prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — En rektor och förskole- chef vid en förskole- eller skolenhet med utbildning som bedrivs av en kommun eller ett landsting som huvudman kan nämligen med stöd av bestämmelserna i kommunallagen om delegation ha att besluta på kommunens eller vägnar i t.ex. anställnings-, personal- eller lokalärenden. Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Behörighetskrav för rektor och förskolechef 11 § Som rektor eller förskolechef får bara den anställas som genom utbildning och erfarenhet har pedagogisk insikt. För rektorerna motsvarar bestämmelsen i sak regleringen i 2 kap. 2 § andra stycket skollag samt 1 a kap. 4 § andra stycket och 2 kap. 4 § andra stycket förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet, men gäller här alla huvudmän. Författningsregleringen av befattningen som förskolechef är ny. Behörighetskraven för rektor och förskolechef behandlas i avsnitt 6.5. 12 § Varje huvudman ska se till att rektorerna går en särskild befattnings- utbildning eller en utbildning som kan jämställas med denna. påbörjas möjligt efter det att rektorn har tillträtt sin anställning och vara Prop. 2009/10:165 genomförd efter tillträdesdagen. Skyldigheten för en huvudman enligt första stycket gäller inte i fråga om rektorer som tidigare gått befattningsutbildningen eller en äldre statlig rektorsutbildning, genom annan utbildning eller yrkeserfarenhet har förvärvat kunskaper som av en högskola som anordnar befattningsutbildning har jämställts med sådan utbildning, eller är verksamma som rektorer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utbildning enligt första stycket. Paragrafen motsvarar i huvudsak de föreslagna bestämmelserna i 2 kap. 2 a och 9 kap. 16 d §§ skollag (jfr prop. 2009/10:27) som träder i kraft . Bestämmelsen omfattar såväl offentliga som enskilda huvudmän. Tredje stycket har ändrats efter påpekande av Lagrådet på så sätt att såväl regeringen som den myndighet som regeringen bestämmer omfattas av bemyndigandet. Vilka som huvudmännen får använda för undervisning i skolväsendet 13 § Huvudmännen ska för undervisning använda lärare eller förskollärare som har en utbildning som är avsedd för den undervisning som läraren eller för- skolläraren ska bedriva. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilken utbildning som krävs för att få bedriva viss undervisning i skolväsendet. I paragrafens första stycke anges vilka lärare eller förskollärare som huvudmännen har skyldighet att använda för undervisning. Möjlighet att göra undantag regleras i 17 och 18 §§. Bestämmelsen motsvarar delvis 2 kap. 3 § första stycket samt 9 kap. 2 § första stycket 6, 8 § första stycket 4 och 8 b § första stycket 4 skollag. Av bestämmelsen framgår att huvudmännen för undervisning ska an- vända lärare eller förskollärare som har en utbildning som är avsedd för den undervisning som han eller hon ska bedriva. Vad som avses med undervisning definieras i 1 kap. 3 §. Vilken utbildning som krävs för att få bedriva en viss undervisning regleras i 15 och 16 §§ samt i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. Kravet på att läraren ska ha utbildning för den undervisning som han eller hon ska bedriva ska iakttas under lärarens hela tjänstgöringstid. Huvudmännen måste alltså, liksom , vid tjänstefördelningen se till att de lärare som används för undervisningen i ett ämne etc. har en ut- bildning som är avsedd för denna undervisning (jfr prop. 1990/91:18 s. 38). I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilken utbildning som krävs för att få bedriva viss undervisning i skolväsendet. Bestämmelsen saknar motsvarighet skollag. Vilken examen och examensin- riktning mot vissa skolformer, verksamheter, årskurser eller ämnen som krävs för att en lärare eller förskollärare ska få bedriva viss undervisning avser regeringen att meddela bestämmelser om i förordning. En lärare eller förskollärare med en viss examen bör emellertid kunna bredda sin kompetens och därigenom få användas för undervisning i t.ex. ytterligare årskurser eller ämnen genom kompletterande kurser. Regeringen avser därför att i förordning även ange hur kompletterande kurser kan medföra att en lärares eller förskollärares undervisningsområde breddas. Bemyn- digandet omfattar också föreskrifter om prövning av om en komplette- rande kurs, som en lärare eller förskollärare har fullgjort, motsvarar så- dan ytterligare utbildning som krävs för att ge läraren eller förskolläraren kompetens för att få bedriva viss undervisning i skolväsendet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.1. 14 § Utöver lärare eller förskollärare som avses i 13 § får det i undervisningen i fritidshemmet och förskolan finnas annan personal med sådan utbildning eller erfarenhet att elevernas eller barnens utveckling och lärande främjas. