prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har antingen tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnat det utan erinran. PRV har dock ansett att en ansökan om internationell registrering som innehåller brister som inte rättas till i likhet med nationella registreringsansökningar bör avskrivas och inte avvisas. Liknande synpunkter har framförts av . När det gäller frågan om s.k. senare designeringar har PRV påpekat att den nuvarande ordningen innebär att en begäran om att en internationell registrering ska gälla i ytterligare länder granskas såväl av verket som av Internationella byrån. Skälen för regeringens förslag Avskrivning eller avvisning av en ofullständig ansökan När PRV får in en ansökan om internationell registrering som grundas på en svensk varumärkesregistrering eller registreringsansökan ska verket enligt nuvarande ordning undersöka om uppgifterna i den internationella ansökan stämmer överens med uppgifterna i den nationella registreringen eller ansökan. Om så inte är fallet ska verket förelägga sökanden att rätta uppgifterna och upplysa honom eller henne om att ansökan annars avskrivs från vidare handläggning (53 § VML). Vid brister i en ansökan om internationell registrering tillämpas alltså samma rättsföljd som vid brister i en nationell ansökan om registrering (jfr 19 § i den nuvarande VML). När det gäller de nationella ansökningarna om varumärkesregistrering har regeringen i avsnitt 9.2.2 föreslagit att den nuvarande ordningen med avskrivning bibehålls även i den nya varumärkeslagen. Även kommittén föreslog denna lösning beträffande de nationella ansökningarna. Kommitténs förslag innebar att brister i en ansökan om internationell registrering däremot skulle leda till att ansökan i stället avvisas. Som skäl för detta anförde kommittén att de brister som kan finnas i en sådan ansökan är av formell karaktär, vilket enligt processuella grundprinciper bör leda till att ansökan ska avvisas. Kommittén anförde också vissa skäl som hade att göra med huruvida det fanns behov av att kunna få handläggningen av en internationell ansökan återupptagen efter ett beslut avseende en bristfällig ansökan, se angående detta avsnitt 15.13. Här kan bara konstateras att kommittén i denna del ansåg att frågan om återupptagande inte utgjorde ett skäl för en annan ordning än den kommittén förordade. PRV och har anfört att brister i en ansökan om internationell registrering bör leda till att ansökan avskrivs, eftersom bestämmelserna om handläggningen av nationella respektive internationella ansökningar bör vara enhetliga. Madridprotokollet reglerar inte vilket slags beslut som konventionsstaterna ska fatta om det finns en brist i en ansökan om internationell registrering. Konventionsstaterna kan alltså själva välja den lösning de anser vara mest lämplig. När det gäller internationella ansökningar är det, som kommittén anförde, visserligen så att de brister som kan leda till att ansökan inte vidarebefordras till Internationella byrån uteslutande är av formell art. PRV:s kontroll av de nationella Prop. 2009/10:225 ansökningarna omfattar däremot både formella brister och frågan om det finns något registreringshinder. Enligt regeringens uppfattning väger emellertid intresset av enhetliga handläggningsregler för nationella och internationella ansökningar tyngre än detta skäl för en avvikande ordning. Regeringen delar alltså PRV:s och Svenska Patentombudsföreningens uppfattning i denna fråga. Regeringen anser därför att brister i en internationell ansökan som inte avhjälps bör leda till att ansökan avskrivs. Angående återupptagande av en avskriven ansökan om internationell registrering, se alltså avsnitt 15.13. begäran om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i ytterligare länder En ursprunglig ansökan om internationell registrering som grundas på en svensk registrering eller ansökan om registrering ska ges in till PRV som vidarebefordrar den till Internationella byrån. Det finns alltså ingen möjlighet för en sökande att ge in sin ansökan direkt till Internationella byrån. När en ansökan om internationell registrering väl har getts in kan innehavaren av registreringen (eller ansökan om registrering) begära att den internationella registreringen ska gälla i ytterligare länder (s.k. senare designering). Enligt Madridprotokollet får en sådan begäran ges in antingen direkt till Internationella byrån eller till den nationella registreringsmyndigheten. Detta följer av artikel 3ter (2) i Madridproto- kollet och regel 24.2 (a) i tillämpningsföreskrifterna. När anslöt sig till Madridprotokollet fanns det en möjlighet att lämna en förklaring till att senare designeringar alltid skulle ges in till den nationella varumärkesmyndigheten. använde sig av denna möjlighet (se prop. 1994/95:59 