prop · GX0387 · 2010-02-11 00:00:00 — Tillträdesbegränsningar ska ut- formas så att den enskildes rätt att röra sig fritt inte inskränks mer än nödvändigt. Bestämmelser som möjliggör förbud mot tillträde till vissa byggnader, andra anläggningar, områden och andra objekt finns i skyddslagen (2010:000). Denna lag träder i kraft . Bestämmelser om tillträdesbe- gränsning finns i skyddslagen (2010:000) och i säkerhetsskydds- lagen (1996:627). Förslag till lag om ändring i elberedskapslagen Härigenom föreskrivs att 2 § elberedskapslagen (1997:288) ska ha föl- Beredskapslagring av bränsle som används för elproduktion omfattas av lagen endast i fråga om rätt till ersättning enligt 10 §. Särskilda be- stämmelser rörande beredskapslagring finns i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Bestämmelser om tillträdesbe- gränsning finns i lagen (1990:217) om skydd för vissa samhällsviktiga anläggningar m.m. och i säker- hetsskyddslagen (1996:627). Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2006:635. 2.8Förslag till lag om ändring i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1998:150) om allmän kameraöver- vakning ska ha följande lydelse. Upplysning enligt 3 § behöver inte lämnas 1.om allmän kameraövervak- ning sker för att skydda en anlägg- ning eller ett område som enligt 4 § 26 eller 5 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga an- läggningar m.m. har förklarats ut- göra skyddsobjekt eller 2.vid allmän kameraövervak- ning som en polismyndighet utför vid automatisk hastighetsövervak- ning. Om det finns synnerliga skäl får undantag från upplysningsplikten i övrigt medges av . En ansökan om undantag skall vara skriftlig. I sådana ärenden tilläm- pas, om övervakningsutrustningen skall kunna riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde, 16 § andra stycket och 18 §. Länsstyrel- sen skall i sitt beslut om undantag meddela de villkor som behövs. Vad som sägs om undantag från upplysningsplikten i första och andra styckena gäller inte avlyss- ning eller upptagning av ljud. Upplysning enligt 3 § behöver inte lämnas 1.om allmän kameraövervak- ning sker för att skydda en bygg- nad, en annan anläggning eller ett område som enligt 4 § 4, 5 § 14 eller 6 § första stycket skyddslagen (2010:000) har förklarats utgöra skyddsobjekt, eller 2.vid allmän kameraövervak- ning som en polismyndighet utför vid automatisk hastighetsövervak- ning. Första stycket 1 gäller inte för en byggnad, en annan anläggning eller ett område som används eller är avsedd för fredstida krishanter- ing enligt 4 § 4 skyddslagen. Om det finns synnerliga skäl får undantag från upplysningsplikten i övrigt medges av . En ansökan om undantag ska vara skriftlig. I sådana ärenden tilläm- pas, om övervakningsutrustningen ska kunna riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde, 16 § andra stycket och 18 §. Länsstyrel- sen ska i sitt beslut om undantag meddela de villkor som behövs. Vad som sägs om undantag från upplysningsplikten i första och tredje styckena gäller inte avlyss- ning eller upptagning av ljud. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller dock för sådana skyddsobjekt som anges i punkten 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till skyddsla- gen (2010:000). Bestämmelser som möjliggör förbud mot tillträde till vissa byggnader, andra anläggningar och områden finns i skyddslagen (2010:000). 2.9Förslag till lag om ändring i lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ska ha följande lydelse. formas så att den enskildes rätt att formas så att den enskildes rätt att röra sig fritt inte inskränks mer än röra sig fritt inte inskränks mer än Bestämmelser om allmänhetens tillträde till kammare och utskott finns i riksdagsordningen och i lagen (1988:144) om säkerhets- kontroll i . Bestämmelser om förbud mot tillträde till vissa anläggningar finns i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utreda- re för att göra en översyn av lagen (1990:217) om skydd för samhällsvik- tiga anläggningar m.m. och förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Huvudsyftet var att modernisera regelverket. Därvid fick utredaren som särskild uppgift att göra en över- syn av författningarnas tillämpningsområde, vilket innefattade dels skyddsändamålen för regleringen dels vilka anläggningar, områden och föremål som skulle kunna förklaras som skyddsobjekt och militära skyddsområden. Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet Skyddet för samhällsviktig verksamhet (SOU 2008:50). Betänkandet innehåller bl.a. förslag till en ny skyddslag. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Lagförslagen i be- tänkandet finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En för- teckning av remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i Försvarsdepartementet (dnr Fö2008/1285/RS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över de förslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men har också föreslagit vissa ändringar. Regeringen har på de flesta punkter följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter kommenteras i avsnitt 7.2.2, 7.3, 8.3, 10.1, 10.2, 11.1, 12.1, 12.2, 15 och 18 samt i författningskommentaren. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. 4 Bakgrund och utgångspunkter Lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. träd- de i kraft . Lagen och den därtill knutna förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m., innehåller till största delen regler om vilka byggnader, anläggningar och områden som kan beslutas vara skyddsobjekt och vilka förutsättningar som krävs för detta. I författningarna finns även bestämmelser som rör hur skyddet av ett skyddsobjekt/skyddsområde ska anordnas. Det är bl.a. regler om tillträdesbegränsningar, bevakning, tvångsmedel och straffsanktioner vid överträdelse av förbud. Ett beslut om skyddsobjekt förutsätter att ett behov av kvalificerat skydd föreligger för ett visst s.k. skyddsändamål. Begreppet skyddsän- damål definieras i 1 § lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar och innefattar att kunna vidta åtgärder för att bereda skydd mot sabotage, terroristbrott, spioneri samt röjande i andra fall av hemliga uppgifter som Dessutom är skydd för allmänheten mot skada som kan Prop. 2009/10:87 uppkomma till följd av militär verksamhet ett skyddsändamål. tage förstås sådant brott som avses i 13 kap. 4 § (BrB). Ter- roristbrott definieras i 2 och 3 §§ lagen (2003:148) om straff för terro- ristbrott där vissa gärningar, t.ex. mord, dråp, grov skadegörelse m.m. som begåtts under de förutsättningar som anges i lagens 2 §, ska rubrice- ras som terroristbrott i stället för det enskilda brottet. Om spioneri stad- gas i 19 kap. 5 § BrB. Gällande röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör totalförsvaret finns brottsbeskrivningar i 19 kap. 79 §§ BrB. Det kan dock tänkas att en hemlig uppgift röjs utan att något brott begås. Lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. kan även tilläm- pas i detta fall då ändamålet att skydda röjandet av hemliga uppgifter sammanfaller med s.k. försvarssekretess, 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Vad som kan beslutas som skyddsobjekt framgår av 46 §§ lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Ett skyddsobjekt kan dels vara av militär natur (byggnader m.m. som disponeras av Försvarsmak- ten m.fl.), dels av civil natur (bl.a. övriga statliga förvaltningsbyggnader). Bestämmelsen i 4 § anger uttömmande vilka byggnader, anläggningar områden eller objekt som i fredstida förhållanden kan beslutas vara skyddsobjekt. Som skyddsobjekt får förklaras: 1.statliga förvaltningsbyggnader, statschefens residens och bostäder samt statsministerns bostäder, 2.anläggningar och områden till vilka staten har äganderätten eller nyttjanderätten och som disponeras av Försvarsmakten, Försvarets mate- rielverk, eller