prop · GX03224 · 2010-06-02 00:00:00 — För att uppnå interoperabilitet krävs alltså att information och tjänster följer vissa gemensamma specifikationer för hur information och tjänster ska vara utformade. Dessa specifikationer regleras i genomförandebe- stämmelser till direktivet. Anpassningen av informationen kan, som nämnts, antingen ske genom att datamängderna omarbetas eller genom att de kan omvandlas genom särskilda omvandlingstjänster. Ett flertal remissinstanser har ansett att begreppet infrastruktur bör an- vändas i stället för ett sammanhängande system. Båda begreppen an- vänds i lagtexten för att dels tillmötesgå de remissinstanser som anser att ordet infrastruktur är väl inarbetat vad avser geografisk information (eller geodata), dels få ett mer korrekt och lättanvänt uttryck för det som avses i sin helhet; ett sammanhängande system för geografisk miljöinformation. Infrastruktur är ett ord som företrädesvis används för ett lands nödvän- diga strukturer som t.ex. byggnader, vägar, transporter och energiförsörj- ning. När det gäller elektronisk information används ordet för kablar och ledningar för bredband, även i lagtext. Det sammanhängande systemet för geografisk miljöinformation, där infrastrukturen enligt Inspiredirekti- vet ingår, innehåller alltför många delar som det ännu inte faller sig naturligt att i lagtext enbart benämna infrastruktur, t.ex. information, tjänster, avtal och samordning. och det sammanhängande system som den reglerar är det första steget i på vägen mot e-förvaltning. När utvecklingen på området har kommit längre kan ordet infrastruktur komma att få ett mer vidsträckt användningsområde vad gäller elektronisk information i allmänhet och samordningsstrukturer för sådan information i synnerhet. Ett flertal remissinstanser har pekat på att tillämpningen av den nya lagen och det sammanhängande system som skapas inte bör begränsas till miljöinformation och användning för miljöändamål. Samma regel- verk skulle med fördel kunna utvidgas för att stödja hela bredden av den utveckling som pågår inom ramen för den nationella geodatastrategin och uppbyggnaden av e-förvaltningen. Det finns dock inte an- ledning att utöka lagens tillämpningsområde utöver vad direktivet kräver, framförallt på grund av kostnadsaspekter. Såsom redogörs för i avsnitt 12 kommer uppbyggnaden av det sammanhängande systemet för geografisk miljöinformation att medföra kostnader på i storleksordningen 100 mil- joner kronor . Den infrastruktur som skapas inom ramen för det sammanhängande systemet för geografisk miljöinformation kommer dock att kunna använ- das även för annan lämplig och nyttig information. Utöver frivillig med- verkan vad gäller geografisk miljöinformation kan även annan informa- tion tillgängliggöras i systemet. Den inledande bestämmelsen har ändrats från att omfatta det i lagtextpromemorian föreslagna geografisk miljöin- formation som kan ha betydelse för skyddet för människors hälsa eller miljön till geografisk miljöinformation som är användbar för verksam- heter och åtgärder som kan påverka människors hälsa eller miljön vilket gör tillämpningsområdet vidare och mer i överensstämmelse med direktivet. Detta leder till att infrastrukturen kan användas för annan geo- grafisk information än sådan som har direkt koppling till miljö- eller hälsoskydd så länge som informationen är användbar på sätt som anges. Vid tillämpningen ska särskilt beaktas säkerhets- och sekretesskydds- bestämmelser i svensk rätt och skydd för den personliga integriteten. De undantag som görs vad gäller sekretess för allmänhetens tillgång via sök- tjänster eller vad gäller samarbete mellan myndigheter, vilka närmare behandlas i avsnitt 7, gäller dock enbart geografisk miljöinformation i enlighet med direktivet. Samordning av det sammanhängande systemet Enligt artikel 19.2 ska medlemsstaten utse en kontaktpunkt, i normalfal- let en offentlig myndighet, som ska ha ansvaret för kontakter med kom- missionen med avseende på