prop · GX03125 · 2010-03-18 00:00:00 — I förordning 479/2008 EG 1 benämns dessa viner likörviner och det ges en närmare definition av hur dessa viner får framställas. som framställts genom jäsning av frukt, bär eller andra växtdelar föreslås få benämningen andra jästa alkoholdrycker. De drycker som avses är olika former av fruktviner, mjöd, cider m.m. Öl är i alkohollagens mening en jäst odestillerad dryck som fram- ställts med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne och som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol. mer än 3,5 volymprocent alkohol benämns starköl. överensstämmer inte med gängse beteckningar för öl. benämns öl som lättöl, folköl, mellanöl respektive starköl beroende på vilken alkoholstyrka ölet har. Det föreslås därför att öl i lagen fortsätt- ningsvis definieras som en jäst dryck som framställs med torkat eller rostat malt som huvudsakligt extraktgivande ämne. högsta alkoholhalt för vad som ska avses med öl bör inte föreskrivas, dock ska även fortsättningsvis olika regler för handel med och servering av öl med olika alkoholstyrka gälla. Det föreslås ingen förändring i den Begreppet folköl föreslås föras in i lagen som beteckning för öl med en alkoholstyrka som överstiger 2,25 men inte 3,5 volymprocent. med en alkoholhalt överstigande 3,5 volymprocent benämns även fort- De nya definitionerna medför vissa redaktionella justeringar i lagtexten i övrigt. Detta kommenteras närmare i författ- Regeringens förslag: I alkohollagen införs en bestämmelse som defi- nierar begreppet denaturering. Med denaturering avses ett förfarande varigenom ett eller flera ämnen sätts till sprit, eller en vara som inne- håller sprit, för att göra spriten eller varan otjänlig för förtäring. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har uttalat sig i Skälen för regeringens förslag: Begreppet denaturering har stor bety- delse vid tillämpningen av lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. Någon uttrycklig definition av begreppet innehåller dock inte lagen. I verkställighets- och denatureringsföreskrifter för teknisk sprit m.m. (LVFS 1995:2) anges att med begreppet avses ett förfarande varigenom ett eller flera ämnen tillsätts den tekniska spriten i syfte att göra den otjänlig för förtäring. Definitionen överensstämmer med den definition som både och Skatte- verket hade i sina föreskrifter på området. Den nya lagstiftningen bör inrymma en definition av begreppet denatu- rering. Definitionen bör utgå från den i verkställig- hets- och denatureringsföreskrifter förekommande definitionen. Det bör således uttryckligen föreskrivas att denatureringsämnena ska ha tillsatts 1 EUT L 148, , s. 1 (Celex 32008R0479). genom en medveten, aktiv handling. Detta stämmer också överens med Prop. 2009/10:125 nuvarande tillämpning. En vara, teknisk sprit eller alkohol- haltigt preparat, kan därigenom vara att betrakta som odenaturerad även om den rent faktiskt innehåller vissa denatureringsämnen. Se vidare beträffande denaturering avsnitten 7 (Tillverkning) och 12 (Handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat). 7Tillverkning av sprit och alkoholdrycker m.m. 7.1Tillverkning av sprit och alkoholdrycker Regeringens förslag: Tillstånden för tillverkning av sprit samt spritdrycker, vin, starköl och öl avskaffas och ersätts i alkohollagen med en rätt att under vissa förutsättningar bedriva tillverkning av så- dana varor. Dessa förutsättningar knyts till godkännande som upp- lagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt bestämmelserna i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Med tillverkning av sprit likställs bl.a. rening av sprit samt borttag- ning av denaturering i syfte att göra teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat tjänliga för förtäring. I lagen föreskrivs att tillverkare av sprit eller alkoholdrycker på be- gäran av tillsynsmyndigheten ska lämna de upplysningar och hand- lingar som behövs för