prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Förskola behöver inte erbjudas , nätter, veckoslut eller i samband med större . Regeringen föreslår i stället att särskilda bestämmelser införs om omsorg , nätter och för de föräldrar vars arbetstider är förlagda till sådana tider och som inte själva kan ordna omsorg för sina barn. Detta kommer i den nya skollagen att regleras tillsammans med annan pedagogisk verksamhet (se vidare av- snitt 29.5). Barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga för vård av annat barn ska även erbjudas förskola i en omfattning om minst eller . Dagens bestämmelser om att avgiftsfri allmän förskola ska erbjudas alla fyra- och femåringar och avse förs över till den nya skollagen. En proposition som bland annat innehåller förslag om att avgiftsfri allmän förskola ska ut- vidgas till att gälla plats i förskola från och med höstterminen det år barnet fyller har antagits av (prop. 2008/09:115, bet. 2008/09:UbU11, rskr. 2008/09:220). Dessa bestämmelser ska börja tillämpas fr.o.m. . Det bör även fortsättningsvis finnas bestämmelser om förskola som ska erbjudas på grund av barns eget behov, dock med ett förtydligande av att barnet kan ha ett behov på grund av familjens situation i övrigt, oavsett föräldrarnas förvärvsarbete eller studier. Bestämmelserna ska reglera barnets behov av förskola både när det gäller plats och omfattning. Regeringen föreslår således ingen ändring i förhållande till nuvarande lagstiftning när det gäller innebörden i erbjudande av förskola till barn som har ett eget behov av förskola. Även när det gäller erbjudande av förskola till barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola kvarstår dagens reglering. Dock ska erbjudandet i fortsättningen göras skyndsamt. Som exempel på vad som kan utgöra barns eget behov av förskola kan nämnas barn med ett annat modersmål än svenska eller barn i glesbygd. Ett annat exempel är barn vars föräldrar deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller har en funktionsnedsättning som begränsar barnets fysiska eller psykiska utveckling. Även barn vars föräldrar är långtidssjuk- skrivna, sjuk- eller förtidspensionerade kan räknas in i gruppen. Barn som ska erbjudas förskola på grund av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling kan vara barn med funk- tionsnedsättning av olika svårighetsgrad. Dessa barns rätt gäller inte enbart tillgång till en plats utan även en verksamhet av sådan kvalitet att barnet får sitt behov av särskilt stöd tillgodosett. Det är viktigt att barns behov av trygga förhållanden ägnas speciell uppmärksamhet när kommunerna bedömer erbjudande och deltagande i den pedagogiska verksamheten. Det finns en risk för att kommunens handläggning skulle bli otydlig, om barn som har ett eget behov och barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl är i behov av stöd skulle prövas mot samma bestämmelser. Det är viktigt att inte försämra situationen för barnen och deras familjer jämfört med . Lagstiftningen behöver Prop. 2009/10:165 beakta vissa barns särskilda och specifika behov av förskola, stöd och En del av dessa barn har en funktionsnedsättning. Som en del i både familje- och handikappolitiken måste därtill dessa barns vård- nadshavare kunna fortsätta att förena förvärvsarbete med familjelivet. Kommunerna ska således även fortsättningsvis vara skyldiga att erbjuda förskola enligt två olika bestämmelser till barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling respektive till barn som har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Regeringen föreslår att dagens avgiftsbefrielse för vistelse i förskola kvarstår oförändrad för barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling och därför erbjudits plats i förskola. För vistelse utöver får kommunen ta ut avgifter enligt kommunens gällande taxa. Dagens reglering anger att kommunen ska bedriva uppsökande verk- samhet så att barn i