prop · GX03213 · 2010-05-18 00:00:00 — Tio fiskeområden har startats och ytterligare fyra kommer att utses, i syfte att stärka företagsamheten, utveckla samarbets- former och ny teknik samt ge arbetstillfällen inom t.ex. fisketurism. Stöd har också lämnats till utveckling av selektiva redskap och restaurering av det europeiska ålbeståndet. Vi avser nu att fortsätta denna satsning inom programmets prioriterade områden där havsmiljörelaterade åtgärder har sitt fokus (områdena 2, 3 och 4). En sådan förstärkning bidrar till att åtagandena i Helcoms aktionsplan kan uppfyllas och att de nationella miljökvaliteltsmålen kan nås på ett integrerat och kostnadseffektivt sätt. Den fortsatta satsningen med höjd nationell medfinansiering ska riktas mot åtgärder för att uppnå positiva miljöeffekter. Inom område 2 innebär det en satsning på åtgärder inom vattenbruk, insjöfiske och berednings- industri. Målsättningen här är att utveckla livskraftiga företag som kan producera livsmedel av hög kvalitet och skapa sysselsättning under miljömässigt goda former. Inom vattenbruket kan t.ex. tillväxt inom musselodling främjas, vilket kan bidra till närsaltreduktion i havet. En annan viktig åtgärd är ett förbättrat samarbete mellan näringen och forskare för åtgärder för miljövänlig produktion. Inom område 3 ska satsningen riktas mot åtgärder av gemensamt allmänt intresse, vilket inkluderar bl.a. skydd och utveckling av den akvatiska faunan och pilotprojekt vars syfte är att förbättra miljön i havet. Häri ingår t.ex. åtgärder för förbättrad redskapsselektivitet och miljömärkning av fisk, liksom åtgärder för att förbättra eller skapa naturliga lek-, uppväxt- och vandringsmöjligheter för fiskarter av kommersiellt intresse och utsättning av fisk vid skador på fiskbestånd. Delområdet pilotprojekt omfattar åtgärder för att utveckla innovativa metoder och ge förbättrade kunskaper vad gäller t.ex. minskning av bifångster och motverkande av effekter av predation från säl och skarv. Åtgärder för att minska bifångsterna av däggdjur, fåglar och fisk av oönskad art eller storlek omfattas också av området. Satsningen möjliggör även att demonstrationsprojekt inom fiskevårdsarbetet kan stärkas. Inom område 4 ska satsningen riktas mot åtgärder för en hållbar utveckling av fiskeområden och har särskilt fokus på socioekonomiska åtgärder och skapande av nya arbetstillfällen genom lokal förankring och integrerande strategier. Inrättandet av ett fiskeområde möjliggör aktiviteter som omfattas av övriga prioriterade områden i fiske- programmet. Det betyder att ett fiskeområde kan söka medel för projekt inom alla delar av fiskeprogrammet. Genom att ta tillvara lokala kunskaper och engagemang inom fiskeområdena kan möjligheter skapas för ny utveckling av såväl arbetssätt och förvaltning som produkter och marknader både inom och utanför fiskesektorn. I ett havsmiljöperspektiv är en utveckling av former för lokal samförvaltning av fisket av särskilt intresse vad gäller hänsynstagandet till andra aktörer inom ramen för ekosystemansatsen. Åtgärder inom fiskeområdena bör även så långt möjligt integreras med det arbete som beskrivs i avsnitt 6.11.6. Då vårt syfte med en fortsatt satsning på den nationella medfinansie- ringen är att den ska bidra till att uppfyller åtagandena i aktionsplanen för , ska medlen tydligt riktas mot sådana åtgärder som leder till detta. Satsningen innebär en förstärkning från havsmiljöanslaget med . Vi avser att ge i uppdrag att i samråd med analysera vilka åtaganden i aktionsplanen, varav de mest prioriterade beskrivs i de följande avsnitten i denna skrivelse, som kan uppfyllas genom det operativa programmet. för havs- och vattenmiljö får därefter genom havsmiljöanslaget höja Skr. 2009/10:213 medfinansieringen ytterligare om bedömningen är att det behövs för att aktuella åtgärder så långt som möjligt ska kunna finansieras via det operativa programmet. 