prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Av författningskommentaren till 10 kap. 34 § i nu avsedd del framgår endast att undantaget har sin motsvarighet i gällande rätt (4 kap. 8 a § i Motsvarande fråga har däremot tagits upp under författningskommentaren till 10 kap. 30 § som handlar om bidragsskyldighet vid placering av en elev vid en annan skolenhet än vid en grundskoleenhet i hemkommunen. Inte heller här får man någon närmare klarhet i vad som avses med svårigheter. Givetvis kan en elevs omfattande behov av särskilt stöd medföra kostnader och till och med betydande kostnader för en kommun. Frågan är emellertid om det kan förekomma fall där kostnaderna för stöd till en enskild elev är så omfattande att man kan tala om att betydande ekonomiska svårigheter uppstår för en kommun. Uttrycket ekonomiska svårigheter leder närmast tanken till att någon form av ekonomisk kris skulle uppstå i kommunen genom den extra kostnaden. Lagrådet ifrågasätter om en sådan innebörd är avsedd. Enligt Lagrådets mening förtjänar frågan att övervägas ytterligare och belysas i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet och ett mera relevant uttryck väljas. 8 kap. 21 § I paragrafen föreskrivs att hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för en fristående förskola för varje barn i form av ett grundbelopp. Därutöver ska kommunen lämna bidrag i form av ett tilläggsbelopp för barn som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Kommunen är dock inte skyldig att lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. När det gäller grundbeloppet ska bidraget bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskola. I fråga om interkommunal ersättning är principen att hemkommunen ska, även beträffande barn som har ett omfattande behov av särskilt stöd, betala ersättning efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskola (se 8 kap. 17 § andra stycket). Motsvarande förtydligande saknas i 21 §. Enligt motiven är dock utgångspunkten att bidrag ska lämnas för varje barn i fristående förskola efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna förskolorna för att därigenom skapa en säkrare ekonomisk grund för förskolor med enskild huvudman. Detta bör rimligen också gälla i fråga om tilläggbelopp till fristående skolor. Noteras kan att motsvarande begränsning när det gäller ersättning för elever i behov av särskilt stöd inte synes föreligga i fråga om internationella skolor med enskild huvudman (se 24 kap. 4 och 6 §§). Lagrådet bedömer att denna grundläggande princip, i likhet med vad som gäller för interkommunal ersättning, bör komma till uttryck i 21 §. Föreskrifterna i 21 § som reglerar både grundbelopp och tilläggsbelopp skulle vidare vinna i tydlighet om de delas upp i separata paragrafer. Mot denna bakgrund föreslås att 21 §, med vissa ytterligare språkliga justeringar, bildar tre nya paragrafer, 21, 22 och 23 §§, med följande lydelser: 21 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje barn vid förskoleenheten. Bidraget består av ett grundbelopp enligt 22 § och i vissa fall av ett tilläggsbelopp enligt 23 §. Grundbeloppet och tilläggsbeloppet ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen förskola. 22 § Grundbeloppet ska avse ersättning för 1.omsorg och pedagogisk verksamhet, 2.pedagogiskt material och utrustning, 23 § Tilläggsbelopp ska lämnas för barn som har ett omfattande behov av Hemkommunen är dock inte skyldig att betala tilläggsbelopp, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 9 kap. 15 och 16 §§ Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 9 kap. 19 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. Beträffande tilläggsbelopp till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. 9 kap. 21 § Enligt den föreslagna paragrafen, som ryms under rubriken förskoleklass, har den kommun där skolenheten är belägen rätt till insyn Av författningskommentaren framgår endast att den föreslagna bestämmelsen motsvaras av 9 kap. 11 § andra stycket första meningen i Lagrådet kan konstatera att det nämnda stycket i gällande rätt innehåller en bestämmelse som innebär att skolor i den utsträckning som kommunen i ett enskilt fall beslutar det är skyldiga att delta i den uppföljning och den utvärdering som kommunen gör av sitt Någon sådan skyldighet finns således inte i den Enligt Lagrådets mening är det med förslagets nuvarande utformning oklart hur en kommun som vill hävda sin rätt till insyn i en skolenhet med enskild huvudman ska kunna göra detta. nämligen inte följa med paragrafen. Inte heller framgår klart hur paragrafen förhåller sig till bestämmelserna om tillsyn i 26 kap. paragrafen har fått avsedd utformning kan ifrågasättas om den alls Frågorna bör enligt Lagrådets mening övervägas och belysas under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 9 kap. 22 § I den föreslagna paragrafen anges att det i 14 kap. finns bestämmelser om en huvudmans ansvar för fritidshem för elever i förskoleklassen. Lagrådet konstaterar att författningskommentar saknas till paragrafen. Vid föredragningen inför Lagrådet har uppgetts att den föreslagna paragrafen har kommit med i lagrådsremissen av misstag. Enligt Lagrådets mening kan paragrafen utgå, eftersom den inte har någon materiell innebörd utan enbart tjänar som upplysning. 10 kap. 4 § I paragrafens första och andra stycken anges vilka ämnen undervisningen ska omfatta. I det tredje stycket anges att det vidare ska finnas elevens val och skolans val. Enligt vad som uppgetts vid föredragningen är dessa val inte ämnen. I den timplan som utgör bilaga 1 till lagen ingår dock elevens val som ett ämne, vilket bör rättas till. 10 kap. 6 § Paragrafen, som ingår i kapitlet om , innehåller ett bemyn- digande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undervisningens omfattning, om avvikelser från vissa bestämmelser och om undantag från skyldigheten att tillämpa timplanen. Liknande bestämmelser finns beträffande grundsärskolan i 11 kap. 9 §, beträffande specialskolan i 12 kap. 6 § och beträffande sameskolan i 13 kap. 6 §. Punkt 1 i förevarande paragraf avser rätten att meddela föreskrifter om undervisningens omfattning utöver vad som följer av 4 och 5 §§. Av 4 § framgår de ämnen som undervisningen ska omfatta och de ytterligare val som ska finnas. I 5 § anges den minsta totala undervisningstiden för varje elev. Innebörden av punkt 1 kan vara att utöver de föreskrifter som redan finns i 4 och 5 §§ får föreskrifter om utbildningens omfattning meddelas, vilka kan innebära såväl ökad som minskad omfattning och ändrad sammansättning av utbildningen. En mera närliggande tolkning av innebörden är att föreskrifterna bara får leda till längre total undervisningstid, antingen genom att undervisningen ska omfatta annat än de ämnen eller val som anges i 4 § eller genom att undervisningstiden i ett ämne ökas. I författningskommentaren anges att bemyndigandet i första punkten kan bli aktuellt för bl.a. undervisning i modersmål. Vid föredragningen inför Lagrådet har något annat exempel inte lämnats på när bemyndigandet är avsett att användas. Exemplet tyder på att det är den mera närliggande tolkningen av bestämmelsen som är avsedd. Denna uppfattning styrks i någon mån av utformningen av 12 kap. 6 §, som avser specialskolan. Bestämmelsen i den paragrafens första stycke 1 är likalydande med punkt 1 i förevarande paragraf. 12 kap. 6 § innehåller dock ett andra stycke som innebär att föreskriftsrätten enligt första stycket 1 får för vissa elever avvika från den ämnesindelning som anges i 4 § och i timplanen. Om denna föreskriftsrätt skulle följa direkt av punkt 1 framstår andra stycket i paragrafen som överflödigt. Om avsikten är att bemyndigandet ska ha den innebörd som Lagrådet betecknat som mer närliggande bör bemyndigandet i första punkten kunna utformas så att det avser föreskrifter om undervisningstid utöver vad som följer av 5 §. Formuleringen medger både att undervisning ges i t.ex. modersmål och att undervisningstiden ökas i ett ämne som anges i timplanen. Paragrafen kan då med även vissa redaktionella ändringar ges följande utformning: 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 5 §, 2.avvikelser från 4 § och från timplanen för fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning och för särskilda utbildningar, 3.andra begränsade avvikelser från 4 § och från timplanen utöver vad som följer av 3 kap. 11 § (anpassad studiegång) eller 7 kap. 9 § andra stycket (integrerad undervisning), om det finns särskilda skäl, och 4.undantag från skyldigheten att tillämpa timplanen. 