prop · GX03150 · 2010-03-31 00:00:00 — Europol är och organisationens främsta uppgift är att vara ett nav i medlemsstaternas brottsbekämpande arbete. Det gäller framför allt informations- och underrättelseutbyte som rör gränsöverskridande och grov brottslighet. har alltid lagt stor vikt vid Europol och dess roll i brottsbekämpningen och det är viktigt att Europols arbete utvecklas ytterligare. antog ett rådsbeslut som lägger en ny rättslig grund för Europol och gör det till en från . Året har kännetecknats av intensiva förberedelser inför övergången till det nya rådsbeslutet. Det nya rådsbeslutet innebär att det blir lättare att göra ändringar i regelverket när Europols verksamhet behöver anpassas efter förändrade krav från medlemsstater och brottslighetens utveckling. Det nya råds- beslutet innebär bland annat att Europols mandat utvidgas till att även omfatta brottslighet som inte har ett strikt samband med organiserad brottslighet. Detta kommer att göra det lättare för Europol att stödja medlemsstater vid utredningar av gränsöverskridande brottslighet där det inte från början har visats att det är fråga om organiserad brottslighet. Med rådsbeslutet införs även en möjlighet för Europol att stödja medlemsländerna med underrättelser och analysresurser i samband med större internationella händelser som kräver polisinsatser för att upprätt- hålla allmän ordning och säkerhet. Europol ges också till uppgift att stödja medlemsländerna i att samla in och analysera information från Skr. 2009/10:150 Internet för att identifiera kriminella aktiviteter som begås med hjälp av eller underlättas av Internet. I den utsträckning det är nödvändigt för att Europol ska kunna uppnå sina mål ska Europol även kunna använda nya verktyg för informationsbehandling. Generella bestämmelser införs som reglerar förfarandet vid inrättandet av nya system för behandling av personuppgifter. Rambeslut om ackreditering av kriminaltekniska laboratorier och presenterade ett förslag till rambeslut om att göra ackreditering av laboratorieanalyser för DNA och fingeravtryck obligatoriskt i hela EU. Syftet med förslaget är att, genom att ackreditera alla kriminaltekniska laboratorier i EU, säkerställa att DNA och finger- avtryck som utbyts mellan medlemsstaterna är lika tillförlitliga oavsett ursprungsland. Medlemsstaterna ska säkerställa att deras kriminal- tekniska laboratorier ackrediteras i enlighet med den internationella standarden EN ISO/IEC 17025, Allmänna kompetenskrav för provnings- och kalibreringslaboratorier, för laboratorieverksamhet kopplad till DNA och fingeravtryck. Rådet antog rambeslutet . Resolution om fler gemensamma DNA-markörer presenterade ett förslag till en resolution om att öka antalet gemensamma DNA-markörer i EU. För att ta fram en DNA- profil analyserar man vissa specifika områden i en människas arvsmassa. Dessa områden kallas även DNA-markörer. För att öka träffsäkerheten krävs det analys av flera områden. Antalet områden som har analyserats har successivt utökats. antog EU en resolution om att använda sju gemensamma markörer i alla medlemsstater, ett European Standard , ESS. I takt med det ökade informationsutbytet och inte minst det kommande Prümsamarbetet finns det ett behov att utöka antalet gemensamma markörer. Rådet antog resolutionen som utökar den europeiska standarden från sju till tolv gemensamma markörer. 19.4.4Schengen och övriga gränskontrollfrågor gemensamma datasystem för eftersökta personer och föremål kallas Schengens informationssystem. Det nuvarande systemet är i behov av en modernisering och utvecklingen av en andra och förbätt- rad generation av SIS, kallad SIS II, har fortsatt under kommissionens ledning . Utvecklingsarbetet har kantats av tekniska problem och har medlemsstaterna tagit ett fastare grepp om ut- vecklingen genom att skapa strukturer för att ge ytterligare stöd till Ett stort arbete har gjorts dels för att identifiera och åt- gärda de skäl som ligger bakom problemen i utvecklingsarbetet, dels