prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Därutöver ger bemyndigandet stöd för att meddela före- skrifter som innebär avvikelser från timplanen och bestämmelserna om ämnen m.m. för fristående grundskolor med särskild pedagogisk inrikt- ning. För fristående grundskolor finns dessutom en särskild möjlighet att be- gränsa sin verksamhet till utbildning som är särskilt anpassad för vissa elever enligt föreskrifter som meddelas av regeringen, se 10 kap. 35 §. Om det inte finns plats för alla sökande till en fristående grundskola, är utgångspunkten att urvalet ska ske efter grunder som har godkänts av , se 10 kap. 36 §. Tredje punkten motsvarar i princip 4 kap. 3 a § 3 skollag så- vitt avser avvikelser från timplanen för grundskola med offentlig huvud- man. När den bestämmelsen infördes angavs som exempel på särskilda skäl en skola som, utöver de valmöjligheter som redan finns, ville göra någon mindre förändring i den förordade timfördelningen. Det kunde avse möjlighet för skolan att anordna anpassad studiegång för elever som åberopade sjukdom eller andra särskilda omständigheter eller att jämka timplanen för enstaka elever (prop. 1992/93:230 s. 66 f.). anpassad studiegång följer av 3 kap. 12 § att rektor får besluta om av- vikelser från bestämmelserna i 10 kap. 4 § och från timplanen. Vidare finns möjlighet att avvika från dessa när det gäller integrerade elever enligt 7 kap. 9 § andra stycket. Det kan dock finnas andra situationer där det är nödvändigt med avvikelser. Som exempel kan nämnas att det en- ligt 2 kap. 8 § grundskoleförordningen (1994:1194) är möjligt att avvika från timplanen när det gäller engelskspråkig undervisning. Bemyndigan- det gäller här föreskrifter för såväl grundskolor med offentlig huvudman som fristående grundskolor. I fjärde punkten bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som möjliggör undantag från skyldigheten att tillämpa timplanen för offentliga och enskilda huvudmän. Förslaget behandlas i avsnitt 14.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § En elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om 1.språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet, och 2.eleven har grundläggande kunskaper i språket. Modersmålsundervisning i ett nationellt minoritetsspråk ska erbjudas även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om modersmålsundervisning. Sådana föreskrifter får innebära att modersmålsundervisning ska erbjudas i ett språk bara om ett visst antal elever önskar sådan undervisning i det språket. Paragrafens första och andra stycken motsvarar, med språkliga och redaktionella justeringar, 2 kap. 9 § första och andra styckena grund- skoleförordningen (1994:1194) såvitt gäller grundskola med offentlig huvudman respektive 1 a kap. 5 § första stycket förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet när det gäller fristående grundskolor. Med nationella mino- ritetsspråk avses de nationella minoritetsspråken enligt 7 § språklagen (2009:600), dvs. finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. I tredje stycket, som saknar motsvarighet skollag, finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att meddela föreskrifter som preciserar huvudmännens skyldig- het att erbjuda modersmålsundervisning. Här anges uttryckligen att så- dana föreskrifter får innebära en sådan begränsning av huvudmannens skyldighet som framgår av 2 kap. 13 § andra stycket grundskole- förordningen, dvs. att minst fem elever som ska erbjudas modersmåls- undervisning önskar det. 8 § För varje ämne ska en kursplan gälla. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om kursplaner. Paragrafen motsvarar såvitt avser grundskola med offentlig huvudman . 