prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — I andra stycket hänvisas till de gemensamma regler om urval och antagning som finns i 15 kap. Bidrag från hemkommunen för preparandutbildning 31 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje elev på preparandutbildning vid skolenheten som var behörig för utbildningen när denna påbörjades. Bidraget består av ett grundbelopp enligt 32 och 33 §§ och i vissa fall ett tilläggsbelopp enligt 34 §. Första stycket slår fast att den fristående huvudman som tar emot en elev till preparandutbildning har rätt till bidrag för sina kostnader om elevens hemkommun, enligt 16 §, ansvarade för att eleven erbjuds preparandut- bildning när utbildningen påbörjades. skollag saknar reglering av bidrag till fristående skolor för utbildning på individuella program. Liksom vid utbildning på nationella program, består bidraget alltid av ett grundbelopp samt i vissa särskilda situationer även av ett tilläggs- belopp. Detta framgår av andra stycket. Hur dessa belopp ska beräknas regleras i de följande paragraferna. Bidrag till fristående huvudmän som anordnar introduktionsprogram Prop. 2009/10:165 behandlas i avsnitt 21.9.2. 32 § Grundbeloppet ska avse ersättning för Paragrafen, som saknar motsvarighet skollag såvitt gäller indi- viduella program, anger vilka kostnadsslag som ska ligga till grund för beräkningen av grundbeloppet i bidraget. För nationella program finns samma reglering i 16 kap. 53 §. 33 § Grundbeloppet ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den preparandutbildning som kommunen erbjuder. Att grundbeloppet i bidraget ska beräknas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelningen av resurser till den egna ut- bildningen överensstämmer med vad som enligt 16 kap. 55 § föreskrivs för nationella program som hemkommunen själv erbjuder. När det gäller preparandutbildning, förutsätts alla kommuner erbjuda sådan, varför denna paragraf inte innehåller någon regel om vad som gäller om hem- kommunen inte erbjuder utbildningen. 34 § Tilläggsbelopp ska lämnas för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd eller ska erbjudas modersmålsundervisning. Hemkommunen är inte skyldig att betala tilläggsbelopp för en elev i behov av särskilt stöd, om betydande ekonomiska eller organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafens reglering av när tilläggsbelopp ska ingå i bidraget till den fristående skolan överensstämmer med vad som enligt 16 kap. 54 § före- skrivs för bidrag för utbildning på nationella program. Se vidare kommentaren till det lagrummet och där gjorda hänvisningar. Bidrag från hemkommunen för programinriktat individuellt val 35 § Hemkommunen ska lämna bidrag till huvudmannen för varje elev på programinriktat individuellt val vid skolenheten som var behörig för utbildningen när denna påbörjades. 1.bidrag för den del av utbildningen som motsvarar det yrkesprogram som det programinriktade individuella valet är inriktat mot, och 2.bidrag för den del av utbildningen som avser det stöd som eleven behöver för att uppnå behörighet för yrkesprogrammet. Bidrag enligt denna punkt ska utgå under högst . Denna och nästföljande paragraf behandlar det bidrag som en hem- Prop. 2009/10:165 kommun ska betala till en fristående skola för utbildning på programin- riktat individuellt val av ungdomar från kommunen. Någon motsvarighet avseende bidrag till fristående skolor för utbildning på individuella program finns inte skollag. Frågor om bidrag till fristående skolor för utbildning på introduktionsprogram behandlas i avsnitt 21.9.2. Första stycket klargör att skyldigheten att betala bidrag uppkommer för hemkommunen när den fristående skolan har antagit en elev från kommunen på programinriktat individuellt val, dock under förutsättning att eleven vid utbildningens början uppfyllde de behörighetskrav som följer av 8 och 10 §§. Av andra stycket följer att bidraget, liksom vid interkommunal ersätt- ning vid programinriktat individuellt val enligt 24 §, består av två delar. Den ena utgörs av kostnaderna för den utbildning som motsvarar utbild- ning på det yrkesprogram som avsikten är att eleven ska kunna övergå till när denne uppnått nödvändig behörighet. Den andra avser den sär- skilda undervisning i grundskoleämnen som eleven behöver för att uppnå behörighet till det aktuella yrkesprogrammet. Bidrag enligt denna paragraf ska utgå bara så länge eleven går på ett programinriktat individuellt program. Om eleven övergår till ett yrkes- program ska bidrag i stället utgå enligt reglerna för nationella program i 16 kap. Oberoende av hur länge eleven går kvar på programinriktat indi- viduellt val, får bidrag för den behörighetsgivande utbildningen i grund- skoleämnen utgå under högst . Hur de båda bidragsdelarna ska beräknas regleras i följande paragraf. 