för att förbereda en alternativ teknisk lösning för det fall samarbetet med den nuvarande IT-leverantören måste avslutas på grund av de tekniska Förslag om inrättande av byrå för förvaltning av stora IT-system inom samarbetet för frihet, säkerhet och rättvisa Kommissionen presenterade ett lagstiftningsförslag om inrättande av en ny europeisk myndighet för teknisk förvaltning av Schengens informationssystem (SIS), Informationssystemet för viseringar (VIS), systemet för fingeravtryck (Eurodac) och eventuellt andra framtida gemensamma IT-system inom ramen för området frihet, säkerhet och Förhandlingarna i rådet och med inleddes under det svenska ordförandeskapet och förväntas kunna slutföras Nya och befintliga staters tillämpning av utvärderas av Schengens utvärderingsgrupp. lagförslag för hur utvärderingsmekanismen skulle kunna utvecklas Omfattande invändningar mot förslagen kom från ett stort antal medlemsstaterna, främst avseende förslagens överföring av ansvar och kompetens från medlemsstaterna till kommissionen. avvisade förslaget på grund av att kommissionen i sitt förslag valt en rättslig grund för förslaget som inte gav parlamentet rätt till Mot bakgrund av invändningarna beslutade det svenska ordförandeskapet att det, med liggande förslag som grund, inte fanns skäl att fortsätta förhandlingarna. Inom den befintliga utvärderingsverksamheten genomfördes den första tematiska Schengenutvärderingen. Målet för utvärderingen var arbetet mot människohandel och utvärderingen genomfördes i Resultaten presenterades för rådet den 30 har sagt sig villigt att låta sig utvärderas vid nästa Ett nära samarbete med CEPOL har inletts vad gäller utbildning av En länk har utvecklats på CEPOL:s hemsida som kommer att innehålla utbildningsmaterial, seminariematerial om tidigare Dessutom har på Kommissionens hemsida CIRCA arbete påbörjats med en särskild länk . fungera som ett referensbibliotek för och ska innehålla dokument med anknytning till . En analys har gjorts av problemet med barn och minderåriga som Skr. 2009/10:150 rymmer från ungdomsvårdsanstalter och andra institutioner. regler, kostnader och ansvar för hemtransport av minderåriga har inte kunnat lösas. Kommissionen har bjudits in att se över frågan och kommer så göra. Ett stort antal separata beslut av finansiell karaktär har fattats för frågor gällande SIS och SISNET. Den största delen av dessa rör budgetfrågor för driften av systemen samt utvecklingen av en ny generation av SIS. Samarbetet om personkontroll vid medlemsstaternas yttre gränser hade även hög prioritet. Under det svenska ordförandeskapet verkade för en fortsatt effektiv gränskontroll. antogs en förordning (EG) nr 81/2009 om användningen av informationssystemet för viseringar (VIS) vid gräns. Förordningen innebär att gränskontrolltjänstemännen ska använda sig av informationen i VIS för att kontrollera om inresevillkoren för tredjelandsmedborgare med visering är uppfyllda. Frontex, vars högkvarter är placerat i , är fortfarande i en uppbyggnadsfas. Byråns huvuduppgift är att samordna medlemsstaternas personkontroll vid de yttre gränserna, vari ingår bl.a. att genomföra riskanalyser, bistå i utbildningen av medlemsstaternas gränskontrollanter och samordna gemensamma operationer vid de yttre gränserna. har Frontex t.ex. organiserat operationer i , utanför och längs EU:s östra landgräns samt utvecklat samarbetet med andra EU-organ (t.ex. Europol), internationella organisationer (t.ex. UNHCR) och vissa tredjeländer. I Europeiska rådets slutsatser från framfördes önskemål om en förstärkning av gränskontrollinsatser som samordnas av (Frontex) och ett ökat samarbete med ursprungs- och transitländer för att förebygga och bekämpa illegal migration. Det uttrycktes även önskemål om tydliga insatsregler för gemensam patrullering och landsättning av undsatta personer samt ökad användning av gemensamma återsändandeflygningar. Vid den 29- uppmanades kommissionen att presentera förslag om att stärka Frontex verksamhet på samtliga