s. 4 och 36, bet. 1994/95:LU7 s. 9, rskr. 1994/95:108). Enligt nuvarande ordning ska alltså senare designeringar alltid ges in till PRV (51 § andra stycket VML). Som kommittén anförde kan det emellertid inte anses vara förenat med någon fördel vare sig för sökandena eller PRV att senare designeringar alltid ska lämnas in via verket. Det inskränker sökandens valfrihet att lämna in ansökan där det passar honom eller henne bäst. Från PRV har upplysts att det nuvarande förfarandet innebär att verket kontrollerar att förutsättningarna för senare designering av ytterligare länder är uppfyllda innan ansökan vidarebefordras till Internationella byrån, som gör motsvarande granskning på nytt. Någon avgift för PRV:s arbete tas inte ut och verket får således inte någon kostnadstäckning för arbetet. Inte heller i övrigt kan det anses finnas något intresse av att senare designeringar i fortsättningen ges in via PRV. Regeringen anser därför att bestämmelserna i den nya varumärkeslagen bör utformas på så sätt att det blir möjligt att ge in senare designeringar direkt till Internationella byrån. För de innehavare som föredrar det, kvarstår möjligheten att på samma sätt som i stället ge in senare designeringar till PRV. En följd av denna ändring är att ska underrätta om att Prop. 2009/10:225 det inte längre krävs att senare designeringar ska ges in till PRV (se regel 7.3 (b) i tillämpningsföreskrifterna). Den förklaring som lämnade till om detta vid tillträdet till Madridprotokollet ska alltså dras tillbaka. Avskrivning på grund av återkallelse I den gällande varumärkeslagen finns det inte någon uttrycklig bestämmelse om hur PRV ska hantera en återkallad ansökan. I den praktiska hanteringen har PRV fattat ett avskrivningsbeslut i dessa situationer. Som framgått i avsnitt 9.2.2 föreslår regeringen att det beträffande det nationella registreringsförfarandet ska införas en bestäm- melse om att PRV ska avskriva ärendet, om sökanden återkallar ansökan. För att det ska bli tydligt vad som gäller och för att uppnå en enhetlig reglering bör en bestämmelse om avskrivning vid återkallelse införas i den nya varumärkeslagen också när det gäller en ansökan om internationell registrering. Avskrivning efter återkallelse kan förstås bara ske innan har skickat intyg och ansökan till Internationella byrån. Som Lagrådet har föreslagit bör detta framgå uttryckligen av lagtexten. 11.6Handläggningen av en ansökan om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i Regeringens förslag: Om PRV anser att det finns något hinder mot att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i , ska verket på samma sätt som ge Internationella byrån besked om Skälen för verkets ställningstagande ska anges i beskedet. skillnad från tidigare ska ett sådant besked från verket kunna avse inte bara registreringen i dess helhet utan även en del av registreringen. Om verket har lämnat ett sådant besked, ska verket tidigast tre varumärkesregistreringen helt eller delvis inte ska gälla i , om det fortfarande finns hinder mot det. I motsats till vad som gällt placeras i den nya varumärkesregistreringar efter tidpunkten för beslutet om att en sådan registrering ska gälla i . Om det inte finns något hinder mot att den internationella varumärkesregistreringen ska gälla i , ska PRV alltså föra in varumärket i varumärkesregistret och kungöra att registreringen gäller i . Om endast en del av registreringen kan gälla i ska införandet i registret och kungörande ske först när beslutet att den delvis inte kan gälla här har vunnit laga kraft. finns möjlighet att, på samma sätt som för nationella registreringar, göra invändning mot att den internationella varumärkesregistreringen ska gälla i . Samma regler som enligt beträffande brister i en invändning, kommunicering av en invändning och prövning av en återkallad invändning. PRV ska efter invändningsfristens utgång pröva om det på grund av en invändning finns hinder mot att den internationella varumärkesregistreringen ska gälla i . Kommitténs förslag innebär att om det finns något absolut hinder mot att den internationella registreringen ska gälla i ska PRV, utan att sökanden bereds tillfälle att yttra sig, fatta ett slutligt beslut om detta. Beslutet ska prövas på nytt om innehavaren begär detta. I övrigt överensstämmer kommitténs förslag i huvudsak med regeringens (SOU 2001:26 s. 306 f.). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har antingen tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnat det utan erinran. PRV har anfört att den av kommittén föreslagna ordningen är onödigt invecklad och föreslagit att det i stället införs en möjlighet att avskriva en begäran om att en internationell registrering ska gälla i på samma sätt som en nationell registreringsansökan. Verket har vidare anfört att sökanden bör ges tillfälle att yttra sig innan verket fattar ett slutligt beslut. Slutligen har verket anfört att det även fortsättningsvis bör vara möjligt att fatta beslut om att en internationell registrering ska gälla i innan 18- månadersfristen har löpt ut. har ansett att tidsfristen för att begära omprövning av och att överklaga PRV:s beslut bör vara . ombudsmän har anfört att om avsikten är att PRV, när sökanden överklagar verkets beslut, ska ha längre gående möjligheter att ompröva beslutet än vad som följer av 27 § förvaltningslagen (1986:223) bör detta regleras särskilt. Skälen för regeringens förslag Något om vilka åtgärder som behöver vidtas för att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i Innan regeringen behandlar frågan om hur handläggningen av en begäran om att en internationell registrering ska gälla i ska gå till berörs först vissa allmänna frågor om vilka åtgärder som behöver vidtas för att en sådan registrering ska gälla i . Som framgått i avsnitt 11.2 underrättar Internationella byrån de berörda nationella registreringsmyndigheterna om en internationell registrering och publicerar registreringen i en särskild tidskrift. Från den dag då en registrering eller ett införande i registret har skett ska skyddet för registreringen beträffande var och en av de avtalsslutande parterna vara detsamma som om skydd för märket hade begärts direkt hos den avtalsslutande partens registreringsmyndighet (artikel 4.1 a i Madridprotokollet). För att ett land ska kunna vägra att en registrering blir gällande i landet krävs att ett meddelande om detta skickas till Internationella byrån. Som angetts tidigare gäller för del att detta ska ske från det att Internationella byrån publicerade registreringen. I annat fall gäller alltså den internationella registreringen här i landet. Madridproto- kollet bygger alltså på principen att ett land som inte vill att en internationell registrering ska gälla, aktivt måste ge detta tillkänna till Internationella byrån. Som kommittén konstaterade krävs det alltså ingen åtgärd från PRV för att registreringen ska bli gällande här. Det är endast innehållet i den internationella registreringen som reglerar vilken rättsverkan registreringen har i . Det innebär med andra ord att någon rättsverkan inte kan uppkomma genom att PRV i det en anteckning om att registreringen gäller här i landet. Det är emellertid lämpligt att det även i fortsättningen innehåller upplysningar om vilka internationella registreringar som gäller här i landet. Även i fortsättningen bör PRV därför föra in de internationella registreringar som gäller i i varumärkesregistret och kungöra dessa. PRV har påpekat att det enligt den nuvarande varumärkeslagen är möjligt för verket att innan 18-månadersfristen har löpt ut besluta att en internationell registrering gäller här i landet. Enligt verket bör denna möjlighet finnas kvar även i fortsättningen och framgå av lagen. Enligt 56 § första stycket VML tas den internationella registreringen in i det när beslutet om att det inte finns något hinder mot att registreringen gäller i har vunnit laga kraft. Denna tidpunkt kan infalla innan 18-månadersfristen har löpt ut. Den nuvarande lagen ger således en möjlighet för PRV att fatta ett sådant beslut som avses i 17.6 i tillämpningsföreskrifterna till Madridprotokollet. Enligt den ordning som föreslås kommer beslut om registrering att tas före invändningsfristen. Utgångspunkten är, som nämnts, att likhet med det nationella systemet för varumärkesregistrering eftersträvas. Med den utgångspunkten blir nästa steg i hanteringen att om det inte kommer in någon invändning mot registreringen skulle det inte bli aktuellt för PRV att fatta något nytt beslut av innebörden att registreringen ska gälla i landet. Att avvika från den ordningen för att det ska vara möjligt att fatta ett beslut enligt regel 17.6 i tillämpningsföreskrifterna till Madrid- protokollet strider mot den allmänna strävan att hålla systemen lika och väcker frågor om t.ex. överklagandemöjlighet och tidpunkt för beslutets ikraftträdande. Fördelarna med en sådan möjlighet för de fall när invändningsfristen löpt ut före 18-månadersfristen framstår inte som så stora att de kan anses överväga de beskrivna nackdelarna. Någon bestämmelse om beslut enligt regel 17.6 i tillämpningsföreskrifterna till Madridprotokollet bör därför inte införas i den nya varumärkeslagen. Däremot är det förstås möjligt för PRV att i en situation av det aktuella slaget skicka en underrättelse till Internationella byrån om att registreringsbeslutet har vunnit laga kraft . Beslut om att en internationell varumärkesregistrering inte kan gälla i Som redovisats i avsnitt 11.2 ska PRV enligt nuvarande ordning, om verket anser att det finns något hinder mot att den internationella