6.11.2Datainsamling och kunskapsuppbyggnad om svenskt fritidsfiske och fritidsfiskebaserat företagande Regeringens bedömning: Datainsamling och kunskapsuppbyggnad om svenskt fritidsfiske och fritidsfiskebaserat företagande behövs. Skälen för regeringens bedömning: Fritidsfiskets, den utländska fisketurismens och det fritidsfiskebaserade företagandets stora omfatt- ning och värde samt de ökande beröringspunkterna med den gemen- samma fiskeripolitiken utgör sammantaget viktiga motiv för en ökad datainsamling och kunskapsuppbyggnad. Datainsamlingen och kunskapsuppbyggnaden är av stor betydelse för politikområdena fiske, miljö, friluftsliv och näring. Fritidsfisket har successivt blivit en allt viktigare avnämare för förvalt- ningen av fiskbestånden. Attraktiva fiskemöjligheter för fritidsfisket och fisketurismen ställer större krav på fiskbeståndens status och utbredning än den traditionella fiskerinäringen, särskilt på en mer naturlik andel stor fisk i bestånden, men också på starkare bestånd som ger goda fångst- möjligheter även med relativt ineffektiva redskap. För att kunna ta tillvara och utveckla svenska intressen är det därför nödvändigt att öka datainsamling och kunskapsuppbyggnad om svenskt fritidsfiske, utländsk fisketurism till och det företagande som baseras på dessa verksamheter liksom om de aktuella bestånden. runt fritidsfiske sker inom ramen för data- insamlingsförordningen (EG199/2008) och kan komma att ske även inom kontrollförordningen (EG1224/2009), men i huvudsak nationellt. 6.11.3Fleråriga planer för ål och lax Regeringens bedömning: Långsiktig förvaltning av ål och lax är väsentligt och bör genomföras. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter sig i huvudsak till förslag. Flera instanser, bl.a. länsstyrelserna i och , Coalition Clean Baltic och WWF, pekar på behovet av ytterligare åtgärder som snabb utbyggnad av fiskvägar vid kraftverk, reducerad utsättning av odlad lax och öring samt stopp för allt fiske på ål. Skälen för regeringens bedömning Enligt rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för Skr. 2009/10:213 den gemensamma fiskeripolitiken ska förvaltningsplaner upprättas för fiskbestånd som befinner sig inom eller vid säkra biologiska gränser. För bestånd som nyttjas och ligger utanför säkra biologiska gränser ska i första hand återhämtningsplaner skapas. Fleråriga planer för bl.a. lax och ål bidrar även till att nå uppsatta mål i Helcoms aktionsplan. har fiskeriförvaltningen inom gemenskapen i ökande grad bedrivits genom fleråriga planer. Det finns förvaltningsplaner för ett tjugotal olika fiskbestånd av betydelse för svenskt fiske. Planer ska finnas för kommersiella fiskbestånd och ska utarbetas på grundval av ekosystemansatsen och försiktighetsprincipen, vara fleråriga och inkludera mål mot vilka beståndsbevarandet ska bedömas. Det europeiska ålbeståndet är allvarligt hotat. antogs rådets förordning (EG) nr 1100/2007 av om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål, där varje medlemsstat ges möjlighet att upprätta avrinningsområdesvisa planer för förvaltning av ålbeståndet. Målet med förvaltningen är att minska dödligheten så att av ålens biomassa i ett av människan opåverkat bestånd ska kunna påbörja lekvandringen till . nationella förvaltningsplan för ål godkändes av EU-kommissio- nen . Planen består av fyra huvudinriktningar: 1)skärpta regleringar av fisket, 2)utökade kontrollåtgärder, 3)ökade utsättningar av ål och 4)åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag. Hela betraktas som ett enda förvaltningsområde, vilket möjliggör ekonomiskt och ekologiskt effektiva insatser. Förvaltningen ska vara adaptiv med kontinuerlig uppföljning och anpassning av åtgärderna. Särskild vikt bör läggas vid samverkan mellan relevanta myndigheter och intressenter utanför fiskesektorn som påverkar ålens beståndssituation och vandring. Fortsatta åtgärder inom ramen för den nationella planen för återhämtning av den svenska delen av det europeiska beståndet av ål är angelägna. Arbetet bör när