prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Paragrafen är utformad på i princip samma sätt som för , se 10 kap. 21 § och författningskommentaren till den paragrafen. Vid till- lämpningen av paragrafen ska bortses från de funktionsnedsättningar som specialskolan är anpassad för och riktar sig till, se prop. 2007/08:112. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 8 § tredje stycket specialskoleförordningen (1995:401). 22 § I fall där ett icke godkänt betyg sätts i ett avslutat ämne ska en skriftlig bedömning av elevens kunskapsutveckling i ämnet ges. Av bedömningen får också de stödåtgärder som har vidtagits framgå. Bedömningen ska undertecknas av läraren. Om det enligt 18 § inte kan sättas betyg i ett avslutat ämne, får de stödåtgärder som har vidtagits framgå av beslutet. Första stycket motsvarar delvis 8 kap. 9 § specialskoleförordningen Prop. 2009/10:165 (1995:401). Bestämmelsen i andra stycket är helt ny. Den avser att förtydliga att i de fall där slutbetyg inte kan sättas på grund av att det saknas underlag för att bedöma elevens kunskaper på grund av frånvaro, kan ändå läraren uppge vilka stödåtgärder som vidtagits för att få eleven att delta i under- visningen. Lagrådets synpunkt på paragrafen behandlas i författnings- kommentaren till 10 kap. 22 §. 23 § Den som vill ha betyg från specialskolan har rätt att genomgå en prövning. Denna kan avse hela utbildningen i specialskolan eller ett eller flera ämnen som ingår i utbildningen. Detta gäller även den som har fått betyg i ett avslutat ämne eller slutbetyg från specialskolan. Bestämmelserna om betygssättning i detta kapitel och i 3 kap. ska i tillämpliga delar gälla i fråga om prövningen. Paragrafen är utformad på samma sätt som för , se 10 kap. 23 §. Paragrafens första stycke motsvarar, med de ändringar som följer av att möjligheten att sätta blockbetyg avskaffas, 8 kap. 16 § första stycket specialskoleförordningen (1995:401). I andra stycket anges att reglerna om betygssättning i specialskolan ska tillämpas vid prövning för betyg. Bestämmelsen motsvarar i delvis 8 kap. 16 § andra stycket specialskoleförordningen. Bestämmelser om utfär- dande av betyg efter prövning etc. bör meddelas i förordning. Av 3 kap. 21 § framgår att regeringen har en möjlighet att meddela föreskrifter om avgifter i samband med prövning för betyg. Huvudmannens skyldigheter i särskilda fall Ersättning från elevens hemkommun 24 § Hemkommunen ska betala ersättning till staten för vissa kostnader för den som är elev i specialskolan eller i förskoleklass eller fritidshem vid en skolenhet inom specialskolan. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ersättningens storlek. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 7 § skollag. Jämfört med bestämmelsen skollag har tillkommit att kommunen även ska betala ersättning för elever som går i förskoleklass eller i fritidshem vid en skolenhet inom specialskolan. Detta hänger samman med att staten ska vara huvudman för förskoleklass och fritidshem vid en skolenhet inom specialskolan, se 2 kap. 4 §. Enligt förslaget ska regeringen inte heller längre kunna meddela föreskrifter om undantag från bestämmelsen i första stycket. Paragrafen är utformad på samma sätt som för same- skolan, jfr 13 kap. 15 §. 25 § En elev i specialskolan har rätt till de resor som krävs för utbildningen. Staten ska stå för kostnaderna. En elev i specialskolan som till följd av skolgången måste bo utanför det egna hemmet har rätt till tillfredsställande förhållanden. Staten ska svara för detta utan extra kostnader för eleven. Paragrafen motsvarar i sak 7 kap. 4 § tredje och fjärde styckena skollag. Språket har moderniserats men någon saklig förändring i förhållande till tidigare bestämmelser är inte avsedd. Bestämmelserna är utformade på i huvudsak samma sätt som motsvarande bestämmelser för sameskolan, se 13 kap. 16 §. 