prop · GX03246 · 2010-09-15 00:00:00 — För försäkringsaktiebolag har föreslagits att detta skade- ståndsansvar för aktuarien inte längre ska gälla. Aktuariens ansvar är detsamma oavsett i vilken bolagsform verksamheten drivs. Något skäl att göra annan bedömning för aktuarien i ömsesidiga försäkringsbolag finns därför inte. För stiftare bör dock samma skadeståndsansvar gälla som enligt nuvarande bestämmelser. Vidare kan skadebringande överträdelser av de försäkringstekniska riktlinjerna och placeringsriktlinjer i ett ömsesidigt försäkringsbolag för- anleda skadestånd enligt 16 kap. 13 §§ FRL. Det föreslås nu att över- trädelser av sådana riktlinjer inte längre ska särbehandlas i skadestånds- hänseende avseende försäkringsaktiebolag. Samma skäl som anförts i det sammanhanget avseende försäkringsaktiebolag gör sig gällande även för ömsesidiga försäkringsbolag. Något behov av en särregel i detta hänseende finns därför inte. Regeringens förslag: Bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om ett ömsesidigt försäkringsbolags firma överförs delvis oförändrade till den nya lagen. Ett sådant bolags firma ska innehålla orden ömsesidig och försäkring, eller för vissa mindre försäkringsbolag verksamhetsområdet och ordet försäkring. Firman ska skilja sig från andra firmor i försäkringsregistret. Bifirman får inte innehålla ordet ömsesidig. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att bifirma inte får innehålla orden ömsesidig och försäkring. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: 17 kap. FRL innehåller regler om firma för ömsesidiga försäkringsbolag som skiljer sig från vad som gäller för ekonomiska föreningar. En avvikelse är naturligtvis hur associationsformen ska betecknas. Firman för ett ömsesidigt försäkringsbolag ska innehålla orden ömsesidig och försäkring. Om verksamheten består i att meddela egendomsförsäkring inom endast ett län ska området för verksamheten anges och ordet ömsesidig kan utelämnas. Bestämmelsen innebär att en ändrad länsindelning kan medföra behov av firmaändring. Detsamma kan gälla när ett bolag avser att utvidga sin verksamhet till en närliggande kommun. Ett sådant krav på firmaändring kan inte anses nödvändigt varför bestämmelsen bör gälla när verksamheten avser endast ett begränsat geografiskt område. Vidare ska firman skilja sig från andra firmor i försäkringsregistret. Jämförelse ska dessutom ske med benämningar på utländska för- säkringsföretag som är allmänt kända i . jämförelse saknar motsvarighet i den allmänna associationsrätten och Prop. 2009/10:246 föreslås slopas. Ett ömsesidigt försäkringsbolag bör inte få inneha ordet ömsesidig i bifirma. Att medge det skulle kunna föranleda missförståelse kring den juridiska personen, vilket är direkt olämpligt i försäkringsverksamhet och kan verka vilseledande för försäkringstagarna. Något hinder mot att använda ordet försäkring i bifirma torde dock inte finnas. Ordet försäkring ger i sammanhanget inte sken av någon associationsform. 7.2.14Registrering och överklagande av beslut Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om registrering ska gälla för ömsesidiga försäkringsbolag. I likhet med gällande rätt ska registreringen hos ske i försäkringsregistret. beslut ska som huvudregel få överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Regler om registrering finns för ekonomiska föreningar i 15 kap. FL och för ömsesidiga försäkringsbolag i 20 kap. FRL. Bestämmelserna är i princip överensstämmande. En skillnad är att registreringsmyndigheten för ett föreningsregister för varje län, medan försäkringsbolag, såväl försäkringsaktiebolag som ömsesidiga försäkringsbolag, registreras i försäkringsregistret vilket gäller för hela riket. Samtliga försäkringsföretag ska även fortsättningsvis registreras i samma register. Regler av sådan innebörd har föreslagits för försäk- ringsaktiebolag, och föreslås därför