prop · GX03151 · 2010-03-15 00:00:00 — I kreditupplysningslagen finns ett antal undantag för sådan kreditupp- lysningsverksamhet som består i offentliggörande av kreditupplysningar på ett sådant sätt som avses i tryckfrihetsförordningen eller yttrande- frihetsgrundlagen. I dessa fall gäller inte kravet på att den som efterfrågar upplysningen ska ha ett legitimt behov. Inte heller måste en kreditupplys- ningskopia sändas till den som avses med upplysningen. Ytterligare ett undantag gäller för skyldigheten att sända rättelse eller komplettering till var och en som har mottagit en upplysning med en oriktig eller missvi- sande uppgift eller en uppgift som har behandlats i strid med lagen. Vid kreditupplysningslagens tillkomst omfattade dessa undantag endast kreditupplysningar i tryckta skrifter. kan även tillhanda- hållanden av kreditupplysningar via Internet omfattas, till följd av den s.k. databasregeln i 1 kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen. Databasregeln ger under vissa förutsättningar grundlagsskydd för tillhandahållande till allmänheten av information ur en databas. Detta gäller dels när den som bedriver verksamheten är en sådan traditionell massmedieaktör som sär- skilt anges (bl.a. redaktionen för en tryckt periodisk skrift), dels när det utfärdats ett utgivningsbevis för den som bedriver verksamheten. Ett fler- tal kreditupplysningsföretag bedriver sin verksamhet på ett sådant sätt att den omfattas av detta grundlagsskydd, vilket alltså innebär att vissa av kreditupplysningslagens bestämmelser till skydd för enskildas personliga integritet inte gäller. Integriteten bör stärkas när kreditupplysningar lämnas via Internet Kreditupplysningsverksamhet via databaser innebär en rad förbättringar för kreditgivare genom mer uppdaterad information, kortare distribu- tionstid och lägre kostnader. Tillgängligheten och spridningen av kredit- upplysningar har därmed ökat. har det medfört försämringar i det skydd för den personliga integriteten som den enskilde annars ges i kreditupplysningslagen. Till följd av undantaget avseende legitimt behov kan kreditupplysningar som tillhandahålls enligt databasregeln i princip göras tillgängliga för vem som helst som önskar ta del av informationen, t.ex. en granne, en kollega eller en arbetsgivare. Personen som avses med upplysningen får i dessa fall inte heller kännedom om att den lämnats ut, eftersom någon kreditupplysningskopia inte skickas ut. Regeringen konstaterar att undantagen för offentliggörande av upplys- ningar enligt databasregeln i yttrandefrihetsgrundlagen innebär att skyd- det för enskildas personliga integritet inte är tillräckligt gott. Undantagen, såvitt gäller tryckta skrifter, motiverades vid kreditupp- lysningslagens tillkomst av trängande praktiska skäl. För utgivaren av en tryckt publikation är det naturligtvis omöjligt att i förväg veta vem som kommer att ta del av den. Ett krav på att i förväg kontrollera att samtliga läsare har ett legitimt behov av informationen skulle i praktiken omöjlig- göra en sådan utgivning. Samma skäl är giltiga i fråga om krav på att skicka en rättelse eller komplettering av oriktig eller missvisande uppgift till mottagare av uppgiften (prop. 1973:155 s. 132). Motsvarande praktiska problem finns inte i fråga om kreditupplys- ningar som tillhandahålls ur databaser på Internet. I dessa fall kan kredit- upplysningsföretaget se till att beställarna av upplysningarna identifieras och därmed förvissa sig om att upplysningarna inte lämnas ut till andra än de som har ett legitimt behov av dem. Det gäller också för möjlig- heten att skicka kreditupplysningskopia och underrätta om rättelse eller komplettering. I dessa avseenden bör de krav som allmänt gäller för kreditupplysningsverksamhet gälla också när kreditupplysningar till- handahålls ur databaser. Flera kreditupplysningsföretag har också för- klarat att man agerar på detta sätt, dvs. inte tillämpar undan- tagen när kreditupplysningar lämnas ut till