26 § Utbildningen i specialskolan ska anordnas av Specialpedagogiska skol- myndigheten och bedrivas vid flera skolenheter. Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 kap. 5 § skollag med den skillnaden att det inte längre föreskrivs att det ska finnas en gemensam styrelse för enheterna samt att den nya myndigheten på specialskolans område (se prop. 2007/08:50) ska anordna verksamheten vid skolorna. För att överensstämma med terminologin i lagen i övrigt har också ordet enheter ersatts av ordet skolenheter. Någon saklig skillnad är inte avsedd. 13 kap. Sameskolan Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (214 §§), och bestämmelser om huvudmannens skyldigheter i särskilda fall (1517 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § Sameskolan ska ge en utbildning med samisk inriktning som i övrigt motsvarar utbildningen i årskurserna 16 i . Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 1 § första stycket skollag. Vad gäller bestämmelsen om särskilt stöd i andra stycket samma lagrum så regleras detta stöd i 3 kap. 59 §§. Årskurser, läsår och terminer 3 § Sameskolan ska ha sex årskurser. Utbildningen i varje årskurs ska bedrivas under ett läsår, som består av en hösttermin och en vårtermin. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, regleras års- Prop. 2009/10:165 kurser, läsår och terminer i sameskolan. Paragrafen är utformad på i princip samma sätt som för , se författningskommentaren till 10 kap. 3 §. 4 § Undervisningen ska omfatta följande ämnen: hem- och konsumentkunskap, idrott och hälsa, naturorienterande ämnen: biologi, fysik och kemi, samhällsorienterande ämnen: geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap, svenska eller svenska som andraspråk, och Härutöver ska det som ämnen finnas språkval och, för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning, modersmål. Vidare ska det finnas elevens val och skolans val. Undervisningen i elevens val ska syfta till att fördjupa och bredda elevens kunskaper i ett eller flera ämnen. Paragrafen har viss motsvarighet i bilagan till sameskolförordningen (1995:205) och i 3 kap. 7 och 9 §§ samma förordning. Den är utformad på i princip samma sätt som för och specialskolan, jfr för- fattningskommentaren till 10 kap. 4 § och 12 kap. 4 §. 5 § Den totala undervisningstiden för varje elev ska vara minst . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om fördelning av undervisningstiden (timplan). I paragrafen anges den minsta garanterade undervisningstiden för elever i sameskolan. Eftersom sameskolan består av sex årskurser uppgår den garanterade undervisningstiden till minst , vilket motsvarar det som gäller enligt bilagan till sameskolförordningen (1995:205). 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 5 §, och 2.begränsade avvikelser från 4 § och från timplanen utöver vad som följer av 3 kap. 11 § (anpassad studiegång), om det finns särskilda skäl. Av paragrafen framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om undervisningens om- Paragrafen saknar motsvarighet skollag och är utfor- mad på i princip samma sätt som för specialskolan, jfr 12 kap. 6 §. stämmelsen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § En elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om 1.språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet, och 2.eleven har grundläggande kunskaper i språket. Modersmålsundervisning i ett nationellt minoritetsspråk ska erbjudas även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om modersmålsundervisning. Sådana föreskrifter får innebära att modersmålsundervisning ska erbjudas i ett språk bara om ett visst antal elever önskar sådan undervisning i det språket. Paragrafen motsvarar delvis hänvisningen i 3 kap. 9 a § sameskolförord- ningen (1995:205) till 2 kap. 9 § och 13 § andra stycket grundskoleför- ordningen (1994:1194). I tredje stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter som preciserar huvudmannens skyldighet att erbjuda modersmålsundervisning. Här anges uttryckligen att sådana föreskrifter får innebära en sådan begräns- ning av huvudmannens skyldighet till fall då ett visst minsta antal elever ska erbjudas modersmålsundervisning. 