prop · GX03135 · 2010-03-17 00:00:00 — Inte heller påverkas den intagnes möjlighet att själv skaffa sig material för sin förströelse (11 §). 2 kap. 9 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som händer i I paragrafen, som i huvudsak motsvarar 6 § första stycket första men- ingen behandlingslagen, anges att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som händer i omvärlden. En nyhet i förhållande till gällande rätt är att bestämmelsen har utformats teknikneutralt. innebär att hänvisningen till tidningar, radio och television utgått. motsvarande reglering finns i 4 kap. 3 § fängelselagen. Det hänvisas till Prop. 2009/10:135 den kommentaren. När det gäller den som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, följer det av 6 kap. 1 och 2 §§ att den intagnes rätt att följa vad som händer i omvärlden kan begränsas om det föreligger risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara). 2 kap. 10 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion. I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i behandlingslagen, anges att en intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion i förvaringslokalen. En motsvarande reglering finns i 4 kap. 4 § fängelse- lagen. Det hänvisas till den kommentaren. 2 kap. 11 § En intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrifter, tidningar och andra personliga tillhörigheter som inte kan äventyra ordningen eller säkerheten. I paragrafen, som till viss del motsvarar 6 § andra stycket och 7 § behandlingslagen, anges att en intagen inte får ta emot och inneha böcker, tidskrifter, tidningar och andra personliga tillhörigheter som kan äventyra ordningen eller säkerheten. Paragrafen har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag. Till skillnad från gällande rätt anges inte i paragrafen att en intagen inte har rätt att inneha alkohol eller andra berusningsmedel. Bestämmelsen har utgått eftersom det ligger i sakens natur att innehav av sådana medel kan äventyra ordningen eller säkerheten. Någon ändring i sak är alltså inte avsedd. Det framgår av 4 kap. 8 § att sådana medel får omhändertas och förstöras. När det gäller den som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, följer det av 6 kap. 1 och 2 §§ att rätten att ha till- gång till tidskrifter eller tidningar kan begränsas om det föreligger risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara). 2 kap. 12 § Tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha enligt 11 § får omhändertas och förvaras för den intagnes räkning. Tillhörigheter som omhändertagits ska lämnas ut till den intagne senast i samband med att han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. Paragrafen, som till viss del motsvarar 2 b § tredje stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om Kriminalvårdens befogenhet att omhänderta tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha i förvaringslokalen enligt 11 §. Till skillnad från gällande rätt förutsätter inte regleringen att tillhörigheterna har påträffats vid en kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning. finns i 5 kap. 2 § första stycket fängelselagen. Det hänvisas till den Tillhörigheterna ska lämnas ut till den intagne senast när han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. Det innebär att en intagens till- hörigheter kan hållas kvar när frihetsberövandet övergår i straffverk- ställighet och lämnas ut till honom eller henne först i samband med 2 kap. 13 § En intagen får, om det finns särskilt ömmande skäl, beviljas tillstånd att vistas utanför förvaringslokalen (permission), om det inte finns hinder mot det av säkerhetsskäl. Ett tillstånd till permission ska förenas med de villkor som behövs. Om det inte är uppenbart obehövligt, ska den intagne stå under bevak- Innan ett tillstånd till permission beviljas den som är ålagd restrik- tioner enligt 6 kap. ska medgivande inhämtas från undersöknings- ledaren eller åklagaren. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 13 § behandlingslagen, innehåller bestämmelser om tillfällig vistelse utanför förvaringslokalen (per- Enligt första stycket får en intagen beviljas permission om det finns särskilt ömmande skäl. Med särskilt ömmande skäl avses undantags- situationer såsom t.ex. besök hos en närstående som är allvarligt sjuk eller närvaro vid en närståendes begravning (jfr 10 kap. 2 § fängelse- Permission får inte beviljas om det finns hinder mot det av säker- Härmed avses t.ex. risk för att den intagne begår brott eller Regleringen i andra stycket innebär att ett tillstånd till permission ska förenas med de villkor som behövs och att den intagne normalt ska stå