tillsynen. har rätt att få tillträde till rörelsens lokaler för att kunna utöva tillsyn. Det införs vidare en skyldighet för att meddela om de i sin kontrollverksamhet får anledning anta att det har begåtts brott mot bestämmelserna i alkohollagen. Bestämmelserna om förfogande av den tillverkade spriten eller alkoholdryckerna överförs från den nuvarande alkohollagen, dock med det tillägget att sådant förfogande som avses i 7 § första stycket 7 och 8 lagen om alkoholskatt inte är i strid med alkohollagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positiva till de för- enklingar som föreslås i promemorian. Bl.a. () och framhåller att det finns en risk att kontrollen över tillverkningen försvagas vilket medför risker ur ett folkhälsoperspektiv. FHI anför också att det inte framgår under vilka förutsättningar tillverk- ningsrätten kan upphöra och vilka möjligheter till administ- rativa ingripanden som kommer att finnas. FHI påpekar att det kan behö- vas övergångsbestämmelser beträffande de innehavare av tillverknings- tillstånd som inte är godkända upplagshavare. avstyr- ker förslaget i den delen att verket ska utöva tillsyn över bestämmelserna i alkohollagen om tillverkning av sprit och alkoholdrycker. inställning är att rätten till tillverkning kan kopplas till de skatterättsliga subjekten upplagshavare och skattebefriad förbrukare utan att verket påförs tillsynsansvar avseende bestämmelserna i alkohollagen. Skälen för regeringens förslag Sprit och spritdrycker får enligt 2 kap. 1 § nuvarande alkohollag inte tillverkas utan tillstånd (tillverkningstillstånd). Vin, starköl och öl får enligt 2 kap. 2 § nuvarande alkohollag inte tillverkas utan tillstånd om det inte gäller tillverkning i hemmet för eget behov. Tillstånd meddelas av . finns ca 86 företag som är innehavare av tillverkningstillstånd. Majoriteten av dessa är också godkända som upplagshavare enligt 9 § lagen om alkoholskatt, LAS. Några är godkända som skattebefriade för- brukare i enlighet med bestämmelserna i 31 e § LAS. Det handlar om tillverkare som använder spriten eller alkoholdrycken i egen verksamhet eller för vetenskapligt ändamål. Ytterligare några har tillverkningstill- stånd för att krydda brännvin i sin restaurangrörelse. Tillverkarna är föremål för dubbla godkännandeförfaranden; prövar ansökningar om och meddelar tillverk- ningstillstånd enligt alkohollagens bestämmelser, prövar ansökan om godkännande som upplagshavare respektive skattebefriad förbrukare enligt LAS. I båda prövningarna är det sökandens lämplighet som är avgörande och båda systemen reglerar hur de tillverkade varorna ska hindras att olagligt komma ut i samhället. Det finns således goda skäl, bland annat av rationaliseringshänsyn, att samordna tillståndsprövningen och kontrollen av tillverkningen av sprit och av alkoholdrycker med den skattekontroll som utövas av . Att utan inskränkningar grunda rätten till tillverkning av sprit och alkoholdrycker på den punktskatterättsliga regleringen i lagen om alkoholskatt skulle dock medföra vissa problem. Kretsen av tillver- kare skulle bli svåröverskådlig och tillsynen över tillverkningen skulle försvåras. Det föreslås därför att det i alkohollagen föreskrivs när rätt att bedriva tillverkning av sprit och alkoholdrycker föreligger. Detta sker genom en koppling till vissa av de skattesubjekt som anges i lagen om alkoholskatt, i linje med den ändring som genomförts beträffande rätten till partihandel med alkoholdrycker (prop. 1998/99:134, bet. 1999/2000:SoU4, rskr. 1999/2000:42). Skillnaden jämfört med nuvarande ordning består främst i att de som bedriver tillverkning inte längre behöver ha särskilt tillstånd för denna verksamhet. De lagstadgade förutsättningarna för rätt till tillverkning av sprit och alkoholdrycker knyts i stället till de godkännande som ges att hantera obeskattade alkoholvaror enligt LAS. Yrkesmässig tillverkning och förvaring av sprit och alkoholdrycker under uppskov med