8 § För varje ämne ska en kursplan gälla. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om kursplaner. Paragrafen har sin motsvarighet i 3 kap. 6 § sameskolförordningen (1995:205) jämförd med 2 kap. 6 § första stycket grundskoleförord- ningen (1994:1194). Paragrafen är utformad på samma sätt som för , jfr författningskommentaren till 10 kap. 8 §. 9 § Tester och prov får inte utgöra villkor för antagning eller urval till eller inom en skolenhet. Tester och prov får inte heller utgöra villkor för fortsatt utbildning vid en skolenhet eller i den elevgrupp som eleven tillhör. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Den motsvarar vad som enligt 10 kap. 9 § första stycket gäller för samt vad som enligt 11 kap. respektive 12 kap. gäller för grundsärskolan respektive specialskolan. 10 § Utbildningen ska vara avgiftsfri. Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker och andra lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning samt erbjudas näringsriktiga skolmåltider. Avgifter i samband med ansökan om plats får inte tas ut. Paragrafen har samma utformning som bestämmelser om Prop. 2009/10:165 avgiftsfrihet, se vidare 10 kap. 10 §, författningskommentaren till den Paragrafen motsvarar delvis bestämmelserna om avgiftsfrihet i 8 kap. 4 och 4 a §§ skollag. Bestämmelsen i paragrafens tredje stycke är helt ny för sameskolans del. 11 § Trots 10 § får det förekomma enstaka inslag som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. I samband med skolresor och liknande aktiviteter får det, trots övriga bestämmelser i denna lag, i enstaka fall under ett läsår förekomma kostnader som ersätts av vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever. Ersättningen får inte överstiga huvudmannens självkostnad för att eleven deltar i aktiviteten. I paragrafen regleras undantag från huvudregeln att utbildningen ska vara avgiftsfri. Bestämmelserna är identiska med de som gäller för grund- skolan, se 10 kap. 11 § samt författningskommentaren till den para- grafen. Bestämmelsen i första stycket motsvarar i huvudsak 8 kap. 4 § tredje meningen skollag. Utvecklingssamtal och individuell utvecklingsplan 12 § Minst en gång varje termin ska läraren, eleven och elevens vårdnadshavare ha ett utvecklingssamtal om hur elevens kunskapsutveckling och sociala utveck- ling bäst kan stödjas. Informationen vid utvecklingssamtalet ska grunda sig på en utvärdering av elevens utveckling i förhållande till läroplanen. Utvecklingssamtal ska i vissa fall resultera i ett sådant åtgärdsprogram som avses i 3 kap. 9 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 3 § första och femte styckena sameskolförordningen (1995:205). 13 § Vid utvecklingssamtalet ska läraren i en skriftlig individuell utvecklings- plan 1.ge omdömen om elevens kunskapsutveckling i förhållande till kunskapskraven i de ämnen som eleven får undervisning i, och 2.sammanfatta vilka insatser som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för läroplanen. Den individuella utvecklingsplanen får även innehålla omdömen om elevens utveckling i övrigt inom ramen för läroplanen, om rektorn beslutar det. Överens- kommelser mellan läraren, eleven och elevens vårdnadshavare vid utvecklings- samtalet ska alltid dokumenteras i utvecklingsplanen. Rektorn beslutar om utformningen av sådan skriftlig information som ges i utvecklingsplanen. Skriftlig information om elevens skolgång får ges även vid andra tillfällen än vid ett utvecklingssamtal. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 3 § andrafjärde styckena same- skolförordningen (1995:205). Paragrafen reglerar innehållet i den skrift- liga individuella utvecklingsplan som ska upprättas för varje elev i sam- band med utvecklingssamtalet. Den överensstämmer med vad som gäller för enligt 10 kap. 13 §, se författningskommentaren till den Prop. 2009/10:165 sistnämnda bestämmelsen. 