. Hur urvalskriteriet tillgodose olika intressen och smakriktningar för- håller sig till yttrandefrihetsgrundlagen bör något beröras. Av intresse är framför allt 3 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen, som anger att det all- männa ska sträva efter att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till största möjliga yttrande- och informationsfrihet. Även 3 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen, som anger att den som sänder radioprogram självständigt avgör vad som ska förekomma i programmen, måste dock beaktas. Det kan härvid konstateras att ingen eller inga kategorier av sökande kommer att ges något försteg i konkurrensen om sändningstill- stånd. Tvärtom ger det föreslagna urvalskriteriet möjlighet för alla pro- gramföretag, oavsett programinriktning, att delta i tillståndsgivningen. Detta torde vara väl förenligt med grundlagen och kravet på att det all- männa ska eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet. Frågan är vidare hur det nämnda urvalskriteriet förhåller sig till kravet om att eftersträva vidaste möjliga informationsfrihet. Kriteriet kan i och för sig sägas innebära att staten i någon mening ingriper i den enskildes frihet att inhämta och motta upplysningar eftersom staten bestämmer vilka programföretag som ska få tillstånd. säkerställer emeller- tid kriteriet att frekvensutrymmet för digital kommersiell radio, som är begränsat vad gäller hur många programtjänster som kan sändas, inte används på ett sådant sätt att den enskilde endast kan få del av viss in- formation. Enligt regeringens mening skapar således det föreslagna ur- valskriteriet goda förutsättningar för att den enskilde ska ges möjlighet till information med olikartad inriktning.