samt militära fartyg och militära luftfartyg, 3.anläggningar eller områden som används eller är avsedda för ledning av befolkningsskyddet och räddningstjänsten eller det civila försvaret i övrigt, för energiförsörjning, vattenförsörjning, rundradioförsörjning, radio- och telekommunikationer, transporter eller försvarsindustriella ändamål, 4.områden där Försvarsmakten, eller Försva- rets radioanstalt tillfälligt bedriver övningar, prov eller försök, 5.områden där Försvarsmakten har satts in för att möta ett väpnat an- grepp mot eller för att hindra en kränkning av territori- um, 6.områden där en främmande stats militära styrka tillfälligt bedriver övningar när den här i landet deltar i utbildning för fredsfrämjande verk- samhet inom ramen för internationellt samarbete och 7.anläggningar och områden som staten har äganderätt eller nyttjande- rätt till och som disponeras av eller riksdagsförvaltningen. För det fall befinner sig i krig eller krigsfara eller det råder andra utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig, finns det utökade möjligheter att förklara andra anläggningar eller områden som skyddsobjekt än de som nämns i 4 §. Det förutsätter att anläggningen eller området är av betydelse för totalförsvaret, 5 §. byggna- der får förklaras som skyddsobjekt efter medgivande av talmannen, 6 §. Med ett beslut att en viss byggnad eller anläggning m.m. ska vara skyddsobjekt följer som huvudregel att tillträdesförbud för obehöriga Tillträdesförbudet får förenas med ett förbud mot att ta fotografier eller göra andra avbildningar, beskrivningar eller mätningar av eller inom objektet, 7 § lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Om det bedöms som tillräckligt kan tillträdesförbudet ersättas med förbud mot bl.a. fotografering eller mot att bada, dyka, ankra eller fiska. Bevakning av skyddsobjekt och tvångsmedel För bevakningen av skyddsobjekt får anlitas poliser, militär personal eller annan särskilt utsedd personal, 9 § lagen om skydd för samhällsvik- Den som bevakar ett skyddsobjekt och inte är polis benämns skyddsvakt. Enligt 5 § förordningen om skydd för sam- hällsviktiga anläggningar m.m. är det Försvarsmakten som godkänner myndighetens personal som skyddsvakter och övrig perso- I 1017 §§ lagen finns bestämmelser som reglerar skyddsvakternas be- Enligt 10 § är den som vill ha tillträde till ett skyddsobjekt eller som uppehåller sig invid ett skyddsobjekt skyldig att på begäran av den som bevakar skyddsobjektet uppge namn, födelsetid och hemvist samt underkasta sig kroppsvisitation och finna sig i undersökning av fordon, fartyg och luftfartyg. Kroppsvisitationen får emellertid inte avse brev eller annan enskild handling. I 1113 §§ finns bestämmelser om skyddsvakts befogenheter att besluta om kroppsvisitation och sådan undersökning som avser egendom som har nämnts i det föregående, samt att avlägsna, avvisa, tillfälligt omhänderta eller gripa en person. innehåller regler om beslag och 15 § regler om hur kroppsvisitation ska 16 och 17 §§ innefattar vad bevakningspersonalen har att iaktta vid användning av tvångsmedel, bl.a. regler om skyddsvakts skyl- dighet att anmäla vissa vidtagna tvångsåtgärder till polis. I 18 § finns regler om tystnadsplikt och sekretess. Särskilt om militära skyddsområden Om en militär anläggning inte kan beredas ett tillräckligt skydd genom att anläggningen är skyddsobjekt kan regeringen föreskriva att ett område kring anläggningen ska vara militärt skyddsområde. med geografiska förhållanden av särskild betydelse för det militära för- svaret får förklaras vara militärt skyddsområde, 23 § lagen om skydd för Utlänningar får inte utan tillstånd uppehålla sig inom militära skydds- områden när det råder höjd beredskap eller som reger- ingen bestämmer med hänsyn till försvarsberedskap. stånd för en utlänning att vistas inom militära skyddsområden kan för- enas med vissa restriktioner bl.a. förbud att ta fotografier