10 kap. 19 § Betyg i ett ämne som inte avslutats ska enligt 10 kap. 16 § sättas i slutet av varje termin i årskurs 8 och i slutet av höstterminen i årskurs 9. I förevarande paragraf finns bestämmelser om betygssättningen. Den ska grundas på en bedömning av de kunskaper som eleven inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen i relation till de kunskaper en elev bör ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kunskapskraven i årskurs 9. Bestämmelsen är svårtillgänglig. Någon klarhet skapas inte vare sig i författningskommentaren eller i den allmänna motiveringen. Enligt vad som upplysts vid föredragningen inför Lagrådet kan de kunskaper eleverna ska ha inhämtat i ett ämne variera mellan olika klasser i en skola och mellan olika skolor beroende bl.a. på hur undervisningstiden för ett ämne fördelas . Det framstår därför som naturligt att betygssättningen ska grundas på en bedömning av de kunskaper en elev inhämtat till och med den aktuella terminen utifrån det undervisningsinnehåll som behandlats den termin som betyget avser. Såvitt kan förstås ska jämförelsen med kunskapskraven i årskurs 9 göras med utgångspunkt i de kunskaper som en elev bör ha inhämtat, oavsett hur utbildningen i ett ämne fördelas över tiden. Skulle tyngdpunkten i undervisningen i ett inte avslutat ämne ligga på den avslutande delen av utbildningen kommer eleverna vid betygssättningen sannolikt ha genomsnittligt sett sämre kunskaper i ämnet än de elever som fått undervisning med tyngdpunkten på den tidigare delen av utbildningstiden. De först nämnda eleverna kommer därför att få lägre betyg än de sist nämnda eleverna. Det kan ifrågasättas om detta är en avsedd effekt. Det får förutsättas att utbildningen i ett ämne ska leda till att kunskaps- kraven är uppfyllda när ämnet avslutas, oavsett hur utbildningen fördelas över tiden. Det förefaller därför tillräckligt att, som är fallet i 7 kap. 7 § grundskoleförordningen (1994:1194), begränsa bedömningen till de kunskaper en elev inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen. 10 kap. 20 § I första stycket finns en regel om att ett betyg som sätts efter det att ett ämne avslutats ska bestämmas med hjälp av de kunskapskrav som har föreskrivits för ämnena. Eftersom några kunskapskrav inte har föreskrivits i skollagen förutsätts uppenbarligen att kunskapskraven anges på annat sätt än i lagen. Av paragrafens andra stycke framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om kunskapskrav för betygen A, C och E och att sådana föreskrifter ska precisera vilka kunskaper enligt kursplanen som krävs för respektive betyg. För att en bestämmelse av det slag som finns i andra stycket ska utgöra enbart en upplysning måste de föreskrifter som avses bli meddelade kunna meddelas även utan upplysningsbestämmelsen. Genom att utforma andra stycket så att föreskrifter meddelas om kunskapskrav endast för vissa betyg och genom att ange att föreskrifterna ska precisera de kunskaper som krävs har bestämmelsen förlorat sin karaktär av upplysningsbestämmelse och till sitt innehåll blivit en delegationsbestämmelse. I den del paragrafen innebär att föreskrifterna ska ha visst innehåll (ska precisera vilka kunskaper) synes den vara grundlagsstridig. kan visserligen enligt 8 kap. 14 § regeringsformen meddela föreskrifter i visst ämne utan hinder av att regeringen har behörighet att besluta föreskrifter i samma ämne. Detta gäller även verkställighetsföreskrifter. Har inte utnyttjat denna möjlighet ankommer det dock enligt regeringsformen endast på regeringen att meddela sådana föreskrifter med rätt för regeringen att delegera föreskriftsrätten till myndighet. Om första stycket i stället utformas t.ex. så att betyg ska sättas med hjälp av bestämda kunskapskrav skulle regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kunna meddela verkställighetsföreskrifter som innebär att kunskapskrav för betyg fastställs och som anger vilka kunskaper som krävs för respektive betyg. Andra stycket skulle då inte behövas. Om det anses önskvärt möter det inte något hinder att 10 kap. 20 § ges följande alternativa lydelse: När betyg sätts efter det att ett ämne har avslutats ska betyget sättas med hjälp av bestämda kunskapskrav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana kunskapskrav och om de kunskaper enligt kursplanerna som krävs för olika betyg. Lagrådet hänvisar i övrigt till vad som anförts inledningsvis om bl.a. upplysningsbestämmelser. 