även för ömsesidiga försäkrings- bolag. Av 20 kap. 4 § FRL framgår bl.a. att det föreligger hinder mot registrering av beslut som strider mot de försäkringstekniska riktlinjerna. Den bestämmelsen har beträffande försäkringsaktiebolag behandlats ovan (se avsnitt 6.3.14). De skäl som angetts där är giltiga även för ömsesidiga försäkringsbolag varför en särregel inte är erforderlig. Regler för överklagande av beslut finns i 15 kap. 6 § FL. Dessa regler ska inte gälla för beslut av , utan hänvisning bör ske till de särskilda överklagandereglerna i den nya lagen. De ändringar av dessa regler som föreslagits för försäkringsaktiebolag ska gälla också för ömsesidiga försäkringsbolag. Regeringens förslag: Bestämmelserna om straff och vite i lagen om ekonomiska föreningar ska gälla för ömsesidiga försäkringsbolag med undantag för straffbestämmelsen rörande skyldigheten att föra en medlemsförteckning och hålla den tillgänglig. För ömsesidiga försäkringsföretag ska fortsatt gälla en straffbestämmelse beträffande förbudet mot att lämna ut personuppgift till förmånstagare. ska också i fortsättningen ha möjlighet att förena förelägganden eller förbud med vite. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Regler om straff och vite vid brott mot associationsrättsliga regler finns för ekonomiska föreningar i 16 kap. FL och för ömsesidiga försäkringsbolag i 21 kap. FRL. Reglerna är i princip desamma i FL och i FRL, men det finns några skillnader. För ekonomiska föreningar kan den dömas som bryter mot föreskriften att alla styrelseledamöter, inklusive suppleanter, ska ha fått del av material innan beslut får fattas av styrelsen. Motsvarande bestämmelse i FRL omfattar inte underlag till suppleanter. Hänvisningen i 21 kap. 1 § första stycket 4 FRL till 8 kap. 11 § första stycket andra eller tredje meningen FRL innebär bl.a. en straffsanktionering av att det ska bortses från jäviga styrelseledamöter vid bedömning av om styrelsen är beslutför. 8 kap. 11 § första stycket FRL fick sin nuvarande lydelse , då den nu gällande andra meningen lades till utan att hänvisningen i 21 kap. 1 § första stycket 4 FRL ändrades. Någon ändring i sak av straffbestäm- melsen synes inte ha varit åsyftad (jfr prop. 2003/04:109). Av den an- ledningen och då skäl saknas att avvika från vad som gäller för föreningar krävs här inte någon särregel. Förbudet mot att använda beteckningen ekonomisk förening för andra än sådana föreningar är vidare bötessanktionerat, medan det saknas en motsvarande ansvarsbestämmelse för ömsesidiga försäkringsbolag. Det saknas skäl att nu införa motsvarande straffbestämmelse vid användning av beteckning för ömsesidiga försäkringsbolag. För föreningar är det vidare bötessanktionerat att inte föra medlems- register. Eftersom det inte föreslagit någon skyldighet för ömsesidiga försäkringsbolag att föra ett särskilt delägarregister är denna bötessanktionering inte relevant för dessa. För försäkringsbolag är det i vissa fall straffbelagt att lämna felaktiga uppgifter till . Det har ovan föreslagits att straff- bestämmelsen inte längre ska gälla för försäkringsaktiebolag. Eftersom det inte finns anledning att i denna fråga göra olika bedömningar beroende på i vilken associationsform verksamheten drivs, bör det inte heller för ömsesidiga försäkringsbolag behållas en sådan straff- bestämmelse. Även när det gäller sanktionering av förbudet att i vissa fall lämna uppgifter om förmånstagarförordnanden saknar associationsformen be- tydelse och en särregel i förhållande till FL behövs därför. I 21 kap. 2 § FRL anges att kan förena ett före- läggande eller förbud med vite. Såsom har föreslagits för försäkrings- aktiebolag ovan bör denna möjlighet behållas. Reglerna rörande vite i FL är i övrigt helt överensstämmande med motsvarande bestämmelser i . Något skäl att nu föreslå ändringar finns inte. 8.1Försäkringsföreningar ska utgöra en särskild form av förening Regeringens förslag: Försäkringsföreningar ska utgöra en särskild form av förening. De allmänna associationsrättsliga reglerna för ekonomiska föreningar ska gälla för försäkringsföreningar om inte annat är särskilt föreskrivet i den nya lagen. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Lagen (1972:262) om under- stödsföreningar, UFL, är till stor del utformad efter mönster års lag om ekonomiska föreningar och innehåller ett antal hänvisningar till den lagen. I enlighet med det som föreslås i promemorian bör lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, FL, tillämpas så långt möjligt av försäkringsföreningarna. Även om det finns stora likheter mellan en försäkringsförening och en ekonomisk förening, finns det också flera viktiga skillnader (se avsnitt 4.2.2 och 4.3.2). Skillnader finns bl.a. när det gäller medlemskap, rösträtt och överskottsutdelning, dvs. sådant som anses vara utmärkande för en ekonomisk förening enligt 1 kap. 1 § FL. Mot denna bakgrund kan en försäkringsförening inte anses uppfylla kraven på en ekonomisk förening utan kommer, i likhet med dagens understödsföreningar, även i fortsättningen utgöra en särskild förenings- form. Utgångspunkten är att försäkringsföreningarna ska vara öppna och att såväl försäkringstagare som försäkrade ska kunna vara medlemmar i en och samma förening. I avsnitt 8.2.1 beskrivs närmare hur en försäkringsförening är utformad. Sammanfattningsvis föreslås att försäkringsföreningar ska utgöra en särskild form av förening och att bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar ska gälla för försäkringsföreningar, om inte annat är särskilt föreskrivet i den nya lagen. Som framgått är lagen om ekonomiska föreningar föremål för en genomgripande översyn. I det kommande lagstiftningsärendet måste således övervägas i vilken utsträckning de nya föreningsbestämmelserna är lämpliga att införas för försäkringsföreningarna. Regeringens förslag: Några särskilda regler som avviker från försäk- ringsavtalslagen ska inte gälla. Försäkringsavtalsrättsliga frågor ska inte behöva regleras i försäkringsföreningarnas stadgar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: trädde försäkringsavtalslagen (2005:104) i kraft. Enligt 1 kap. 4 § tredje stycket den lagen ska det som sägs om försäkringsbolag även gälla i fråga om Prop. 2009/10:246 andra företag som meddelar försäkring. Den nya lagen har föregåtts av ett omfattande beredningsarbete. Det finns inte något skäl att nu göra förnyade bedömningar av vilka försäkringsavtalsrättsliga bestämmelser som ska gälla för försäkringsavtal som meddelas av försäkrings- föreningar. Några särregler i förhållande till försäkringsbolagen föreslås därför inte. Vidare slopas kravet i 11 § UFL om att stadgarna ska innehålla vissa försäkringsvillkor (försäkringsförmånernas beskaffenhet, tid och villkor för utbetalning av försäkringsbelopp, avgifterna/premierna, påföljden för försummelse att erlägga fast avgift, rätt till fribrev och återköp samt villkor för belåning av försäkringsbrev hos föreningen). Utgångspunkten bör vara att denna typ av försäkringsvillkor regleras i försäkringsavtalen. I sammanhanget kan också nämnas att det i artikel 6.5 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet (2002/83/EG) anges att medlemsstaterna inte får anta bestämmelser om krav på förhandsgodkännande av allmänna och särskilda försäkringsvillkor, premietariffer, tekniska grunder och tekniska avsättningar för att få driva verksamhet. Den associationsrättsliga reform som föreslås för försäkrings- föreningarna innebär att de associationsrättsliga reglerna anpassas till gällande regler för ekonomiska föreningar. föreslås att föreningarna ska tillämpa lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, med de avvikelser som motiveras av försäkrings- I avsnitten nedan analyseras och redovisas behovet av särregler