14 § När en elev avgår från en sameskola ska intyg om avgången utfärdas. Intyget ska innehålla uppgifter om 1.den årskurs från vilken eleven avgått, 2.tiden för avgången, 3.de ämnen som eleven undervisats i, och 4.det antal undervisningstimmar som eleven erbjudits. Intyget ska undertecknas av rektorn. Paragrafen motsvaras i sak av 5 kap. 4 § sameskolförordningen (1995:205). Huvudmannens skyldigheter i särskilda fall Ersättning från elevens hemkommun 15 § Hemkommunen ska betala ersättning till staten för vissa kostnader för den som är elev i sameskolan eller i förskoleklass eller fritidshem vid en skolenhet inom sameskolan. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ersättningens storlek. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 7 § skollag och är utformad på samma sätt som för specialskolan, jfr 12 kap. 24 §. Jämfört med be- stämmelsen skollag har tillkommit att kommunen även ska betala ersättning för elever som går i förskoleklass eller i fritidshem vid en skolenhet inom sameskolan. Detta hänger samman med att staten ska vara huvudman för förskoleklass och fritidshem vid en skolenhet inom sameskolan, se 2 kap. 4 §. Bestämmelser som åsyftas i andra stycket har funnits i förord- ningen (SKOLFS 1995:50) om ersättning för elever i sameskolan. 16 § En elev i sameskolan har rätt till de resor som krävs för utbildningen. Staten ska stå för kostnaderna. En elev i sameskolan som till följd av skolgången måste bo utanför det egna hemmet har rätt till tillfredsställande förhållanden. Staten ska svara för detta utan extra kostnader för eleven. Paragrafen motsvarar i sak 8 kap. 5 § skollag. Ordalydelsen har ändrats något i syfte att förtydliga bestämmelserna. Ingen förändring i sak är dock åsyftad. Motsvarande bestämmelser för specialskolan finns i 12 kap. 25 §. 17 § Utbildning i sameskolan ska anordnas av Sameskolstyrelsen och bedrivas vid flera skolenheter. Bestämmelsen motsvaras i princip av 1 kap. 2 § första stycket sameskol- förordningen (1995:205). För att bättre stämma överens med termino- login i lagen i övrigt har också ordet enheter ersatts av ordet skolenheter. Någon saklig skillnad är inte avsedd. 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (210 §§), bestämmelser om fritidshem med offentlig huvudman (1114 §§), och bestämmelser om fritidshem med enskild huvudman (1519 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. 2 § Fritidshemmet kompletterar utbildningen i förskoleklassen, , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan och särskilda utbildningsformer som skolplikt kan fullgöras i. Fritidshemmet ska stimulera elevernas utveckling och lärande samt erbjuda dem en meningsfull fritid och rekreation. Utbildningen ska utgå från en helhetssyn på eleven och elevens behov. Fritidshemmet ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap. Paragrafen ersätter delvis 2 a kap. 3 § första stycket skollag. Av första stycket framgår att fritidshemmet kompletterar utbildningen i förskoleklassen samt och övriga skolformer och särskilda utbildningsformer där skolplikten kan fullgöras. Vidare anges syftet med utbildningen i fritidshemmet. Andra stycket reglerar utformningen av verksamheten i fritidshemmet. Bestämmelsen bör ses som ett övergripande mål som fritidshemmet stän- digt ska sträva mot. 3 § Varje kommun ska erbjuda utbildning i fritidshem för elever i kommunens förskoleklass, grundskola och grundsärskola. Staten ska erbjuda utbildning i fritidshem för elever i specialskola och sameskola. Hemkommunen ska erbjuda utbildning i fritidshem för elever som går i en fristående skola i de fall huvudmannen inte erbjuder sådan utbildning. I paragrafen regleras vem som är skyldig att erbjuda utbildning i fritids- hem