enskilda. Vid en sådan bedömning är det naturligt att utvidga straffansvaret enligt 19 § kreditupplysningslagen i tillämpliga delar till att omfatta även dessa fall. Det saknas alltså skäl att i fråga om straffansvar undanta tillhandahållande av kreditupplysningar som sker ur en databas. Några särskilda tillämpningsproblem kan inte heller förutses med en sådan utvidgning. Ändringarna kan genomföras utan grundlagsändring I promemorian görs bedömningen att sådana ändringar kan införas i kreditupplysningslagen utan att någon ändring behöver göras i tryck- frihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. I enlighet med 1 kap. 12 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen jämförd med 1 kap. 9 § 4 tryckfrihetsförordningen finns det i fråga om offentliggöranden i grundlagsskyddade medier möjlighet att i lag med- dela föreskrifter om förbud mot offentliggörande i yrkesmässig kredit- upplysningsverksamhet av kreditupplysning, som innebär otillbörligt in- trång i enskilds personliga integritet eller som innehåller oriktig eller missvisande uppgift. Detsamma gäller i fråga om ersättningsskyldighet för sådant offentliggörande samt om rättelse av oriktig eller missvisande uppgift. En förutsättning för den aktuella regleringen är alltså att den ryms inom det område som får regleras genom lag enligt de nämnda delegationsbestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefri- hetsgrundlagen. Möjligheten att i lag föreskriva krav på legitimt behov framgår inte uttryckligen av 1 kap. 9 § 4 tryckfrihetsförordningen. I förarbetena till bestämmelsen uttalas dock att det förhållandet att förbud kan föreskrivas mot integritetskränkande offentliggörande också innefattar möjlighet att föreskriva mindre omfattande begränsningar och att förena dessa med föreskrifter om påföljd (prop. 1973:123 s. 50). Enligt Justitiekanslern kan det inte anses utgöra ett otillbörligt intrång i den enskildes personliga integritet att lämna ut en kreditupplysning till en person som inte har ett legitimt behov av den; lagändringen omfattas därför inte av delegationsbestämmelsen utan måste föregås av en grund- lagsändring. Liknande synpunkter lämnas av Kammarrätten i och andra remissinstanser. Regeringen gör dock bedömningen att ett utlämnande av en kredit- upplysning, till annan än den som har ett legitimt behov av den, utgör ett intrång i den enskildes personliga integritet som är så opåkallat och påtagligt att det är att anse som otillbörligt. Den aktuella lagändringen är också väl förenlig med delegationsbestämmelsens syfte, att i kreditupp- lysningslagen kunna föreskriva inskränkningar på grundlagens område till skydd för den enskildes personliga integritet. I förarbetena till be- stämmelsen framhålls att informationen i kreditupplysningspublikationer är av sådan art att tryckfrihetsrättsliga hänsyn gör sig gällande i betydligt mindre grad än annars medan intresset att skydda den enskildes personli- ga integritet framträder med särskild styrka (prop. 1973:123 s. 49). Motsvarande bör också gälla för tillhandahållanden av kreditupplysning- ar ur databaser på sätt som anges i yttrandefrihetsgrundlagen. Rege- ringens slutsats är alltså att den föreslagna lagändringen om krav på legitimt behov faller inom det område som får regleras i lag. När det gäller kravet att lämna en kreditupplysningskopia gör sig i huvudsak samma överväganden gällande som i fråga om legitimt behov. För de enskilda som berörs innebär kravet att det finns möjlighet att kontrollera att de uppgifter som lämnas om dem är korrekta och full- ständiga och att de regler som gäller för verksamheten har iakttagits, t.ex. att den som har mottagit kreditupplysningen har ett legitimt behov. Denna möjlighet till insyn och kontroll är viktig för skyddet för den enskildes personliga integritet. Möjligheten att i lag meddela föreskrifter om rättelse av oriktig eller missvisande uppgift framgår uttryckligen av delegationsbestämmelsen. Sammanfattningsvis gör alltså