nämnda områden. Visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer EU har som mål att skapa en gemensam politik för invandring vilket också stärker unionens konkurrenskraft. Målet med det gemensamma asylsystemet är bland annat att alla medlemsstater ska erbjuda ett lik- Asylpolitiken är också ett konkret sätt att visa och stå de värden som unionen är satt att försvara. verkar för att genom ett fördjupat europeiskt samarbete säkerställa en långsiktigt hållbar migrationspolitik som värnar asyl- rätten och som, inom ramen för den reglerade invandringen, under- lättar rörlighet över gränser, främjar en behovsstyrd arbetskrafts- invandring och tillvaratar och beaktar migrationens positiva effekter har genom sitt ordförandeskap i EU bidragit till utvecklingen av gemensamma indikatorer för uppföljning av integrationspolitikens resultat och därigenom till en förstärkning av det europeiska kunskapsutbytet på området. 20.1 Skapandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem En rad viktiga steg har redan har tagits på vägen mot ett gemensamt europeiskt asylsystem. har förhandlingar i rådet påbörjats om kommissionens förslag till ändringar i de viktigaste befintliga rättsakter på asylområdet, dvs. avseende Dublinförordningen, Eurodac- förordningen, mottagandedirektivet, asylprocedurdirektivet och skyddsgrundsdirektivet. har regeringen verkat för att förhandlingarna om dessa rättsakter ska gå framåt. presenterade kommissionen ett förslag (KOM(2009) 66) om inrättande av ett europeiskt stödkontor för samarbete i asylfrågor. Under det svenska ordförandeskapet kom rådet och överens om att inrätta ett stödkontor för asylfrågor. Medlemsstaterna kom även överens om att detta ska placeras i på . Stödkontoret ska vara en självständig europeisk myndighet med eget budgetanslag men ska inte att ha några myndighetsutövande eller lagstiftande befogenheter. Kontoret ska främja och förbättra det praktiska samarbetet på asylområdet, stödja harmoniseringsarbetet i EU samt underlätta arbetet för de nationella myndigheterna. Stödkontoret kommer därför att ha en viktig roll i genomförandet av det gemensamma asylsystemet och kommer att underlätta ett fördjupat praktiskt samarbete mellan de nationella myndigheterna. Regeringen verkar för att fler av EU:s medlemsstater, i likhet med , ska erbjuda vidarebosättning och har arbetat för att skapa ett europeiskt vidarebosättningssystem. lade kommis- sionen fram ett meddelande (KOM(2009) 447) om inrättandet av ett gemensamt vidarebosättningsprogram för EU samt förslag (KOM(2009) 456) till förändringar i Europeiska flyktingfonden (ERF III). Förhandlingar har pågått under det svenska ordförandeskapet och det finns nu en i huvudsak överenskommelse mellan medlemsstaterna. Huvudsyftet med vidarebosättningsprogrammet är att involvera fler medlemsstater i vidarebosättningsaktiviteter, att tillhandahålla en ordnad och säker tillgång till skydd för dem som är i behov av det och att visa ökad solidaritet med tredjeland. Med programmet kommer vidarebosättningsinstrumentet att kunna användas mer strategiskt av EU:s medlemsstater och integreras mer effektivt i EU:s yttre ökad strategisk användning av vidarebosättnings- även bidra till att lösa utdragna flyktingsituationer. , som är medbeslutande, har ännu inte avgett sitt yttrande över förslaget. Förberedelserna inför driftstarten av viseringsinformationssystemet (VIS) fortsatte . Förordning (EG) 767/2008 utgör den rättsliga ramen för VIS och enligt den ska biometri (fingeravtryck och foto) lämnas vid varje förstagångsansökan om visering. Systemet ska användas av samtliga länder som är medlemmar i . Med VIS kommer alla viseringsansökningar att samlas i en central databas för att säkerställa identifieringen av den som söker visering. Genomförandet av VIS kommer att ske stegvis för olika regioner i världen. Under det svenska ordförandeskapet var VIS en högt prioriterad fråga. i nära samarbete med kommissionen verkade för en skyndsam start av systemet. Det