punktskatten kan ske endast om tillverkaren är god- känd som upplagshavare av och innehar ett av verket god- känt skatteupplag. Förvaring av de tillverkade varorna sker i ett skatte- upplag med de föreskrifter om säkerhet m.m. som gäller beträffande upplaget samt möjligheter till kontroll. (Se även avsnitt 4.6.2 och 9 § Prop. 2009/10:125 LAS). Som skattebefriad förbrukare kan den godkännas som använder alko- hol i sin verksamhet för vissa i LAS angivna ändamål. Det handlar om framställning av produkter såsom vinäger, läkemedel, livsmedel, alko- holhaltiga preparat som är fullständigt denaturerade, tillverkningsproces- ser där slutprodukten inte innehåller alkohol samt för vetenskapliga ändamål. Godkännande gäller eller tills vidare och kan före- nas med villkor (se även avsnitt 4.6.2). Ett godkännande kan återkallas under vissa i lagen angivna förutsättningar ( 31 eg §§ LAS). Det är viktigt att notera att för det fall en skattebefriad förbrukare till- verkar sprit eller spritdryck, inträder skattskyldighet för varan enligt LAS vid tillverkningen (8 och 19 §§ LAS). Det är endast upplagshavares till- verkning i skatteupplag som kan ske utan att skattskyldighet inträder. Ytterligare en väsentlig skillnad mellan den som kommer att ha rätt att tillverka sprit och andra alkoholvaror utifrån godkännande som upplags- havare respektive godkännande som en skattebefriad förbrukare är att det enbart är den förstnämnde som enligt alkohollagen får idka handel med den sprit eller de alkoholdrycker som tillverkas. Nuvarande innehavare av tillverkningstillstånd enligt alkohollagen är, som framgår ovan, med några få undantag redan godkända som upplagshavare eller skattebefri- ade förbrukare enligt LAS. De är således föremål för dubbel kontroll från samhället. Det finns inga bärande alkoholpolitiska skäl för att bibehålla ett sådant system. Mot denna bakgrund bör rätten att tillverka sprit och spritdrycker i stället knytas till godkännande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt LAS. Motsvarande ska gälla för yrkes- mässig tillverkning av vin, folköl, starköl och andra jästa alkoholdrycker. Med tillverkning av sprit avses varje förfarande varigenom sprit fram- ställs eller utvinns. Rening och återvinning av sprit som har använts i en tillverkningsprocess bör likställas med tillverkning. Företag som bedriver verksamhet som innefattar rening eller återvinning av sprit som dessför- innan använts av företaget i någon tillverkningsprocess, eller endast sysslar med återvinningsverksamhet, bör således också omfattas av reg- lerna om rätt att under vissa förutsättningar tillverka sprit, dvs. krav på godkännande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt LAS. Borttagning eller försvagning av denaturering i teknisk sprit eller alko- holhaltigt preparat kan i lagtekniskt hänseende knappast bedömas eller behandlas som något annat än tillverkning av sprit. I alkohollagen bör därför föreskrivas att med tillverkning av sprit likställs borttagning eller försvagning av denaturering, och även andra förfaranden med teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i syfte att göra dem tjänliga för förtä- ring. Ett sådant förfarande faller därmed, om det sker olovligen, in under straffstadgandet om ansvar för olovlig befattning med sprit, se avsnitt 13. I gällande alkohollag föreskrivs att närmare bestämmelser om tillverk- ning av alkoholdrycker och sprit meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Föreskrifterna (AIFS 1997:1, 3 och 7) innehåller bl.a. bestämmelser vilka uppgifter en ansökan om tillverkningstillstånd ska innehålla, journalanteckningar om förvaring och tillverkningsprocess, uttag, inventering och svinn samt säkerhetskrav på anläggningarna. meddelar motsvarande föreskrifter med stöd av bemyn- digande i förordningen (1994:1614) om alkoholskatt. Verket kan också meddela verkställighetsföreskrifter på beskattningsområdet enligt förord- ningen (2007:780) med