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 3 § andra stycket skollag. Den innehåller en upplysning om att det i undervisningen i fritidshemmet och förskolan får finnas annan personal än lärare och förskollärare. Be- stämmelsen behandlas i avsnitt 6.6.1. 15 § Den som har en utländsk lärar- eller förskollärarutbildning kan få ett behörighetsbevis av . Ett sådant bevis ger den behörighet att undervisa i skolväsendet som framgår av beviset. Behörighetsbevis ska utfärdas om den utländska utbildningen ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet motsvarar sådan utbildning som avses i 13 §. Den som har ett annat modersmål än svenska, danska, färöiska, isländska eller norska kan få ett behörighetsbevis endast om han eller hon har de kunskaper i svenska som behövs. Paragrafen innehåller bestämmelser om lärare med utländsk lärar- eller förskollärarutbildning. Av första stycket framgår att behörighetsbevis utfärdas av Högskole- verket, liksom enligt 2 kap. 4 § första stycket 1 skollag. En lärare med ett sådant bevis får användas för att bedriva den undervis- ning i skolväsendet som framgår av beviset. Det ska alltså i beviset anges vilken behörighet den utländska utbildningen ger. När läraren eller för- skolläraren har fått ett behörighetsbevis kommer han eller hon att upp- fylla kraven i 13 § första stycket om vilka lärare eller förskollärare som huvudmännen får använda för undervisning. Detta gäller oavsett om behörighetsbeviset har utfärdats enligt bestämmelserna skollag eller enligt denna paragraf. Bestämmelserna i andra och tredje styckena motsvarar i huvudsak 2 kap. 4 a och 4 b §§ skollag. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.2. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om villkoren för ett sådant behörighetsbevis som avses i 15 §. Paragrafen motsvarar 2 kap. 4 c § skollag. Den har dock om- formulerats till en upplysning om att de i 15 § angivna kraven för ett behörighetsbevis avses preciseras genom verkställighetsföreskrifter i för- ordning eller myndighetsföreskrifter. I motsats till Lagrådet anser regeringen att det är lämpligt att genom användningen av ordet närmare upplysa om att det rör sig om verkställighetsföreskrifter. 17 § Huvudmän som anordnar annan undervisning än språkundervisning på ett främmande språk får trots 13 § första stycket för denna undervisning använda en lärare som inte har utbildning som avses i 13 § eller behörighetsbevis enligt 15 §. Detta gäller bara om han eller hon 1.har en utländsk lärarutbildning som motsvarar svensk lärarexamen, och 2.har kompetens att undervisa på det främmande språket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka språk som avses. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, innehåller be- stämmelser som kompletterar 13 § i fråga om vilka lärare som får använ- das för undervisning hos huvudmän som anordnar del av undervisningen på ett främmande språk. Bestämmelserna gäller huvudmän som anordnar delar av sin undervis- ning på ett främmande språk i andra ämnen än det främmande språket. Som exempel kan nämnas sådan undervisning som kommuner får anordna enligt förordningen (2003:459) om försöksverksamhet med engelskspråkig undervisning i . Av 13 § framgår att huvudmännen ska för undervisning använda lärare eller förskollärare som har en utbildning som är avsedd för den undervis- ning som läraren eller förskolläraren ska bedriva. Vilken utbildning som krävs för att få bedriva viss undervisning i skolväsendet avser regeringen att meddela föreskrifter om i förordning. Den som har utländsk lärarut- bildning som ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet motsvarar sådan svensk utbildning ska enligt 15 § få ett behörighetsbevis. Ett så- dant bevis ger samma behörighet som den svenska motsvarande utbild- ningen. Denna paragraf utgör ett undantag från 13 och 15 §§ i fråga om dem som har utländsk lärarutbildning. En huvudman som avses i bestämmel- sen får använda en sådan lärare även om han eller hon inte har fått be- hörighetsbevis. Det krävs dock att den utländska lärarutbildningen mot- svarar sådan svensk lärarutbildning som krävs för att undervisa i skolvä- sendet och att läraren har kompetens att undervisa på det främmande språket. Hos t.ex. huvudmän som anordnar delar av undervisningen på engelska bör i normalfallet personer från engelskspråkiga länder an- vändas. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.3. 