tekniska genomförandet av VIS, den s.k. VIS- utrullningen, var planerad till men fick skjutas upp med anledning av tekniska problem på såväl central som nationell nivå. Enligt en preliminär tidplan skulle VIS kunna börja tas i bruk . Målsättningen är att VIS ska vara fullt operativt . antogs och rådets förordning (EG) nr 810/2009 om en gemensam viseringskodex. Viseringskodexen samlar de bestämmelser som avser utfärdande av korttidsviseringar i en och samma förordning samt harmoniserar de arbetsmetoder som medlemsstaternas viseringsmyndigheter ska följa när de handlägger viseringsansökningar. Viseringskodexen innehåller bestämmelser för upptagande av biometri i samband med viseringsansökan samt föreskrifter avseende överens- kommelser om representation medlemsstaterna emellan och andra samarbetsformer. Avslag på viseringsansökan samt återkallande och upphävande av visering ska enligt Viseringskodexen kunna överklagas av sökanden. I den mån en medlemsstats nationella lagstiftning inte redan innehåller regler för överprövning av sådana beslut uppställer Viseringskodexen krav på att medlemsstaten inrättar nationella regler härom. Viserings- kodexen ska börja tillämpas . Vissa artiklar ska dock börja tillämpas från förordningens ikraftträdande, dvs. Det rör sig bl.a. om bestämmelser som rör medlemsstaternas underrättelseskyldighet gentemot kommissionen. Beträffande överklagandebestämmelserna i föreskrivs att dessa ska börja tillämpas först fr.o.m. . 20.1.3Förordningsförslag om rörlighet för innehavare av långtidsviseringar Förslaget till och rådets förordning om ändring av konventionen om tillämpning av och av förordning (EG) nr 562/2006 när det gäller rörlighet för personer med visering för längre vistelse KOM 2009/0828(COD) befinner sig på förhandlings- stadiet i rådet. Förordningsförslagen syftar till att tredjelandsmedborgare som vistas Skr. 2009/10:150 lagligt i en medlemsstat på grundval av en visering för längre vistelse, utfärdad av den medlemsstaten, lättare ska kunna röra sig inom Schengenområdet. Enligt gällande unionslagstiftning får innehavare av långtidsviseringar inte resa till andra medlemsstater under sin vistelse och inte heller transitera genom dem när de återvänder till sitt ursprungsland utan giltig visering i dessa medlemsstater. Under det svenska ordförandeskapet fördes förhandlingarna framåt. Beslut kan sannolikt förväntas . Rådet har givit kommissionen mandat att förhandla om återtagandeavtal med ett antal länder utanför EU. Avtal har trätt i kraft med , och , (fYROM), , , , , , , och . Avtalet med undertecknades och förväntas träda i kraft . Avtalet med förhandlades färdigt och kommer att träda i kraft efter rådsbeslut om undertecknande och ingående av avtalet. Förhandlingsmandat har även beslutats avseende , , , och men förhandlingarna har inte avslutats. 20.1.5Skapandet av ett europeiskt system för laglig invandring Som ett led i skapandet av en gemensam politik för laglig migration, har kommissionen aviserat fem direktiv för laglig invandring, av vilka två direktiv presenterats och ett antagits: 1.ett ramdirektiv som ska täcka migranters rättigheter och utformningen av ett gemensamt uppehålls- och arbetstillstånd (se faktapromemoria 2007/08:FPM58); 2.ett direktiv för högkvalificerad arbetskraft med avsikt att göra EU till en mer attraktiv arbetsmarknad (se även faktapromemoria 2007/08:FPM57); 3.ett direktiv för säsongsarbetare som ger möjlighet att bevilja flera inresor i samma tillstånd med avsikt att bekämpa att arbetstagaren olagligen uppehåller sig i EU (direktivförslaget kommer ev. presenteras ); 4.ett direktiv för företagsinterntstationerad personal (direktivförslaget kommer ev. presenteras ); och 5.ett direktiv för avlönade praktikanter (direktivförslaget kommer ev. presenteras ). Förslaget till det s.k. ramdirektivet presenterades och förhandlingar har pågått . Vad som såg ut som en förestående politisk överenskommelse, blev en svårlöst utestående fråga om direktivets