prop · GX03235 · 2010-06-17 00:00:00 — som varken är finansiella företag eller publika aktiebolag behöver inte längre lämna uppgifter om kostnader och förpliktelser som avser pensioner till ledande befattningshavare. Sådana mindre företag behöver inte heller längre lämna uppgifter om avtal om avgångsvederlag till sådana personer. Den ändrade uppgiftsskyldigheten omfattar, i förekommande fall, även koncernredovisningen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen föreslår även att skyldigheten att lämna upplys- ningar om medelantalet anställda och dela upp personalkostnader på kostnadsslag tas bort för mindre företag. Vidare föreslår utredningen att skyldigheten att lämna upplysningar om könsfördelningen bland de anställda och bland de ledande befattningshavarna samt att specificera medelantal anställda i olika länder tas bort för samtliga företag (se betänkandet s. 117 f.). Utredningen föreslår också att uppgiftsskyldig- heten i koncernredovisningen vad gäller ersättningar m.m. till ledande befattningshavare begränsas (se betänkandet s. 126 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invändning. (JämO) och avstyrker förslagen såvitt gäller upplysnings- skyldigheten avseende könsfördelning och sjukfrånvaro. JämO anser att utredningens analyser är för knapphändiga och påpekar att utredningen inte redovisar något empiriskt stöd för uppfattningen att redovisnings- skyldigheten inte skulle påverka arbetsgivarens personalpolitik. Ett slopande av uppgiftsskyldigheten skulle försvåra möjligheterna för företagen att upptäcka könsmönster bland sjukskrivningarna och leda till att kraven på att arbetsgivare ska bedriva ett kontinuerligt jämställdhets- arbete minskar. framhåller att uppgifter om sjuk- frånvaro är viktig information vid riskbedömningar och för att följa upp sjukfrånvaro som har sin grund i arbetsförhållandena. Verket framhåller också att uppgifter om könsfördelning utgör en förutsättning för en bred analys av arbetsmiljön. FAR SRS, Rådet för finansiell rapportering och Sydsvenska anser att kraven på vilka uppgifter som ska lämnas om ledande befattningshavare och tidigare ledande befattningshavare bör förenklas och förtydligas ytterligare. invänder mot förslagen i de delar som avser slopade krav på specifikation av löner och andra ersättningar samt uppgifter om medelantalet anställda i olika länder. Förslagen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se utkastet s. 50 f.). I utkastet till lagrådsremiss föreslås dock även att kravet på att personalkostnaderna ska delas upp på kostnadsslag tas bort för mindre företag. Utkastet behandlar inte frågorna om könsfördelning och sjukfrånvaro. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har fått tillfälle att Prop. 2009/10:235 yttra sig över utkastet tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invänd- Vissa remissinstanser, , , FAR SRS och Företagarna, anser att även kravet på information om medeltalet anställda kan tas bort för mindre företag. Redovis- ningskonsulters Förbund (SRF) är däremot av uppfattningen att det är bra att detta informationskrav behålls. SRF anser även att kravet på upplysning om räkenskapsårets sammanlagda löner i mindre företag bör behållas för att möjliggöra en meningsfull extern analys av företagets resultat och ställning. Föreningen Stiftelser i Samverkan påpekar att upplysning om lönekostnad sannolikt är av intresse för i egenskap av tillsynsmyndighet över stiftelser. FAR SRS anser att mindre publika företag bör omfattas av samma upplysningskrav som större företag inom samtliga områden. beklagar att upplys- ningar om ersättning till ledande befattningshavare inte behandlas . Skälen för regeringens förslag Det fjärde bolagsrättsliga direktivet innehåller bestämmelser om vilka uppgifter som ska lämnas om företagets personal (se artikel 43). Direktivets bestämmelser har i svensk rätt genomförts i årsredovisnings- lagen. Årsredovisningslagen innehåller också vissa bestämmelser om tilläggsupplysningar