behov av särskilt stöd deltar i förskolans verksamhet. Lagstiftningen härrör från den tid då förskolan reglerades i socialtjänst- lagen. Förskolan tillhör numera utbildningsväsendet och det är sannolikt mycket få kommuner som bedriver uppsökande verksamhet inom utbildningsområdet. Habiliteringen inom för barn med funk- tionsnedsättning eller i en kommun kan upplysa de för- äldrar som har barn i behov av särskilt stöd om möjligheten att få stöd i form av förskola. Dessutom ingår det i barnavårdscentralens uppgift att göra utvecklingsbedömningar under hela förskoleåldern och vid behov ge hjälp och stöd i föräldraskapet, t.ex. råd om plats i förskola. Även öppna förskolan kan användas på detta sätt. Regleringen om kommuner- nas skyldighet att bedriva uppsökande verksamhet kan därför tas bort. 12.5Särskilt stöd till barn i förskola Regeringens förslag: Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling ska ges det stöd som deras speci- ella behov kräver. Om det genom uppgifter från förskolans personal, ett barn eller ett barns vårdnadshavare eller på annat sätt framkommer att ett barn är i behov av särskilt stöd, ska förskolechefen se till att barnet ges sådant stöd. Barnets vårdnadshavare ska ges möjlighet att delta vid utformningen av de särskilda stödinsatserna. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens förslag. Remissinstanserna: Att ansvaret för särskilt stöd i förskolan nu regle- ras stöds av , samt och kommuner. Handikappförbundens samarbetsorgan instämmer i förslaget, men saknar en bestämmelse om åtgärdsprogram för barnen i förskolan. Skälen för regeringens förslag: Alla barn i förskolan ska ges den led- ning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin utveckling för att utifrån sina behov och förutsättningar kunna utvecklas så långt som möjligt. Utgångspunkten är att alla barn som behöver det ska få särskilt Dagens lagstiftning reglerar inte vem som ansvarar för att särskilt Prop. 2009/10:165 stöd i förskolan ges. För att uppnå likvärdighet mellan de olika skolfor- merna bör det därför regleras vem som har ansvaret för att barn ges det stöd de behöver i förskolan. Regeringen anser att bedömningen av vilka insatser som är lämpliga ska göras av förskolans ledning, tillsammans med personalen, och alltid i samråd med barnets vårdnadshavare. För- skolechefen får härigenom ett ansvar som motsvarar rektorns ansvar i skolan. Många barn stöter under sin förskoletid på svårigheter och behöver någon form av stöd. Andra barn behöver stöd kontinuerligt på grund av sjukdom, sociala förhållanden, funktionsnedsättning eller svårigheter att tillgodogöra sig verksamheten av andra orsaker. Det finns ingen definition av begreppet behov av särskilt stöd i lagen. Det är heller inte möjligt att i lagtext när- mare definiera vilka förutsättningar som ska finnas för att stöd ska ges i förskolan. Bestämmelsen måste därför bli allmänt hållen och knytas till ett ansvar för förskolan att tillgodose barnets stödbehov. För många barn är en generellt god kvalitet det viktigaste. För andra kan det vara nöd- vändigt med särskilda stödinsatser som komplement. Stödet kan ges som personalförstärkning, antingen till barngruppen generellt eller till det enskilda barnet, eller i form av konsultation och handledning till perso- nalen. Minskning av antalet barn i barngruppen eller anpassning av lo- kalerna kan vara andra stödformer. Insatser ska göras efter en bedömning i varje enskilt fall av vilken insats som är mest lämplig. Regeringens förslag om särskilt stöd i förskolan innebär att barn ska ges särskilt stöd på det sätt och i den omfattning som behövs för att bar- net ska ha möjlighet att utvecklas och lära enligt läroplanen. Bestämmel- serna är anpassade för förskolan, eftersom målen där inte avser individu- ella barns prestationer utan istället inriktas på verksamhetens kvalitetsut- veckling. Av samma anledning saknas skäl att införa en bestämmelse