regeringen bedömningen att de aktuella ändringarna i kreditupplysningslagen kan genomföras utan grundlags- ändring. Det bör tilläggas att lagändringarna rörande krav på legitimt behov, kreditupplysningskopia samt rättelse och komplettering endast träffar sådan kreditupplysningsverksamhet som är yrkesmässig (jfr de nämnda delegationsbestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefri- hetsgrundlagen). Om kreditupplysningar lämnas genom offentliggörande i t.ex. nyhetsförmedling, gäller alltså inte kraven. Kreditupplysningar i tekniska upptagningar som inte är anknutna till Det kan i sammanhanget uppmärksammas att databasregeln även gäller då någon på särskild begäran tillhandahåller kreditupplysningar ur en databas indirekt genom framställning av en teknisk upptagning (1 kap. 9 § första stycket 1 yttrandefrihetsgrundlagen). också lämnas i tekniska upptagningar som är utgivna. I så fall kan grund- lagsskydd enligt 1 kap. 10 § yttrandefrihetsgrundlagen gälla. upplysningarna i sådana upptagningar tillhandahålls då inte på ett sätt som avses i databasregeln i 1 kap. 9 §. dessa upptagningar annorlunda och kan på många sätt likställas med kreditupplysningar i tryckt skrift. Innehållet i upptagningen är bestämt redan i samband med färdigställandet av den, vilket påverkar såväl till- gängligheten till informationen som priset för den. Intresset av att an- skaffa sådana tekniska upptagningar torde vara begränsat hos andra än de som har ett legitimt behov av kreditupplysningar. Härtill kommer att de skäl av praktisk art som motiverar särregleringen för kreditupplysningar i tryckt skrift gör sig gällande även i förhållande till dessa tekniska upptag- Någon lagändring med avseende på sådana tekniska upptagningar föreslås därför inte. Regeringen avser dock att följa utvecklingen och vidta lämpliga åtgärder om de integritetsskyddande reglerna i kredit- upplysningslagen skulle komma att kringgås. En anpassning till förslaget om utvidgning av databasregeln bör ske I propositionen Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihets- rättsliga frågor (prop. 2009/10:81) föreslås en ändring i databasregeln i 1 kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen, av innebörd att även offentliga uppspelningar ur databaser ska omfattas av grundlagsskydd. inget behov av att inskränka grundlagsskyddet i det fallet. några följdändringar införas i kreditupplysningslagen i samband med ikraftträdandet av det nämnda grundlagsförslaget (se lagförslaget i 5 Omfrågeuppgifter och mindre betalnings- försummelser i kreditupplysningar Regeringens förslag: En s.k. omfrågeuppgift avseende en fysisk person som inte är näringsidkare ska gallras . Regeringens bedömning: Uppgifter om betalningsförsummelser av mindre belopp behövs för kreditprövning. Behandlingen av uppgifter om betalningsförsummelser som gäller offentligrättsliga krav bör övervägas vidare. Promemorians förslag i fråga om omfrågeuppgifter stämmer överens med regeringens förslag. Kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare ska som huvudregel inte få innehålla en uppgift om betalningsförsummelse som avser en fordran om . Om uppgiften avser en fordran om , ska den gallras senast . Remissinstanserna: Förslaget om omfrågeuppgifter tillstyrks eller lämnas utan invändning av Justitiekanslern, i , Datainspektionen, , och , och . Förslaget avstyrks av , , , , , Business Check i och Svensk Inkasso. Dessa remissinstanser anser i huvudsak att uppgifterna är av betydelse för att kreditprövningen ska bli korrekt. Promemorians förslag i fråga om mindre betalningsförsummelser till- styrks av Justitiekanslern, i , Datainspektionen, , och . Förslaget avstyrks av Riksbank, , , Före- tagarna, , , , , , Svensk Distanshandel, Svensk Inkasso, , , Business Check i , CreditSafe i , och . I huvudsak anser dessa remissinstanser att uppgifterna är relevanta vid kredit- prövning och att ett förbud eller en tidigare gallring skulle öka risken för felaktiga