avseende personal som inte härrör från direktivet. Som regeringen anför i avsnitt 6 bör en utgångspunkt vara att den svenska redovisningslagstiftningen inte ska ställa upp mer långtgående krav än de som finns i redovisningsdirektiven, om det inte finns starka skäl som talar för det. I det följande behandlas de olika personalrelaterade upplysningskraven i redovisningslagstiftningen. Könsfördelning och medelantalet anställda Ett företag ska i sin årsredovisning ange antalet anställda fördelade på kvinnor och män (5 kap. 18 § årsredovisningslagen). Uppgift ska också lämnas om könsfördelningen bland de ledande befattningshavarna (5 kap. 18 b §). Kraven saknar motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Redovisningens syfte är i första hand är att förse företagens intress- enter med finansiell information för att dessa ska kunna fatta välgrundade ekonomiska beslut. Kraven på vilken information som ska lämnas i företagens redovisning bör därför begränsas till information som typiskt sett efterfrågas av dessa. Som JämO och är inne på är det sannolikt så att ett synliggörande av könsfördelningen fyller en viktig funktion i jämställdhetsarbetet och för arbetsmiljön. De upplysningskrav i årsredovisningslagen som tar sikte på köns- fördelningen bland anställda och ledande befattningshavare har fått en allt större betydelse , inte endast ur ett jämställdhets- politiskt perspektiv utan också som en av de faktorer som är av betydelse för förtroendet för näringslivet och för företagets intressenter när dessa fattar ekonomiska beslut. Vid bedömningen av om ett företag sköts på rätt sätt är det givetvis av intresse att de ledande befattningshavarna i företaget har en ända- målsenlig sammansättning med avseende på kompetens, erfarenhet och bakgrund. Uppgifter om könsfördelningen kan här vara av intresse. Brist på en jämn könsfördelning kan t.ex. tyda på att företaget inte tar till vara både kvinnors och mäns kompetens i sin rekrytering. Vissa studier tyder på att jämställda företag är mer lönsamma än andra företag (se Ds 2006:11 s. 176 f.). Flera investerare arbetar aktivt med frågan om jämställdhet i företagen utifrån ett lönsamhetsperspektiv. Så har exempelvis under en rad av år tagit fram ett jämställdhetsindex för att påverka de företag investerar sina sparares pengar i. Frågan om jämställdhet har uppmärksammats också inom ramen för Svensk kod för bolagsstyrning som bl.a. syftar till att trygga näringslivets riskkapitalförsörjning. I koden anges att en jämn könsfördelning ska eftersträvas vid sammansättningen av styrelsen. Mot den angivna bakgrunden anser regeringen att uppgifter om de anställdas och de ledande befattningshavarnas könsfördelning har sådan betydelse att kraven på uppgiftslämnande i årsredovisningen bör be- hållas. En annan fråga med anknytning till personalen gäller kravet på att uppgift ska lämnas om medelantalet anställda personer samt hur dessa fördelar sig på olika länder (5 kap. 18 §). Kraven har endast delvis motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet (se artiklarna 43.1.9 och 44.1). Uppgift om antalet anställda är av grundläggande betydelse vid bedömningen av företagets storlek och ekonomiska betydelse. Det används dessutom som ett av flera kriterier i förekommande gränsvärden och har därför relevans för såväl den ekonomiska bedömningen av ett företag som bedömningen av vilka redovisnings- och revisionsregler som företaget har att följa. Skyldigheten att lämna uppgift om antalet anställda och i vilka länder dessa finns har funnits (se prop. 1975:103 s. 262). Intresset av dessa uppgifter torde inte ha minskat ur ett företagsekonomiskt perspektiv. Tvärtom är näringslivet i än högre grad international- iserat och uppgifterna är ofta nödvändiga för att intressenterna ska kunna bilda sig en uppfattning om ett företags samlade verksamhet. Upplys- ningskravet bör därför finnas kvar. Ett företag ska i sin årsredovisning lämna uppgift om de anställdas totala sjukfrånvaro. Vidare