prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — I dessa speciella fall bör det därför även i den nya skollagen anges att med hemkommun avses den kommun i vilken personen för tillfället uppehåller sig. Vidare definieras i detta sammanhang begreppen hemlandsting och Personkretsen för grundsärskolan, gymnasiesärskolan och särskild Som utvecklats i avsnitten om Grundsärskolan, Gymnasiesärskolan och Särskild utbildning för vuxna föreslår regeringen att skolformerna grund- särskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna endast ska vara förbehållna elever med utvecklingsstörning samt dem som ska jämställas med utvecklingsstörda till följd av betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föran- ledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Det innebär att personer med autism eller autismliknande tillstånd endast kan tillhöra personkretsen för grundsärskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna, om personerna också har en utvecklingsstörning, eller om de också har en betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Eftersom den föreslagna bestämmelsen om målgruppen avser tre skol- former i denna lag, föreslås att den gemensamma definitionen tas med i detta avslutande kapitel. Kommunens informationsansvar för ungdomar under Regeringens förslag: Skyldigheten för en hemkommun att löpande hålla sig informerad om hur de ungdomar i kommunen som fullgjort sin skolplikt men som inte fyllt är sysselsatta, i syfte att kunna erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder, ska gälla även i nya Kommunens skyldighet ska inte omfatta de ungdomar som genomför eller har fullföljt utbildning på nationella program i gymna- sieskolan eller på nationella eller specialutformade program i gymna- siesärskolan eller motsvarande. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 18 § skollag finns bestämmelser som reglerar kommunens skyldighet att löpande hålla sig informerad om de ungdomar i kommunen som fullgjort sin skolplikt men som inte fyllt , och som inte genomför eller har fullföljt utbildning i gymnasie- eller gymnasiesärskolan det s.k. kommunala informations- ansvaret. Bestämmelserna infördes efter förslag i propositionen Makt att bestämma rätt till välfärd (prop. 2004/05:2, s. 8488) och innebar, enkelt uttryckt, att en reglering av kommunernas s.k. informationsansvar åter infördes i skollagen. Detta hade tidigare indirekt framgått av bestämmelserna om individuella program. redovisade sina förslag till en reformerad gymnasieskola i betänkandet en reformerad gymnasieskola (SOU 2008:27). Utredningen föreslog ingen förändring i utformningen av den nuvarande skollagens bestämmelse om kommunalt informationsansvar med undantag för en teknisk förändring som innebär att hänvisningen till specialutformade program föreslogs utgå. remitterade därefter promemorian Särskilda program och behörighet till yrkesprogram (U2009/5552/G). Regeringen har med utgångspunkt i promemorian föreslagit införande av de s.k. introduktionsprogrammen; preparandutbildning, programinriktat individuellt val, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språk- introduktion som ska ersätta dagens individuella program (se vidare avsnitt 21). I denna proposition föreslås också att elever som är behöriga till ett nationellt program endast om det finns synnerliga skäl ska kunna komma i fråga för studier på yrkesintroduktion eller individuellt alternativ. Detta innebär att det inte längre blir möjligt att utan synnerliga skäl hänvisa behöriga elever med studiesvårigheter eller elever som önskar byta program till introduktionsprogram vilket i sin tur gör att kraven på att gymnasieskolan inom ramen för de nationella programmen ska erbjuda lämpliga stödåtgärder understryks. En elev i gymnasieskolan som trots skolans insatser för att förhindra ett studieavbrott ändå avbryter sina studier, ska omfattas av kommunens informationsansvar. Se även avsnitt 21.8. I syfte att underlätta för elevens hemkommun att löpande hålla sig in- formerad föreslår regeringen i kapitlet om Allmänna bestämmelser om gymnasieskolan att både fristående gymnasieskolor och kommuner som anordnar gymnasieutbildning för elever som hör hemma i andra kommu- ner, åläggs att anmäla när en elev slutar vid en gymnasieskola med annan huvudman än hemkommunen till den berörda elevens hemkommun. En sådan regel finns redan i dagens skollag för fristående grundskolor, och föreslås i avsnitt 11.4 om skolplikt m.m., föras till den nya skollagen. Regeringens förslag om anmälan till hemkommunen när en elev slutar vid en gymnasieskola liksom förordningen om jobbgaranti syftar till att förbättra förutsättningarna