Inspiredirektivet. Kontakterna rör främst samarbete runt geografisk miljöinformation och informationshanterings- tjänster med unionens institutioner enligt artikel 17.4. De rör också rap- porteringsskyldigheten enligt artikel 21. Av artikel 19.2 framgår att kontaktpunkten ska understödjas av en sam- ordningsstruktur, med hänsyn till behörighets- och ansvarsfördelningen inom medlemsstaten. Några utgångspunkter för denna samordningsstruk- tur anges i artikel 18. En samordningsstruktur ska inrättas på olika för- valtningsnivåer för att samordna bidragen från alla dem som har intresse av infrastrukturen för rumslig information. Samordningen ska röra bidra- gen från bl.a. användare, producenter, leverantörer av mervärdestjänster och samordningsorgan när det gäller identifiering av relevant informa- Prop. 2009/10:224 tion, användarbehov, information om nuvarande praxis och rapportering om genomförandet av direktivet. Detaljerade bestämmelser inom detta område regleras i genomförandebestämmelser. Genomförandebestäm- melser avseende EU:s institutioners och organs tillgång till medlems- staternas infrastruktur antogs kommissionens förord- ning (EU) nr 268/2010 av om genomförande av Euro- paparlamentets och rådets direktiv /2/EG vad avser tillgången för gemenskapens institutioner och organ till medlemsstaternas rumsliga datamängder och datatjänster på harmoniserade villkor. Genomförande- bestämmelser avseende övervakning och rapportering antogs kommissionens beslut av om genomförande av och rådets direktiv /2/EG när det gäller över- vakning och rapportering (2009/442/EG). Regeringen utser den myndighet som ska ansvara för samordningen av det sammanhängande systemet. Frågor om samordning och samordnings- strukturer samt vad som krävs av den samordningsansvariga myndig- heten och de informationsansvariga myndigheterna för fullgörandet av övervakning och rapportering kommer att behandlas i arbetet med för- ordningen i anslutning till lagen. Det sammanhängande systemet omfattar många komponenter som ska fungera ihop för att direktivets syfte enklare tillgång till geografisk in- formation ska uppnås. måste exempelvis skyddet av känslig information upprätthållas. De åtgärder som varje medlemsstat enligt arti- kel 17.1 är skyldig att inrätta för att underlätta datadelningen mellan myndigheter får inte, enligt samma artikel andra punkten, medföra be- gränsningar som för utnyttjandet kan leda till praktiska hinder mot datadelningen. Det är först när systemet är på plats som det till fullo går att avgöra om sådana praktiska hinder förekommer. Det kan alltså finnas anledning att återkomma till denna fråga. Regeringens förslag: Geografisk miljöinformation definieras i lagtex- ten som geografisk information som har elektronisk form och som är användbar för verksamheter och åtgärder som kan påverka människors hälsa eller miljön. Den geografiska miljöinformation som omfattas av lagens tillämpning anges på ett övergripande sätt som uppgifter som i fråga om platser eller geografiska områden avser information i de oli- ka avseenden (teman) som återfinns i Inspiredirektivets bilagor IIII. Lantmäteriets och lagtextpromemorians förslag har en annan språk- lig utformning genom att den information som omfattas av lagen be- nämns rumslig information i lagtextpromemorian. Remissinstanserna: har anfört att det finns en oklar- het i definitionen av rumslig information, vilket delvis är en följd av hän- visningen till miljöändamål. Det finns, enligt verket, inget skäl att av- gränsa definitionen för rumslig information för ett bestämt syfte eftersom paragrafen redan innehåller en uttömmande uppräkning av vad som avses med rumslig information. Flera remissinstanser har vidare haft synpunkter på användningen av uttrycket rumslig information. , Lantmäteriet, och kommuner, Kartografiska Sällskapet, och Natur- vårdsverket har anfört att termen geodata bör användas i den nationella lagstiftningen. Lantmäteriet har anfört att inom den befintliga