18 § Om det inte finns någon att tillgå inom huvudmannens organisation som har den utbildning som krävs enligt 13 § eller ett behörighetsbevis enligt 15 § eller det finns något annat särskilt skäl med hänsyn till eleverna eller barnen, får huvudmannen använda en annan person för att bedriva undervisningen. En sådan person ska 1. vara lämplig att bedriva undervisningen, och 2. i så stor utsträckning som möjligt ha en utbildning som motsvarar den Prop. 2009/10:165 utbildning som krävs för undervisningen. En person som avses i första stycket får användas för att bedriva undervisning under högst i sänder. Detta gäller dock inte om undervisningen avser 2.yrkesämne i gymnasieskola, gymnasiesärskola, vuxenutbildning på gymnasial nivå eller särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. I paragrafen regleras förutsättningarna för att huvudmännen ska få göra undantag från skyldigheten i 13 § första stycket att använda lärare eller förskollärare som har en utbildning som är avsedd för den undervisning som han eller hon ska bedriva. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 3 § andra stycket skollag. Av första stycket första meningen framgår i vilka fall som huvud- männen får göra undantag från skyldigheten att använda lärare med ut- bildning för undervisningen. Det första avser det fall att det inte finns någon lärare eller förskollärare bland huvudmannens personal som har en svensk utbildning som är avsedd för undervisningen i fråga eller har ett behörighetsbevis som avser en motsvarande utländsk utbildning. Syftet med det undantaget är att undervisningen inte ska hindras enbart därför att det saknas personal med den utbildning som krävs. Det ställs inte något krav på att huvudmannen måste ha gjort ansträngningar utan att ha lyckats för att rekrytera lärare eller förskollärare som har den utbildning som krävs för att få bedriva undervisningen. Det andra undantaget avser det fall att en lärare som har en utbildning som krävs för att bedriva undervisningen finns att tillgå, men att denna lärare är direkt olämplig att använda med hänsyn till eleverna. Det kan t.ex. röra sig om missbruksproblem. Utan detta undantag skulle huvud- mannen, om någon annan lärare eller förskollärare som har den utbild- ning som krävs inte finns att tillgå, inte ha möjlighet att byta ut den olämpliga läraren eller förskolläraren mot en vikarie som saknar sådan utbildning. Av kravet på särskilda skäl framgår att undantaget, liksom , ska tillämpas restriktivt. I första stycket andra meningen anges vilken kompetens den person som saknar lärar- och förskollärarutbildning måste ha för att få användas. Enligt första punkten ska han eller hon vara lämplig att bedriva undervis- ningen i fråga. Huvudmannen ska alltså i det enskilda fallet bedöma personens förmåga att fullgöra de uppgifter som direkt hör ihop med undervisningen och som normalt fullgörs av lärare och förskollärare inom skolväsendet. Bedömningen måste göras utifrån såväl de krav som ställs på undervisningen i olika styrdokument för verksamheten som med hänsyn till de elever eller barn som personen ska bedriva undervisning för. Av andra punkten framgår att personen dessutom i så stor utsträckning som möjligt ska ha en utbildning som motsvarar den utbildning som krävs för att få bedriva den aktuella undervisningen. Om huvudmannen väljer mellan två personer som båda bedöms vara lämpliga att bedriva undervisningen, ska den person väljas som har en utbildning som i störst utsträckning motsvarar den utbildning som krävs för att få bedriva undervisningen. Ett exempel kan vara att den ena personen med godkänt resultat läst den utbildning som krävs men inte har tagit ut examen för läraryrket medan den andra personen bara läst en del av utbildningen. 2009/10:165 detta fall ska huvudmannen använda den förstnämnda personen. I andra stycket anges att en person som enligt huvudregeln inte får an- vändas för att bedriva en viss undervisning får användas för detta under högst i sänder. I normalfallet bör det vara till terminens eller läs- årets slut. Huvudmannen är skyldig att på nytt försöka finna en lärare eller förskollärare som har en utbildning som är avsedd för undervisningen. Begränsningen till gäller dock inte om under- visningen avser modersmål eller yrkesämne i gymnasieskola, gymnasie- särskola, vuxenutbildning på gymnasial nivå eller särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Med yrkesämne avses ämne (karaktärsämne) som har en yrkesinriktad profil. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.4. 19 § Om en person som avses i 18 § ska användas för att bedriva undervisning , ska huvudmannen först fatta beslut om detta. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Det pedagogiska lednings- och samordningsansvaret åvilar enligt 9 § en rektor eller i för- skolan en förskolechef. Av 10 § framgår att rektorn beslutar om sin enhets inre organisation. Motsvarande gäller för förskolechefen vid en förskoleenhet. Om en person som inte har den utbildning som är avsedd för viss undervisning ska användas för sådan undervisning , krävs dock enligt denna paragraf att huvudmannen först fattar beslut om detta. Rektorn eller förskolechefen kan alltså inte besluta att en person som saknar den utbildning som krävs ska bedriva undervisning , om inte huvudmannen först har beviljat detta genom ett beslut. Syftet med bestämmelsen är att huvudmannen ska få kunskap om läget vid skol- eller förskoleenheten. Huvudmannen ges härigenom möjlighet att göra en helhetsbedömning av vilka åtgärder som eventuellt behöver vidtas, t.ex. i fråga om rekrytering. Bestämmelsen utgör inget hinder mot att huvudmännen med stöd av särskilda föreskrifter delegerar uppgiften att fatta beslut enligt denna paragraf. Sådana särskilda föreskrifter finns t.ex. i kommunallagen (1991:900). Anställning av lärare och förskollärare 20 § Endast den som uppfyller följande kriterier får anställas som lärare eller förskollärare i skolväsendet utan tidsbegränsning: 1.har någon typ av lärarexamen eller förskollärarexamen enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av högskolelagen (1992:1434) eller motsvarande äldre utbildning, eller 2.har fått ett behörighetsbevis enligt 15 §. Den som inte uppfyller kraven i första stycket får dock anställas som lärare i skolväsendet utan tidsbegränsning, om han eller hon ska undervisa i modersmål eller i ett yrkesämne i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenut- bildning på gymnasial nivå eller särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Detta gäller bara, om 1. det saknas sökande som har utbildning som är avsedd för undervisning i modersmålet eller yrkesämnet, 2. den sökande har tillräcklig kompetens i modersmålet eller yrkesämnet, och 3. det finns skäl att anta att den sökande är lämpad att bedriva undervisningen. Även den som ska bedriva undervisning enligt 17 § och som inte uppfyller kraven i första stycket får anställas som lärare i skolväsendet utan Paragrafen, som delvis motsvarar 2 kap. 4 § och 9 kap. 16 b § skollag, behandlar vilka personer som får anställas som lärare eller för- skollärare utan tidsbegränsning. Bestämmelserna i paragrafen reglerar bara förutsättningarna för att anställa någon. använda för undervisning regleras i 1317 §§. Av första stycket följer att endast den som vid anställningstillfället har lärarexamen får anställas som lärare eller förskollärare utan tidsbegräns- Bestämmelsen avviker alltså från bestämmelser i lagen (1982:80) om anställningsskydd som innebär att anställningsavtal som huvudregel ska gälla tills vidare (jfr 2 och 4 §§ anställningsskyddslagen). stycket finns ett undantag från bestämmelsen i första stycket. stämmelsen i detta stycke får en person som inte har någon typ av lärarexamen eller en förskollärarexamen eller ett behörighetsbevis från anställas tills vidare som lärare under förutsättning att han eller hon ska undervisa i modersmål eller i yrkesämne i gymnasie- skola, gymnasiesärskola, vuxenutbildning på gymnasial nivå eller särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. avses ämne (karaktärsämne) som har en yrkesinriktad profil. gäller dock bara om de villkor som uppställs i punkterna 13 är Enligt första punkten är ett villkor att det saknas sökande som vid an- ställningstillfället saknar den utbildning som krävs för undervisning i modersmålet eller yrkesämnet. Som ett ytterligare villkor uppställs det i andra punkten att den sökande ska ha tillräcklig kompetens i moders- målet eller yrkesämnet. Den sökande måste alltså ha så stor kunskap i modersmålet eller yrkesämnet att han eller hon har förmåga att bedriva Detta hör samman med villkoret i tredje punkten som anger att det ska finnas skäl att anta att den sökande är lämplig att be- För att en sökande ska anses vara lämplig måste han eller hon ha förmåga att fullgöra de uppgifter som direkt hör ihop Denna bedömning måste ske utifrån såväl de krav som ställs på undervisningen i olika styrdokument för verksamheten som med hänsyn till de elever eller barn som den sökande ska bedriva under- Den som ska användas för att undervisa på främmande språk enligt 17 § är också enligt tredje stycket undantagen från bestämmelsen i första Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.5. 21 § I fråga om tidsbegränsning av en anställning som lärare eller förskollärare i skolväsendet gäller utöver bestämmelserna i lagen (1982:80) om anställnings- skydd att den som ska användas för att bedriva undervisning enligt 18 § får anställas för högst i sänder. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 5 § och 9 kap. 16 b § skol- Prop. 2009/10:165 lag. I paragrafen finns en bestämmelse om tidsbegränsad anställning av en person som ska bedriva undervisning som han eller hon inte har ut- bildning för. En sådan anställning får avse om högst i sänder. Om det finns förutsättningar för det, kan personen därefter anställas för ytterligare en period om högst . Bestämmelsen, som avviker från anställningsskyddslagens regler, innebär bl.a. att 5 § andra stycket i den lagen om att vissa former av tidsbegränsad anställning kan övergå till en tillsvidareanställning inte gäller för en anställning enligt denna paragraf (jfr AD 92/2002). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.5. 22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från 20 § första stycket för anställning vid fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning. I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag för anställning vid fristående skolor med sär- skild pedagogisk inriktning. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.5. 23 § Varje huvudman ska sträva efter att för undervisningen anställa lärare och förskollärare som har forskarutbildning. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 3 § tredje stycket skollag. Till skillnad från bestämmelsen skollag omfattar denna be- stämmelse även enskilda huvudmän och undervisning i alla skolformer och i fritidshemmet. 24 § En lärare ska i skolväsendet benämnas lektor om han eller hon har 1.avlagt minst licentiatexamen inom ett ämne som helt eller i huvudsak motsvarar ett undervisningsämne eller som avser ämnesdidaktik eller har avlagt motsvarande utländsk examen, och 2.under tjänstgöring som lärare har visat pedagogisk skicklighet. En förskollärare ska i skolväsendet benämnas lektor om han eller hon har 1.avlagt minst licentiatexamen inom ett område som omfattas av förskolans uppdrag eller har avlagt motsvarande utländsk examen, och 2.under tjänstgöring som förskollärare har visat pedagogisk skicklighet. Benämningen lektor ska förbehållas lärare som avses i första stycket och förskollärare som avses i andra stycket. Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, behandlar an- vändningen av titeln lektor inom skolväsendet. är att lärare ska ges möjlighet till karriär inom skolväsendet och bidra till att eleverna i skolan uppnår bättre resultat. Av första stycket framgår att en lärare som uppfyller de kompetenskrav som anges i punkterna 1 och 2 ska benämnas för lektor. anges att läraren ska ha avlagt minst licentiatexamen. även ha avlagt doktorsexamen. Examen ska ha avlagts inom ett ämne som helt eller i huvudsak motsvarar ett undervisningsämne eller som Utöver kravet på vetenskaplig kompetens ska läraren enligt andra punkten även ha pedagogiska meriter. Det krävs därför att han eller hon under tjänstgöring som lärare har visat pedagogisk skick- Med pedagogisk skicklighet avses att läraren inte bara har till- räcklig kompetens för att undervisa utan att han eller hon har visat indi- viduell skicklighet i sin yrkesutövning. Det är huvudmannen som avgör om läraren uppfyller kraven för att Läraren behöver dock inte ha förvärvat sin kompetens hos samma huvudman. En lärare kan t.ex. ha tjänstgjort hos en huvudman och hos en annan. yttranden över sin tjänstgöring hos de olika huvudmännen kan visa att han eller hon uppfyller kravet på pedagogiska meriter och läraren dess- utom avlagt en examen som avses i första punkten, ska läraren benämnas I andra stycket anges kompetenskraven för att en förskollärare ska få Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets syn- Av tredje stycket framgår att benämningen lektor ska förbehållas lärare och förskollärare som uppfyller kompetenskraven i första stycket. anställda får med andra ord inte i tjänsten kallas för lektor. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6.6. 25 § För eleverna i förskoleklassen, , grundsärskolan, sameskolan, specialskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska det finnas elevhälsa. Elevhälsan ska omfatta medicinska, psykologiska, psykosociala och special- Elevhälsan ska främst vara förebyggande och hälso- Elevernas utveckling mot utbildningens mål ska stödjas. För medicinska, psykologiska och psykosociala insatser ska det finnas tillgång till skolläkare, skolsköterska, psykolog och kurator. Vidare ska det finnas tillgång till personal med sådan kompetens att elevernas behov av specialpedagogiska insatser kan tillgodoses. Av första stycket följer att huvudmannen måste se till att det finns elev- hälsa för varje elev i angivna skolformer. Bestämmelsen har viss mot- svarighet i 14 kap. 1 och 7 a §§ skollag. Den del av elevhälsan som motsvarar dagens skolhälsovård ska även fortsättningsvis anses utgöra en självständig verksamhetsgren i förhållande till den övriga elev- hälsan och den särskilda elevstödjande verksamheten i övrigt (se författ- ningskommentaren till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Vidare anges att elevhälsan främst ska vara förebyggande och hälsofrämjande och omfatta medicinska, psykologiska, psykosociala och specialpedagogiska insatser.