enligt bestämmelserna i kapitlet. Bestämmelserna innebär att det enligt huvudregeln är den kommun i Prop. 2009/10:165 vars utbildning eleven deltar (lägeskommunen) som ska erbjuda fritids- För elever i de statliga skolformerna, specialskolan och same- skolan, är det dock huvudmannen som ska erbjuda fritidshem. För elever i fristående skolor är det elevernas hemkommuner som har ansvar att erbjuda utbildning i fritidshem i de fall då huvudmannen för den fristå- ende skolan inte anordnar sådan verksamhet. Bestämmelserna innebär en förändring gentemot vad som gäller enligt skollag, där det av 2 a kap. 1 § följer att det är barnets hemkommun som enligt huvudregeln ska erbjuda skolbarnsomsorg. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.6. 4 § Utbildning i fritidshem ska erbjudas så snart det framkommit att eleven har behov av en sådan plats. I paragrafen regleras inom vilken tid huvudmannen ska erbjuda utbild- ning i fritidshem och innebär en förändring jämfört med vad som gäller enligt skollag. Där anges i 2 a kap. 7 § första stycket att plats inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg ska erbjudas utan oskä- ligt dröjsmål efter det att vårdnadshavaren anmält behov av plats. Den ändrade lydelsen hänger samman med ändringarna i bestämmelserna om ansvaret för att erbjuda fritidshem. I och med detta ska utbildning på fritidshemmet erbjudas i samband med att eleven placeras vid skolen- heten, i de fall förutsättningarna enligt 5 eller 6 § är uppfyllda. Para- grafen behandlas i avsnitt 18.5. 5 § En elev i någon av de skolformer som anges i 3 § ska erbjudas utbildning i fritidshemmet i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om eleven har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 6 § första stycket skollag såvitt gäller offentliga huvudmän (se prop. 1997/98:6 s. 83 samt prop. 1993/94:11 s. 32 f. och 45 f.). Jämfört med lag görs ett förtyd- ligande av att ett eget behov hos barnet ska vara hänförligt till familjens situation. Det kan t.ex. röra sig om barn med ett annat modersmål än svenska, om barn i glesbygd eller om barn vars föräldrar är arbetslösa, sjukskrivna eller deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.5. Ordningsföljden på 68 §§ har kastats om i enlighet med Lagrådets förslag. Av skäl som framgår av författnings- kommentaren till 8 kap. 5 § har regeringen inte som Lagrådet förordat ersatt ordet förälder med vårdnadshavare. 6 § Elever ska även i andra fall än som avses i 5 § erbjudas utbildning i fritidshem, om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av sådan utbildning. Paragrafen motsvarar, med vissa språkliga justeringar, 2 a kap. 9 § första stycket skollag såvitt gäller offentliga huvudmän. Den be- stämmelsen hade tidigare sin motsvarighet i 16 § socialtjänstlagen (1980:620), 6 § lagen (1976:381) om barnomsorg och 5 § lagen (1973:1205) om förskoleverksamhet (se prop. 1993/94:11 s. 48, prop. 1979/80:1 del A s. 532, prop. 1975/76:92 s. 26 samt prop. 1973:136 s. 6569 och 95). Av förarbetsuttalanden vid tidigare ändringar framgår att dessa har varit av redaktionell natur och att någon ändring i sak inte varit avsedd förutom att skyldigheten att erbjuda utbildning vidgas till att även avse enskilda huvudmän. Någon saklig ändring är inte heller nu avsedd. Förarbetena till lagstiftning äger därför i princip fortfarande sin giltighet i fråga om vilka barn som ska omfattas av denna bestämmelse. Med andra skäl kan då avses t.ex. sådana språkliga eller sociala skäl som inte är hänförliga till familjens situation. Motsvarande bestämmelse för förskolan finns i 8 kap. 7 §. 7 § Fritidshem ska erbjudas till och med vårterminen det år då eleven fyller . Från och med höstterminen det år då eleven fyller får öppen fritidsverksamhet erbjudas i stället för fritidshem, om eleven inte på grund av fysiska, psykiska eller andra skäl är i behov av sådant särskilt stöd i sin utveckling som endast kan erbjudas i fritidshem. Bestämmelser om öppen fritidsverksamhet finns i 25 kap. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 1 § tredje stycket, 2 a kap. 2 § andra stycket andra meningen och 2 a kap. 9 § första stycket skollag. Jämfört med lag har förtydligats att fritidshem ska erbjudas till och med vårterminen det år då eleven fyller . På motsvarande sätt klargörs att möjligheten att i stället för fritidshem erbjuda öppen fritids- verksamhet också är knutet , inte den enskilde elevens födelsedag. En elev som av fysiska, psykiska eller andra skäl är i behov av sådant särskilt stöd i sin utveckling som endast kan ges i fritidshem ska dock alltid erbjudas utbildning i sådan form. 8 § Fritidshem ska erbjudas eleverna den del av dagen då eleverna inte går i någon av de skolformer som anges i 3 § och under lov. Fritidshem behöver inte erbjudas , nätter, veckoslut eller i samband med större . Paragrafens första mening motsvarar såvitt avser offentliga huvudmän 2 a kap. 2 § andra stycket tredje meningen skollag. Andra meningen saknar motsvarighet skollag. Av denna bestämmelse framgår att fritidshem inte behöver erbjudas , nätter, vecko- slut eller i samband med större . Med veckoslut avses och och med större övriga allmänna helgdagar samt , och nyårsafton. Huvudmannen är naturligtvis inte förhindrad att erbjuda fritidshem under angivna tider trots att denne inte är skyldig att göra det. Det kan också framhållas att hemkommunen, under tid då rätt till fritidshem inte föreligger, i vissa fall kan erbjuda annan omsorg enligt 25 kap. 5 §. Motsvarande bestämmelser för förskolan finns i 8 kap. 3 § sista meningen. 9 § Huvudmannen ska se till att elevgrupperna har en lämplig sammansättning och storlek och att eleverna även i övrigt erbjuds en god miljö. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 a kap. 3 § andra stycket andra meningen skollag med det tillägget att huvudmannen åläggs ett generellt ansvar för miljön i verksamheten. Placering vid en skolenhet 10 § En elev i förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola eller sameskola ska erbjudas utbildning i fritidshem vid eller så nära som möjligt den skolenhet där eleven får utbildning. Paragrafen motsvarar för offentliga huvudmän delvis 2 a kap. 8 § skollag. Som en konsekvens av att regeringen föreslår ändrade be- stämmelser om vem som ska ha ansvar för att erbjuda utbildning i fri- tidshem, betonas att det är närheten till den skolenhet där eleven får sin utbildning som ska vara utgångspunkten för placering i fritidshemmet. Fritidshem med offentlig huvudman 11 § Hemkommunen svarar för att en elev som ska erbjudas fritidshem enligt bestämmelserna i detta kapitel och går i en sådan särskild utbildningsform som avses i 24 kap. erbjuds fritidshem. I dessa fall ska bestämmelserna i 410 §§ tillämpas. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 1 § första stycket skollag. I paragrafen regleras hemkommunens ansvar för att erbjuda utbildning i fritidshem för de elever som fullgör sin skolplikt enligt bestämmelserna i 24 kap. För fritidshemsverksamhet i samband med dessa utbildnings- former gäller 410 §§ i tillämpliga delar. 12 § En kommun får ta ut avgift för utbildning i fritidshem som den anordnar. Avgifterna ska vara skäliga. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 10 § första stycket skol- lag. Avgifter vid skolenhet med specialskola och sameskola 13 § Avgifter som staten tar ut för utbildning i fritidshem vid en skolenhet med specialskola eller sameskola ska bestämmas efter samma grunder som kommunen där fritidshemmet är beläget tillämpar i sina fritidshem. Paragrafen, som saknar skollag, reglerar vilka avgifter som får tas ut anordnas vid specialskola eller Bestämmelser om ersättning från hemkommun till staten för Prop. 2009/10:165 elever som går i fritidshem vid en skolenhet med specialskola och same- skola finns i 12 och 13 kap.