svenska in- frastrukturen används geodata som ett samlingsnamn för information som direkt eller indirekt avser en viss plats eller ett visst geografiskt om- råde med andra ord beskriver företeelser inklusive deras geografiska läge. kommun har anfört att termen miljöinformation för Inspires datateman både avgränsar och syftar fel eftersom en adress, en kommungräns eller en fastighetsbeteckning kan varken i allmänt språk- bruk eller i ärendehanteringen i en verksamhet betecknas som miljöinformation. och Kartografiska Sällskapet har an- fört att ett alternativ vore att ersätta rumslig information med geografisk information. () har anfört att uttrycket rumslig information är missvisande, därför att det inte klart språkbruksmässigt anger vad som omfattas. har föresla- git att uttrycket byts ut mot lägesbestämd information som även inne- fattar exempelvis dynamisk information om förhållandena i atmosfären eller haven. När det gäller den information som omfattas av förslaget har anfört att även om det framgår att syftet är att få ett bättre under- lag för utformning av EU:s miljöpolitik så har svårt att se att all den information som ska ingå är relevant för utformningen av mil- jöpolitiken och att det är oklart exakt vilken typ av information som ska omfattas. , , länsstyrelserna i , , , , , och och har anfört att beskrivningen av ingå- ende information bör motsvara den indelning som följer av direktivet. Vissa förslag till ändrad rubricering av ingående information har förts fram av bl.a. , , () och . Skälen för regeringens förslag Direktivets begrepp rumslig information Enligt artikel 3 tillämpas Inspiredirektivet på infrastrukturen för rumslig information, vilken definieras som rumsliga data och datamängder, rums- liga datatjänster med tillhörande nättjänster, nätteknik, avtal samt förfar- anden för samordning och övervakning. Infrastrukturen behandlas i av- snitt 6.2. Det finns ingen direkt definition av begreppet rumslig informa- tion, men däremot av rumsliga datamängder. Med rumsliga datamängder menas identifierbara samlingar av rumslig information, dvs. sådan infor- mation som direkt eller indirekt avser en viss plats eller ett visst geogra- fiskt område. Vilken rumslig information som direktivet omfattar fram- går på ett indirekt sätt av dess tre bilagor som anger motsvarande rums- liga datateman. Inspire står för Infrastructure for Spatial Information in Community. I direktivets engelska version används uttrycken spatial in- formation, spatial data och spatial data set. I den svenska versionen har de översatts till rumslig information, rumsliga data och rums- Dessa uttryck har inte tidigare använts i utan här har i stället andra termer och uttryck i olika utsträckning kommit till användning geografisk information, landskapsinformation, geodata eller lägesbunden information. I de övriga nordiska länderna har uttryc- ket spatial information i stället översatts till geografisk information. Orden information och data används ofta som synonymer i olika sam- manhang. I andra sammanhang avses med data representation av fakta, begrepp eller instruktioner i form lämpad för överföring, tolkning eller bearbetning av människor eller maskiner. Dessa data måste sedan tolkas för att få innebörd, dvs. Data definieras också ofta som något som kan representeras i digital form, dvs. de siffror, text- strängar och bilder som lagras i en databas. Geografisk information, landskapsinformation, geodata m.m. Det mest använda uttrycket i för den information som träffas av direktivet är geografisk information. Ett kriterium för att information ska kunna kallas geografisk är att den har någon form av lägesbestämning, dvs. den har någon form av koordinatangivelse eller kan kopplas ihop med ett objekt som har det. Geografisk information beskriver således företeelser som kan visas på en karta med hjälp av koordinater eller annan lägesangivelse, t.ex. en adress. Synonymt med geografisk informa- tion används i vissa sammanhang termen