så är relevant bedrivas så att också andra hotade arter och bestånd gynnas. Ålförvaltningsplanens genomförande kräver åtgärder och uppföljning och omfattar bl.a. förbättrade möjligheter till vandring upp- och nedströms i sötvatten, liksom utsättning av ålyngel. Detta bör främst bekostas av kraftindustrin inom ramen för befintliga eller omprövade vattendomar. Medel behövs även för t.ex. pilotstudier och uppföljning, i syfte att öka kunskapen och verifiera effekter av vidtagna restaurerings- åtgärder. Till exempel krävs märkning av ålyngel som sätts ut och analys av individernas livshistoria. Åtgärderna finns beskrivna i den nationella förvaltningsplanen för ål. Kostnader för förbättring av vandrings- möjligheter och utsättningar förutsätts framför allt finansieras via kraftindustrin och den europeiska fiskerifonden. Långsiktig förvaltning av lax i Laxbestånden i utvecklas i huvudsak positivt, bl.a. till följd av förbudet mot drivgarnsfiske i södra . vildlaxstammar i ett antal mindre skogsälvar är dock fortsatt svaga. för havsöringen är situationen dålig i hela . En betydande del av produktionen av, och därmed fisket på, framför allt lax och havsöring sker genom kompensationsodling och utsättning i nedströms utbyggda vattendrag. Härvid kan det finnas risk för överut- nyttjande av vilda bestånd vid ett fiske på blandbestånd, men också risker för hybridisering med självreproducerande bestånd. En aktionsplan för lax i har fastställts av den numera ned- lagda International Baltic Sea Fisheries Commission (IBSFC). nu behov av en fortsatt process för en flerårig plan för laxen i inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. har påbörjats inom EU och ICES har till föreslagit hur den framtida förvaltningen bör utformas. Bland annat föreslås att målet bör vara att av den potentiella möjliga produktionen är uppnådd och att särskilda åtgärdsprogram ska sättas in för de Enligt EU:s förordning om datainsamling inrättar för närva- rande tre s.k. indexälvar där uppvandring av fisk och utvandring av smolt Lek- och uppväxtområden bör återställas i såväl större som I samband med det pågående arbetet att ompröva vatten- domar granskas särskilt objekt som innebär vandringshinder för lax, havsöring och ål och därmed möjligheterna att i överenskommelse med kraftindustrin eller genom beslut i domstol åstadkomma fiskvandring förbi dessa objekt. har inom ramen för aktionsplanen för åtagit sig att bidra till aktivt bevarandearbete i några hotade vildlaxälvar i Östersjö- området samt att återinföra ursprunglig östersjölax i minst fyra poten- En utvärdering av återintroduktionsverksam- heten bör ske inom ramen för det nationella åtgärdsprogrammet för lax och vara kopplat till den planerade inventeringen av vattendrag med En översyn av förvaltningen och av övriga faktorer som kan tänkas påverka de mycket svaga laxbestånden bör också Lax och havsöring och ibland även annan vandringsfisk förekommer ofta i samma vattensystem och särskilt i reglerade vatten har konkurren- sen mellan dessa arter ökat och bestånden minskat. I dessa vatten kan särskilda åtgärdsplaner behöva skapas varvid hänsyn också kan behöva tas till de fall där kustområden utnyttjas för yngeltillväxt. Långsiktig förvaltning av lax i På svenska finns drygt 20 vattendrag med laxförekomst som främst utnyttjas genom sportfiske i vattendragen. att förvalta varje enskilt laxbestånd utifrån dess beståndssituation är Beståndsutvecklingen för laxbestånden i har generellt sett zation () bedömer att atlantlaxbestånden var de svagaste Skr. 2009/10:213 sedan beståndsuppskattningarna startade . första hand bero på försämrad överlevnad under havsvistelsen i , men också på parasitangrepp, fiske och försämrade förhållanden inklusive försurning i vattendragen. Utvecklingen av de svenska laxbestånden följer i väsentliga delar den internationella trenden, trots stora beståndsvårdande insatser av samhället och inte minst frivilliga krafter. har utarbetat en plan för att genomföra för förvaltningen. kommer en samrådsgrupp att bildas bestående av berörda länsstyrelser samt de intressenter som främst berörs, i syfte att genomföra ny rådgivning från i den svenska förvaltningen samt för att främja kunskaps- uppbyggnad och kunskapsöverföring till förvaltare av fisket i vatten- dragen. Liksom på ostkusten kan härvid hänsyn behöva tas till kon- kurrens med annan vandringsfisk. 