2009/10:165 2 kap. 6 § första stycket grundskoleförordningen (1994:1194). ligare föreskrifter om kursplaner meddelas av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer. 9 § Tester och prov får inte utgöra villkor för antagning eller urval till eller inom en skolenhet. Tester och prov får inte heller utgöra villkor för fortsatt utbildning vid en skolenhet eller i den elevgrupp som eleven tillhör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som innebär undantag från första stycket för utbildning från och med årskurs 7 och, om det finns särskilda skäl, även för utbildning från och med årskurs 4. Sådana föreskrifter får innebära att bestämmelsen i 30 § första stycket om en annan elevs berättigade krav på placering vid en skolenhet nära hemmet åsidosätts. Paragrafen, som har viss motsvarighet i 1 a kap. 3 § förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet, innehåller bestämmelser om användandet av tester och prov inför antagning eller urval till utbildning. Enligt huvudregeln i första stycket ska tester och prov inte förekomma, vare sig som behörighetskrav vid antagning av elever eller urvalsgrund när det är fler sökande än vad det finns platser eller för fortsatt utbildning vid en skolenhet. Med begreppet antagning avses också mottagande och placering vid en skolenhet. Bestämmelsen träffar även fördelning av elever på undervisningsgrupper. Bestämmelsen utgör inte något hinder mot utredningar som föregår en bedömning av om en elev ska tillhöra målgruppen för grundsärskolan eller specialskolan eller utredningar som görs för att fastställa om en elev tillhör målgruppen för en utbildning som riktar sig till elever i behov av särskilt stöd. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som möjliggör användandet av färdighetstester och antagningsprov från och med årskurs 7. Finns särskilda skäl ska sådana urvalsinstrument också kunna använ- das redan från och med årskurs 4. Särskilda skäl kan här t.ex. vara att det handlar om en pågående verksamhet och att testerna och proven avser sådant som är förenligt med Statens skolverks praxis på området. Användandet av antagningsprov etc. får innebära att en annan elevs rätt till skolplacering nära hemmet åsidosätts. Det bör poängteras att det inte finns några hinder för att inom en och samma skolenhet anordna såväl sedvanlig utbildning som särskilda profilklasser. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.4. 10 § Utbildningen ska vara avgiftsfri. Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker och andra lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning samt erbjudas näringsriktiga skolmåltider. Avgifter i samband med ansökan om plats får inte tas ut. Paragrafen motsvaras delvis av 4 kap. 4 och 4 a §§ samt 9 kap. 7 § i 1985 Prop. 2009/10:165 års skollag. Av första stycket framgår att utbildningen i ska vara av- giftsfri. Språket har moderniserats utan att någon saklig förändring är avsedd. I 11 § finns en möjlighet att under vissa begränsade förutsätt- ningar frångå denna bestämmelse. I andra stycket införs termen lärverktyg för att ge en mer aktuell och korrekt beskrivning av de läromedel och den utrustning som används för att eleverna ska nå utbildningens mål. Vidare införs ett uttryckligt krav på att de kostnadsfria skolmåltider som erbjuds ska vara näringsriktiga. I tredje stycket förtydligas att avgiftsförbudet även omfattar avgifter i samband med ansökan om plats vid en skolenhet med offentlig huvud- man. skollag finns i 9 kap. 7 § andra stycket en motsvarande bestämmelse som gäller fristående skolor. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.5. 