om åtgärdsprogram för förskolan, som vissa remissinstanser önskat. Det är barnets behov av stöd som ska vara vägledande för besluten. För förskolechefen är därför varje beslut om stöd något som måste föregås av noggranna pedagogiska överväganden, som det också finns ekonomiska realiteter att beakta. Regeringens förslag: Förskolan ska medverka till att barn med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig, däribland , , och kommun, instämmer i huvudsak med förslaget. och Sö- menar att skrivningen bör skärpas så att barn i försko- lan har rätt till modersmålsundervisning på samma sätt som föreslås för elever i . och Åre kommuner menar att förslaget kom- mer att bli kostnadsdrivande och förväntar sig att staten kompenserar kommunerna ekonomiskt för detta. anser att det är oklart huruvida modersmålsstödet innebär att en fristående förskola kan ha rätt till ett tilläggsbelopp från kommunen på samma sätt som en fristående grundskola har. Specialpedagogiska skolmyndigheten anser att förslaget även bör omfatta barn i behov av teckenspråk. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att stödet till barn i förskolan med annat modersmål än svenska behöver stärkas. Antalet flerspråkiga barn ökar och deras specifika förutsättningar bör uppmärk- sammas. Det är en grundläggande uppgift för förskolan att ge alla barn möjligheter att tillvarata sina resurser på bästa sätt. Att stödja barns språkutveckling och den kulturella mångfalden är därför en viktig uppgift för förskolan. Språk och lärande hör oupplösligt samman liksom språk och identitets- utveckling. Forskning visar att barn med utländsk bakgrund, som har goda kunskaper i sitt modersmål samt god kännedom om sin bakgrund och som vistas i flerspråkliga miljöer, har bättre möjligheter att lära sig svenska och även inhämta och utveckla färdigheter inom andra områden, t.ex. matematik. Stöd för barn med annat modersmål än svenska är därför mycket viktigt i förskolan, särskilt för yngre barn som är i färd med att utveckla språk och identitet. Det räcker inte med att barnen talar sitt modersmål i hemmet. Även förskolan bör bidra till att modersmålet ut- vecklas för att barnen aktivt ska kunna kommunicera på såväl sitt mo- dersmål som på svenska. Av läroplanen för förskolan framgår att det ligger i förskolans uppdrag att medverka till att barn med annat modersmål än svenska får möjlighet att både utveckla det svenska språket och sitt modersmål. Vi- dare anges att förskolan ska bidra till att barn som tillhör de nationella minoriteterna och barn med utländsk bakgrund får stöd att utveckla en dubbel kulturtillhörighet. har även folkrättsliga åtaganden när det gäller nationella minoriteter i enlighet med ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter och europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. Särskilda bestämmelser rörande förskoleverksamhet på finska, meänkieli och samiska fanns tidigare i minoritetsspråkslagarna (SFS 1999:1175 och 1999:1176), men fr.o.m. i lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. För att förtyd- liga förskolans uppdrag införde regeringen ett mål för förskolan att sträva mot för barn med annat modersmål än svenska. Dessa barn ska i förskolan få möjlighet att utveckla sin kulturella identitet samt sin för- måga att kommunicera såväl på svenska som på sitt modersmål. Arbetet med att stödja barns språkutveckling är i första hand en peda- gogisk fråga för förskolan. Barn lär i de vardagliga aktiviteterna, i lek och i skapande verksamhet. I varje förskola där det finns barn med annat modersmål än svenska eller som hör till någon av de nationella minori- teterna ska aktiviteter, arbetssätt, miljö och material anpassas till barnens behov. Särskilda åtgärder som tvåspråkig personal, lärare i modersmåls- stöd, kulturstödjare m.m. kan vara viktiga komplement. Även barnens föräldrar är en viktig tillgång och resurs för förskolan i detta avseende. Det