landskapsinformation. I lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation avses med denna term lägesbestämd information om förhållanden på och under markytan samt på och under sjö- och havsbottnen (2 §). En annan term som har kommit till användning, främst under de se- naste åren, är geodata. SIS/har på uppdrag av defini- erat geodata (rapport och avgränsning av geodata och till- hörande tjänster, SIS/TK 512/AG 3 N 018). Geodata definieras som data som beskriver företeelser inklusive deras geografiska läge. Det geogra- fiska läget anges direkt, i ett geodetiskt referenssystem, eller indirekt. Geografisk information och geografiska data förekommer som syno- nymer till geodata. Geodata kan vara uppmätta, beräknade, uppskattade eller på annat sätt konstaterade. (Geodata i form av prognoser eller sce- narier ingår inte.) Geodata innefattar exempelvis kartdata såväl som registerinformation om byggnader, sjöar, vägar, vegetation och befolk- ning. I förordningen (2009:946) med instruktion för Lantmäteriet an- vänds termen geodata som en samlingsbenämning på geografisk infor- mation och fastighetsinformation. Lantmäteriet har enligt 4 § ett natio- nellt samordningsansvar för produktion, samverkan, tillhandahållande och utveckling inom området för geografisk information och fastighets- information (geodataområdet). Miljöinformation kan rent språkligt sägas utgöra information om miljön eller information om påverkan på miljön. I 2 § lagen (2005:181) om miljöinformation hos vissa enskilda organ definieras miljöinformation som information om miljön och faktorer som kan påverka miljön, och hur människors hälsa, säkerhet och livsvillkor samt kulturmiljöer och byggnadsverk kan påverkas av miljön eller av så- dana faktorer som kan påverka miljön. I författningskommentaren till paragrafen sägs följande. Paragrafen anger vad som avses med miljöin- formation utifrån definitionen av miljöinformation i konventionens arti- kel 2.3 och direktivets artikel 2.1. Begreppet omfattar information i skriftlig form, bild- eller ljudform, elektronisk form eller annan form. Miljöinformation utgörs av uppgifter om tillståndet för olika delar av miljön, t.ex. luft och atmosfär, vatten, jord, mark, landskap och naturom- råden, biologisk mångfald, inbegripet genetiskt modifierade organismer och samspelet mellan dessa. Det kan också vara fråga om information om olika faktorer som påverkar eller troligtvis påverkar miljöns tillstånd, som exempelvis substanser, energi, buller, strålning, avfall och utsläpp. Begreppet omfattar även uppgifter om sådana faktorer som planer, pro- gram, verksamheter eller åtgärder som påverkar eller troligtvis påverkar antingen miljöns tillstånd eller sådana faktorer som i sin tur kan påverka miljön. Miljöinformation kan också finnas i ekonomiska analyser som används för beslutsfattande på miljöområdet. Information om tillståndet för människors hälsa etc. i den mån den påverkas av miljöns tillstånd, samt faktorer, verksamheter eller åtgärder som påverkar miljön ingår också i vad som kan omfattas av begreppet miljöinformation. Definitio- nen av miljöinformation sträcker sig med andra ord från information om miljöns tillstånd och förhållanden som kan påverka miljön till effekter för människors hälsa och miljön (prop. 2004/05:65 s. 133 f.). Information som avser platser och geografiska områden och som är användbar för verksamheter och åtgärder som kan påverka människors hälsa eller miljön Vilken information som direktivet omfattar framgår på ett indirekt sätt av dess tre bilagor som grupperar relevant information under olika teman. Enligt direktivets första bilaga omfattas temana referenskoordinatsys- tem, geografiska rutnätsystem, geografiska namn, administrativa enheter, adresser, fastighetsområden, transportnät, hydrografi samt skyddade om- råden. Enligt den andra bilagan omfattas höjddata, landtäcke, ortofoto och geologi. De två första bilagorna omfattar sådan information som ut- gör främst grundläggande