11 § Trots 10 § får det förekomma enstaka inslag som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. I samband med skolresor och liknande aktiviteter får det, trots övriga bestämmelser i denna lag, i enstaka fall under ett läsår förekomma kostnader som ersätts av vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever. Ersättningen får inte överstiga huvudmannens självkostnad för att eleven deltar i aktiviteten. I paragrafen regleras undantag från huvudregeln att utbildningen ska vara avgiftsfri. Första stycket motsvaras av 4 kap. 4 § tredje meningen och 9 kap. 7 § första stycket tredje meningen skollag. Språket har moderni- serats men någon saklig förändring är inte avsedd. I andra stycket, som saknar motsvarighet skollag, finns en bestämmelse som förtydligar att det finns ett utrymme för att låta kostna- der för skolresor, utflykter eller liknande aktiviteter ersättas av vårdnads- havare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska dock, vilket följer av Statens skolinspektions praxis, vara öppna för alla elever, oavsett om vårdnadshavarna väljer att bidra eller inte. I 3 kap. 21 § görs ytterligare undantag från principen att utbildningen i ska vara avgiftsfri. Enligt den bestämmelsen får regeringen meddela föreskrifter om avgifter för den som genomgår prövning. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.5. Utvecklingssamtal och individuell utvecklingsplan 12 § Minst en gång varje termin ska läraren, eleven och elevens vårdnadshavare ha ett utvecklingssamtal om hur elevens kunskapsutveckling och sociala utveckling bäst kan stödjas. Informationen vid utvecklingssamtalet ska grunda sig på en utvärdering av elevens utveckling i förhållande till läroplanen. Utvecklingssamtal ska i vissa fall resultera i ett sådant åtgärdsprogram som avses i 3 kap. 9 §. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 2 § första och femte styckena grund- skoleförordningen (1994:1194). 13 § Vid utvecklingssamtalet ska läraren i en skriftlig individuell ut- vecklingsplan 1.ge omdömen om elevens kunskapsutveckling i förhållande till kunskapskraven i de ämnen som eleven får undervisning i, och 2.sammanfatta vilka insatser som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för läroplanen. Den individuella utvecklingsplanen får även innehålla omdömen om elevens utveckling i övrigt inom ramen för läroplanen, om rektorn beslutar det. Överenskommelser mellan läraren, eleven och elevens vårdnadshavare vid utvecklingssamtalet ska alltid dokumenteras i utvecklingsplanen. Rektorn beslutar om utformningen av sådan skriftlig information som ges i utvecklings- planen. Skriftlig information om elevens skolgång får ges även vid andra tillfällen än vid ett utvecklingssamtal. Paragrafen motsvarar, med vissa justeringar, 7 kap. 2 § andrafjärde styckena grundskoleförordningen (1994:1194). Bestämmelsen reglerar innehållet i den skriftliga individuella utvecklingsplan som ska upprättas för varje elev i samband med utvecklingssamtalet. Av första stycket framgår att den individuella utvecklingsplanen ska innehålla dels omdömen om elevens kunskapsutveckling i relation till kunskapskraven i de ämnen som eleven får undervisning i, dels en sammanfattande redogörelse för vilka insatser som behövs för att eleven ska nå målen och i övrigt utvecklas så långt som möjligt enligt läro- planen. Om eleven riskerar att inte nå de kunskapskrav som anger lägsta godtagbara kunskapsnivå ska detta självfallet framgå av omdömet i ämnet. I andra stycket anges att utvecklingsplanen, förutom den information som är obligatorisk enligt första stycket, även kan innehålla viss annan information om elevens skolgång. Här ges möjlighet att lokalt besluta att utvecklingsplanen ska innehålla omdömen om elevens utveckling inom ramen för läroplanen i andra avseenden än ämneskunskaper. Det kan exempelvis gälla sådant som samarbetsförmåga eller förmåga till an- svarstagande för de egna studierna. Vidare framgår att utformningen av den skriftliga information som ges i utvecklingsplanen beslutas lokalt på den enskilda skolan av rektorn. I tredje stycket klargörs att det inte finns något förbud mot att lämna sådan skriftlig information som ska eller kan lämnas vid utvecklings- samtalet också vid andra tillfällen, t.ex. vid ett terminsslut. 14 § Allmänna bestämmelser om betyg och betygssättning finns i 3 kap. 1321 §§. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, innehåller regler om vilka bestämmelser som ska tillämpas vid betygssättning i grund- skolan utöver de som anges i detta kapitel. har godkänt regeringens förslag om en ny betygsskala för de skolformer inom det offentliga skolväsendet där betyg sätts (prop. 2008/09:66, bet. 2008/09:UbU5, rskr. 2008/09:169). Den nya skollagens Prop. 2009/10:165 bestämmelser om betyg har utformats i överensstämmelse med de rikt- linjer som har beslutat. Betygsbestämmelserna är till skillnad från direkt tillämpliga för fristående grundskolor. har också godkänt vad regeringen föreslagit om kursplaner och föreskrifter om kunskapskrav för , samt om avskaffande av möjligheten att sätta blockbetyg i (prop. 2008/09:87, bet. 2008/09:UbU9, rskr. 2008/09:189). 15 § Betyg ska sättas i ämnen. Paragrafen motsvarar 7 kap. 3 § första meningen grundskoleförordningen (1994:1194). 16 § Betyg ska sättas 1.i slutet av varje termin i årskurs 8 och i slutet av höstterminen i årskurs 9 i ämnen som inte har avslutats, och 2.när ett ämne har avslutats. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 4 § grundskoleförordningen (1994:1194). Möjligheten att sätta blockbetyg finns inte kvar. 17 § Som betyg ska någon av beteckningarna A, B, C, D, E eller F användas. Betyg för godkända resultat betecknas med A, B, C, D eller E. Högsta betyg betecknas med A och lägsta betyg med E. Betyg för icke godkänt resultat betecknas med F. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, anges vilka betygsbeteckningar som ska användas vid betygssättning i . 18 § Om det saknas underlag för bedömning av en elevs kunskaper i ett ämne på grund av elevens frånvaro, ska betyg inte sättas i ämnet. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. I paragrafen anges att något betyg inte ska sättas när det saknas underlag för bedömning av en elevs kunskaper på grund av elevens frånvaro. Avsikten är att detta ska markeras med ett horisontellt streck i betygskatalogen. Betyg innan ett ämne har avslutats 19 § När betyg sätts innan ett ämne har avslutats, ska betygssättningen bygga på en bedömning av de kunskaper som eleven inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen. Vid bedömningen ska elevens kunskaper ställas i relation till de kunskaper en elev ska ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kunskapskraven i årskurs 9. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 7 § första stycket grundskoleförord- ningen (1994:1194) med de ändringar som följer av att möjligheten att sätta blockbetyg avskaffas och att nya kursplaner med nationella Paragrafen behandlas i avsnitt 14.6.1. Den har fått sin utformning med hänsyn tagen till Lagrådets synpunkter. Betyg när ett ämne har avslutats 20 § När betyg sätts efter det att ett ämne har avslutats ska betyget bestämmas med hjälp av bestämda kunskapskrav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om kunskapskrav. Paragrafens första stycke motsvarar 7 kap. 8 § första stycket grundskole- förordningen (1994:1194). Möjligheten att sätta blockbetyg finns dock inte kvar. Dessutom ersätts begreppen mål som minst ska uppnås och betygskriterier av begreppet kunskapskrav. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka kunskapskrav som ska gälla för att få de i bestämmelsen angivna betygen. Paragrafen har efter påpekande från Lagrådet formulerats om. Angående regeringens uppfattning om upplysningsbestämmelser se avsnitt 4.2. § Om det finns särskilda skäl får det vid betygssättningen enligt 19 och §§ bortses från enstaka delar av de kunskapskrav som eleven ska ha uppnått i slutet av årskurs 9. Med särskilda skäl avses funktionsnedsättning eller andra liknande personliga förhållanden som inte är av tillfällig natur och som utgör ett direkt hinder för att eleven ska kunna nå ett visst kunskapskrav. Paragrafen motsvarar med vissa språkliga justeringar 7 kap. 8 § tredje stycket grundskoleförordningen (1994:1194). Det har även tydliggjorts att den ska tillämpas både när terminsbetyg och slutbetyg ska sättas. Av