för den grupp ungdomar som avbryter sin gymnasieutbildning. Med tanke på att den nu gällande bestämmelsen om kommunalt informationsansvar i skollagen relativt har införts och att remissinstanserna inte hade några invändningar mot förslag i detta avseende, ser regeringen inga skäl att föreslå någon ändring i sak av nuvarande bestämmelse. Regeringen vill dock i likhet med framhålla att informationsansvaret inte ensidigt bör definieras som en fråga för utbild- ningsansvariga, och att de erforderliga åtgärderna inte alltid behöver vara utbildningsinsatser. Samverkan med andra verksamheter, som social- tjänsten och de statliga arbetsmarknadsmyndigheterna är därför av vikt. 2009/10:165 Genom att bestämmelsen utgör en del av skollagen kan den också, lik- som , bli föremål för Statens skolinspektions tillsyn. Regeringens förslag: I den nya skollagen ska det anges vilka före- skrifter i förvaltningslagen (1986:223) som är tillämpliga i ärenden som avser myndighetsutövning mot enskild hos en kommun, ett landsting eller en enskild huvudman. I ärenden som kan överklagas i den ordning som gäller för överklagande enligt förvaltningslagen ska vissa ytterligare föreskrifter i samma lag tillämpas. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget och menar att det stärker rättssäkerheten för eleverna. Det bör dock övervägas om be- stämmelserna ska kompletteras med en skyldighet för fristående skolor att bevara handlingar i dessa ärenden då arkivlagstiftningen inte är till- lämplig i dessa fall. Inga andra instanser har yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Förvaltningslagen (1986:223) inne- håller bestämmelser om förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden och domstolarnas handläggning av förvaltningsärenden. Enligt 31 § förvaltningslagen gäller dock vissa av dessa bestämmelser inte handläggning av ärenden hos kommuner och landsting där besluten kan överklagas genom laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). Däremot gäller förvaltningslagen i dess helhet i ärenden hos kommuner och landsting där beslut kan överklagas på annat sätt. För- valtningslagen gäller inte heller enskilda som godkänts som huvudmän inom skolväsendet. Ett godkännande av en enskild huvudman inom skol- väsendet innebär att uppgifter som innefattar myndighetsutövning mot enskilda överlämnas till huvudmannen. Som exempel kan nämnas beslut om befrielse från obligatoriska inslag, disciplinära åtgärder och åtgärds- program. För att stärka elevernas rättssäkerhet anser regeringen därför att centrala handläggningsbestämmelser i förvaltningslagen om bl.a. en- skilda parters rätt att meddela sig muntligen och få ta del av uppgifter, anteckning av uppgifter, motivering av beslut, underrättelse om beslut och rättelse av skrivfel eller liknande ska gälla alla ärenden enligt skol- lagen som avser myndighetsutövning mot någon enskild, oavsett huvud- man. Bestämmelserna ska således tillämpas även i fristående förskolor, skolor och fritidshem i ärenden om t.ex. särskilt stöd, befrielse från obli- gatoriska inslag eller mottagande av elev. I enlighet med principen om en så långt som möjligt gemensam reglering för alla skolformer, oavsett om huvudmannen är en kommun, ett landsting, staten eller en enskild bör förfarandet vid överklagande av beslut enligt skollagen följa samma regler. Det bör därför uttryckligen anges i skollagen att förvaltningslagens bestämmelser om formkrav, rättidsprövning m.m. ska tillämpas också i ärenden hos en enskild huvudman där rektorns eller huvudmannens beslut kan överklagas. Regeringens förslag: Den som har fyllt ska ha rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt den nya skollagen. också gälla ansökan till gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbild- ning i svenska för invandrare och överklagande av beslut i fråga om sådan utbildning även om den sökande eller den klagande inte har Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget stöds av och Älvs- Även ställer sig positivt till förslaget, men menar att talerätten ska gälla då denna gräns är vedertagen inom socialrätten. kommun avstyrker förslaget, då det enligt kommunen kan få långtgående konsekvenser och är ett olämp- ligt avsteg från myndighetsåldern. kan få stora konsekvenser för den enskilda familjens ekonomi. anser att förslaget är långtgående och bör utredas Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslår att elever och andra ges rätt att föra talan i ärenden och överklaga beslut enligt skol- lagen redan från och med det att de har fyllt . När det gäller ansökan till eller överklagande av beslut om utbildning i gymnasieskolan, gymna- siesärskolan, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare, ska