kreditbeslut, kreditförluster och skuldproblem för kredittagarna. Skälen för regeringens förslag och bedömning Nuvarande reglering ger ett visst integritetsskydd En kreditgivare har intresse av att alla uppgifter som kan tänkas påvisa bristande betalningsvilja eller betalningsförmåga finns med i en kredit- upplysning. innebär en registrering av sådana uppgifter ett intrång i den personliga integriteten. Spridning av uppgifter i kreditupp- lysningar kan också i enskilda fall leda till omotiverade svårigheter för personen i fråga att ingå kreditavtal. Regleringen i kreditupplysnings- lagen om vilka uppgifter som får lämnas i kreditupplysningar bygger på en avvägning mellan intresset av en väl fungerande kreditmarknad och intresset av att enskilda inte ska utsättas för integritetsintrång. Regle- ringen ska också minska risken för att enskilda personer överskuldsätter sig. För att en uppgift om en enskild ska få förekomma i en kreditupplys- ning fordras att den typiskt sett är av betydelse vid en kreditprövning. När det gäller fysiska personer som inte är näringsidkare föreskrivs i kreditupplysningslagen att en kreditupplysning inte får innehålla upp- gifter om andra betalningsförsummelser än sådana som har slagits fast genom en domstols eller annan myndighets avgörande eller åtgärd eller som har lett till inledande av skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord (7 §). Endast uppgifter om betalningsför- summelser som har fastställts på visst sätt ofta kallade betalnings- anmärkningar får alltså lämnas ut. Vidare ska en uppgift om en fysisk person gallras när det är Prop. 2009/10:151 nödvändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behand- En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska som huvudregel gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upphörde som uppgiften avser (8 §). Omfrågeuppgifter bör gallras tidigare Det är vanligt förekommande att kreditupplysningsföretag registrerar och sparar en uppgift om att en kreditupplysning om en person har begärts eller lämnats ut (omfrågeuppgift). Denna uppgift kan därefter användas som information i kommande kreditupplysningar. gäller att en om- frågeuppgift ska gallras senast . I promemorian föreslås att en omfrågeuppgift ska gallras senast . Uppgifter om att kreditupplysningar har lämnats ut kan indikera att en kreditsökande har ytterligare kreditåtaganden eller avser att ingå sådana. Omfrågeuppgifter är alltså av betydelse vid kreditgivningen och får i princip anses relevanta vid en kreditprövning. tionen och Datainspektionen kan antalet omfrågeuppgifter ha betydelse för den omfrågades kreditvärdighet. får personer som varit föremål för många upplysningar under en begrän- sad period oftare betalningsproblem än andra personer. stämmer i promemorians bedömning att det skulle leda för långt att för- bjuda behandlingen av omfrågeuppgifter i kreditupplysningsverksamhet. Däremot bör den tid som omfrågeuppgifter får bevaras i kreditupplys- ningsföretagens register begränsas. Omfrågeuppgifter som bevaras under leder till att en betydande mängd information kan samlas om den omfrågade, vilket utgör ett väsentligt ingrepp i den personliga inte- Ett stort antal omfrågningar om en person behöver inte heller nödvändigtvis vara tecken på ökad kreditrisk. En person kan under kort tid vara föremål för flera förfrågningar hos kreditupplysningsföretag utan att det i praktiken har någon betydelse för kreditvärdigheten. sig om högst alldagliga situationer. Ett exempel är att man kontaktar flera banker för att förhandla en kredit. Ett annat exempel är att man i sam- band med en flytt skaffar sig nya abonnemang av skilda slag. risk för att den flerfaldigt omfrågade får ogrundade svårigheter att ingå Till detta kommer att en uppgifts ålder är av betydelse för En äldre omfrågeuppgift är normalt mindre relevant än en senare och därför generellt mindre betydelsefull vid en kreditprövning. Regeringen föreslår att en omfrågeuppgift som gäller en fysisk