ska frånvaron redovisas på olika ålderskategorier och för kvinnor respektive män. Andelen sjukfrånvaro under en samman- hängande tid av ska anges särskilt (5 kap. 18 a §). Kraven saknar motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Syftet med årsredovisningslagens krav på redovisning av sjukfrånvaro är att öka medvetenheten om frånvarons fördelning på olika verksam- heter (se prop. 2002/03:6). Ökade kunskaper på området ansågs kunna påverka arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska sjukfrånvaron. Utredningen föreslår att kravet på redovisning av sjukfrånvaro tas bort. 2009/10:235 Även regeringen anser att det uttryckliga kravet på att redovisa sjuk- frånvaro i årsredovisningen bör tas bort. EU:s bolagsrättsliga direktiv kräver inte att företagen lämnar uppgift om sjukfrånvaro och det finns inte några starka skäl som talar för att behålla upplysningskravet. Dessutom uppfattas det som betungande och svårförståeligt av företagen (se avsnitt 5). Det kan dock i sammanhanget erinras om att årsredovisningen alltid ska innehålla information som är viktig för bedömningen av utvecklingen av företagets verksamhet, ställning och resultat (se 6 kap. 1 §). Hit hör när det är relevant för den aktuella bedömningen uppgifter om sjukfrånvaro. I årsredovisningslagen finns flera olika krav på tilläggsupplysningar om personalkostnader (se 5 kap. 1925 §§). Det gäller löner, andra er- sättningar och sociala kostnader samt pensioner och avtal om avgångs- vederlag. Upplysning ska också lämnas om hur kostnaderna fördelar sig på olika personalkategorier. Kraven har delvis sina motsvarigheter i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Utredningen föreslår förenklingar i uppgiftsskyldigheten. invänder mot förslagen och framhåller att ändringarna kommer att skapa problem för byrån. Som framgår av avsnitt 6 är det emellertid regeringens mening att uppgiftsskyldigheten enligt årsredovis- ningslagen bör begränsas så långt det är lämpligt och möjligt. Årsredo- visningslagens bestämmelser om tilläggsupplysningar om personal- kostnader går längre än det fjärde bolagsrättsliga direktivet kräver. Kraven kan också uppfattas som administrativt betungande av företagen (se avsnitt 5). Det bör därför övervägas om reglerna kan förenklas. Vad först gäller kravet på att personalkostnader ska specificeras på löner och andra ersättningar respektive sociala kostnader (5 kap. 19 §) finns motsvarande bestämmelser i det fjärde bolagsrättsliga direktivet (se artiklarna 43.1.9 och 23.6). får undantas från uppgifts- skyldigheten (artikel 44.1). Denna möjlighet har inte utnyttjats. Alla företag som omfattas av årsredovisningslagen ska upprätta en resultaträkning. Denna kan ställas upp med indelning efter kostnadsslag eller med indelning efter funktioner (se bilagorna 2 och 3 till lagen). Av uppställningsschemat till den kostnadsslagsindelade resultaträkningen framgår att de sammanlagda personalkostnaderna ska anges under en särskild rubrik eller om en sammanslagning har skett av posterna i en not till resultaträkningen (3 kap. 4 § fjärde stycket 2). En upplysning av det slaget torde i och för sig vara tillräcklig för att tillgodose intressenternas behov av information i mindre företag. En helhets- bedömning måste emellertid ske av den samlade administrativa bördan för företagen. Den specifikation av personalkostnader på olika delposter som görs i årsredovisningen har ett stort värde för den ekonomiska statistiken även när det gäller mindre företag. Om uppgifterna inte kan hämtas från företagens årsredovisning, måste inhämta dessa på annat sätt. Detta skulle innebära merarbete för företagen och leda till sämre kvalitet på statistiken. Vid en samlad bedömning bör upplysningskravet därför behållas. Årsredovisningslagen innehåller också krav som syftar till att synlig- göra ersättningar, pensioner och avtal om avgångsvederlag till ledande befattningshavare. Löner och andra ersättningar ska anges dels för gruppen ledande befattningshavare, dels