med utgångspunkt i de skillnader som föreligger mellan å ena sidan förenings- lagen (FL) och å andra sidan huvudsakligen lagen (1972:262) om under- stödsföreningar (UFL). I varje avsnitt behandlas ett eller flera kapitel i Någon tydlig uppdelning mellan associationsrättsliga och närings- rättsliga regler är dock inte alltid möjlig att göra, eftersom de särdrag som kännetecknar försäkringsrörelse även kan få genomslag i de I avsnitt 5.3.2 framgår att utgångspunkten ska vara att de rörelseregler som gäller för försäkringsbolag också ska gälla för försäkringsföreningar. Av detta följer bl.a. att det föreslås ett krav på tillstånd för att få driva verksamhet i en försäkringsförening och att det tidigare förbudet mot att driva affärsmässig verksamhet tas bort. De närmare motiven för detta redovisas i efterföljande avsnitt 9. Såvida nedanstående förslag har sin grund i näringsrätten, kommer emellertid frågeställningarna delvis att beröras i detta avsnitt. När föreningslag infördes var avsikten att få till stånd en modernisering och förenkling i förhållande till den tidigare lagen. nuvarande lagen är uppbyggd efter förebild aktiebolagslag. Bland nyheterna när FL infördes kan nämnas regler om fusion mellan en moderförening och ett dotteraktiebolag. FL har ändrats vid ett flertal Lagändringar har gjorts bl.a. i syfte att stärka det kooperativa företagens ställning och ge dem likvärdiga verksamhetsbetingelser med andra företag (se prop. 1996/97:163, prop. 1999/2000:88, prop. 2009/10:246 2005/06:84 och prop. 2006/07:112). I samband med införandet av bestämmelser om gränsöverskridande fusioner i FL moderniserades även bestämmelserna om nationella fusioner (se prop. 2007/08:15 s. 71 ff.). Regeringens förslag: I den nya lagen ska särskilt anges vad som avses med en försäkringsförening. Uttaxeringsmöjligheten behålls för försäkringsföreningar. I övrigt ska inte några associationsrättsliga särregler i förhållande till 1 kap. lagen om ekonomiska föreningar gälla. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att livförsäkringsrörelse inte får drivas med bristtäckningsansvar i en försäkringsförening. Remissinstanserna: och motsätter sig dock att uttaxeringsmöjligheten slopas för försäkrings- föreningarna. Övriga remissintanser lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: I 1 kap. FL finns vissa inledande bestämmelser om ekonomiska föreningar. Inledningsvis anges att en ekonomisk förening har till ändamål att främja medlemmarnas intressen genom ekonomisk verksamhet i vilken medlemmarna deltar som konsumenter eller andra förbrukare, som leverantörer, med egen arbetsinsats, genom att begagna föreningens tjänster, eller på annat liknande sätt. En förening som har till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom annan ekonomisk verksamhet än den nämnda kan inte bli en juridisk person, om inte annan lag medger det. Vidare framgår att en ekonomisk förening ska registreras för att bli en juridisk person och att med- lemmarna inte är personligen ansvariga för föreningens förpliktelser. Kapitlet innehåller vidare bestämmelser om vissa begrepp, bl.a. moder- förening, dotterföretag och koncern. Av 1 kap. framgår också att föreningsrättliga handlingar får undertecknas med avancerad elektronisk signatur. I UFL finns bestämmelser med motsvarande innehåll. I 1 § finns en definition av begreppet understödsförening. Vidare finns bestämmelser om registrering i 3 §, om ansvar för en understödsförenings förbindelser i 8 § och om rättskapacitet genom registrering i 9 § UFL. Vad en försäkringsförening är Utmärkande för en ekonomisk förening är att den genom ekonomisk verksamhet ska främja sina medlemmars ekonomiska intressen och att medlemmarna ska delta i verksamheten som konsumenter, leverantörer eller på annat sätt (1 kap. 1 § FL). En viss utvidgning av begreppet har skett för att öka konkurrenskraften för kooperativ verksamhet. Utvidgningen innebär bl.a. att flera föreningar i samverkan kan uppfylla de krav som ställs för att var och en av dessa ska anses som Prop. 2009/10:246 en ekonomisk förening. Av förarbetena till FL framgår att en förening i huvudsak måste framträda som en förening i vilken medlemmarna deltar, det s.k. huvudsaklighetskravet (se prop. 1986/87:7 s. 78). En följd av detta är att det är möjligt för en ekonomisk förening att handla även med andra än medlemmar, så länge medlemsverksamheten är den huvudsakliga delen. Försäkringsrörelse är en form av ekonomisk verksamhet och medlemmarna i en försäkringsförening ska delta i försäkringsrörelsen genom att utnyttja föreningens tjänster. Dessa omständigheter talar för att en försäkringsförening ska anses vara en ekonomisk förening enligt definitionen i 1 kap. 1 § första stycket FL. Som framgår av beskrivningen i avsnitt 4.3.2 finns det emellertid några avgörande skillnader mellan understödsföreningar och ekonomiska föreningar när det gäller rätten till medlemskap, rösträtt och överskottsutdelning. Dessa skillnader som i huvudsak består även vid en jämförelse mellan nu föreslagna regler och bestämmelserna i innebär att det som i övrigt är utmärkande för en ekonomisk förening inte fullt ut kan anses gälla för försäkringsföreningar (jfr sista stycket i nämnda paragraf). Mot denna bakgrund bör definitionen av ekonomisk förening i FL inte användas för att definiera en försäkringsförening. I stället bör det i den nya lagen särskilt anges vad som avses med en försäkringsförening. Vid en beskrivning av begreppet försäkringsförening bör det säker- ställas att samtliga nuvarande understödsföreningar kommer att falla in under den nya definitionen. Detta innebär bl.a. att tjänstepensions- konstruktioner där en viss grupp av arbetstagare är medlemmar i en förening som deras arbetsgivare betalar medlemsavgifterna ska falla in under definitionen av en försäkringsförening. Vidare måste definitionen vara anpassad för nya moderna försäkringsföreningar som kan antas komma att bildas när den nya lagen finns på plats. Detta innebär bl.a. att definitionen bör vara utformad så att den främjar konkurrensen och fortsatt produktutveckling på försäkringsområdet. Utgångspunkten i en modern reglering av försäkringsrörelse som drivs i föreningsform bör vara att frågor kring medlemskap, rösträtt och användning av försäkringsföreningens egendom, utöver lagregler, ska vara reglerade i föreningens stadgar. Ansvaret för föreningens förpliktelser I och med registreringen blir en ekonomisk förening juridisk person och uppnår rättskapacitet (1 kap. 2 § FL). En ekonomisk förening kan således ha tillgångar och skulder skilda från medlemmarna. Någon särreglering för försäkringsföreningarna i förhållande till 1 kap. 2 § FL bedöms inte behövas, se dock 8.2.14. Vidare anges i 3 § att endast föreningens tillgångar svarar för föreningens förpliktelser. Som en följd av detta svarar inte medlemmar, styrelseledamöter och andra företrädare för föreningens förpliktelser. I en understödsförening kan emellertid genom stadgebestämmelser medlemmarna vara personligt ansvariga för föreningens förpliktelser. Medlemmars ansvar för understödsföreningens förluster är subsidiärt i förhållande till föreningen. Ansvaret kan alltså bara göras gällande om föreningens tillgångar är otillräckliga för verksamhetens behöriga utövande (20 §). 