instruktion för . Något behov av att föra över angivna bestämmelse till nya alkohollagen föreligger därför inte. Däremot behövs en bestämmelse om vilka uppgifter som en tillverkare ska lämna till tillsynsmyndigheten för att myndigheten ska kunna utöva tillsyn enligt alkohollagen. Likaledes kan det av folkhälsoskäl finnas ett behov av att få in även andra uppgifter om den tillverkning som bedrivs i landet för att kunna följa utvecklingen. Att tillverkningstillstånden tas bort betyder inte att tillverkning av sprit och alkoholdrycker kommer att bedrivas utan kontroll. ut- övar kontroll över att skattskyldigheten fullgörs. En upplags- havare eller skattebefriad förbrukare som inte längre uppfyller kraven på lämplighet eller missköter sina åligganden enligt LAS kan få sitt god- kännande återkallat. I förordningen om alkoholskatt bemyndigas att meddela föreskrifter om bl.a. godkännande av skatteupplag, säkerhet, tillsynen över att skattebefriade förbrukare förstör skattepliktiga varor m.m. I förordningen föreskrivs också bl.a. vilka uppgifter en skattebefriad för- brukare ska lämna till samt vilka uppgifter en upplagshavare ska lämna vid förändrade förhållanden. Såsom har påpekat är det olämpligt att i lag påföra verket ett tillsynsansvar utöver den kontroll som verket utför . Det är regeringens uppfattning att den kontroll har att utföra enligt LAS också uppfyller de alkoholpolitiska behov som föreligger när det gäller tillverkningen av sprit och alkoholdrycker. Det ska också i sam- manhanget påpekas att FHI har ansvar för tillsyn av att alkohollagens bestämmelser iakttas, vilket naturligtvis också omfattar tillverkning. En förutsättning för att kunna utöva tillsyn är dock att det även i fortsätt- ningen finns kunskap hos tillsynsmyndigheten om vilka aktörer som bedriver tillverkning av sprit och alkoholdrycker. FHI har enligt be- stämmelser i nuvarande alkohollag rätt att föra register över dem som bedriver verksamhet enligt lagen. Regeringen förutsätter att registret även framledes kommer att innehålla uppgifter om vilka som bedriver tillverkning av sprit eller alkoholdrycker. För att säkerställa att tillsyns- myndigheten får de uppgifter den behöver för sin tillsyn bör åläggas att till berörd myndighet lämna uppgifter om upplagshavare och skattebefriade förbrukare som har godkänts enligt LAS. En sådan upp- giftsskyldighet finns redan i 24 § alkoholförordningen (1964:2046) avse- ende partihandlare. har i sitt remissvar också anfört att ett alternativ till tillsynsansvar är att verket ska anmäla misstänkta brott mot alkohollagen. En sådan skyldighet föreslås föras in i den nya alkohol- lagen. Det ska inte krävas någon särskild utredning från sida, utan uppgiftsskyldigheten föreslås inträffa så snart det finns anled- ning att anta att ett förfarande som innebär brott mot alkohollagen före- ligger. De uppgifter som kan förväntas lämna över FHI kommer således avse bl.a. misstankar om brottslig verksamhet. I ärenden enligt alkohollagen gäller sekretess hos om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs, 30 kap 20 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Exempel- vis omfattas uppgifter om en tillståndshavares vandel normalt av sekre- tess enligt denna bestämmelse. Förfogande över den tillverkade spriten/alkoholdryckerna För den som tillverkar sprit föreskrivs i alkohollagen att sådan tillverkare får förfoga över den av honom tillverkade spriten endast för export och, efter medgivande av FHI, för användning i egen rörelse samt för försäljning enligt lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit, LFT. Reglerna om försäljning av teknisk sprit föreslås fortsättningsvis att vara placerade i alkohollagen. Som närmare kommer att redogöras för i avsnitt 12.1 bör i alkohollagen regleras rätten att bedriva handel med teknisk sprit för den som är godkänd som upplagshavare enligt LAS. Den som sålunda enligt alkohollagen ges rätt att sälja sprit i sin verksamhet