för gruppen övriga anställda. Vidare ska uppgift lämnas om pensioner och liknande förmåner samt om avtal om avgångsvederlag till ledande befattningshavare (5 kap. 20 § första stycket, 22 § första stycket och 25 §). Dessa upplysningskrav är generella och gäller alla företag som upprättar en årsredovisning. Utredningen föreslår att de nu nämnda kraven på tilläggsupplysningar begränsas till att gälla större företag. Det fjärde bolagsrättsliga direktivet ställer krav på att årsredovisningen ska innehålla uppgifter om löner och sociala kostnader med särskild uppgift om pensioner. Anställda personer ska fördelas per kategori (artikel 43.1.9). Direktivet ställer också krav på att uppgift ska lämnas om ersättningar till företagsledningen (artikel 43.1.12). får dock undantas från dessa uppgiftskrav (artikel 44.1). Undantags- möjligheten har inte utnyttjats. Öppenhet om ledande befattningshavares ersättningar och andra förmåner är av stor betydelse för förtroendet för näringslivet. Det kan i och för sig vara svårt att dra upp en gräns för när den generella uppgiftsskyldigheten om löner m.m. till ledande befattningshavare får anses mer betungande att lämna än de fördelar som uppnås med uppgifts- lämnandet. Som utredningen framhåller är de nuvarande reglerna tillämpliga på ett stort antal företag, varav de flesta är små. De detalje- rade upplysningskraven kan med fog uppfattas som betungande (se avsnitt 5) och, i vissa fall, även integritetskränkande. Enligt regeringens bedömning talar övervägande skäl för att kraven begränsas till att gälla endast större företag och sådana mindre företag som är publika aktie- bolag (se nedan). Ett företag som har anställda i flera länder ska lämna uppgift om löner och andra ersättningar för varje land (5 kap. 20 § fjärde stycket). Enligt regeringens mening bör detta krav som saknar motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet tas bort. Det är tillräckligt att årsredovis- ningen upplyser om hur många anställda företaget har i olika länder (5 kap. 18 § årsredovisningslagen). Årsredovisningslagen innehåller också krav på upplysningar om ersättningar m.m. som endast gäller för publika aktiebolag. Dessa krav infördes (se prop. 2005/06:186) och innebär bl.a. att löner och andra ersättningar liksom pensioner och liknande förmåner till ledande befattningshavare ska redovisas på individnivå (se 5 kap. 20 § tredje stycket och 22 § andra stycket). De upplysningskrav som infördes är föremål för översyn. Utredningen om ett enklare aktiebolag har i sitt slutbetänkande (SOU 2009:34) föreslagit att kraven ska tas bort och att frågorna, såvitt gäller aktiemarknadsbolag, ska hanteras inom ramen för näringslivets självreglering. Betänkandet bereds i . Frågor om ersättning till ledande befattningshavare behandlas också i en rekommendation från från år 2004.7 Rekommendationen kompletterades med ytterligare en Prop. 2009/10:235 rekommendation.8 Mot bakgrund av det arbete som pågår på området är regeringen inte beredd att nu föreslå några ytterligare ändringar i upplysningskraven. Det innebär också att de förenklingar som föreslås ovan för mindre företag inte bör gälla för mindre företag som är publika aktiebolag. Regeringen har dock för avsikt att återkomma till de aktuella frågorna i samband med beredningen av det ovan nämnda betänkandet. I det sam- manhanget kan det också finnas anledning att återkomma till de syn- punkter som framförs från några remissinstanser om ytterligare förenk- lingar och förtydliganden av reglerna. De ändringar i kraven på tilläggsupplysningar om personalen som föreslås i detta avsnitt bör i tillämpliga delar gälla även för koncern- redovisningen för icke finansiella koncerner. Ovan föreslås att uppgiftsskyldigheten såvitt gäller sjukfrånvaro tas bort för icke finansiella företag och koncerner. Krav på upplysningar om sjukfrånvaro är inte särskilt motiverade med hänsyn till de finansiella företagens verksamhet. Det finns därför inte någon anledning att skilja