registreringen gäller här i landet, skicka ett meddelande om detta till Internationella byrån från den dag då byrån sände sin underrättelse om att verkan har begärts i (55 § första stycket VML). Ett sådant meddelande kan beskrivas som ett preliminärt beslut, se prop. 1994/95:59 s. 56. Verket fattar i ett senare skede i förekommande fall efter det att ett invändningsförfarande har ägt rum ett slutligt beslut i frågan om den internationella registreringen kan gälla i (56 § andra stycket VML). När det gäller det första meddelandet som skickas till Internationella byrån framgår av tillämpningsföreskrifterna till Madridprotokollet (regel 17.2 vii) att meddelandet ska innehålla bl.a. ett besked om huruvida beslutet kan omprövas eller överklagas. Av detta följer att det finns en frihet för varje land att fastställa vilket slags beslut som ska ligga till grund för ett meddelande om att vägra verkan. Kommittén föreslog att det i den nya varumärkeslagen skulle införas en ordning som innebar att PRV direkt skulle meddela ett slutligt beslut, om det finns något absolut hinder mot att registreringen gäller i . Beslutet skulle kunna avse registreringen i dess helhet eller endast delvis. Beslutet skulle kunna omprövas och överklagas. Som kommittén anförde skulle en sådan ordning innebära att PRV inte behöver meddela något ytterligare beslut i de fall där sökanden inte begär omprövning av (eller överklagar) verkets beslut. De nuvarande reglerna innebär, som framgått, att verket i en sådan situation måste fatta ett nytt beslut som ska skickas till Internationella byrån. Det finns dock enligt regeringens uppfattning flera skäl som talar mot en ordning av det slag som kommittén föreslog. En övergripande målsättning är, som konstaterats tidigare, att reglerna för nationell registrering och internationell registrering när det är lämpligt och möjligt ska vara enhetliga. Om en ansökan om nationell varumärkesregistrering är bristfällig eller om PRV anser att det finns något hinder mot registrering ska verket förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan . En ordning som innebär att verket för det fall en begäran om internationell registrering är behäftad med motsvarande brister skulle meddela ett slutligt beslut utan att sökanden fått tillfälle att yttra sig skulle alltså innebära att handläggningsreglerna skulle skilja sig åt avsevärt. För sökanden kan det givetvis också framstå som mer betungande att behöva begära förnyad prövning av ett sådant beslut än att följa ett föreläggande att komplettera eller ändra sin ansökan. Även från principiella utgångspunkter framstår det som betänkligt att införa en ordning som innebär att PRV utan någon föregående kommunikation ska fatta ett beslut som går sökanden emot. Regeringen anser mot denna bakgrund att kommitténs förslag att PRV:s meddelande ska utformas som ett slutligt beslut med en möjlighet för sökanden att begära en förnyad prövning inte bör genomföras. Verket bör även fortsättningsvis pröva om det finns något hinder mot att den internationella registreringen ska gälla i och, om så är fallet, liksom meddela Internationella byrån detta. Vidare bör det liksom framgå av lagen att ett sådant besked ska lämnas från det att PRV fick underrättelsen från Internationella byrån och att beskedet ska innehålla skälen för verkets ställningstagande. Detta ställningstagande innebär att de frågor som ombudsmän och har tagit upp inte blir aktuella. PRV har föreslagit att verket i den nya varumärkeslagen ska få möjlighet att förelägga sökanden att yttra sig och att verket ska kunna avskriva ansökan om sökanden inte yttrar sig. En fördel med en ordning av det slag PRV föreslagit är att verket inte, Prop. 2009/10:225 som , på nytt skulle behöva ta ställning i sak i frågan. av ärenden om internationell varumärkesregistrering skulle alltså överensstämma med hur nationella registreringsansökningar hanteras i motsvarande situation. Ordningen vid nationell varumärkesregistrering bygger dock på utgångspunkten att verket kommunicerar direkt med sökanden. Vid internationell varumärkesregistrering skickas verkets besked däremot till Internationella byrån och inte direkt till sökanden. Enligt regeringens mening framstår det som tveksamt att verket i denna situation ska kunna rikta ett föreläggande mot sökanden som innebär negativa konsekvenser för sökanden om det inte följs. Regeringen anser därför att det inte bör införas en möjlighet till avskrivning. I stället bör verket liksom på nytt fatta ett beslut i sak i frågan. För att sökanden ska få rimlig tid att komma in med kompletteringar eller framföra synpunkter på verkets besked, bör det föreskrivas att verket får fatta ett beslut om att registreringen inte kan gälla i tidigast efter det att beskedet lämnades. Det finns vidare anledning