Villkoren ska vara individuellt utformade efter omständigheterna i det enskilda fallet. Bevakning får endast underlåtas om det är uppenbart obehövligt. innebär att tillstånd till en obevakad permission endast bör kunna lämnas i mycket särpräglade fall och förutsätta att den intagne inte är frihets- berövad på grund av misstanke om brott. Enligt tredje stycket, som inte har någon motsvarighet i gällande rätt, ska ett beslut om tillstånd till permission föregås av att medgivande inhämtas från undersökningsledaren eller åklagaren om den intagne är Permission utgör inte längre en särskild restriktions- Frågan har behandlats i avsnitt 22. Besök och andra kontakter 3 kap. 1 § En intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §. Bestämmelser om rätten för den som är häktad eller anhållen att ta emot besök från sin försvarare finns i 21 kap. 9 § . Paragrafen, som i sak motsvarar 11 § första stycket första och andra meningarna samt femte stycket behandlingslagen, innehåller bestäm- melser om en intagens rätt att ta emot besök. Regleringen i första stycket överensstämmer i princip med vad som gäller för den som är intagen i anstalt (7 kap. 1 § fängelselagen). Det hänvisas till den kommentaren. En skillnad är dock att ett här åsyftat besök endast kan vägras om det kan äventyra säkerheten. Det kan t.ex. avse risk för rymning eller våldsutövning eller för insmuggling av droger och farliga föremål. Ett besök kan också äventyra säkerheten om det finns en risk för att den intagne utnyttjar besöket för planering av eller med- verkan i brottslig verksamhet. Tillämpningen av denna vägransgrund bör vara restriktiv. Starka humanitära skäl talar mot att vägra en intagen att ta emot ett besök av en nära anhörig, t.ex. make, maka, sambo eller förälder, i synnerhet som riskerna i viss utsträckning kan motverkas genom att besöket kontrolleras. I andra stycket hänvisas upplysningsvis till 21 kap. 9 § rättegångs- balken, som reglerar en försvarares rätt att sammanträda med den som är anhållen eller häktad. En försvarare för en anhållen eller häktad får enligt den regleringen aldrig vägras besök. En offentlig försvarare har, till skillnad från annan försvarare, en oinskränkt rätt att tala med den anhållne eller häktade i enrum. När det gäller en intagen som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, följer det av 6 kap. 1 och 2 §§ att rätten att ta emot besök, av annan än en försvarare, kan begränsas om det föreligger risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara). 3 kap. 2 § Ett besök får, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, kontrolleras genom att 1.personal övervakar besöket, eller 2.besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöj- liggör att föremål överlämnas. Paragrafen, som till viss del motsvarar 11 § andra stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om kontroll av besök hos en intagen. En motsvarande reglering finns i 7 kap. 2 § fängelselagen. 3 kap. 3 § Ett besök får, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, villkoras av att besökaren underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. Paragrafen motsvarar 11 § tredje stycket behandlingslagen med tillägget att ett besök hos en intagen får villkoras av, utöver kroppsvisitation, ytlig kroppsbesiktning. En motsvarande reglering finns i 7 kap. 3 § fängelse- lagen. Det hänvisas till den kommentaren. 3 kap. 4 § En intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kom- munikation får dock vägras om den kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning enligt 5 §. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 12 § första stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om en intagens rätt att stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation. Till skillnad från gällande rätt är bestämmelserna tillämpliga även på annan elektronisk kommunikation än telefonsamtal samt när en intagen vill kommunicera elektroniskt med en person som är intagen i en förvarings- lokal. Regleringen i första stycket överensstämmer i princip med vad som gäller för den som är intagen i anstalt (7 kap. 4 § fängelselagen). Det hänvisas till den kommentaren. En skillnad är dock att en här åsyftad kommunikation endast kan vägras om den kan äventyra säkerheten. Denna vägransgrund motsvarar den som gäller vid besök. Det kan t.ex. avse kommunikation med en person som är misstänkt för brott eller som har kopplingar till kriminella nätverk. När det gäller den som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, följer det av 6 kap. 1 och 2 §§ att rätten för en intagen att stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kom- munikation kan begränsas om det föreligger risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara). Lagrådet har pekat på behovet av att paragrafens förhållande till regle- ringen om kontroll (5 §) tydliggörs. Med vissa språkliga justeringar har regeringen följt Lagrådets förslag. Som en konsekvens härav har även förslagen till 3 kap. 1 § denna lag samt 7 kap. 1 och 3 §§ fängelselagen ändrats på motsvarande sätt. 3 kap. 5 § Elektronisk kommunikation mellan en intagen och en annan person får avlyssnas, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. De som ska kom- municera med varandra ska i förväg informeras om kontrollen. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och hans eller hennes offentlige försvarare får inte avlyssnas. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 12 § andra stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om kontroll av elektronisk kommunika- En i princip motsvarande reglering finns i 7 kap. 5 § fängelselagen. Det hänvisas till den kommentaren. 3 kap. 6 § Försändelser mellan en intagen och hans eller hennes offentlige för- svarare, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan granskning. En sådan försändelse till en intagen ska dock inte vidarebefordras utan hållas kvar, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av försändelsen är oriktig. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 9 § första stycket behandlings- lagen, innehåller ett förbud mot att hålla kvar försändelser mellan en intagen och hans eller hennes offentlige försvarare, en svensk myndighet eller ett visst internationellt organ. En nyhet är att regleringen också omfattar en försändelse från ett sådant organ till en intagen. internationellt organ avses t.ex. den europeiska domstolen för de mänsk- liga rättigheterna och mot tortyr. melserna har redovisats i avsnitt 21. gällande rätt tar sin utgångspunkt i begreppet brev. jämställs i princip andra skriftliga handlingar och försändelser av annat slag än brev eller andra skriftliga handlingar (9 § femte stycket och 10 § första stycket). I den nya lagen används i stället begreppet för- Vad som avses med försändelse har behandlats i kommentaren till 7 kap. 6 § fängelselagen. Förbudet mot att hålla kvar en försändelse, som omfattas av skyddet enligt paragrafen, är inte helt utan undantag. En försändelse till en intagen får hållas kvar, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare inte är riktig. Bestämmelser om granskning av en försändelse som hålls kvar finns i 3 kap. 7 § I andra fall än som avses i 6 § får en intagen vägras att sända eller ta emot en försändelse, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen En försändelse som den intagne inte får sända eller ta emot får hållas kvar. Paragrafen, som till viss del motsvarar 9 § andra stycket och 10 § första stycket andra meningen behandlingslagen, innehåller bestämmelser om när andra försändelser än sådana som avses i 6 § får hållas kvar. till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 21. En nyhet är att en intagen kan vägras sända eller ta emot en försändelse Prop. 2009/10:135 som avses, oavsett innehåll, om det är nödvändigt med hänsyn till ord- ningen eller säkerheten. Förutsättningar för att hålla kvar en försändelse kan föreligga vid t.ex. misstanke om att försändelsen innehåller något föremål som den intagne inte får ta emot och inneha enligt 2 kap. 11 § eller vid misstanke om att försändelsen utgör ett led i ett planerat avvik- ande. När det gäller den som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, följer det av 6 kap. 1 och 2 §§ att rätten att stå i för- bindelse men annan genom försändelser kan begränsas om det föreligger risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara). 3 kap. 8 § En försändelse som hålls kvar får inte granskas utan den intagnes medgivande, om det inte är absolut nödvändigt av säkerhetsskäl. En försändelse som avses i 6 § får endast granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Paragrafen, som till viss del motsvarar 9 § tredje stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om granskning av en försändelse. Motiv- en till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 21. Enligt första stycket får en försändelse normalt endast granskas om den intagne medger det. Ett sådant krav på medgivande överensstämmer med gällande rätt. En nyhet är dock att det har införts en möjlighet att utan den intagnes medgivande granska en försändelse om det är absolut nödvändigt av säkerhetsskäl. Det kan t.ex. avse en situation där det finns en välgrundad misstanke om att en försändelse innehåller ett vapen eller en explosiv eller