mellan dessa företag och andra företag. De ändringar som föreslås när det gäller redovisning av sjukfrånvaro i icke finansiella företag och koncer- ner bör alltså få genomslag även för finansiella företag och koncerner. Detsamma gäller borttagandet av kravet på att ersättningar till olika kategorier av anställda ska lämnas särskilt för varje land. När det gäller personalkostnader är läget annorlunda. och koncerner omfattas generellt inte av de förenklingar för mindre företag och koncerner som gäller enligt de fjärde och sjunde bolagsrättsliga direktiven och årsredovisningslagen (jfr. 1 kap. 2 § ÅRKL och 1 kap. 2 § ÅRFL, prop. 2005/06:116 s. 87, 147 och 152). De lättnader som i detta sammanhang föreslås för mindre icke finansiella företag och koncerner bör därför inte omfatta mindre finansiella företag och koncerner. 7Kommissionens rekommendation nr 2004/913/EG av om att främja en lämplig ordning för ersättningen till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag. 8Kommissionens rekommendation nr 2009/385/EG av om att komplettera rekommendationerna 2004/913/EG och 2005/162/EG när det gäller ordningen för ersättningar till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag. 7.2 Vissa andra tilläggsupplysningar Prop. Regeringens förslag: Tilläggsupplysningarna om anläggningstillgångar i mindre icke finansiella företag begränsas. Detsamma gäller för mindre icke finansiella koncerner som upprättar koncernredovisning. Kravet på att uppgifter ska lämnas om fastigheters taxeringsvärde tas bort. Beloppsuppgift behöver inte längre lämnas om ränta som har räknats in i anskaffningsvärdet på en tillgång. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår också att uppställningen av eget kapital i balansräkningen ändras (se betänkandet s. 122 f.). eller lämnar dem utan invändning. att lämna uppgift om skapar problem för byrån som använder uppgifterna till investerings- beräkningar och till kvalitetskontroller. föreslår att samtliga årsredovisningar ska innehålla uppgift om huruvida det företag som års- redovisningen avser är ett mindre eller ett större företag. Förslagen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se utkastet s. 54 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har fått tillfälle att yttra sig över utkastet tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan SRF och () anser att skyl- digheten att lämna uppgift om ackumulerade av-, upp- och nedskriv- ningar av anläggningstillgångar bör behållas och menar att förslaget inte innebär någon reell förenkling, uppgifterna tas enkelt fram i boksluts- Föreningen Stiftelser i Samverkan påpekar att uppgifterna kan vara av intresse för i egenskap av tillsynsmyndighet för Skälen för regeringens förslag I årsredovisningen ska det lämnas en rad uppgifter om anläggnings- tillgångar (se 5 kap. 3 §). Uppgifterna ska lämnas i noter eller, om det inte står i strid med kravet på överskådlighet, i balansräkningen (se artiklarna 15.3 a, 33.1 tredje stycket och 35.1 c cc i det fjärde bolags- rättsliga direktivet). Medlemsstaterna får dock undanta mindre företag från att lämna upplysningar om värdeförändringar på olika poster som redovisas under rubriken (artikel 44.2). Som utredningen kommer fram till bör det inte komma i fråga att helt och hållet undanta mindre företag från skyldigheten att lämna upp- lysningar om förändringar i innehavet av anläggningstillgångar. gifter om materiella och immateriella anläggningstillgångar och föränd- ringen i dessas sammansättning och värde får regelmässigt anses vara av stor betydelse för ett företags framtida intjäningsförmåga och fortlevnad. Frågan är alltså närmast om upplysningsskyldigheten kan begränsas i framhåller att myndighetens arbete kommer att försvåras om uppgiftsskyldigheten begränsas. Som regeringen anför i avsnitt 6 är det inte redovisningslagstiftningens huvudsyfte att tillgodose det informationsbehov som kan finnas för t.ex. statistikändamål. Det måste prövas om det behov av information som