6.11.4Långsiktig förvaltning av kustfisk som inte regleras Regeringens bedömning: Förvaltningsplaner för kustfisk som inte regleras inom den gemensamma fiskeripolitiken behöver utarbetas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter sig i huvudsak till Flera instanser, bl.a. lantbruks- universitet (SLU), pekar på behovet av att skydda icke kommersiella fiskarter, liksom på behovet av att kraftigt begränsa fritidsfisket med Skälen för regeringens bedömning: Kunskapen om icke-kommersi- ella fiskarters status är generellt sett låg och fragmenterad eftersom studierna är få och arterna ofta förekommer i många lokala bestånd. Dessa arter utgör en stor del av fiskfauna och bidrar till ekosystemets struktur och funktion samt till de tjänster ekosystemet Vissa av bestånden fungerar dessutom som strukturerande bestånd i sina respektive ekosystem. Flera av dessa fiskarter är starkt påverkade av mänsklig aktivitet genom bl.a. övergödning, habitat- förändringar i kustzonen och i kustmynnande vattendrag och genom För att ta fram långsiktiga åtgärdsplaner för kustfisk behövs i ett första steg en analys och utvärdering av arternas historiska och nuva- rande beståndsstatus samt hur miljöförhållanden påverkar dessa bestånd. Planerna bör i första hand genomföras på nationell nivå, men det är önskvärt med en gemensam strategi mellan för hur detta bör ske. Traditionella beståndsskattningsmetoder för kommersiella fiskarter lämpar sig sällan för kustnära fiskbestånd där tillgången till data oftast är begränsad, bestånden ofta är lokala och andra faktorer än fiske ofta kan vara betydelsefulla dödlighetsfaktorer. För att förbättra bevarande- statusen av arter i inklusive arter med bestånd som är klassificerade av Helcom som hotade eller minskande behövs därför alternativa metoder för beståndsuppskattning. Skyddet av biologisk mångfald i kräver ett gemensamt Skr. 2009/10:213 klassificeringssystem för arter och habitat. EU har utvecklat ett sådant system (), vilket nu anpassas till speciella miljöer med låg och geografiskt varierande salthalt. Helcoms rödlista avseende arter och habitat behöver uppdateras och spridas till berörda personer och organisationer. Vi anser att detta arbete bör fullföljas. 6.11.5Utveckling av skonsamma fångstmetoder och minskning av utkast av fisk Regeringens bedömning: Satsningen på ett långsiktigt program för arbetet med skonsamma fiskeredskap, minskade bifångster och utkast bör fortsätta. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter sig i huvudsak till förslag. Flertalet instanser understryker behovet av att utveckla mer skonsamma fiskeredskap. () och Coalition Clean Baltic betonar vikten av att stoppa utkast av fisk. Skälen för regeringens bedömning: är det i västerhavet förbjudet för fiskare att kasta ut fiskarter som är kvoterade och som lagligen kan landas enligt gällande föreskrifter. Samma reglering gäller för I och med kommissionens beslut har man visat på en väg för ett regimskifte i den gemensamma fiskeripolitiken där förvaltningen grundas på fångstdata i stället för landningsdata. Detta ställer högre krav på yrkesfisket att aktivt delta i processer som leder till mer selektiva fångstmetoder och kraftigt reducerade utkastmängder. Eftersom ett generellt utkastförbud är svårt att kontrollera behöver ett förbud kompletteras med åtgärder som medför ökad selektivitet i fisket och minskade incitament att uppgradera fångsten. Exempel på åtgärder som bidrar till detta är utveckling och införande av selektiva redskap, försök med områdesvisa stängningar samt