giftig substans. Med granskning av en försändelse avses åtgärder av olika slag, t.ex. genomlysning, öppnande utan undersökning och öppnande med efterfölj- ande undersökning. En åtgärd som innefattar sådan granskning utgör ett allvarligt ingrepp i den personliga integriteten och får inte vara mer ingående än som är nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). I andra stycket anges att en försändelse som avses i 6 § endast får granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Om en sådan försändelse granskas i detta syfte och avsändaren visar sig vara den uppgivna, ska försändelsen vidarebefordras till den intagne utan att ytterligare gransk- ning företas av försändelsens innehåll. 3 kap. 9 § En försändelse som hålls kvar ska, om inte särskilda skäl talar mot det, lämnas ut till den intagne och senast när han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i behandlingslagen, inne- håller bestämmelser om när en försändelse som hålls kvar ska lämnas ut till den intagne. Regleringen medger att en försändelse hålls kvar när Prop. 2009/10:135 frihetsberövandet övergår i straffverkställighet i anstalt och lämnas ut till den intagne först i samband med att han eller hon villkorligt friges. Efter denna tidpunkt får en försändelse endast hållas kvar om det finns särskilda skäl. Det kan t.ex. avse ett fall där en försändelse innehåller information om den inre säkerheten i ett häkte. En motsvarande reglering finns i 7 kap. 8 § fängelselagen. I gällande rätt anges att kopior och översättningar av brev som har granskats ska förstöras så snart de inte längre behövs (9 § fjärde stycket). Bestämmelsen har utgått med hänvisning till att frågan bör regleras på lägre författningsnivå. 3 kap. 10 § Den som är placerad i ett häkte för utredning av misskötsamhet enligt 6 kap. 8 § tredje stycket fängelselagen (2010:000) får hindras från kontakter med andra personer genom besök, elektronisk kom- munikation eller försändelser, om det är absolut nödvändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. I paragrafen, som motsvarar 24 § behandlingslagen, anges att en intagen som är placerad i häkte för utredning av misskötsamhet enligt fängelse- lagen får hindras i sin kontakt med omvärlden genom besök, elektronisk kommunikation eller försändelser, om det är absolut nödvändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. En bedömning av vilka kontakter med omvärlden som det finns behov av att förhindra ska göras i varje enskilt fall. Det innebär att möjligheten inte ska utnyttjas så snart en intagen hålls avskild och att behovet ska prövas för varje kontaktform för sig. Inskränkningarna får inte utformas mer långtgående än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med åtgärden (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). 3 kap. 11 § Om det behövs för att kunna bedöma om besök eller elektronisk kom- munikation kan tillåtas enligt 1 § första stycket eller 4 § eller ska kontrolleras enligt 2 eller 5 §, ska det i förväg undersökas om den som kontakten ska äga rum med är dömd eller misstänkt för brott eller för att utöva brottslig verksamhet. I den utsträckning det behövs ska upplysningar också inhämtas om hans eller hennes personliga för- hållanden i övrigt. Paragrafen motsvarar 11 § fjärde stycket behandlingslagen med tillägget att förhandskontroll också får göras inför elektronisk kommunikation. En motsvarande reglering finns i 7 kap. 10 § fängelselagen. Det hänvisas till den kommentaren. Särskilda kontroll- och tvångsåtgärder 4 kap. 1 § En intagens bostadsrum och hans eller hennes tillhörigheter får kontrolleras i den utsträckning det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Första stycket gäller även andra slutna förvaringsställen som den intagne disponerar. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i behandlingslagen, inne- håller bestämmelser om befogenhet att kontrollera en intagens bostads- rum och hans eller hennes tillhörigheter. Motiven till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 14 och 20. En motsvarande reglering finns i 8 kap. 2 § fängelselagen. Det hänvisas till den kommentaren. 4 kap. 2 § Den som ska tas in i en förvaringslokal ska senast vid ankomsten kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna före- mål, om det inte är uppenbart obehövligt. Paragrafen, som motsvarar 2 § första stycket och delar av 2 a § behandlingslagen, innehåller bestämmelser om kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av den som ska tas in i en förvaringslokal. En sådan åtgärd ska i princip alltid ske och endast underlåtas om det är uppenbart obehövligt. Undersökningen ska utföras senast vid ankomsten till förvar- ingslokalen. Vad som avses med kroppsvisitation och kroppsbesiktning har behand- lats i kommentaren till 8 kap. 3 § fängelselagen. Eftersom en kropps- besiktning utgör ett betydligt större intrång i den personliga integriteten än en kroppsvisitation får kroppsbesiktning i ett enskilt fall endast användas om inte syftet med åtgärden kan uppnås genom en kropps- visitation (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). 