kan finnas där kan lösas på något annat sätt. är det angeläget att en förenkling inom ett område inte leder till att den sammantagna administrativa bördan ökar för företagen. Som utredningen förordar bör upplysningsskyldigheten för mindre företag kunna inskränkas till de mest grundläggande uppgifterna. Den begränsade upplysningsskyldighet som gäller vid upprättande av ett årsbokslut enligt bokföringslagen bör kunna tjäna som en utgångspunkt för en inskränkning. Ett årsbokslut ska innehålla upplysning om tillgångarnas anskaff- ningsvärde, årets avskrivningar, årets nedskrivningar, ackumulerade avskrivningar och ackumulerade nedskrivningar (6 kap. 7 § bokförings- lagen). En uppgiftsskyldighet som utformas på det sättet bör, med några justeringar, vara tillräcklig för årsredovisningen i mindre företag. För det första bör mindre företag inte vara skyldiga att lämna uppgift om ackumulerade avskrivningar och nedskrivningar. Avskrivningarnas och nedskrivningarnas utveckling över tiden får i stället, vid behov, ut- läsas av uppgifter om avskrivningar och nedskrivningar för respektive räkenskapsår och av balansräkningen. För det andra har vissa uppgifter om företagens anläggningstillgångar uppgifter om tillkommande och avgående tillgångar och om överföringar en sådan betydelse för den ekonomiska statistiken att de bör behållas. Om uppgifterna inte kan hämtas från årsredovisningen, måste inhämta dessa på annat sätt. Detta skulle innebära merarbete för företagen och sannolikt leda till mindre tillförlitlig statistik. Slutligen bör årsredovisningen innehålla uppgift om årets uppskriv- ningar. Aktiebolag och ekonomiska föreningar kan nämligen till skillnad mot företag som endast upprättar ett årsbokslut under vissa förhållanden skriva upp tillgångarnas värde. Ett företag som skriver upp värdet på sina anläggningstillgångar bör lämna uppgift om detta i sin årsredovisning. Årsredovisningslagen innehåller även krav på att uppgift ska lämnas om taxeringsvärdet på fastigheter som är anläggningstillgångar (se 5 kap. 4 §). Kravet som saknar motsvarighet i det fjärde bolagsrättsliga direktivet har motiverats av att taxeringsvärdet tidigare angav det högsta värde som en fastighet kunde skrivas upp till. Eftersom denna begränsning numera är borttagen, har bestämmelsens betydelse minskat. Upplysningsskyldigheten omfattar dessutom endast fastigheter i . Därutöver ger taxeringsvärdet inte nödvändigtvis en rättvisande bild av vilket marknadsvärde fastigheten har; taxeringsvärdet åsätts med viss eftersläpning och kan därmed inte ta hänsyn till samtliga värde- förändringar som fastighetsinnehavet har påverkats av. En samlad bedömning av värdet på ett fastighetsbestånd med vägledning av uppgifter om taxeringsvärde kan därför vara svår eller omöjlig att göra med godtagbar precision. Kravet bör därför tas bort. Det kan i sammanhanget erinras om att det alltid åligger den som upprättar års- redovisningen att se till att balansräkningen, resultaträkningen och noterna ger en rättvisande bild av företagets ställning och resultat. Årsredovisningslagen gör i flera fall skillnad mellan olika företag beroende på om de tillhör kategorin mindre företag eller kategorin större företag. För att kunna bedöma om ett företag har tillämpat årsredovis- ningslagen korrekt föreslår därför att samtliga årsredovis- ningar ska innehålla uppgift om huruvida det företag som årsredovis- ningen avser är ett mindre eller ett större företag. Bestämmelser som knyter an till olika slag av gränsvärden har funnits i redovisningslagstiftningen . Det har inte ansetts nödvändigt att ålägga företagen en sådan uppgiftsskyldighet som Bolags- verket är inne på. Även om regeringen har förståelse för önskemål, finns det inte tillräckliga skäl för att införa en sådan uppgifts- skyldighet . Upplysning om aktiverad ränta En anläggningstillgång ska tas upp till sitt anskaffningsvärde. Detta ut- görs av ett belopp som motsvarar utgifterna för förvärvet eller till- verkningen av tillgången.