får sälja av honom tillverkad sprit till vissa i lagen särskilt utpekade sub- jekt samt, enligt särskilda föreskrifter, till vissa andra näringsidkare och undervisningsanstalter. Den som har rätt att sälja teknisk sprit kommer även att ha rätt att föra ut sådan vara ur landet. När det gäller förfogande över tillverkade alkoholdrycker, kan konsta- teras att i princip samtliga tillverkare av alkoholdrycker också är godkända som upplagshavare och därmed också berättigade att bedriva partihandel med alkoholdrycker. (Undantagen består av några tillverkare som använder dryckerna i vetenskapligt syfte.) De omfattas därigenom av de regler som finns i alkohollagen om vem partihandlare får sälja sina varor till. har anfört att det så som förslaget är utformat är oklart vilket förfogande som är i strid med alkohollagen. Det framgår inte vad som gäller för exempelvis varuprover och annan vara som tillhandahålls utan ersättning, svinn som uppdagas vid kontroll och som inte kan för- samt sådana alkoholvaror som förstörts till följd av sin karaktär eller under tillsyn av (20 § LAS jämförd med 7 § första stycket 7 och 8 i förslaget till ändring av LAS, prop. 2009/10:40). Regeringen instämmer med om att det behöver tydliggöras att sådant förfarande som avses i nämnda bestämmelse i LAS inte står i strid med bestämmelserna i alkohollagen. Vad gäller varuprover och svinn må det vara upp till kontrollerande myndighet att avgöra om det faller inom ramen för vad som är tillåtligt förfogande. Om alkoholvaror har förts ur ett skatteupplag utan att skatt har erlagts eller varan har an- vänts i ett icke skattebefriat förbrukande, inträder dessutom skattskyldig- het för varan. Enligt 2 kap. 1 § andra stycket nuvarande alkohollag gäller att apparat som uppenbarligen är ägnad för tillverkning av sprit (destillationsappa- rat) och del till sådan apparat endast får tillverkas för, överlåtas till eller innehas av den som har tillstånd enligt alkohollagen att tillverka sprit eller spritdrycker. Enligt tredje stycket i samma lagrum får Statens folk- hälsoinstitut medge undantag från kravet på tillstånd. Ett sådant medgiv- ande får ges tills vidare eller och får återkallas om förhållan- dena föranleder det. Det som avses är bl.a. museer. Bestämmelsen är likalydande i förslaget till ny alkohollag. Regeringens förslag: Nuvarande regler om tillstånds- och tillsyns- avgifter av sprit och alkoholdrycker samt inköp av alkoholdrycker för tekniskt ändamål tas bort. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har uttalat sig i Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 kap. 4 § nuvarande alkohol- lag ska den som ansöker om tillverknings- eller inköpstillstånd betala ansökningsavgift. Den som beviljas tillstånd ska även betala en årlig tillsynsavgift. Avgifternas storlek regleras i alkoholförordningen (1994:2046) och avgifterna uppbärs av (). Genom Regeringsrättens dom (RÅ 2002 ref. 108) blev dåvarande Alkoholinspektionen ålagd att betala tillbaka inbe- talda ansöknings- och tillsynsavgifter för åren 19951997 till de företag som haft partihandelstillstånd. Avgifterna ansågs uttagna i strid med EG- rätten. Genom dom i Länsrätten i (mål nr 251805 m.fl.) har FHI blivit ålagt att betala tillbaka ansöknings- och tillsynsavgifter för åren 19951999 till några företag som hade tillverk- ningstillstånd för alkoholdrycker . Institutet överkla- gade domen till Kammarrätten i , som avslog överklagandet (mål nr 2518-05 m.fl.). Kammarrätten framhöll i domen bl.a. att Regeringsrätten i sitt avgörande inte hade gjort åtskill- nad mellan verksamheterna tillverkning och partihandel. Regeringsrätten meddelade inte prövningstillstånd (mål nr 461406 m.fl.) FHI har i anslutning till sistnämnda avgörande i en skrivelse (S2007/5815/FH) uppmärksammat regeringen på att dessa avgifter inte är i överensstämmelse med EG-rätten och hemställt om att avgifterna tas bort. Institutet har, med hänvisning till beslutets prejudicerande