finns även informationsteknologiska hjälpmedel som kan utgöra stöd i arbetet med barns språkutveckling, t.ex. Tema Modersmål, en webbplats som driver. Webbplatsen är utformad som en resurs för de som arbetar inom förskola och skola. De olika språkens Prop. 2009/10:165 temaplatser innehåller information, material och verktyg för kommuni- Temaplatsen innehåller 33 språk och drivs av aktiva modersmålslärare. Den lyfter fram bra pedagogiska resurser. Här kan förskolans personal få en översikt av möjligheter att utveckla mo- dersmål i förskolan och få kunskaper om metoder och utbud av material för hur modersmålet kan stödjas. Att bestämmelsen om modersmålsstöd i förskolan flyttas från läropla- nen till skollagen innebär inte att förskolan åläggs nya arbetsuppgifter. Förskolan har ett ansvar genom läroplanen för dessa barns språk- och identitetsutveckling. Regleringen innebär istället en precise- ring och ett förtydligande av förskolans uppdrag. Regeringen anser där- för att kommunernas kostnader för modersmålsstöd inte kommer att öka genom förslaget. Enligt regeringens bedömning ska det även fortsätt- ningsvis vara en pedagogisk fråga hur barn med annat modersmål än svenska ska få stöd för sin utveckling och sitt lärande i förskolan. Hu- vudmannen avgör vilka resurser och kompetenser som krävs i olika ar- betslag för att uppfylla regleringen i detta avseende. En anledning till att inte använda begreppet modersmålsundervisning i förskolan, som vissa remissinstanser förordar, är att förskolan till skillnad mot saknar ämnen och till stora delar använder en annan pedagogik. 12.7Fortlöpande samtal och utvecklingssamtal Regeringens förslag: Personalen ska föra fortlöpande samtal med barnets vårdnadshavare om barnets utveckling. Minst en gång ska personal och barnets vårdnadshavare därutöver genomföra ett samtal om barnets utveckling och lärande (utvecklingssamtal). För- skolläraren ska ha det övergripande ansvaret för utvecklingssamtalets genomförande. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förslaget stöds av bl.a. Sameskolstyrelsen, Hög- skolan i samt och Åre kommuner. tillstyrker att förskollärare ska ha det övergripande ansvaret för utveck- lingssamtalet medan trycker på att det alltid ska ske un- der ledning av förskollärare. menar däremot att försko- lechefen alltid ska ha det övergripande ansvaret och att förskollärarens ansvar ska uttryckas som ett särskilt ansvar. Kommuner och Landsting bedömer att förslaget om minst två utvecklingssamtal kommer att leda till kostnadsökningar. Enligt skulle ett utvecklingssamtal , samt ytterligare ett vid behov, vara tillräckligt. Skälen för regeringens förslag: Samverkan mellan hem och förskola ska stärkas och förskolan som egen skolform bör ha likartade regler för föräldrainflytande som andra skolformer. Regeringen föreslår därför att utöver fortlöpande samtal vid dagliga möten samt mer organiserade för- äldraaktiviteter i förskolan, ska personal och barnets vårdnadshavare minst en gång genomföra ett samtal om barnets utveckling och Prop. 2009/10:165 lärande både i och utanför förskolan (utvecklingssamtal). ska ha det övergripande ansvaret för utvecklingssamtalets innehåll och genomförande. Vem som genomför utvecklingssamtalet avgörs på varje förskola. Det är möjligt att den i personalgruppen som har ett särskilt ansvar för barnet eller den person som känner barnet bäst, oavsett yrkes- kategori, genomför utvecklingssamtalet. Bestämmelsen om utvecklingssamtal i förskolan ska regleras specifikt i kapitlet om förskolan för att bäst kunna anpassas till förskolans uppdrag. Bestämmelsen är ny och skiljer sig från t.ex. . Det är inte meningen att samma modell för utvecklingssamtal som finns i grund- skolan ska bli norm även i förskolan. Till skillnad mot skolan har för- skolan inte några mål för barnet att uppnå. Det är inte det enskilda bar- nets resultat som ska utvärderas. Däremot är det viktigt att följa hur varje