tillsynsmyndigheternas praxis följer att bestämmelsen ska tillämpas mycket restriktivt. Lagrådet har ifrågasatt paragrafen och påpekat att elever med svårigheter ska ges särskilt stöd i olika former för att kunna nå kunskapskraven. Regeringen vill understryka att särskilda skäl att bortse från enstaka delar av kunskapskrav bara finns när elevens funktionsnedsättning eller andra personliga förhållanden av permanent natur utgör ett direkt hinder för eleven att nå ett visst kunskapskrav. Detta innebär att det ska vara omöjligt för eleven att nå kravet oavsett i vilka former och i vilken omfattning särskilt stöd ges. Om elevens svårigheter kan avhjälpas genom särskilt stöd är denna paragraf inte tillämplig. Syftet med bestämmelsen är att skapa lika förutsättningar för elever som annars inte haft någon möjlighet att nå ett visst betyg. Bestämmelsen medger endast att man vid betygssättning bortser från enstaka delar av kunskapskraven. Den ger inte möjlighet att vid betygssättning bortse från större delar av kunskapskraven. 22 § I fall där ett icke godkänt betyg sätts i ett avslutat ämne ska en skriftlig bedömning av elevens kunskapsutveckling i ämnet ges. Av bedömningen får också de stödåtgärder som har vidtagits framgå. Bedömningen ska undertecknas av läraren. Om det enligt 18 § inte kan sättas betyg i ett avslutat ämne, får de stödåtgärder Prop. 2009/10:165 som har vidtagits framgå av beslutet. Första stycket motsvarar delvis 7 kap. 9 § grundskoleförordningen (1994:1194). Lagrådet har ifrågasatt om inte bedömningen som ska göras enligt paragrafen borde undertecknas av rektor. Enligt regeringens mening saknas dock skäl att låta någon annan än den som gjort bedömningen, dvs. läraren, underteckna bedömningen. Bestämmelsen i andra stycket saknar motsvarighet skollag. Den avser att förtydliga att i de fall där slutbetyg inte kan sättas på grund av att det saknas underlag för att bedöma elevens kunskaper på grund av frånvaro, får ändå läraren uppge vilka stödåtgärder som vidtagits för att få eleven att delta i undervisningen. 23 § Den som vill ha betyg från har rätt att genomgå prövning för betyg. Denna kan avse hela utbildningen i eller ett eller flera ämnen som ingår i utbildningen. Detta gäller även den som har fått betyg i ett avslutat ämne eller slutbetyg från . Bestämmelserna om betygssättning i detta kapitel och i 3 kap. ska i tillämpliga delar gälla i fråga om prövningen. Paragrafens första stycke motsvarar, med de ändringar som följer av att möjligheten att sätta blockbetyg avskaffas och med viss språklig juster- ing, 7 kap. 16 § första stycket grundskoleförordningen (1994:1194). I andra stycket anges att reglerna om betygssättning i ska tillämpas vid prövning för betyg. Bestämmelsen motsvarar i stora delar 7 kap. 16 § andra stycket grundskoleförordningen. Bestämmelser om utfärdande av betyg efter prövning etc. bör meddelas i förordning. Av 3 kap. 21 § framgår att regeringen har en möjlighet att meddela föreskrifter om avgifter i samband med prövning för betyg. Grundskola med offentlig huvudman 24 § Hemkommunen ansvarar för att utbildning i kommer till stånd för alla som enligt denna lag har rätt att gå i och som inte fullgör sin skolgång på annat sätt. Skyldigheten enligt första stycket ska fullgöras genom att hemkommunen anordnar grundskola i den omfattning som krävs för att bereda utbildning för alla i kommunen som är berörda. Om det finns särskilda skäl, får hemkommunen komma överens med en annan kommun om att denna i sin grundskola ska ta emot elever vars grundskoleutbildning hemkommunen ansvarar för. Paragrafen motsvarar 4 kap. 5 § skollag (se prop. 1990/91:115 s. 72 f.). Bestämmelserna har förtydligats och även i övrigt ändrats språkligt. Någon saklig ändring är dock inte avsedd. Utöver vad som följer av denna paragraf har hemkommunen enligt 7 kap. 21 och 22 §§ ett särskilt ansvar för att skolplikten fullgörs när det gäller elever i dess egen