36 § Bidrag enligt 35 § andra stycket 1 beräknas på samma sätt som bidraget beräknas för det nationella programmet enligt 16 kap. 5255 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den ersättning som avses i 35 § andra stycket 2. Paragrafen anger hur bidraget från en elevs hemkommun till en fristå- ende skola för utbildning på programinriktat individuellt val ska fast- ställas. Som framgår av föregående paragraf består bidraget av två delar. De behandlas i var sitt stycke av denna paragraf, vilken saknar motsva- righet skollag. Bidraget för den del av utbildningen som motsvarar utbildningen på det yrkesprogram som det programinriktade individuella valet är inriktat mot ska, enligt första stycket, beräknas på samma sätt som bidrag till det nationella programmet ska beräknas enligt de angivna paragraferna i 16 kap. När det gäller den del av bidraget som ska utgå för den särskilda undervisning i grundskoleämnen som eleven får för att uppnå behörighet till yrkesprogrammet, ska denna fastställas på samma sätt som mot- svarande del av den interkommunala ersättning som utgår kommuner emellan vid utbildning på programinriktat individuellt val enligt 25 § tredje stycket. I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att föreskriva närmare om denna del av bidraget. 18 kap. Allmänna bestämmelser om gymnasiesärskolan Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns allmänna bestämmelser (216 §§), bestämmelser om betyg (1720 §§), och bestämmelser om interkommunal ersättning och bidrag till enskild huvudman (21 §). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. Av paragrafen framgår att bestämmelserna om gymna- siesärskolan är uppdelade i ett allmänt kapitel och ett kapitel om utbild- ning på program. 2 § Gymnasiesärskolan ska ge elever med utvecklingsstörning en utbildning som är anpassad till varje elevs förutsättningar och som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i gymnasieskolan. Utbildningen i gymnasiesärskolan ska i huvudsak bygga på de kunskaper eleverna fått i grundsärskolan eller motsvarande skolform. Av 29 kap. 8 § följer att det som sägs i denna lag om elever med ut- vecklingsstörning ska gälla också för vissa andra barn och ungdomar. I paragrafen anges gymnasiesärskolans syfte. Paragrafen motsvarar till viss del 6 kap. 1 § och 9 § första stycket skollag såvitt avser gymnasiesärskoleutbildning som anordnas av en offentlig huvudman. Regeringens förslag omfattar även utbildning som bedrivs av enskilda huvudmän. Beskrivningen av målgruppen har redaktionellt ändrats från uttrycket utvecklingsstörda barn och ungdomar till elever med ut- vecklingsstörning. Någon ändring i sak är inte avsedd. Av andra stycket anges gymnasiesärskolans förhållande till annan ut- bildning enligt denna lag. Av tredje stycket framgår genom en hänvisning till 29 kap. 8 § att med utvecklingsstörning jämställs, vid tillämpning av skollagen, en betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Till skillnad mot regleringen skollag (1 kap. 16 §) utgör inte autism eller autismliknande tillstånd en självständig grund för att tillhöra gymnasie- särskolans målgrupp utan det krävs att personen i fråga även har en ut- vecklingsstörning eller ett sådan funktionsnedsättning som anges ovan. I lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade finns bestämmelser om vissa andra särskilda insatser än utbildning. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.2. 3 § Utbildningen i gymnasiesärskolan vänder sig till ungdomar vars skolplikt har upphört och som har gått i grundsärskolan eller som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de har en utvecklingsstörning. I paragrafen, som delvis motsvarar 6 kap. 7 § första stycket Prop. 2009/10:165 skollag, anges den grupp elever som gymnasiesärskolan vänder sig till. 4 § Utbildningen omfattar nationella program, specialutformade program och individuella program. Närmare bestämmelser om program finns i 19 kap. I paragrafen anges vilka typer av program som finns i gymnasiesär- skolan. Motsvarande bestämmelse finns för den offentliga gymnasiesär- skolans del i 6 kap. 3 § första stycket skollag. Denna be- stämmelse omfattar även enskilda huvudmän. Paragrafen behandlas i avsnitt 23.1. 