eller göra mät- ningar, 24 och 25 §§. För bevakning av militära skyddsområden får anlitas polis eller Prop. 2009/10:87 skyddsområdesvakt. Skyddsområdesvakt kan vara militär personal eller annan särskilt utsedd personal. En skyddsområdesvakt har i huvudsak samma befogenheter som en skyddsvakt, 27, 29 och 30 §§. Handläggningen av ärenden om skyddsobjekt I 2 § förordningen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. har regeringen bemyndigat länsstyrelserna och Försvarsmakten att fatta be- slut i fråga om flertalet skyddsobjekt. Regeringen beslutar emellertid om och regeringens bygg- nader. Försvarsmakten beslutar om statliga förvaltningsbyggnader samt anläggningar och områden till vilka staten har ägande- eller nyttjanderätt och som disponeras huvudsakligen av Försvarsmakten, Försvarets mate- rielverk eller . Försvarsmakten beslutar vidare om militära fartyg och luftfartyg samt områden där en främmande stats mili- tära styrka tillfälligt bedriver övningar här i landet inom ramen för inter- nationellt samarbete. Övriga beslut om skyddsobjekt fattas av i det län där ob- jektet finns. Försvarsmakten får tillfälligt besluta om skyddsobjekt, om länsstyrel- sens beslut inte kan avvaktas och objektet är ett område där Försvars- makten, m.fl. tillfälligt bedriver övningar m.m. eller områden där För- svarsmakten har satts in för att möta ett väpnat angrepp eller för att hind- ra en kränkning av vårt territorium. Beslutet gäller till dess beslutar i ärendet, dock längst . har att i vissa fall inhämta medgivande från ägaren eller nyttjaren av objektet innan beslut fattas, 6 § lagen om skydd för sam- hällsviktiga anläggningar m.m. Skyldighet att vidta särskilda skyddsåtgärder har möjlighet att vid vite förelägga den som bedriver verk- samhet av väsentlig betydelse för totalförsvaret, eller ägaren till det om- råde eller den anläggning där sådan verksamhet bedrivs, att anordna bevakning, sätta upp inhägnader eller vidta andra liknande åtgärder, 19 och 21 §§ lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. och 8 § förordningen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Åtgärder- na ska vara föranledda av något av skyddsändamålen eller till undvikan- de av skador genom fientlig verksamhet. I vissa fall är den som vidtagit en skyddsåtgärd berättigad till ersättning (22 § lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. och förfo- gandelagen [1978:262]). 4.2 Andra regler som rör tillträdesbegränsningar och tvångsmedel m.m. Vid sidan av lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar finns vissa andra författningar som innehåller bestämmelser om tillträdesbe- gränsningar och tvångsmedel m.m. I lagen (2004:1100) om luftfarts- Prop. 2009/10:87 skydd, lagen (2006:1209) om hamnskydd och lagen (2004:487) om sjö- fartsskydd finns regler om bl.a. tillträdesförbud, undersökning av bagage, gods och utrymmen, kroppsvisitation, avlägsnande och avvisning samt beslag. För att åtgärderna ska få vidtas krävs att syftet är att förebygga brott som utgör fara för säkerheten inom respektive lags område. När det gäller luftfartyg är det även möjligt att förordna om s.k. restriktionsom- råden inom vilka luftfart begränsas eller förbjuds, 3 § luftfartslagen (1957:297) och förordningen (2005:801) om restriktioner för luftfart inom vissa områden. Allmänna bestämmelser om frihetsberövanden, beslag och andra tvångsmedel stadgas det om i 2428 kap. och polisla- gen (1984:387). I finns straff för hemfridsbrott och olaga intrång, 4 kap. 6 § BrB, och överträdelse av myndighets bud, 17 kap. 13 § BrB. I säkerhetsskyddslagen (1996:627) och lagen (2006:128) om säkerhets- skydd i och dess myndigheter finns bestämmelser om säker- hetsskydd. Med säkerhetsskydd avses skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet och skydd i andra fall av uppgif- ter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och som rör rikets säkerhet. Med säkerhetsskydd avses också skydd