användande av t.ex. bifångst- kvoter eller fri landning oavsett fiskens storlek. Regeringen har tidigare uppdragit åt att utarbeta ett långsiktigt program för arbetet med skonsamma fiskredskap och strategier för minskade bifångster och utkast. Detta arbete drivs nu tillsammans med näringen i internationellt samarbete bl.a. genom en teknisk arbetsgrupp för att ta bort utkast i . Det är angeläget att en fortsatt satsning görs på arbete med att utveckla skonsamma fångstmetoder och minskade bifångster och utkast. Dessa åtgärder bidrar till att de nationella miljökvalitetsmålen uppnås samt att Helcoms aktionsplan för kan fullföljas. Områdesbaserad fiskeriförvaltning med lokalt deltagande Skr. Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att i sam- verkan med berörd länsstyrelse/vattenmyndighet utreda förutsättningarna för att i vissa utvalda områden genom konkreta fiskevårdande och miljöförbättrande åtgärder utveckla en samrådsprocess som kan utvecklas till nationella pilotprojekt för en ekosystembaserad fiskevård. Utgångspunkten bör bl.a. vara existerande samverkansprojekt och fiskeområden på nationellt vatten i såväl sjöar och rinnande vatten som längs kusten. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter sig i huvudsak till förslag. i , SLU, WWF och Coalition Clean Baltic understryker vikten av lokalt förankrade samarbetsformer utifrån ekosystemet som helhet och behovet av tillräckliga resurser. Skälen för regeringens bedömning: redovisade ett uppdrag om pilotprojekt för lokal och regional samförvaltning. Erfarenheterna visar att det finns intresse både bland de fiskande och andra intressenter att utveckla ett konstruktivt samarbete. Ett områdesbaserat och pluralistiskt arbetssätt med brukare som centrala aktörer bör därför kunna utvecklas. För detta krävs resurser för att genom bl.a. möten och information bidra med ytterligare kunskap om lagstift- ning, samarbetsformer, fiske och miljövård. Nya förvaltningsinstrument som t.ex. långsiktiga förvaltningsplaner och ekosystemanpassad förvaltning bör härvid prövas. I och med den nya programperioden 20072013 för den Europeiska fiskerifonden (EFF) har möjligheter öppnats för finansiering av detta arbete. Även har initierat arbete med samverkansplaner för värdefulla kust- och havsområden. Vissa av dessa utvalda områden överlappar med de fiskeområden som bedrivs med stöd av EFF. avser också att i nästa fas inkludera sötvatten i detta arbete. Vår bedömning är att ett reellt förverkligande av den helhetssyn som ekosystemansatsen innebär bör kunna leda till såväl livskraftig, lokal näringsverksamhet som livskraftiga fiskbestånd och bevarade ekosystem. Förvaltningen bör bedrivas genom ökad samverkan mellan intressenter. Flera vattensystem har goda förutsättningar för lokala och regionala förvaltningsprocesser runt fisket, förutsatt att kunskapen och intresset är tillräckligt stort. Vi avser därför att ge i uppdrag att i samverkan med berörd vattenmyndighet i vissa utvalda områden utreda förutsättningarna för att utveckla en samrådsprocess en konsultativ modell i områden som kan utvecklas till nationella pilotprojekt för en ekosystembaserad fiskevård. Härvid bör bl.a. existerande samverkans- projekt och fiskeområden utnyttjas så långt som möjligt för projekt på nationellt vatten i såväl sjöar och rinnande vatten som längs kusten. Regeringens bedömning: Kompensationsodlingen bör ses över och alternativa åtgärder som främst syftar till att långsiktigt bevara fisk- resurser och biologisk mångfald bör övervägas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter sig i huvudsak till förslag. Flera instanser, bl.a. SLU och Coalition Clean Baltic, pekar på behovet av att förändra nuvarande utsättningsstrategi antingen genom mer naturanpassat material eller genom minskade utsättningar och då inte minst utsättningar för sportfiske. Skälen för regeringens bedömning: I finns en lång tradition hos såväl kraftindustrin som myndigheterna av