tillämpningsområde. ordförandeskapet lyckades inte lösa frågan om huruvida direktivet endast ska omfatta de tredjelandsmedborgare som beviljats ett enhetligt tillstånd Skr. 2009/10:150 enligt ramdirektivet eller om det ska, i enlighet med kommissionens ursprungsförslag, omfatta alla tredjelandsmedborgare som beviljats uppehållstillstånd för arbete i EU, och som inte särregleras i något annat EU-direktiv. Tillämpningsområdet är avgörande för vem som kommer omfattas av de ekonomiska och sociala rättigheter som föreskrivs i direktivet. Det svenska ordförandeskapet försökte genom en lång rad bilaterala kontakter nå en kompromisslösning. Då detta inte lyckades lämnades frågan över åt det inkommande spanska ordförandeskapet för nya förhandlingar under en ny rättslig grund och med ny beslutandeform. Direktivförslaget förväntas tidigast antas . Direktivförslaget om högkvalificerad anställning, det s.k. blåkorts- direktivet, presenterades och förhandlades . Direktivet antogs (2009/50/EC) och medlemsstaterna har på sig att genomföra bestämmelserna i nationell rätt. Direktivet syftar till att förbättra EU:s förmåga att attrahera och vid behov behålla arbetstagare från tredjeland som utför högkvalificerat arbete samt att skapa snabba och effektiva lösningar för att kunna möta förändringar i efterfrågan på medlemsstaternas arbetsmarknader så att nuvarande och kommande kompetensunderskott hos medlemsstaterna kan avhjälpas. De förslag som ännu inte har presenterats, om säsongsarbetare, företagsinterntstationerad personal och avlönade praktikanter har försenats vid ett flertal tillfällen. De skulle ursprungligen presenterats . Förhoppningen är att samtliga direktivförslag presenteras . Regeringen arbetar fortsatt för att skapa ett flexibelt och effektivt system för arbetskraftsinvandring där principen om likabehandling (med landets egna medborgare) i så stor utsträckning som möjligt bör omfatta alla arbetstagare från tredjeland som beviljats ett uppehållstillstånd för arbete. Ansatsen i Stockholmsprogrammet stämmer väl överens med svenska prioriteringar på området för arbetskraftsinvandring. 20.1.6Åtgärder mot olaglig invandring antogs och rådets direktiv /52/EG om minimistandarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt (EUT L 168, 30.6.2009, s. 24). Syftet med direktivet är att motverka olaglig invandring till EU. Arbetsgivare som anställer tredjelandsmedborgare som saknar rätt att vistas här ska kunna åläggas sanktioner av såväl administrativ som straffrättslig art. Direktivet ska vara genomfört i nationell lagstiftning . En utredning har tillsatts för att ta fram förslag till hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. Viseringsförenklingsavtalen är uttryck för en politisk vilja inom EU att öka samarbetet och utbytet mellan EU och tredjeländer. förenklingsavtal innebär för medborgarna i det land med vilket avtalet in- gåtts fördelar i samband med utfärdande av Schengenviseringar (korttids- Skr. 2009/10:150 viseringar). Förutom de förenklade rutinerna, bland annat i form av kortare handläggningstider och lägre krav på dokumentation, är viseringsavgiften också betydligt lägre (i stället för ) eller helt borttagen för vissa personkategorier. Det första viserings- förenklingsavtalet ingicks med och trädde i kraft . Därefter har avtal ingåtts också med och samt länderna på västra (, och , (fYROM), och ). beviljades kommissionen mandat att förhandla fram ett viseringsförenklingsavtal med . Förhandlingarna fort- satte och det svenska ordförandeskapet verkade för ett skynd- samt antagande. kunde parterna parafera avtalet. Rådet förväntas fatta beslut om undertecknande och ingående av avtalet . beviljades också kommissionen mandat att för- handla fram ett viseringsförenklingsavtal med . Förhandlingar har inletts. Vid rådets möte enades medlemsstaterna om att uppmuntra kommissionen att lägga fram ett förslag om mandat att förhandla fram ett avtal också med . presenterade kommissionen en utvärdering av genom- förandet av redan ingångna