5 § Utbildningen ska bedrivas under läsår, som omfattar en hösttermin och en vårtermin. Utbildningen i gymnasiesärskolan är avsedd att genomgås på fyra läsår. Huvudmannen får besluta att utbildningen får fördelas . Regeringen får meddela föreskrifter om läsårets längd och när läsåret ska börja och sluta och om huvudmannens befogenheter enligt andra stycket. I första stycket fastslås att utbildningen i gymnasiesärskolan bedrivs under läsår samt att varje läsår består av en hösttermin och en vårtermin. Bestämmelsen motsvarar, för offentliga huvudmän, delvis 3 kap. 1 § första stycket förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. I andra stycket, som har viss motsvarighet i 6 kap. 7 § andra stycket i skollag, behandlas hur lång utbildningen ska vara i gymnasie- I tredje stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om läs- årets längd och när läsåret ska börja och sluta och om huvudmannens befogenheter enligt andra stycket. Lagrådet har ifrågasatt behovet av regleringen i andra stycket. Regeringen bedömer den emellertid som 6 § Utbildningen inom varje ämne och ämnesområde ges i form av en eller För varje kurs ska det finnas en kursplan. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om kurser och kursplaner. Av paragrafens första stycke framgår att utbildningen i gymnasiesär- skolan ges i form av kurser. Vilka kurser som ska finnas och vad varje kurs ska innehålla bestäms genom en kursplan. Stycket har viss motsva- righet i 1 kap. 7 § första meningen förordningen (1994:741) om gymna- I andra stycket, som saknar motsvarighet skollag, anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om kurser och kursplaner i gymnasiesärskolan. siesärskola med offentlig huvudman finns föreskrifter av denna typ i bl.a. Prop. 2009/10:165 1 kap. 6 och 7 §§ förordningen om gymnasiesärskolan. I 2 kap. 5 § för- ordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet föreskrivs enbart att det ska finnas kursplaner. 7 § Den som ansöker om en plats i gymnasiesärskolan ska ge in sin ansökan till hemkommunen. Om ansökan avser en utbildning som anordnas av en annan huvudman, ska ansökan sändas vidare till denne. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Den har införts för att klart ange att det krävs en ansökan för att initiera ett ärende om plats i gymnasiesärskolan. En ansökan ska ges in till hemkommunen. Vad som menas med hem- kommun framgår av 29 kap. 6 §. Om ansökan avser plats på en utbild- ning med en annan huvudman är kommunen skyldig att översända an- Paragrafen behandlas i avsnitt 22.4. 8 § En elev som har gått ut grundsärskolan har alltid rätt att tas emot i I annat fall ska frågan om en elev tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan prövas av elevens hemkommun. Ett sådant beslut ska föregås av en utredning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. Samråd med eleven och elevens vårdnadshavare ska ske när utredningen De ungdomar som tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan har rätt att bli mottagna i gymnasiesärskola med offentlig huvudman om utbildningen påbörjas till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller . Paragrafen har viss motsvarighet i 6 kap. 7 § första stycket i 1985 års I paragrafens första stycke föreskrivs att en elev som har gått ut grund- särskolan alltid har rätt att tas emot i gymnasiesärskolan utan föregående Huruvida en person som inte har gått ut grundsärskolan tillhör mål- gruppen för gymnasiesärskolan prövas, enligt andra stycket, av elevens Ett sådant beslut ska, i likhet med ett beslut om mot- tagande i grundsärskolan, föregås av en utredning som omfattar en peda- gogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. skyldig att samråda med eleven och i förekommande fall elevens vård- nadshavare under utredningens genomförande. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.5. 9 § Huvudmannen prövar frågor om antagning av en elev som ska tas emot i Huvudmannen ska efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare avgöra om en elev i gymnasiesärskolan ska gå på 1. ett nationellt program, 2. ett specialutformat program, eller 3. ett individuellt program. Utbildning på ett individuellt program ska erbjudas elever som inte kan följa ett nationellt eller specialutformat program. Paragrafen, som delvis motsvarar 6 kap. 9 § andra stycket i 1985 års skollag, behandlar antagning av elever till utbildning i gymnasiesär- Vid antagningen avgörs vilka av de mottagna eleverna som kan beredas plats på en viss utbildning hos huvudmannen. I första stycket klargörs att det är den huvudman som anordnar utbild- ningen som prövar frågor om antagning till denna. göra ett urval bland de mottagna sökande till en viss utbildning om plat- serna på utbildningen inte räcker till alla som har tagits emot. Av andra stycket framgår att huvudmannen ska samråda med eleven och i förekommande fall elevens vårdnadshavare innan beslut om vilket program eleven ska gå fattas. I tredje stycket fastslås att elever som inte kan följa ett nationellt eller specialutformat program ska erbjudas utbildning på ett individuellt Paragrafen behandlas i avsnitt 22.6. 