10 kap. 21 § Om det finns särskilda skäl får det enligt den föreslagna paragrafen vid betygssättningen i bortses från enstaka delar av kunskapskrav som eleven ska ha uppnått i slutet av årskurs 9. Med särskilda skäl avses enligt paragrafen funktionsnedsättning eller andra liknande personliga förhållanden som inte är av tillfällig natur och som utgör ett direkt hinder för att eleven ska kunna nå ett visst kunskapskrav. Av den kortfattade författningskommentaren kan läsas ut att paragrafen inte har någon tidigare motsvarighet i lagform utan har sin förebild i en föreskrift av lägre dignitet, nämligen 7 kap. 8 § tredje stycket grundskoleförordningen (1994:194). Någon närmare ledning finns inte i författningskommentaren. Lagrådet kan konstatera att man av paragrafens ordalydelse kan få det intrycket att man vid betygssättning av en elev får bortse från enstaka delar av de kunskapskrav som ställs på andra elever för att få ett visst betyg. Detta skulle kunna ske om en elev har en funktionsnedsättning eller andra liknande personliga förhållanden som inte är av tillfällig natur och som utgör ett direkt hinder för att eleven ska kunna nå ett visst kunskapskrav. Av en rad andra bestämmelser i förslaget till ny skollag framgår att en sådan elev har rätt till särskilt stöd i olika former. En fråga av annat slag är om avsteg från likabehandling mellan elever vid betygssättning är avsedd och ska göras på det sättet att samma kunskapskrav inte ställs på samtliga elever för uppnående av ett visst betyg. Enligt Lagrådets mening bör frågan belysas under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 10 kap. 22 § I de fall ett icke godkänt betyg sätts i ett avslutat ämne ska, enligt paragrafen, läraren ge en skriftlig bedömning av elevens kunskaps- utveckling i ämnet. Av bedömningen får också de stödåtgärder som vidtagits framgå. Detsamma gäller om det, enligt 18 §, inte kan sättas betyg i ett avslutat ämne. Utformningen av bestämmelsen innebär att det är läraren ensam som har att göra bedömningen och att underteckna den skriftliga bedömningen. Ifrågavarande bedömning torde i många fall vara känslig att göra då det handlar om svagpresterande elever. Enligt Lagrådets mening bör övervägas om inte även ett sådant skriftligt dokument borde undertecknas av rektorn (jfr betyg, som enligt vad som uppgetts vid föredragningen är avsedda att undertecknas av rektorn). 10 kap. 30 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 10 kap. 32 § Enligt den här föreslagna paragrafen, som handlar om skolskjuts för elever i , föreskrivs att elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas. I exempelvis förslaget till 11 kap. 38 § föreskrivs att hemkommunen ska anordna skolskjuts för elever som går i fristående grundsärskola inom kommunen. Lagrådet ifrågasätter om någon saklig skillnad är avsedd mellan de båda I de fall en saklig skillnad inte är avsedd bör ett enhetligt I de fall en skillnad är avsedd bör detta förklaras i Beträffande uttrycket organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 10 kap. 34 § Beträffande uttrycket betydande ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 10 kap. 36 § Paragrafen innebär att en fristående grundskola som inte har plats för alla sökande ska göra ett urval på grunder som Detta gäller dock inte i fråga om urval till sådana utbildningar som avses i 6 § 2, dvs. skolor med särskild pedagogisk inriktning och särskilda utbildningar. Enligt paragrafens andra stycke meddelar regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer föreskrifter om urval i dessa fall. Av 10 kap. 9 § andra stycket framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från förbudet i första stycket mot att göra tester och prov till villkor för bl.a. antagning eller urval till en skolenhet. Detta bemyndigande synes kunna användas t.ex. i fråga om urval till särskilda utbildningar. Enligt Lagrådets mening bör förevarande paragraf, med beaktande av innehållet i 9 § andra stycket, kunna utformas på följande sätt: Om det inte finns plats för alla sökande, ska urvalet göras på de grunder som godkänner, om inte annat följer av föreskrifter som meddelas med stöd av 9 § andra stycket eller annars avser sådana utbildningar som avses i 6 § 2. 10 kap. 37 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. Beträffande tilläggsbelopp till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. 10 kap. 40 § Beträffande insyn i en skolenhets verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 11 kap. 9 § Av de skäl som Lagrådet angett i fråga om 10 kap. 6 § bör paragrafen kunna utformas på följande sätt: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 7 §, 2.avvikelser från 6 § och från timplanen utöver vad som följer av 3 kap. 11 § (anpassad studiegång) eller 7 kap. 9 § andra stycket (integrerad undervisning), om det behövs med hänsyn till elevernas förmåga, och 3.andra begränsade avvikelser från 6 § och från timplanen. 