mot terroristbrott även om brotten inte hotar rikets säkerhet, 6 § säkerhetsskyddslagen. Säkerhetsskyddet ska förebygga bl.a. att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet. Vad gäller tillträdesbegränsningar hänvisar lagarna bl.a. till de bestämmelser om tillträdesförbud som finns i skydds- lagen. I lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning finns regler om an- vändande av övervakningsutrustning för optisk personövervakning. La- gen ger i vissa avseenden särregleringar för bevakningen av ett skydds- objekt vad avser tillståndskrav och upplysningsskyldighet om att t.ex. ett område är kameraövervakat. Lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation innehåller be- stämmelser om bl.a. krav på tillstånd för sjömätning, fotografering och liknande registrering från luftfartyg, upprättande av databaser med sådan information och tillståndskrav för spridning av sammanställningar av landskapsinformation. 5.1Reformbehov och övriga utgångspunkter Regeringens förslag: Lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. upphävs och ersätts med en ny skyddslag. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna är huvudsakligen positiva till en ny reglering och till de principer som utredningen presenterat som utgångspunkter för den nya lagstiftningen. Skälen för regeringens förslag: Lagen (1990:217) om skydd för sam- hällsviktiga anläggningar m.m. (den nu gällande skyddslagen) trädde i kraft . Den har ändrats och kompletterats vid ett flertal tillfällen, men någon samlad översyn av lagstiftningen har inte skett förrän genom betänkandet Skyddet för samhällsviktig verksamhet (SOU 2008:50). Den rådande regleringen har i många delar fungerat på ett tillfredställande sätt. Avsikten med skyddslagstiftningen och dess föregångare har historiskt sett varit att skapa skydd för vissa anläggningar och områden mot bl.a. sabotage och illegal underrättelseverksamhet. De s.k. skyddsändamålen som skyddslagen omfattar har dock sin grund i de avvägningar som gjor- des vid lagens tillkomst mot bakgrund av det säkerhetspolitiska läge som då rådde. Det har förflutit och enligt regeringens mening föreligger därför ett behov av att modernisera och anpassa lagstiftningen till de förändringar som har skett sedan den nuvarande lagstiftningen kom till. Regeringen anser att det faller sig naturligt att en genomarbetad modernisering av skyddslagstiftningen innebär att nu gällande skyddslag upphör och ersätts av en ny lag. En utgångspunkt för den nya regleringen bör vara att systemet med skyddsobjekt även fortsättningsvis förutsätts kunna fylla en funktion för skydd mot säkerhetshotande verksamhet. En ny lag bör därför i stort bygga på nu gällande regelverk. Emellertid bör den utan att för den skull förringa de militära verksamheterna lägga ett något större fokus på fredstida viktiga samhällsfunktioner. Ett avgörande skäl för denna inriktning är att samhället generellt sett har blivit väsentligt mer sårbart . Det är en sårbarhet som inte behöver hänga samman med militära eller direkta säkerhetspolitiska förhållanden, men som ändå utsätter samhället för risker och påfrestningar på grundläggande sam- hällsfunktioner. Mot den bakgrunden anser regeringen att skyddslagstift- ningen bör ges ett något vidare tillämpningsområde än . Regler om tillträdesskydd för anläggningar m.m. och andra former av förbud samt tvångsmedel medför begränsningar i enskildas grundlagsfäs- ta fri- och rättigheter vilka återfinns i 2 kap. regeringsformen, tryckfri- hetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Sådana begränsningar kan bara göras genom lag och ska tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningar får förekomma endast i den mån de är nödvändiga med hänsyn till ändamålet och får inte sträcka sig så långt att de utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen (2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen). Frågan om hur tillämpningsområdet