att överväga om den nuvarande ordningen vad gäller prövningen bör förändras i andra avseenden. I 55 § VML saknas bestämmelser om att hinder kan avse den internationella registreringen i sin helhet eller delvis. Av regel 17.2 vi i tillämpningsföreskrifterna till Madridprotokollet följer emellertid att det av ett besked från de nationella varumärkesmyndigheterna ska framgå om de grunder som anges som skäl för att en internationell registrering inte kan gälla i ett land gäller den internationella registreringen i sin helhet, dvs. för samtliga varor eller tjänster som den internationella registreringen avser, eller endast vissa varor eller tjänster. I den nya varumärkeslagen bör det därför föreskrivas att ett hinder kan avse den internationella registreringens giltighet i i sin helhet eller delvis. En regel av denna innebörd har föreslagits även beträffande nationell varumärkesregistrering (se avsnitt 9.2.2). Detta innebär alltså att reglerna i detta avseende kommer att vara enhetliga. Den fortsatta handläggningen av en begäran om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i Som framgått i avsnitt 11.2 innebär den nuvarande ordningen att PRV, om det inte finns något hinder mot att den internationella registreringen ska gälla i , kungör underrättelsen från Internationella byrån och att en invändningsfrist påbörjas (55 § andra och tredje stycket VML). Kommitténs förslag innebar att invändningsförfarandet i den nya varumärkeslagen skulle vara utformat på i huvudsak samma sätt som vid nationell registrering, nämligen att det i stället är PRV:s beslut att den internationella registreringen ska gälla i som kungörs. Vidare föreslog kommittén att invändningsfristen, i likhet med vad som gäller vid nationell registrering, ska förlängas från . Ingen av remissinstanserna har framfört någon kritik mot detta. Som regeringen anfört tidigare bör utgångspunkten vara att handläggningsreglerna så långt möjligt ska utformas på samma sätt. sådan ordning underlättar såväl för PRV som för sökanden och andra som kan vara berörda av den internationella registreringen. 2009/10:225 ansluter sig därför till kommitténs förslag att invändningsförfarandet ska vara placerat efter PRV:s beslut att den internationella registreringen ska gälla här i landet och att invändningsfristen bör vara . Om det bara delvis finns hinder mot att den internationella registrering gäller i , bör verket på motsvarande sätt som när det gäller nationella registreringsärenden avvakta med att föra in varumärket i varumärkesregistret och att utfärda kungörelse till dess beslutet vunnit laga kraft (se vidare avsnitt 9.2.2). Det bör dock nämnas att vid internationell varumärkesregistrering finns det inte någon möjlighet till delning av ansökan. Även de närmare bestämmelserna om invändningsförfarandet bör vara utformade på i huvudsak samma sätt som motsvarande regler rörande det nationella registreringsförfarandet. Här finns det dock, som framgått tidigare, en begränsning såtillvida att bara omständigheter som har meddelats till Internationella byrån för underrättelsen från byrån kan utgöra grund för att upphäva en registrering. Denna frist kan dock utsträckas till högst efter det att invändningsfristen har löpt ut. I den nya varumärkeslagen bör det därför framgå att ett beslut som fattas efter det att en invändning har gjorts endast får grundas på en omständighet som har meddelats till Internationella byrån från den dag som anges i underrättelsen från byrån. Om invändningsfristen löper ut först efter denna frist får dock beslutet grundas på en omständighet som meddelas till den Internationella byrån inom en månad från det att invändningsfristen har löpt ut, förutsatt att PRV har underrättat Internationella byrån om att ett sådant beslut kan komma att översändas . En sådan underrättelse bör således, liksom , alltid skickas från PRV till Internationella byrån. 11.7Övriga frågor om internationell varumärkesregistrering Regeringens förslag: Bestämmelserna i den nuvarande varumärkeslagen om bland annat ansökans innehåll, vilken verkan en internationell varumärkesregistrering har, verkan av att en internationell varumärkesregistrering upphör, utbyte och omvandling av en internationell varumärkesregistrering till en nationell varumärkesregistrering samt om kungörelser förs i huvudsak oförändrade över till den nya varumärkeslagen. Det införs en möjlighet till administrativ hävning av ett beslut om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i . I övrigt förs bestämmelserna om hävning utan ändringar i sak över till den nya varumärkeslagen. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (SOU 2001:26 s. 456 f.). Remissinstanserna: PRV har ansett att det, liksom , i lagen tydligt bör anges vilka bestämmelser som är tillämpliga på internationella