barns lärande och utveckling sker och hur förskolan kan bidra till detta. Målen att sträva mot i förskolans läroplan anger inriktningen av försko- lans arbete och därmed också den önskade kvalitetsutvecklingen. Peda- gogisk dokumentation och portfolio är exempel på metoder som har utvecklats för utvärdering av verksamheten, som de är olika sätt att följa barnens utveckling och göra barnens lärprocesser synliga för barnet, föräldrarna och personalen. Det är viktigt att se både vad som förenar och vad som skiljer förutsättningarna för utvecklingssamtalet i förskolan och skolan. Utvecklingssamtalet ska bygga på en bred och nyanserad bild av bar- nets utveckling och lärande. Barnets utveckling ska sättas in i ett vitt pedagogiskt och socialt sammanhang utifrån samspelet med andra barn och vuxna. Barnet ska inte jämföras med någon annan än sig själv och inte utifrån fastställda normer. Utvecklingssamtalet ska vara väl förberett och strukturerat. Det är även viktigt att framhålla att det inte kan ersätta de dagliga kontakter och kon- tinuerliga samtal som personal och föräldrar har när barnet lämnas och hämtas i förskolan. Arbetsgruppen föreslog ett utvecklingssamtal varje termin men regeringen anser mot bakgrund av bl.a. Kommuner och Landstings remissynpunkter att utvecklingssamtal endast ska hållas en gång . Regeringens förslag: Hemkommunen ska ansvara för att utbildning i förskola kommer till stånd för alla barn i kommunen som ska erbjudas förskola och vars vårdnadshavare önskar det. Hemkommunen ska kunna fullgöra sina skyldigheter genom att er- bjuda barnet motsvarande utbildning i en fristående förskola. Om det finns särskilda skäl ska hemkommunen få komma överens med en annan kommun om att denna i sin förskola ska ta emot barn vars utbildning hemkommunen ansvarar för. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot för- Prop. 2009/10:165 slaget. Skälen för regeringens förslag: Genom regeringens proposition Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar (prop. 2008/09:115, bet. 2008/09:UbU11, rskr. 2008/09:220), som antogs av , överflyttades ansvaret för erbjudande av förskola från den kommun där barnet stadigvarande vistas till barnets hemkom- mun, dvs. den kommun där barnet är folkbokfört. Innebörden av det ansvar som läggs på kommunerna har i förslaget till ny skollag precise- rats till att se till att förskola kommer till stånd för alla barn i kommunen som ska erbjudas förskola och vars vårdnadshavare önskar det. Vid för- delning av platser i förskolan kan kommunen använda sig såväl av sin egen förskola som av annan huvudmans förskola i kommunen. Kommunen kan, som tidigare, fullgöra sin skyldighet att erbjuda plats i förskola genom att komma överens med någon annan kommun om att denna ska utföra kommunens uppgifter inom förskolan. Enligt den nya skollagen ska kommunen också få sluta avtal med någon annan kommun (samverkan) eller en enskild huvudman om att denna ska utföra kommunens uppgifter inom förskolan (se vidare avsnitt 27.1). Hänsyn ska tas till vårdnadshavarnas önskemål om plats i förskola. Det måste kunna godtas att föräldrar tackar nej till ett erbjudande om plats i t.ex. en verksamhet som drivs med en viss konfessionell eller pedagogisk inriktning som föräldrarna inte ställer sig bakom. Kommunen bör i så- dana fall erbjuda föräldrarna en plats i en annan förskola. Om föräldrarna tackar nej till en plats som kommunen erbjuder för att de önskar en speci- fik förskola kan detta naturligtvis resultera i längre väntetider. 12.9Mottagande i en annan kommuns förskola Regeringens förslag: Ett barn ska ha rätt att bli mottaget i förskola med offentlig huvudman i en annan kommun än hemkommunen, om barnet med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens förskola. Innan kommunen fattar beslut om att ta emot ett sådant barn ska den inhämta ett yttrande från barnets hemkommun. Efter önskemål av barnets vårdnadshavare ska en kommun även i annat fall i sin förskola få ta emot ett barn från en annan kommun. En kommun som i sin förskola har ett barn från en annan kommun på grund av att barnet har särskilda skäl att gå där, ska av hemkom- munen ersättas för sina kostnader för barnets utbildning. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: menar att den interkommunala er- sättningen ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelningen av resurser till sin egen förskola. kommun anser att den interkommunala ersättningen inte ska kunna överstiga kommunens egen kostnad för motsvarande verksamhet. Sameskolstyrel- sen uppmärksammar att renägande samers barn bör kunna tas emot i en annan kommuns förskola eftersom de måste kunna växla mellan två kommuners förskolor beroende på om familjen befinner sig i sommar- eller vinterbeteslandet. Handikappsförbundens samarbetsorgan kritiserar att hemkommunen ska kunna lämna yttrande med syfte att begränsa den ekonomiska ersättningen. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om mottagande i en annan kommun på grund av en elevs särskilda skäl finns för andra skolformer, bl.a. . Barnomsorgspeng och allmän förskola även för treåringar (prop. 2008/09:115, bet. 2009/09:UbU11, rskr. 2008/09:220), som antogs av , gäller motsvarande möjlighet nu även för barn i förskolan. Genom enhetliga regler ökar förutsättningarna för integration mellan olika verksamheter och att från förskolan få gå vidare till försko- leklassen och vid samma förskole- eller skolenhet i samma kommun. Ett barn kan ha särskilda skäl att få mottas i en annan kommuns för- skola. Sådana skäl kan exempelvis vara att barnet genom föräldrarnas gemensamma vårdnad har anknytning till två kommuner eller att barnet är i behov av särskilt stöd och önskar gå i en annan kommuns förskola som är anpassad för barnets behov. Ett annat skäl för att ett barns vård- nadshavare vill ha förskola i en annan kommun än hemkommunen kan vara geografiskt, nämligen att barnet bor nära en kommungräns och en annan kommuns förskola, eller att barnets vårdnadshavare arbetar i en annan kommun. I sådana fall underlättas barnets och familjens vardag betydligt av att få plats i en annan kommuns förskola. Bestämmelsen bör även kunna tillämpas i fall då barn som ska ges möjlighet till för- skola på samiska, meänkieli eller finska enligt lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk inte är folkbokförda i kommunen där de stadigvarande vistas. Detta gäller även i vissa andra fall då barn som hör till någon av de nationella minoriteterna inte har möjlighet att gå i minoritetsspråkig förskola i sin hemkommun. Avsikten med förslaget är dock inte att öppna en möjlighet att gå växelvis i två olika kommuners förskolor för barn som bor växelvis hos sina föräldrar i två olika kommuner. Mottagande av barn i andra kommuners förskola förekom även innan de nya bestämmelserna trädde i kraft . Kommunerna kom i sådana fall överens med varandra om behov, omfattning och kostnader för verksamheten. Den nya regleringen innebär att det alltid är den kom- mun som anordnar verksamheten som, efter önskemål från barnets vård- nadshavare, ska bedöma och besluta om det finns särskilda skäl för mot- tagande med hänsyn till barnets förhållanden. Då detta inverkar på kom- munernas planering och ekonomiska förutsättningar är det alltid den mottagande kommunens bedömningar som avgör om barnets förhållan- den motiverar en plats i kommunens förskola. Innan kommunen fattar beslut om att ta emot ett barn från en annan kommun ska den inhämta ett yttrande från barnets hemkommun. Vissa remissinstanser befarar att hemkommunen genom sitt yttrande kan begränsa den interkommunala ersättningen. Regeringen vill härvid understryka att hemkommunens yttrande inte avser frågan om ersättningens storlek, utan syftar endast till att bredda den mottagande kommunens beslutsunderlag bl.a. vad gäller barnets förhållanden och särskilda skäl.