för en skyddslagstiftning ska avgränsas är därför beroende av en avvägning mellan behovet av skydd och andra motstående intressen. En given ut- gångspunkt härvid är att de begränsningar som föreslås inte får stå i strid med de fri- och rättigheter som skyddas i grundlagarna. Vidare bör utvidgningar av tillämpningsområdet för lagstiftningen vara i övrigt lämpliga, och det måste även vara möjligt att upprätthålla ett skydd på ett praktiskt genomförbart sätt. Detta ska ses i ljuset av att det centrala i en skyddslagsreglering även fortsättningsvis bör vara att genom olika bevakningsåtgärder ordna ett förstärkt tillträdesskydd, kombinerat Prop. 2009/10:87 med ett antal befogenheter för dem som ska svara för bevakningen och Lagstiftningen ska vidare ha ett sådant innehåll och en sådan flexibilitet att den kan gälla också under höjd beredskap. Av den nya lagen bör även bl.a. tydligt framgå strukturen för besluts- fattande, vem som ska ansvara för skyddet, hur skyddet ska anordnas samt vilka krav som bör ställas på den som ansöker om godkännande som skyddsvakt. Regeringen återkommer till dessa frågor i det följande. För vilka ändamål behövs skydd? Regeringens förslag: Även i fortsättningen ska för samhället viktiga byggnader, andra anläggningar, områden och objekt kunna ges ett för- stärkt skydd mot sabotage, terroristbrott och spioneri m.m. allmänheten mot skador till följd av militär verksamhet ska kvarstå. Skyddsändamålen utvidgas till att omfatta även skydd mot angrepp i form av grovt rån. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att skyddsändamå- len utvidgas till att omfatta även grov, organiserad brottslighet. Remissinstanserna: Det stora flertalet av de remissinstanser som ytt- rat sig över betänkandet har inte lämnat några synpunkter över de över- väganden och förslag som framförts i denna del. anser att förslaget om att skyddsändamålen även ska omfatta grov, organiserad brottslighet är välgrundat. reningen är positiv till utredningens förslag. att utvecklingen och utbredningen av den grova, organiserade brottslig- heten utgör en potentiell fara för säkerheten för vitala samhällsfunktio- (Brå) anser att begreppet organiserad brottslighet bör bytas ut mot andra former av systemhotande brottslig- i län är tveksam till om begreppet är så väl definierat att det lämpar sig som beskrivning av ett skyddsändamål. neby kommun anser att det inte finns underlag i utredningen för att se att hotet mot vitala samhällsfunktioner kommer från den grova, organiserade anser att utredningen har lagt alltför stor vikt vid antagonistiska hot som skyddsändamål. kerhetsmyndigheten saknar mer djupgående överväganden vad avser skyddsändamålen och anser bl.a. att en komplettering bör ske med andra Myndigheten har ifrågasatt att farlighet endast ges betydelse såvitt avser militär verksamhet. Skälen för regeringens förslag Den nu gällande regleringen innebär att bl.a. anläggningar bereds ett kvalificerat skydd mot vissa säkerhetshotande verksamheter i form av sabotage, terroristbrott och spioneri m.m. Dessa skyddsändamål har dock närmast sin grund i det säkerhetspolitiska läge som rådde Prop. 2009/10:87 före lagens tillkomst. Mot bakgrund av detta har utredaren haft i uppdrag att särskilt analysera och ta ställning till om skyddsändamålen i lagen numera är ändamålsenligt avgränsade mot bakgrund av den säkerhets- mässiga hotbilden i landet. Ska lagens nuvarande skyddsändamål behållas? Sedan lagens tillkomst har genomgripande omvärldsförändringar skett vilka skapat stabilitet i mellanstatliga relationer, som hotet från internationell terrorism och andra besläktade antagonistiska hot från icke- statliga aktörer vuxit sig starkare. Utredningen har konstaterat att det givetvis är vanskligt att rätt bedöma vilka riskerna är för att sådana sä- kerhetshotande verksamheter som spioneri, sabotage och terrorism ska drabba skyddsvärda militära och civila intressen i samhället.