10 § När en elev börjar eller slutar vid en gymnasiesärskola med annan huvudman än hemkommunen, ska huvudmannen meddela detta till Paragrafen saknar motsvarighet skollag. männens informationsskyldighet när eleven börjar eller slutar vid en gymnasiesärskola med en annan huvudman än hemkommunen. Elevers närvaro och information om frånvaro 11 § En elev i gymnasiesärskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli. Om en elev i gymnasiesärskolan utan giltigt skäl uteblir från den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande. det finns särskilda skäl behöver elevens vårdnadshavare inte informeras samma Paragrafen innehåller bestämmelser om elevers närvaroplikt och huvud- männens informationsskyldighet vid frånvaro. anses det följa av bestämmelserna om ledighet i förordningen (1994:741) om gymnasie- särskolan att elever i gymnasiesärskolan normalt är skyldiga att delta i I dessa bestämmelser föreskrivs i vilka fall en elev får beviljas ledighet (6 kap. 2 och 3 §§). en bestämmelse om att kontakt ska upprättas mellan skolan och elevens vårdnadshavare vid frånvaro utan giltig anledning (6 kap. 3 a §). I första stycket klargörs skyldigheten att närvara, dvs. en utbildning i gymnasiesärskolan åtar sig också att delta i den verksam- het som anordnas för ge utbildningen. Bestämmelsen slår enbart fast den Prop. 2009/10:165 grundläggande skyldigheten för alla elever som genomgår en utbildning i gymnasiesärskolan att delta i verksamheten om de inte har giltig anled- ning att utebli. Avsikten är att den ska kompletteras med närmare före- skrifter i förordning om vad som kan vara giltiga skäl för att utebli och om möjligheten att bevilja elever ledighet. Andra stycket motsvarar till viss del 6 kap. 3 a § förordningen om gymnasiesärskolan med det förtydligandet att underrättelse ska ske om det inte föreligger särskilda skäl. Bestämmelserna mot- svarar de som gäller för och motsvarande skolformer samt för gymnasieskolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.1. 12 § Utbildningen i gymnasiesärskolan ska vara avgiftsfri. Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker och andra lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning. Avgifter i samband med ansökan om plats får inte tas ut. I paragrafen regleras vilka avgifter som kan tas ut i gymnasiesärskolan. I första stycket anges att utbildningen i gymnasiesärskolan ska vara av- giftsfri för eleverna. Av 13 § framgår dock att det får förekomma enstaka inslag i verksamheten som kan medföra en obetydlig kostnad för eleven. I andra stycket anges att eleverna utan kostnad ska ha tillgång till vissa hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Begreppen skriv- material, verktyg och andra hjälpmedel har bytts ut mot andra lärverk- tyg, se avsnitt 14.5. Första och andra styckena motsvarar delvis 6 kap. 4 § skol- lag såvitt avser gymnasiesärskoleutbildning som anordnas av en offentlig huvudman. För fristående skolor motsvarar bestämmelserna delvis 9 kap. 10 § andra stycket skollag. I tredje stycket anges att avgifter i samband med ansökan om plats vid en skolenhet i gymnasiesärskolan inte får tas ut. Motsvarande gäller redan för gymnasiesärskolor som anordnas av en offentlig huvudman, eftersom något stöd för att ta ut avgift för detta inte har funnits. För fri- stående skolor motsvaras förbudet av stadgandet i 9 kap. 10 § tredje stycket skollag. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.1. 13 § Trots 12 § får det förekomma enstaka inslag som kan medföra en obetydlig kostnad för eleverna. I samband med skolresor och liknande aktiviteter får det, trots övriga bestämmelser i denna lag, i enstaka fall under ett läsår förekomma kostnader som ersätts av eleven eller dennes vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever. Ersättningen får inte överstiga huvudmannens självkostnad för att eleven deltar i aktiviteten. I paragrafen regleras undantag från huvudregeln att utbildningen ska vara avgiftsfri. Bestämmelsen i första stycket motsvarar delvis 6 kap. 4 § skollag såvitt avser gymnasiesärskoleutbildning som anordnas av en offentlig huvudman. För fristående skolor motsvarar bestämmel- serna delvis 9 kap. 10 § andra stycket skollag. I andra stycket finns en bestämmelse som förtydligar att det finns ett utrymme för att låta kostnader för skolresor, utflykter eller liknande akti- viteter ersättas av eleven eller dennes vårdnadshavare på frivillig väg. Sådana aktiviteter ska dock vara öppna för alla elever, oavsett om vård- nadshavarna väljer att bidra eller inte. Stycket, som saknar motsvarighet skollag, motsvarar vad som gäller för bl.a. . I 3 kap. 21 § görs ytterligare undantag från principen att utbildningen ska vara avgiftsfri. Enligt den bestämmelsen får regeringen meddela föreskrifter om avgifter för den som genomgår prövning. 