4 kap. 3 § En intagen får kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om 1.det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, 2.han eller hon återkommer efter en vistelse utanför förvarings- lokalen, 3.han eller hon ska ha eller har haft ett besök utan sådan kontroll som avses i 3 kap. 2 §, eller 4.det sker i en stickprovskontroll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom för- varingslokalen och den intagne har eller har haft särskild anknytning till Paragrafen, som motsvarar 2 § andra stycket och delar av 2 a § behandlingslagen, innehåller bestämmelser om när kroppsvisitation eller kroppsbesiktning får ske för eftersökande av otillåtna föremål (jfr 2 §). En motsvarande reglering finns i 8 kap. 4 § fängelselagen. till den kommentaren. 4 kap. 4 § En intagen får även i andra fall än som avses i 2 och 3 §§ kropps- visiteras för eftersökande av vapen och andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 2 § tredje stycket behandlings- lagen, ger Kriminalvården befogenhet att av säkerhetsskäl kroppsvisitera en intagen för att eftersöka vapen och andra farliga föremål, s.k. skydds- En motsvarande reglering finns i 8 kap. 5 § fängelselagen. hänvisas till den kommentaren. 4 kap. 5 § Urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov får, om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, tas på en intagen som skäligen kan misstänkas vara påverkad av alkohol, narkotika, något annat berusningsmedel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga Paragrafen, som motsvarar 2 c § första stycket behandlingslagen, inne- håller bestämmelser om drogkontroll i form av urin, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov. Syftet med en sådan kroppsbesiktning är att kontrollera en intagen som skäligen kan misstänkas vara drogpåverkad. Kravet på skälig misstanke innebär ett högre krav på misstankens styrka än den grad av misstanke som måste föreligga vid kroppsvisitation eller kroppsbesiktning för eftersökande av otillåtna föremål enligt 3 § 1. rollen får inte göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver (jfr 1 kap. 6 § andra stycket). Till skillnad från gällande rätt anges, utan att åsyfta någon änd- ring i sak, uttryckligen att provtagning kan ske för kontroll av att den intagne inte är påverkad av narkotika. Med narkotika avses detsamma som i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) och förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika. Med annat berusningsmedel avses preparat som 4 kap. 6 § Prov som avses i 5 § får också tas när en intagen själv önskar det, om det behövs för att utreda hans eller hennes drogkonsumtion inför en vård- eller behandlingsinsats. I paragrafen, som motsvarar 2 c § andra stycket behandlingslagen, anges att prov som avses i 5 § också får tas om en intagen själv önskar det. Provtagningen kan utgöra ett viktigt led i den intagnes möjlighet att beredas vård- eller behandlingsinsatser. 4 kap. 7 § Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning får inte utföras eller bevittnas av någon av motsatt kön som inte är läkare eller legitimerad sjuksköter- ska. Detta gäller dock inte 1.en kroppsvisitation som avses i 4 §, 2.en kroppsvisitation som enbart innebär att föremål som en person bär med sig undersöks, 3.en kroppsvisitation med metalldetektor eller liknande teknisk anordning, eller 4.en kroppsbesiktning som enbart innebär att andra prov än urinprov tas enligt 5 eller 6 §. Om det är nödvändigt får en kroppsvisitation eller en kroppsbesikt- ning av en man utföras eller bevittnas av en kvinna även i andra fall än som avses i första stycket. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 2 b § andra stycket behandlings- lagen, innehåller bestämmelser om vem som får utföra eller bevittna en kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning. Bestämmelserna har anpassats till motsvarande reglering i 8 kap. 7 § fängelselagen. Det hänvisas till den kommentaren. Motiven till bestämmelserna har redovisats i avsnitt 15 och 20. Omhändertagande av otillåtna föremål 4 kap. 8 § Alkohol, narkotika, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälso- farliga varor får omhändertas och förstöras