grundskola och skolpliktiga barn som inte går i kommunens egen Prop. 2009/10:165 grundskola. Av bestämmelserna i första och andra styckena följer att hem- kommunen alltid måste vara beredd att tillhandahålla utbildning i grund- skola i egen regi till alla som har rätt till sådan utbildning. Visar det sig att vissa av eleverna väljer att fullgöra grundskoleutbildningen på annat sätt är hemkommunen inte skyldig att anordna utbildning för dem. Men om dessa elever av någon anledning inte avser att fortsätta en sådan ut- bildning, är hemkommunen skyldig att ta emot dem i sin grundskola. Bestämmelserna innebär således att hemkommunen inte kan neka att i grundskola som den själv bedriver ta emot alla i kommunen som har rätt att gå i . Hemkommunen kan inte hänvisa till en fristående skola eller annan utbildning som motsvarar i eller utanför kommunen. Den enda situation när en hemkommun inte är skyldig att ta emot i grundskola som kommunen själv bedriver framgår av tredje stycket. Möjligheten i tredje stycket är främst avsedd för situationer där de geografiska förhållandena medför att grundskoleutbildning i en annan kommun leder till betydligt kortare väg eller skolskjuts för eleverna. Det innebär att hemkommunen avtalar med en annan kommun om att denna i stället för hemkommunen ska svara för de berörda barnens utbildning. Eleverna blir då fullt ut elever i den andra kommunens grundskola. Vad som avses med hemkommun anges i 29 kap. 6 §. Mottagande i en annan kommun 25 § En elev har rätt att bli mottagen i en grundskola som anordnas av en annan kommun än den som ska svara för elevens utbildning, om eleven med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens grund- skola. Innan kommunen fattar beslut om att för ett visst läsår ta emot en sådan elev ska den inhämta yttrande från elevens hemkommun. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 8 § första och andra styckena skollag (se prop. 1985/86, del A, s. 99 f.) Någon ändring i sak är inte avsedd med undantag för att den kommun där barnet önskar fullgöra sin utbildning alltid ska inhämta ett yttrande från elevens hemkommun. Här ges en rätt för barnet att gå i grundskola för vilken den andra kommunen är huvudman om förutsättningarna i bestämmelsen är upp- fyllda. Prövningen ska göras av den kommun där barnet önskar fullgöra sin utbildning. Hemkommunens inställning i frågan om ersättning för mottagandet är utan betydelse i frågan om barnet ska tas emot eller inte. Av 28 kap. 12 § följer att ett beslut om mottagande enligt paragrafen får överklagas till . 26 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att kommuner får anordna särskild utbildning i sin grundskola. Föreskrifterna får innebära att elever från hela landet i mån av plats ska tas emot på utbildningen. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, ges ett be- myndigande för regeringen att meddela föreskrifter om särskilda utbild- ningar i grundskola med offentlig huvudman. Vidare anges att sådana föreskrifter får innebära riksrekrytering till dessa utbildningar. Be- stämmelsen ska ses mot bakgrund av regleringen i 9 § om tester och prov. Färdighetsprov vid antagning till en särskild utbildning med riks- rekrytering kan följaktligen endast ske om det är möjligt enligt före- skrifter som har meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelser om interkommunal ersättning vid mottagande i en annan kommun än i hemkommunen finns i 34 § första stycket. 27 § En kommun får även i andra fall än som avses i 24 § tredje stycket, 25 eller 26 § ta emot en elev från en annan kommun i sin grundskola efter önskemål av elevens vårdnadshavare. Bestämmelsen motsvarar delvis 4 kap. 8 a § skollag. om interkommunal ersättning finns i 34 § andra stycket. 28 § En elev som har tagits emot i en kommuns grundskola ett visst läsår har rätt att gå kvar hela läsåret, även om de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras under läsåret.