person som inte är näringsidkare ska gallras senast . Uppgifter om mindre betalningsförsummelser behövs för att motverka En annan fråga är om kreditupplysningar ska få innehålla uppgifter om betalningsförsummelser som avser mindre belopp. slås att kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare inte ska få innehålla uppgift om en betalningsförsummelse som avser en I promemorian görs bedömningen att skyddet för den enskildes personliga integritet behöver stärkas och att ett förbud mot att behandla sådana uppgifter inte får så stor negativ påverkan på kreditprövningen. Flera remissinstanser invänder att sådana uppgifter är relevanta och behövs för att kreditprövningarna ska bli korrekta. Vidare påtalas att belastningen på framför allt Kronofogdemyn- digheten kommer att öka som en följd av direkta förfrågningar till de offentliga registren, som alltjämt skulle innehålla sådana uppgifter. Regeringen konstaterar att uppgifter om betalningsförsummelser typiskt sett är relevanta för en kreditgivare också när de avser mindre belopp. har uppmärksammats nya problem med överskuld- sättning. Det gäller särskilt ungdomars skuldsättning på grund av s.k. snabblån, dvs. kreditavtal som ingås genom utväxlande av sms-medde- landen eller via Internet. Dessa lån har ofta en löptid och avser små belopp. I en departementspromemoria (Ny konsument- kreditlag, Ds 2009:67) föreslås skärpta krav på kreditprövning för att stävja de skuldsättningsproblem som snabblånen fört med sig. Det före- slås bl.a. att en kreditprövning alltid ska göras, oavsett kreditens storlek. En beloppsgräns som den i promemorian föreslagna skulle göra att upp- gifter om betalningsförsummelser avseende snabblån i stor utsträckning inte skulle få ingå i kreditupplysningar. För att komma till rätta med skuldsättningsproblemen är det viktigt att kunna ställa krav på kredit- givare att göra noggranna kreditprövningar. En beloppsgräns skulle alltså motverka möjligheten att genom en förbättrad kreditprövning minska de nämnda skuldsättningsproblemen. Regeringen gör därför bedömningen att det inte är lämpligt att införa ett förbud mot att behandla uppgifter om betalningsförsummelser avseende mindre belopp. De brister i skyddet för den enskildes personliga integritet som det redogörs för i promemorian gäller särskilt uppgifter om betalningsför- summelser avseende offentligrättsliga krav, t.ex. felparkeringsavgifter och trängselskatter. När ett sådant krav inte betalas lämnas det till Krono- fogdemyndigheten för verkställighet utan att ha delgetts gäldenären. Då uppkommer en betalningsanmärkning. I dessa fall kan alltså gäldenären vara omedveten om skulden när en betalningsanmärk- ning uppkommer. Om ett offentligrättsligt krav betalas innan Krono- fogdemyndigheten vidtar en verkställighetsåtgärd, gäller en särskild sekretessreglering som innebär att uppgiften inte längre får lämnas ut i en kreditupplysning. Sekretessen gäller dock inte om ytterligare ett krav framställs (34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400] samt 8 § tredje stycket kreditupplysningslagen). Regeringen anser att det är lämpligare att överväga åtgärder som direkt tar sikte på bristerna i integritetsskyddet vid behandlingen av uppgifter om offentligrättsliga krav. Det kan således bli aktuellt att återkomma med förslag i den frågan. I promemorian föreslås också att en uppgift om betalningsförsummelse avseende en fysisk person som inte är näringsidkare ska gallras om fordran är . Skälen för förslaget kan i huvudsak sägas vara att en äldre uppgift om betalningsförsummelse nor- malt är mindre betydelsefull för en kreditgivare som den tid som en uppgift får förekomma också är av betydelse för den enskildes integritet. Av skäl motsvarande de som anförs ovan avseende en belopps- gräns är regeringens bedömning att en sådan tidsbegränsning inte bör Prop. 2009/10:151 införas. 