11 kap. 22 § I konsekvens med vad Lagrådet anfört beträffande 10 kap. 19 § bör bedömningen vid betygssättningen kunna begränsas till de kunskaper en elev inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen. 11 kap. 29 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 11 kap. 31 § I första stycket regleras rätten till kostnadsfri skolskjuts i hemkommunen för elever i grundsärskola med offentlig huvudman. Av andra stycket framgår att denna rätt inte gäller elever som väljer att gå i en annan skolenhet än den där kommunen annars skulle ha placerat dem eller som går i en annan kommuns grundsärskola med stöd av 24 eller 25 §. I 24 § regleras kommunens möjligheter att komma överens med en annan kommun om att den ska ta emot elever som hemkommunen ansvarar för, dvs. en annan situation än den där eleven själv väljer att gå i en annan kommuns skola. Rimligen bör en elev ha rätt till kostnadsfri skolskjuts även i sådana fall som anges i 24 §. Specialmotiveringen till 31 § ger stöd för en sådan tolkning. Detta innebär att hänvisningen till 24 § i andra stycket bör utgå. Beträffande uttrycket organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 11 kap. 33 § Beträffande uttrycket betydande ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 11 kap. 36 § I paragrafen regleras frågan om kommunala bidrag till fristående Annat har inte framkommit vid föredragningen än att tilläggsbelopp, i likhet med vad som gäller för fristående grundskolor, ska utgå för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning (jfr 10 kap. 37 §). Paragrafen bör därför kompletteras i nämnda avseende. Beträffande tilläggsbelopp i övrigt till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 11 kap. 39 § Beträffande insyn i en skolenhets verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 12 kap. 6 § Lagrådet har tidigare behandlat liknande bestämmelser i 10 kap. 6 § och 11 kap. 9 §. Den nu behandlade paragrafen avviker från de nämnda paragraferna på det sättet att den innehåller ett andra stycke, enligt vilket föreskrifter enligt första stycket 1 får för vissa elever avvika från den ämnesindelning som anges i 4 § och i timplanen. konstateras att det inte finns något behov av att nämna timplanen. andra stycket framgår, som bestämmelsen lyder i det förslaget, att regeringen meddelar föreskrifter om fördelning av undervisningstiden (timplan). Föreskrifter enligt denna bestämmelse kan utformas så att önskvärda avvikelser som avses i 6 § andra stycket görs. Även avvikelser enligt punkt 2 från timplan täcks av 5 § andra stycket och kan därför utgå. Lagrådet föreslår att punkt 1 i paragrafens första stycke utformas på samma sätt som Lagrådet förordat beträffande 10 kap. 6 § och 11 kap. 9 §, att det i remissen föreslagna andra stycket utgår och att en tredje punkt tas in i paragrafen. Paragrafen bör då med även redaktionella ändringar kunna ges följande lydelse: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 5 §, 2.begränsade avvikelser från 4 § utöver vad som följer av 3 kap. 11 § (anpassad studiegång), om det finns särskilda skäl, och 3.avvikelser för elever med utvecklingsstörning från den ämnesindelning som anges i 4 §. 12 kap. 19 § I konsekvens med vad Lagrådet anfört beträffande 10 kap. 19 § bör bedömningen vid betygssättningen kunna begränsas till de kunskaper en elev inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen. 12 kap. 21 § Lagrådet, som har kommenterat likartade frågor under 10 kap. 21 §, hänvisar till vad som anförs beträffande den paragrafen. 12 kap. 22 § Lagrådet, som har kommenterat en paragraf med samma innehåll under 10 kap. 22 §, hänvisar till vad som anförs beträffande den paragrafen. 13 kap. 4 och 7 §§ Av andra stycket i 4 § framgår att det i sameskolan som ämne ska finnas modersmål, dock endast för elever som ska erbjudas annan modersmålsundervisning än samiska. Av 7 § första stycket framgår dock att en elev med ett annat modersmål än svenska, dvs. även samiska, ska erbjudas modersmålsundervisning, om språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Även om så inte är fallet ska modersmålsundervisning erbjudas, om det är fråga om ett nationellt minoritetsspråk. Bestämmelserna är alltså motstridiga. Beroende på vad som är avsett bör den ena eller den andra bestämmelsen ändras. 13 kap. 6 § Med hänvisning till vad Lagrådet förordat beträffande bl.a. 12 kap. 6 § bör förevarande paragraf kunna utformas på följande sätt: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.undervisningstid utöver vad som följer av 5 §, och