viseringsförenklingsavtal. Denna visade att avtalens genomförande över lag fungerat bra. De behov av förbättringar i avtalen som utvärderingen ändå pekade på kommer att uppmärksammas när nya avtal utformas. I rådets förordning (EG) nr 539/2001 regleras vilka tredjeländers med- borgare som är viseringsfria respektive inte viseringsfria vid inresa till EU/Schengenområdet. Förordningen revideras regelbundet. presenterade kommissionen ett förslag om att lyfta viseringskravet för medborgare från (fYROM), och . Frågan högprioriterades under det svenska ordförandeskapet och kunde rådet besluta om viseringsfrihet för medborgare från de tre länderna. Viseringsfriheten började gälla och om- fattar alla resenärer som innehar biometriska pass. Vid samma råd antogs en deklaration i vilken de övriga länderna på västra , samt Bosnien och , uppmuntrades att fortsätta sitt reform- arbete så att viseringsfrihet kan införas också för dessa länders medborgare. Frågan behandlades i socialförsäkringsutskottet och den 26 respektive . har förhandlingar om ett ömsesidigt viseringsfrihetsavtal mellan och pågått. De flesta medlemsstaterna har redan bilaterala viseringsfrihetsavtal med , men då fyra medlemsstater står utan avtal och deras medborgare inte omfattas av viseringsfrihet, har kommissionen getts mandat att förhandla fram ett övergripande viseringsfrihetsavtal mellan och . tog förhand- lingarna ett stort steg framåt men ett fåtal utestående frågor kvarstår att lösa innan avtalet kan ingås. har rådet fattat beslut om undertecknande och antagande av Skr. 2009/10:150 de ömsesidiga viseringsfrihetsavtal som förhandlats fram med de så kallade Mikrostaterna (, , , , och samt ). 20.2Migration i de yttre förbindelserna 20.2.1Uppföljning av Europeiska rådets slutsatser migration i Frågan om migrationsströmmar över har varit aktuell och uppmärksammades särskilt till följd av händelserna då människor miste livet i sina försök att ta sig från till . antog slutsatser (11225/2/09) i vilka det understryks det brådskande behovet av att öka insatserna för att förebygga och bekämpa olaglig invandring och på så sätt förebygga mänskliga tragedier. I Europeiska rådets slutsatser (EUCO 6/09) välkomnas de åtgärder som vidtagits på flera områden för att komma tillrätta med situationen som det påkallas att ytterligare krafttag behövs. Från svensk sida har betonats att båda kortsiktiga åtgärder och långsiktigt hållbara lösningar måste diskuteras i nära samarbete med UNHCR, Frontex m.fl. för att komma tillrätta med förhållandena. har verkat för att situationen i bemöts med ett brett spektrum av åtgärder, där EU:s övergripande strategi för migration utgör en övergripande utgångspunkt. 20.2.2EU:s övergripande strategi för migration Genomförandet och vidareutvecklandet av EU:s övergripande strategi för migration, som antogs 2005, har fortskridit . I syfte att under- stödja det operativa genomförandet av strategin finns fyra instrument: migrationsprofiler, migrationsuppdragsresor, samarbetsplattformar och partnerskap för rörlighet. Migrationsuppdragsresorna syftar till att fördjupa och bredda dialogen på migrationsområdet med prioriterade transit- och ursprungsländer. De leds av ordförandeskapet och kommissionen med deltagande av de mest intresserade medlemsstaterna på senior expertnivå. Uppföljningen av resorna sker framför allt lokalt. Sedan starten har tolv resor genom- förts varav deltagit i sex. genomfördes fyra migrationsuppdragsresor: under tjeckisk ledning till och och under det svenska ordförandeskapet till och (med regional fokus på ). deltog i samtliga resor . Partnerskapen är ett politiskt ramverk för ett brett samarbete och ömsesidiga åtaganden på migrationsområdet med utvalda tredjeländer. Partnerskapen fungerar som paraply för projekt och initiativ mellan intresserade medlemsstater och partnerlandet på de tre områden som ingår i den övergripande strategin för migration: främjande av laglig invandring och rörlighet, motverkande av olaglig invandring och