geografisk information. Även viss grundlägg- ande fastighetsinformation ingår här. Det sista temat i bilagan, skyddade områden, får anses utgöra miljöinformation. Den tredje bilagan omfattar flera teman som kan anses innehålla geografisk information, fastighets- information och miljöinformation. Bilagan omfattar statistiska enheter, byggnader, mark, markanvändning, människors hälsa och säkerhet, all- männyttiga och offentliga tjänster, anläggningar för miljöövervakning, produktions- och industrianläggningar, jordbruks- och vattenbruksan- läggningar, befolkningsfördelning demografi, områden med särskild förvaltning, begränsning eller reglering samt enheter för rapportering, naturliga riskområden, atmosfäriska förhållanden, geografiska meteoro- logiska förhållanden, geografiska oceanografiska förhållanden, havsom- råden, biogeografiska regioner, naturtyper och biotoper, arters utbred- Prop. 2009/10:224 ning, energiresurser och mineralfyndigheter. Sammanfattningsvis kan sägas att den information som omfattas av direktivet utgörs av såväl geografisk information som viss grundläggande fastighetsinformation men även miljöinformation. Därutöver krävs att in- formationen dels avser ett område där en medlemsstat har eller utövar jurisdiktion, dels finns i elektronisk form (det finns inget krav på nyin- samling av information). Den infrastruktur som upprättas ska användas för unionens miljöpolitik samt för politik och verksamheter som kan på- verka miljön. Uttrycket som kan påverka miljön kommer igen på flera ställen i direktivet. Den information som omfattas av direktivet överlap- par delvis vad som motsvarar ovan angivna definitioner av geodata och miljöinformation. I lagen bör därför användas uttrycket geografisk miljö- information som avser just den information som omfattas av Inspiredi- rektivet. Geografisk miljöinformation bör definieras som geografisk in- formation som har elektronisk form och som är användbar för verksam- heter och åtgärder som kan påverka människors hälsa eller miljön. Vidare bör anges vilken geografisk miljöinformation som lagen ska tillämpas på, nämligen geografisk miljöinformation som i fråga om platser eller geo- grafiska områden avser viss uppräknad information, som punkt för punkt motsvarar de teman som återfinns i Inspiredirektivets bilaga IIII enligt följande. 1.koordinatbaserade referenssystem för lägesbestämning (vilket mot- svarar bilaga I, tema 1), 2.geografiska rutnätssystem (bilaga I, tema 2), 3.ortnamn och andra geografiska namn (bilaga I, tema 3), 4.administrativa indelningar (bilaga I, tema 4), 5.adresser (bilaga I, tema 5), 6.fastighetsområden (bilaga I, tema 6), 7.infrastruktur för transport (bilaga I, tema 7), 8.vattenområden, avrinningsområden och annan hydrografi (bilaga I, tema 8), 9.skyddade områden (bilaga I, tema 9), 10.höjd- och djupförhållanden (bilaga II, tema 1), 11.marktäcket (bilaga II, tema 2), 12.bilder på jordytan (ortofoto) (bilaga II, tema 3), 13.geologiska förhållanden (bilaga II, tema 4), 14.statistiska enheter (bilaga III, tema 1), 15.byggnaders läge (bilaga III, tema 2), 16.markens sammansättning (bilaga III, tema 3), 17.mark- och vattenanvändning (bilaga III, tema 4), 18.förhållandet mellan människors hälsa och miljön (bilaga III, tema 5), 19.anläggningar och platser för allmännyttiga och offentliga tjänster (bilaga III, tema 6), 20.anläggningar och platser för miljöövervakning (bilaga III, tema 7), 21.produktions- och industrianläggningar samt upplagsplatser (bilaga III, tema 8), 22.anläggningar i jordbruk eller vattenbruk (bilaga III, tema 9), 23.befolkningsfördelning (bilaga III, tema 10), 24.förhållanden som motiverar en särskild förvaltning, reglering eller rapportering (bilaga III, tema 11), 25. översvämningar, jordskred, erosion, laviner, skogsbränder eller Prop. 2009/10:224 andra risker som uppstår genom naturens inverkan (bilaga III, tema 12), 26.atmosfäriska förhållanden (bilaga III, tema 13), 27.meteorologiska och hydrologiska förhållanden (bilaga III, tema 14), 28.fysikaliska förhållanden i hav och annat saltvatten (bilaga III, tema 15 och 16), 29.områden som har relativt homogena ekologiska förhållanden med likartade egenskaper (biogeografiska regioner) (bilaga III, tema 17), 30.livsmiljöer och naturtyper (bilaga III, tema 18), 31.arters utbredning (bilaga III, tema 19), 32.energiresurser (bilaga III, tema 20), eller 33.mineralfyndigheter (bilaga III, tema 21). Vissa av beskrivningarna av temana i direktivets bilagor bör omformule- rats av språkliga eller sakliga skäl. Exempelvis bör bilaga III tema 18 Biotoper och naturtyper ändras till livsmiljöer och naturtyper i punkten 30 ovan eftersom de två begreppen i den svenska versionen av direktivet betyder samma sak (i den engelska versionen står Habitats and biotopes). Bilaga III tema 14 bör i punkten 27, förutom meteorologiska förhållan- den, kompletteras med hydrologiska förhållanden eftersom det bättre beskriver den faktiska omfattningen av temat. Bilaga III tema 15 Geogra- fiska oceanografiska förhållanden Fysikaliska förhållanden i oceanerna (strömmar, salthalt, våghöjd osv.) och tema 16 Havsområden Fysika- liska förhållanden i hav och saltsjöar indelade i områden och delområden med likartade egenskaper, bör i punkten 28 läggas ihop till att avse fysi- kaliska förhållanden i hav och annat saltvatten. Direktivets bilagor anger en generell definition för varje tema. Vilken information som omfattas av respektive tema framgår dock inte på något fullständigt sätt, utan kommer att regleras med genomförandebestämmel- ser. fattade be- slut om genomförandebestämmelserna för Inspiredirektivets bilaga I. Ge- nomförandebestämmelserna för bilaga II och III ska beslutas av kommit- tén . har anfört att det är svårt att se att all den information som ska ingå är relevant för utformningen av miljöpolitiken och att det är oklart exakt vilken typ av information som ska omfattas. Direktivet ger dock inget utrymme för att vid genomförandet överväga huruvida all den information som radas upp i bilagorna ska omfattas eller inte. Vilken in- formation som ska omfattas kommer att framgå av de kommande genom- förandebestämmelserna och av den förordning som regeringen meddelar i anslutning till lagen om geografisk miljöinformation. Frågan om begränsningar av tillgängliggörande av geografisk miljöin- formation behandlas i avsnitt 7. Regeringens förslag: I lagtexten definieras informationshanterings- tjänst som en funktion för att elektroniskt söka, visa eller ladda ned in- formation, att elektroniskt omvandla eller bearbeta informationen eller att elektroniskt koppla ihop olika sådana funktioner med varandra. Lantmäteriets förslag innebar att direktivets uttryck rumsliga data- tjänster och nättjänster skulle användas. Lagtextpromemorians förslag överensstämmer i stort sett med reger- ingens förslag, dock användes ordet metod i definitionen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har med ett undantag inte haft några synpunkter på termen informationshanteringstjänst eller definitio- nen av den. Lantmäteriet har påpekat att ordet funktion är bättre än det i lagtextpromemorian föreslagna ordet metod i definitionen samt anfört dels att metod skulle kunna sammanblandas med synonymer som tillvä- gagångssätt och förfarande, vilket inte är avsikten, dels att en tjänst är något som ger en användare åtkomst till funktionalitet som tillhandahålls av en producent. Skälen för regeringens förslag: Inspiredirektivet har två uttryck för de elektroniska tjänster som, vid sidan om den geografiska miljöinforma- tion som omfattas, är av central betydelse för direktivets genomförande rumsliga datatjänster och nättjänster. Rumsliga datatjänster är tjäns- ter som på något sätt hanterar geografisk information och som inte behö- ver nås via Internet, medan nättjänster innebär att tjänsten nås via Inter- net. I artikel 3.1 anges att såväl rumsliga datatjänster som nättjänster in- går i infrastrukturen för rumslig information.