14 § En elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om 1.språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet, och 2.eleven har goda kunskaper i språket. Modersmålsundervisning i ett nationellt minoritetsspråk ska erbjudas även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om modersmålsundervisning. Sådana föreskrifter får innebära att modersmålsundervisning ska erbjudas i ett språk bara om ett visst antal elever önskar sådan undervisning i det språket. Paragrafens första och andra stycken motsvarar, med språkliga och redaktionella justeringar, 5 kap. 11 § förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan tillsammans med 5 kap. 7 § gymnasieförordningen (1992:394) såvitt gäller gymnasiesärskola med offentlig huvudman respektive 2 kap. 7 § första stycket förordningen (1996:1206) om fristå- ende skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet såvitt gäller fristående gymnasiesärskolor. Bemyndigandet i tredje stycket ger möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som preciserar huvudmännens skyldighet att erbjuda modersmålsundervis- ning. Här anges uttryckligen att sådana föreskrifter får innebära en sådan begränsning av huvudmannens skyldighet som framgår av 5 kap. 12 § andra stycket gymnasieförordningen. Utformningen av tredje stycket har anpassats till Lagrådets förslag. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.8. 15 § För varje elev ska det finnas en individuell studieplan. Den ska innehålla uppgifter om det program som eleven går på. De val av kurser som eleven gjort ska också anges. Vidare ska det av planen framgå eventuella överenskommelser och om det finns behov av särskilt stöd för att eleven ska nå målen med utbildningen. Elevens synpunkter ska inhämtas och beaktas vid utformandet av den individuella studieplanen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om den individuella studieplanen. I paragrafen anges att det ska finnas en individuell studieplan för varje Prop. 2009/10:165 elev i gymnasiesärskolan. Någon sådant krav finns inte i nu gällande bestämmelser som rör gymnasiesärskolan. Paragrafen är med andra ord ny för gymnasiesärskolans del. Vidare regleras vad studieplanen ska innehålla. Som framgår ska studieplanen bl.a. innehålla uppgifter om en elevs behov av särskilt stöd. Eleven ska vara delaktig i arbetet med sin individuella studieplan. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om den individuella studieplanen. Regleringen gäller för samtliga huvudmän. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.9. 16 § Minst en gång varje termin ska rektorn se till att eleven ges en samlad information om elevens kunskapsutveckling och studiesituation (utvecklings- samtal). Utvecklingssamtalet ska genomföras med elevens individuella studie- plan som grund. En elevs vårdnadshavare ska få sådan information som avses i första stycket. På samma sätt som beträffande individuella studieplaner saknas det regler kring utvecklingssamtal i gymnasiesärskolan. Kravet på sådana samtal ska genomföras är alltså nytt. I första stycket anges att utvecklingssamtal ska hållas minst en gång per termin och att det är elevens individuella studieplan som ska ligga till grund för samtalet. Vid utvecklingssamtalet ska eleven ges en samlad information av sin kunskapsutveckling och studiesituation. Av andra stycket följer att vårdnadshavare ska få samma information som eleven. Regleringen gäller för samtliga huvudmän. Av betydelse för denna paragraf är bestämmelserna om särskild hänsyn till barnets bästa i 1 kap. 10 § och om inflytande i 4 kap. Paragrafen behandlas i avsnitt 22.9. 17 § Allmänna bestämmelser om betyg och betygssättning finns i 3 kap. 1321 §§. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Som bl.a. anges i författningskommentaren till 10 kap. har godkänt regeringens förslag om en ny betygsskala för de skolformer inom det offentliga skolväsendet där betyg sätts (prop. 2008/09:66, bet. 2008/09:UbU5, rskr. 2008/09:169). Bestämmelserna om betyg i denna lag har utformats i överensstämmelse med de riktlinjer som har beslutat. Bestämmelserna är direkt tillämpliga för all utbildning inom de berörda skolformerna, oavsett om den har offentlig eller enskild huvud- 18 § Betyg ska sättas på varje avslutad kurs. Betyg ska dock inte sättas på verksamhetsträning. Om en elev har läst en kurs enligt gymnasieskolans ämnesplan ska betyg sättas i enlighet med de bestämmelser som gäller för betygssättning i gymnasieskolan.