verkan och i avvaktan på att bestämmelsen i alkohollagen ses över, beslutat att återbetala debiterade avgifter för tillstånd att tillverka alkoholdrycker till Prop. 2009/10:125 och med och att inga nya avgifter ska debiteras efter detta Institutet har vidare, med hänvisning till att avgifterna bedöms strida mot , beslutat att ansökningsavgifter avseende tillverk- ning av sprit och inköpstillstånd inte ska tas ut . Med samma motivering beslutades också att inte debitera tillsynsavgifter . Några avgifter för tillstånd eller tillsyn har inte debiteras eller 2009. Regeringen delar FHI:s bedömning. I och med förslaget om att ta bort kravet på tillverkningstillstånd och inköpstillstånd faller också grunden för att ta ut avgifter. Inte heller finns skäl att försöka upprätthålla ett system med tillsynsavgifter. Nuvarande bestämmelser i dessa avseenden bör därför inte föras över till den nya alkohollagen. Ungdomars tillgång till alkoholdrycker Regeringens förslag: Det ska av lagen klart framgå att det inte är till- låtet att bjuda barn och unga på alkohol. Det ska dock vara tillåtet att bjuda den som inte har uppnått föreskriven ålder på en mindre mängd alkoholdryck om förtäringen sker på platsen och under ordnade för- hållanden samt att det med hänsyn till den unges ålder och utveckling och omständigheterna i övrigt framstår som försvarligt. serveringsställe gäller dock föreskrivna åldersgränser. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av bl.a. Statens folkhälso- Några instanser, t.ex. Barnom- budsmannen, i län, och flera nykterhetsorganisationer ser hellre ett totalförbud mot att bjuda den som inte fyllt på alkohol. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser får starköl, vin eller spritdrycker inte säljas eller lämnas ut till den som inte Öl med en alkoholhalt mellan 2,25 och 3,5 volymprocent (folköl) får inte säljas eller lämnas ut till den som inte har fyllt . servering gäller 18-årsgränsen för alla alkoholdrycker. får inte heller lämnas ut om det finns särskild anledning anta att varan är avsedd att olovligen tillhandahållas någon (s.k. langning). nar ut alkoholdrycker ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått rätt Alkoholdrycker får inte heller överlämnas som gåva eller lån till den som inte har uppnått rätt ålder, dvs. för starköl, vin eller sprit- drycker och för folköl. Det är dock tillåtet att bjuda den som inte uppnått den föreskrivna åldersgränsen om förtäringen sker på stället och om det inte, med hänsyn till den bjudnes ålder och omständigheterna i övrigt, är uppenbart oförsvarligt. I förarbetena till nuvarande bestäm- melse nämns som exempel på tillfällen som kan vara tillåtliga, att servera nattvardsvin till unga, att bjuda unga deltagare på vid en bröllopsfest och att en förälder låter egna barn i de övre tonåren få smaka på ett glas vin till maten. Att alkoholkonsumtion är skadligt för barn och ungdomar är ett faktum som ingen på allvar kan ifrågasätta. Det gäller såväl risken för fysiska skador som de sociala konsekvenser ett bruk av alkohol kan få för unga människor som inte på samma sätt som vuxna kan förväntas ha utvecklat sina kontrollmekanismer. De undersökningar av barns och ungas alko- holvanor som genomförs av tikaupplysning (CAN) visar att såväl den genomsnittliga alkoholkon- sumtionen som antalet konsumenter under är oroväckande högt. På Systembolaget, i butiker som säljer folköl och på serveringsställen är åldersgränserna för försäljning respektive servering överlag väl kända och förankrade. Enligt CAN är det ovanligt att unga alkoholkonsumenter själva har köpt alkoholdrycken, vilket tyder på att kontrollen i handeln fungerar relativt väl för dessa ålderskategorier. Det förekommer så vitt framkommit inte heller så ofta att barn och unga dricker sig berusade på folköl. Det är framför allt genom langning, främst genom förmedling av kam- rater och äldre syskon, som minderåriga får tillgång till alkoholdrycker.