vetenskapligt övervakad utsättning av lax och öring. Verksamheten har varit avgörande för att bevara många bestånd i reglerade älvar och för att kompensera fiske och skador på biologisk mångfald till följd av vattenkraft. En rad problem har dock uppmärksammats , såsom ökad dödlighet på utsatt fisk och genetiska och därmed ekologiska förändringar hos bestånden. Synen på nyttjande och bevarande av naturresurser har också förändrats. finns , till följd av bl.a. EU:s ramdirektiv för vatten och miljömålsarbetet, ökande krav på miljöförbättringar i bl.a. utbyggda vatten. Detta sammantaget leder till alternativa åtgärder som mer uttalat syftar till att ur ett ekosystemperspektiv långsiktigt bevara fiskresurserna och den biologiska mångfalden. Vår avsikt är att behovet av förändringar i verksamheten med kompensationsodling ska ses över. 7 Kulturarv och kulturmiljö Regeringens bedömning: Havets, kustens och skärgårdslandskapets kulturmiljöer och kulturarv bör bevaras, användas och utvecklas. Skälen för regeringens bedömning: Det svenska kust- och skär- gårdslandskapen är speciella kulturmiljöer som har höga kulturvärden. Dessa värden har tillkommit genom många generationers anpassning till och utnyttjande av naturresurser av olika slag. Även de svenska havsmiljöerna, särskilt , besitter unika kulturvärden, inte minst på grund av de ovanligt goda bevaringsförhållandena för vrak och andra lämningar under vatten. Det maritima kulturarvets möjligheter tas bäst tillvara när en mångfald av aktörer, såväl enskilda som myndigheter, institutioner, organisationer och näringsliv bidrar med sina perspektiv och använder kulturarvet utifrån olika utgångspunkter. För att kulturarvet ska vara levande och utvecklas behöver kulturmiljöernas betydelse för att skapa goda livsmiljöer lyftas fram. I det följande beskrives viktiga insatser för detta: -Ökad samverkan inom kulturmiljöarbetet. Myndigheterna inom kulturmiljöområdet arbetar strategiskt för att lyfta fram kulturarvs- och kulturmiljöaspekterna inom olika samhällsområden som miljövård, fysisk planering, näringslivsutveckling och entrepre- nörskap samt jord- och skogsbruk. Det har bidragit till en större medvetenhet om betydelsen av att kulturarvs- och kulturmiljöaspekter finns med i olika samhällsprocesser. Kulturmiljöns betydelse för landsbygdsutveckling samt lokal och regional tillväxt bör särskilt lyftas fram. Det är därför av stor vikt att kulturmiljöarbetet utvecklar metoder och samverkansformer som ger såväl enskilda som organi- sationer, nätverk, entreprenörer och företag möjligheter att använda och utveckla även de maritimt präglade kulturmiljöerna. Det kulturarvet blir därigenom en resurs som hålls levande och bevaras. -Förstärkt samverkan mellan den blivande myndigheten för havs- och vattenmiljö och andra berörda myndigheter, framför allt kulturarvs- myndigheter som och Statens maritima mu- seer, skapar förutsättningar för att även kulturlämningar i havet beaktas i tidiga skeden inom all fysisk planering relaterad till havs- miljön. -Fortsatt arbete för att stärka kunskapsunderlagen om havets samt kust- och skärgårdslandskapens kulturvärden. -Inrättande av kulturreservat för ett urval kulturmiljöer som inte ges tillräckligt skydd genom kommunala beslut. -Vård av skyddade byggnader samt vård av kulturlandskap inom skyddade områden i maritimt präglade miljöer. I skrivelsen Vissa kulturmiljöfrågor (skr. 2009/10:74) bedömde vi att den europeiska landskapskonventionen bör ratificeras i , utan några I skrivelsen anförde vi bl.a. att en ratificering bör kombineras med ett utvecklingsarbetet avseende landskapskonventionens Vi avser därför att ge i uppdrag att i samverkan med andra berörda myndigheter bl.a. föreslå hur begreppet landskap enligt konventionen utifrån svenska förhållanden ska tillämpas i olika samhällsprocesser så att konventionen efterlevs. kommer även att innefatta kust- och skärgårdslandskapen. Det övergripande syftet med denna skrivelse, dvs.