1998/99:87 s. 287 ff. behandlades frågor om förlusttäckning och delägaransvar i försäkringsbolag. Uttaxeringsreglerna innebär, å ena sidan, en skyldighet för delägarna att godta en ekonomisk uppoffring. Å andra sidan ger de en rätt för delägaren att fordra att bolaget genom uttaxering uppfyller försäkringsåtagandena gentemot honom själv. Efter försäkringsrörelsereformen är uttaxering endast möjlig i vissa mindre ömsesidiga skadeförsäkringsbolag. Frågan är om försäkringsföreningar- nas särart kräver ett annat ställningstagande. Förslaget bör inte heller missgynna den nya föreningsformen så att en övergång till det nya regelverket onödigt motverkas. En rätt till uttaxering är av betydelse vid bedömningen av en försäkringsförenings soliditet. Uttaxeringsrätten har också betydelse för de EU-rättsliga undantagen, se avsnitt 10.2. Att behålla bristtäckningsansvaret i försäkringsföreningarna är således en nödvändighet för att kunna undanta mindre försäkringsföreningar, helt eller delvis, från bestämmelser i den nya lagen. Mot samma bakgrund finns en motsvarande möjlighet för mindre ömsesidiga skade- försäkringsbolag i 1 kap. 7 § FRL. Ett annat skäl mot att ändra den nuvarande ordningen är att ett slopande av uttaxeringsrätten i vissa understödsföreningar skulle kunna medföra ett minskat försäkringsskydd. och har mot denna bakgrund rest invändningar mot att slopa uttaxeringsrätten i försäkrings- föreningarna. anmärker att enligt kollektivavtal finns möjlighet till direkt uttaxering av arbetsgivaren. En lagändring på denna punkt innebär således en risk för att ansvarsfrågan i ett läge med bristande konsolidering i en tjänstepensionskassa med kollektivavtalade förmånsbestämda pensioner, kan blir föremål för tvist. Särskilda skäl talar således för att någon begränsning av möjligheten till att ta in bestämmelser i en förenings stadgar som ger rätt till uttaxering från föreningens medlemmar inte bör göras. Ansvaret ska liksom endast kunna göras gällande om föreningen saknar reserver eller kapital för att täcka en uppkommen förlust. I övrigt omfattas förmånstagarna av samma skyddsregler som gäller förmånstagarna i ett ömsesidigt bolag som driver livförsäkringsverksamhet. De tillgångar som används för skuldtäckning och som antecknas i registret ska alltså trygga och utgöra säkerhet för dessa anspråk. Bestämmelserna i 1 kap. 46 §§ FL innehåller definitioner av moder- förening, dotterföretag och koncern. För understödsföreningar saknas i UFL motsvarande definitioner av moderförening och koncern. Genom en hänvisning i 26 a § UFL till 1 kap. 9 § FRL är dock den definition av dotterföretag som finns i FRL tillämplig. Definitioner av moderföretag, dotterföretag och koncern finns även i lagen (1995:1560) om årsredo- visning i försäkringsföretag jämförd med årsredovisningslagen (1995:1560). Försäkringsföreningarna bör mot denna bakgrund kunna omfattas av definitionerna i 1 kap. 46 §§ FL. Något skäl till att be- myndigandet i 1 kap. 9 § sista stycket nuvarande FRL beträffande s.k. Prop. 2009/10:246 oäkta koncerner ska tillämpas på försäkringsföreningarna har inte Sammanfattningsvis bedöms någon särreglering för försäk- ringsföreningarna i förhållande till 1 kap. 46 §§ FL inte behövas. Här bör nämnas att det i 26 a § UFL även finns en hänvisning till bestämmelserna i 1 kap. 9 b, 9 e och 9 f §§ FRL om intresseföretag och försäkringsholdingbolag vilka införts på grund av . De har framför allt betydelse för bestämmelserna om försäkringsgrupper (26 b 26 h §§ UFL). Definitionerna, som gäller gemensamt för försäkrings- bolag och försäkringsföreningar, föreslås införas in i den nya lagen. 8.2.2Bildande av en försäkringsförening Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om bildandet av en ekonomisk förening ska i huvudsak gälla för försäkringsföreningar, men vissa särregler ska tas in i den nya försäkringsrörelselagen. En försäkringsförening ska inte få bildas utan verksamhetskapital. Verksamhetskapital ska få tillskjutas även av andra än medlemmar. Verksamhetskapitalet ska betalas med pengar. För registrering av en försäkringsförening ska krävas att har betalats in. Verksamhetskapitalet ska betalas tillbaka när det inte längre behövs för verksamheten och en återbetalning är förenlig med bestämmelserna om kapitalbasens storlek och sammansättning. Verksamhetskapitalet ska också återbetalas om registrering inte sker.