6 Kreditupplysningar och kapitalkrav Regeringens förslag: Om en kreditupplysning avseende en fysisk person lämnas ut till en bank eller något annat institut endast för beräkning av kapitalkrav för kreditrisker med en s.k. internmetod, behöver den som avses med upplysningen inte få en kredit- upplysningskopia. Information om vem som lämnat upplysningen, vem som inhämtat den och ändamålet med inhämtandet ska dock ges utan onödigt dröjsmål. Promemorians bedömning: Banker och andra institut som för beräk- ning av kapitalkrav för kreditrisker använder en internmetod har ett legi- timt behov av kreditupplysningar. Även fortsättningsvis ska gälla att full- ständig information (kreditupplysningskopia) ska sändas till den som avses med kreditupplysningen i dessa fall. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker promemo- rians bedömning eller har ingen invändning mot den. , , , , , Svensk Inkasso, Upplysnings- centralen och anser att det inte bör krävas att en kreditupplysningskopia sänds till den som upplysningen avser när kredit- upplysning lämnas ut för beräkning av kapitalkrav. Skälen för regeringens förslag: För att säkra stabiliteten och effek- tiviteten i det finansiella systemet finns det krav på att banker, kredit- marknadsföretag och värdepappersbolag (institut) ska ha ett kapital som är tillräckligt stort i förhållande till de risker som verksamheten för med sig. Kapitalkrav beräknas för bl.a. kreditrisker, varmed i huvudsak avses risken för att en kredittagare inte återbetalar en kredit och förorsakar institutet förluster. Enligt lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar kan kapitalkravet för kreditrisker beräknas med hjälp av en s.k. internmetod. Enligt internmetoden ska instituten bygga upp egna interna riskklassifi- ceringssystem och med stöd av dessa beräkna värdet på ett antal faktorer som påverkar risken, varigenom kapitalkravet fastställs. Det fordras bl.a. att institutets riskklassificeringssystem är tillförlitliga. Instituten samlar därför löpande in information om sina kunders kreditvärdighet. Instituten ska ompröva riskklassificeringarna när de får ny information som väsent- ligt påverkar bedömningen av dem och i vart fall en gång . För att använda internmetoden behöver instituten alltså göra kreditbedömningar av de enskilda kunderna. I förarbetena till kreditupplysningslagen uttalas att det i lagen inte på ett uttömmande sätt kan anges i vilka fall en beställare ska anses ha ett legitimt behov av en kreditupplysning. Som exempel nämns fall då beställaren behöver kreditupplysningen för kreditbedömning eller kredit- bevakning samt fall där det mellan den enskilde och beställaren före- ligger eller förbereds ett avtal eller annat rättsförhållande som nödvän- Prop. 2009/10:151 diggör en riskbedömning av ekonomisk art (prop. 1973:155 s. 104). detta följer att en bank eller annat institut som beställer en kreditupplys- ning för beräkning av kapitalkrav enligt internmetoden får anses ha ett legitimt behov. Det är inte lämpligt att i kreditupplysningslagen särskilt ange detta. I promemorian görs bedömningen att kravet på att ett meddelande ska sändas till den som avses med en kreditupplysning bör gälla också när en kreditupplysning lämnas ut för beräkning av kapital- krav. Detta krav uppfylls i regel genom att kreditupplysningsföretaget sänder en kopia av kreditupplysningen jämte uppgifter om vem som bedriver kreditupplysningsverksamheten, ändamålet med behandlingen, möjligheten till rättelse och vem som begärt upplysningen (11 § första stycket kreditupplysningslagen). Flera remissinstanser anser att det, bl.a. av kostnadsskäl och risk för oro hos institutens kunder, inte bör krävas att ett sådant meddelande (kreditupplysningskopia) skickas till den som upp- lysningen avser när en kreditupplysning lämnas ut till ett institut endast för beräkning av kapitalkrav. När en kreditupplysning inhämtas endast för beräkning av kapitalkrav har den kreditprövning som institutet gör på grundval av upplysningen inte någon ekonomisk betydelse för den person som upplysningen avser.