denna rätt också ges till elever och andra oavsett om de har uppnått eller inte. regeringen ska talerätten omfatta även en omyndig person som inte är elev och som t.ex. överklagar ett beslut om att inte bli mottagen i gymna- Myndiga personer har alltid rätt att föra sin egen talan i mål och ären- den enligt skollagen. Vad gäller utbildning upp till gymnasienivå har ele- verna dock i allmänhet sådan ålder att det får anses naturligt att de före- träds av vårdnadshavare. Gränsen för skolpliktens upphörande går vid 16 år, även om regeringen i kapitlet Skolplikt och motsvarande rätt till ut- bildning föreslår att skolplikten för de elever som inte slutfört högsta årskursen i respektive specialskolan och inte uppnått målen, istället ska upphöra först . Den som påbörjar gymnasieutbildning har däremot uppnått en ålder, ofta , som ligger nära myndighetsgränsen och har i regel blivit myndig när utbildningen avslutas. När det gäller andra skolformer än gymnasieskolan och gymnasiesärskolan kommer bestämmelsen troligen att bli aktuell främst i de fall då ungdomar som kommer till hellre vill delta i utbildning i svenska för invandrare än att gå i De ska då kunna föra sin egen talan, något som även framhölls i departementsskrivelsen Vuxenutbildningslag (Ds 2005:33, s. Det förefaller därför enligt regeringens mening naturligt att en person får ansöka till nämnda utbildningar respektive överklaga beslut rörande dessa, även om hon eller han inte har uppnått myndighetsåldern. Inget hindrar att en elev som av olika skäl inte vill eller har möjlighet att föra sin egen talan, företräds av vårdnadshavaren. 2009/10:165 Regeringens förslag innebär också att, även om den som har fyllt har en självständig talerätt, en vårdnadshavare kan träda in i processen vid sidan av barnet och i egenskap av företrädare för den omyndige eleven och t.ex. bestrida bifall till elevens överklagande eller själv överklaga beslutet. Barn och föräldrar måste dock i ärenden och mål enligt skollagen i de flesta fall antas ha gemensamma intressen. Barnet intar ställning av part i förvaltningsrättslig mening i ett sådant mål eller ärende och barnets vårdnadshavaren företräder barnet med stöd av (1949:381) bestämmelser. Detta gäller enligt huvudregeln så länge barnet är omyndigt, dvs. i allmänhet till dess det har fyllt . Genom den föreslagna bestämmelsen sänks den ålder fram till vilken vård- nadshavaren företräder barnet från 18 till . Efter den åldern är barnet således att anse som självständig part, ibland dock som framgått ovan alltjämt vid sidan av vårdnadshavaren (jfr prop. 1979/80:1 om , del A, s. 408). När det är frågan om ansökan till gymna- sieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning, särskild ut- bildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare liksom över- klagande av beslut om en sådan utbildning, kan barnet dessutom anses som självständig part vid en lägre ålder än . Genom regeringens förslag om talerätt för den som har fyllt , kan förfarandet inför ibland bli mer komplicerat än genom att det kan få karaktären av en flerparts- process. Regeringen menar trots det att den ökade rättssäkerhet som följer av den utökade talerätten väl motiverar förslaget. Samverkan och anmälan till socialnämnden Regeringens förslag: Huvudmannen för verksamhet som avses i den nya skollagen och den som är anställd i sådan verksamhet, ska på socialnämndens initiativ i frågor som rör barn som far illa eller riske- rar att fara illa samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs. I fråga om utlämnande av uppgifter ska de be- gränsningar gälla som följer av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: stödjer förslaget, men vill se ett system där förskola eller skola och de sociala myndigheterna arbetar sida vid sida. Även tillstyrker förslaget och anser att bestämmelsen bör ges en mer framträdande plats i lagförslaget. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 2 a § skollag finns en bestämmelse som reglerar skyldigheten för skolan, förskoleverksam- heten och skolbarnsomsorgen att på socialnämndens initiativ samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs, i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. förslag i propositionen om Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. (prop. 2002/03:53). Bestämmelser som reglerar samverkan mellan olika samhällsorgan vad gäller barn i utsatta situationer infördes förutom Prop. 2009/10:165 i skollagen i socialtjänstlagen (2001:453), hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763) och i lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (1998:531). I polislagen (1984:387) fanns redan en bestämmelse som reglerar polisens skyldighet att samverka med andra myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksam- heten. har huvudansvaret för att samverkan kommer till stånd. Regeringen delar den bedömning som gjordes i prop. 2002/03:53 att förskolan, skolan och fritidshemmet är naturliga delar av barnets vardag och att det inte minst är här som barn som far illa eller riskerar att fara illa bör bli upptäckta för att i ett tidigt skede få den hjälp och det stöd de kan behöva. Bestämmelsen om samverkan med socialnämnden bör därför finnas med även i den nya skollagen. Regeringens förslag innebär att skyldigheten att samverka avser såväl huvudmannen, vare sig denne är offentlig eller enskild, som all anställd personal. Regeringen har även tillsatt en särskild utredare med uppdrag att bl.a. kartlägga samverkan mellan skola, polis, socialtjänst och hälso- och sjukvård och föreslå åtgärder i syfte att stödja skola, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i arbetet med barn som far illa (dir. 2009:80). Paragrafen om samverkan med socialnämnden innehåller liksom tidigare även en hänvisning till skyldigheten att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Regeringens förslag: Den som är eller har varit verksam i enskilt be- driven förskola, enskilt bedrivet fritidshem eller enskilt bedriven för- skoleklass eller inom enskilt bedriven verksamhet som avses i 25 kap. ska inte obehörigen få röja vad han eller hon då har fått veta om enskildas personliga förhållanden. Detsamma ska gälla den som är eller har varit verksam inom annan enskilt bedriven verksamhet enligt skollagen för uppgifter om en- skildas personliga förhållanden i sådan elevhälsoverksamhet som av- ser psykologisk, psykosocial eller specialpedagogisk insats eller i sär- skild elevstödjande verksamhet i övrigt. Han eller hon ska inte heller få obehörigen röja uppgifter i ett ärende om tillrättaförande av en elev eller om skiljande av en elev från vidare studier. För det allmännas verksamhet ska bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gälla. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: För det offentliga skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet med offentlig huvudman gäller offentlig- hets- och sekretesslagens bestämmelser om tystnadsplikt. För annan verksamhet än den offentliga krävs särskilda bestämmelser om tystnads- Föreskrifter om tystnadsplikt finns i den nu gällande skollagen för en- Prop. 2009/10:165 skilt bedriven förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg, förskoleklass och fristående skolor samt för utbildningsverksamhet i form av entreprenad i lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan (entrepre- nadlagen). Regeringen föreslår att dessa föreskrifter sammanförs i en gemensam paragraf, vilken omfattar all enskilt bedriven verksamhet enligt skollagen. Genom paragrafens utformning klargörs att personer som är verk- samma vid fristående förskola, fristående fritidshem eller fristående för- skoleklass eller inom annan pedagogisk verksamhet med enskild huvud- man omfattas av motsvarande tystnadsplikt som gäller . När det gäller annan verksamhet med enskild huvudman, t.ex. grundskola, gymnasieskola eller motsvarande skolformer motsvarar tystnadsplikten i princip den som regleras i 9 kap. 16 a § skollag. I sammanhanget kan erinras om att det enligt förslaget till ny skollag är lägeskommunen som framgent kommer att vara huvudman för sådan särskild undervisning som ges till elever i grund-, grundsär-, special-, same-, gymnasie- och gymnasiesärskolan som vårdas på sjukhus eller annan motsvarande institution. Därmed kommer huvudmannen för sådan undervisning automatiskt att omfattas av offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser om tystnadsplikt. Tystnadsplikt i verksamheter med enskild huvudman regleras, som nämnts, enligt nuvarande lagstiftning även i entreprenadlagen. Eftersom den föreslagna nya bestämmelsen även omfattar tystnadsplikt i entrepre- nadverksamhet behövs ingen särskild föreskrift om tystnadsplikt i det föreslagna kapitlet Entreprenad och samverkan. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer ska få meddela föreskrifter för riksinternatskolor som får av- vika från övriga bestämmelser i den nya skollagen. Regeringens bedömning: Riksinternatskolor bör inte regleras som en särskild utbildningsform i den nya skollagen. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Humanistiska och Grennaskolan avstyrker att riksinternatskolor inte längre ska utgöra en särskild utbildningsform. Enligt skolorna saknas en analys av förslagets konsekvenser och eftersom utbildningen har en sådan särart och omfattar en så stor del av elevernas tillvaro bör den, liksom i nuvarande skollag, utgöra en egen skolform. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Även om det bara finns tre riksinternatskolor i landet Humanistiska (), Lundsbergs skola och Grennaskolan är dessa skolor en etablerad form för utbildning motsvarande grund- och gymnasieskola. /08 fanns det totalt 791 elever på grund- och gymnasienivå vid dessa skolor (varav något fler, , män). En av de grundläggande ambitionerna bakom förslaget till en ny och Prop. 2009/10:165 modern skollag är att regleringen i högre utsträckning ska vara gemen- sam för olika utbildningsformer och olika huvudmän. Olika utbildnings- formers specifika inriktning och särart motiverar emellertid vissa av- vikelser från denna målsättning. Riksinternatskolor utgör enligt skollag en särskild utbild- ningsform utanför det offentliga skolväsendet och vid sidan av de fristå- ende skolorna. Regler om riksinternatskolor finns, förutom i skollagen, i en särskild förordning, förordningen om riksinternatskolor (1991:1080). Genom olika hänvisningar i dessa författningar kan utläsas att riksinter- natskolorna omfattas av större delen av de grundläggande regler som gäller för grund- och gymnasieskolan. Med hänsyn till den ovan nämnda ambitionen föreslår regeringen därför att riksinter- natskolorna inte längre ska utgöra en särskild utbildningsform utan i stället utgöra grundskola och gymnasieskola eller endera av dessa skol- former, vilket även framgår av avsnitt 28 Särskilda utbildningsformer. Förslaget innebär lagstiftningstekniskt, men inte i sak, en avsevärd för- ändring för riksinternatskolorna i förhållande till . De materiella förändringar som blir följden överensstämmer med vad som föreslås gälla för de fristående skolorna, dvs. att alla bestämmelser i lag, förord- ning (inklusive läroplaner) och andra föreskrifter också kommer att gälla för riksinternatskolorna. Eftersom de blir en del av grund- eller gymnasieskolan kommer utgångspunkten alltså att bli att de allmänna reglerna för respektive skolform ska gälla även för riksinter- natskolorna, om inte annat anges. finns enligt den nämnda förordningen om riksinternatskolor möj- lighet för regeringen att efter ansökan från en riksinternatskola besluta om avvikelser från gällande föreskrifter. Dessa bestämmelser är tämligen diffust formulerade och regeringen har ingen klar bild av i vilken ut- sträckning de har tillämpats. I syfte att tydliggöra regleringen av riksin- ternatskolorna, föreslår regeringen att det i den nya skollagen tas in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer, att vid behov meddela föreskrifter om utbildningen vid riksin- ternatskolor som får avvika från bestämmelserna i skollagen. Det kan t.ex. vara fråga om föreskrifter om mottagande och urval samt bidrag och villkor för statsbidrag för riksinternatskolor. Föreskrifterna kan också innebära undantag från övriga regler som gäller för grund- och gymnasieskolor. Dessa möjligheter till särskilda undantagsföreskrifter är motiverade utifrån riksinternatskolornas speciella ställning i utbildnings- systemet. 33.10International Baccalaureate (IB) Regeringens förslag: En elevs hemkommun ska vara skyldig att be- tala ersättning för kostnader för elevens utbildning till anordnare av utbildning som leder fram till International Baccalaureate (IB). Skyl- digheten ska dock endast gälla utbildning för sådana elever som hem- kommunen var skyldig att erbjuda gymnasieutbildning vid den tid- punkt då IB-utbildningen påbörjades och endast om utbildningsan- ordnarens avgifter till International Baccalaureate Office betalas av Om parterna inte kommer överens om annat ska ersättning be- talas med ett belopp som beslutar. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har kommenterat förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt beslut om skolans internationalisering (prop. 1992/93:158, bet. 1992/93:UbU12, rskr. 1992/93:329) får en kommun vid sidan av sin gymnasieskola, liksom en fristående skola, anordna International Baccalaureate (IB). kan enligt såväl den nuvarande skollagens 10 kap. som enligt regeringens förslag till ny skollag även erbjudas av en riksinternatskola. Baccalaureate, som alltså kan anordnas av såväl en offentlig som en enskild huvudman, är en internationell utbildning som kan ges under förutsättning att skolan är auktoriserad av Såväl offentliga som enskilda huvudmän har under vissa förutsättningar, bl.a. att utbildningen är godkänd av IBO, rätt till statsbidrag för den särskilda avgiften till IBO. fram till en examen som är godkänd för inträde till universitet i alla