prop · GX03124 · 2010-04-27 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2009/10:124 Samhällets krisberedskap stärkt samverkan för Regeringen överlämnar denna skrivelse till . De hot och risker som vårt samhälle utsätts för förändras över tiden och verktygen för vår förmåga att hantera dessa behöver därför kontinuerligt ses över och utvecklas. I skrivelsen redogörs för hur arbetet med samhällets krisberedskap bör utvecklas. Resultatmål bör tas fram för samhällets krisberedskap och relevanta delar av sektorslagstiftningarna bör, med ansvarsprincipen som utgångspunkt, ses över i syfte att säkerställa att författningsstödet i till- räcklig omfattning är anpassad för allvarliga händelser och kriser. I skrivelsen redogör regeringen också för hur civil-militär samverkan, såväl nationellt som internationellt, bör utvecklas för ett effektivt resurs- utnyttjande. Vidare redogörs för att en nationell samverkansstruktur för informationssäkerhet bör inrättas och att bör överföras från till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. I skrivelsen redogörs också för den uppföljning av reformen skydd mot olyckor som genomfördes . Ärendet och dess beredning ............................................... Samhällets krisberedskap förstärker vår trygghet och säkerhet........ Vår omvärld trender och samarbeten........................................... Samarbeten i omvärlden................................................... Samarbete i närområdet bilateralt och Förändringar inom EU som påverkar arbetet med samhällets krisberedskap Samarbete med Nato ....................................... Bilateralt samarbete med ........................ 5Utvecklad styrning och uppföljning av samhällets krisberedskap..15 5.1 Resultatmål för samhällets krisberedskap och uppföljning av dessa......................................................... Utveckling av arbetet inom samverkansområdena........... Finansiering av samhällets krisberedskap....................................... Anslaget 2:4 Krisberedskap ............................................. Ersättning vid katastrofer och kommunavtalet................. Roller och ansvar översyn av sektorslagstiftningen..................... Samverkan vid insatser internationellt............................................ Svenska nationella ambulansflyget .................................. Samverkan mellan civila aktörer och Försvarsmakten ................... 9.1Civila aktörers samverkan med Försvarsmakten vid Samverkan till sjöss ........................................................................ Stöd för kommunikation och samlad lägesbild............................... kommunikation för samverkan.......................................... Fortsatt utveckling av ............................................. Kommunikation avgörande för individens agerande ................... 14.1Särskild information vid allvarliga händelser och 15 Uppföljning av reformen skydd mot olyckor.................................. Olycks- och skadeutvecklingen........................................ Tillsyn inom området skydd mot olyckor ........................ Rengöring (sotning) och brandskyddskontroll................. Samordning och samverkan inom räddningstjänsten....... Ökad mångfald och jämställdhet i den kommunala Översvämningar och naturolyckor................................................. Skydd av samhällsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur ...... 18.1En nationell strategi för samhällets informations- 18.2Samhällets samlade förmåga att förebygga och Rapportering avseende hot, sårbarheter och risker.......... Internationell samverkan kring informationssäkerhet ..... 19 Farliga ämnen................................................................................. 19.1Förstärkt förebyggande samarbete för kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära ämnen.................. Forskning och tillgång till experter inom CBRN............. Transport av farligt gods ................................................. Strategi för förstärkningsresurser .................................... Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser (Ds 2009:47) ...................... Bilaga 2 Förteckning över deltagande instanser vid remissmöte angående delrapport från Informa- tionssäkerhetsutredningen (Fö2009:04) Lokalisering av (Sitic)......................................... Bilaga 3 Förkortningar, benämningar och förklaringar.......................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... 1.1Ärendet och dess beredning gör i rapporten och krisen (RiR 2008:9) be- dömningen att regeringen har utvecklat krisberedskapen, men att svagheter i regeringens styrning har medverkat till att kris- beredskapen ändå har brister. Kritik framförs också mot att regeringens uppföljning inte är systematisk och att regeringen inte heller gör någon samlad bedömning av samhällets krisberedskap. I försvarsutskottets betänkande (bet. 2008/09:FöU6) behandlar ut- skottet styrelses framställning (2008/09:RRS5) angående rapporten och krisen. Av betänkandet framgår att utskottet erfarit att regeringen avser att utveckla redovisningen av samhällets krisberedskap och återkomma i frågan i budgetpropositionen . Utskottet anser också att det vore önskvärt att även på andra sätt hålls informerad om samhällets krisberedskap och de förhållanden som kan påverka samhällets säkerhet. biföll försvarsutskottets förslag (rskr. 2008/09:209). I budgetpropositionen (prop. 2009/10:1, bet. 2009/10:FöU1, rskr. 2009/10:104) redovisar regeringen sin avsikt att återkomma till vad gäller den fortsatta utvecklingen av arbetet med samhällets krisberedskap. Lagen om skydd mot olyckor uppdrog chefen för åt en arbetsgrupp inom (Fö:2009:B) att genomföra en upp- följning av den reform av räddningstjänstlagstiftningen som lagen (2003:778) om skydd mot olyckor har inneburit. I arbetet ingick att beskriva, analysera och värdera hur reformen har förverkligats och i vilken grad intentionerna bakom reformen har uppnåtts. Som en följd av branden i gav regeringen arbets- gruppen, genom tilläggsdirektiv, i uppdrag att beskriva, analysera och värdera hur arbetet med att stärka människors förmåga avseende brandskydd kan utvecklas med betoning på information till såväl enskilda som organisationer. I rapporten skydd mot olyckor en uppföljning med förslag till utveckling (Ds 2009:47) redovisade arbetsgruppen resultatet av sitt arbete. Arbetsgruppens rapport har remissbehandlats. Remissvaren finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2009/1961/SSK). En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. uppdrog chefen för åt en arbetsgrupp inom (Fö:2009:C) att genomföra en över- syn av radiokommunikationssystemet . I arbetet ingick att genom- föra en nulägesbeskrivning inom ett antal områden, genomföra en analys av nuläget och lämna förslag till förbättringsåtgärder samt redovisa underlag till avgifter för statliga myndigheter. och framtid (dnr Fö2009/1090/SSK) redovisade arbetsgruppen resultatet av sitt arbete. Vissa delar av arbetsgruppens rapport är föremål för remiss. beslutade regeringen om direktiv (dir. 2009:110) till en särskild utredare med uppdrag att utreda formerna och konsekvenserna av att flytta ansvaret för (Sitic) från samt av CSEC från Försvarets materielverk till annan myndighet. utredaren ett delbetänkande avseende hemvisten för Sitic. Delbetänkandet har beretts genom att ett remissmöte har hållits. Mötesanteckningar från mötet och skriftliga kommentarer finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (Fö2010/176/SSK). över deltagande instanser vid remissmötet finns i bilaga 2. Regeringen har stärkt samhällets krisberedskap. för samhällsskydd och beredskap (MSB) bildades har det skapats en bättre förmåga att förebygga, förhindra och hantera olyckor och kriser. Myndigheten stödjer samordningen av nationella insatser och stödjer lokala aktörer samt samverkar med internationella Före, under och efter kriser har MSB sammanhållande och För att förbättra samordningen av krisberedskapen har också Kansliet för krishantering inrättats i . Med denna skrivelse visar regeringen vilka förbättringar av samhällets krisberedskap som har genomförts . åtgärder som redan har vidtagits har regeringen beslutat om ett antal uppdrag till MSB. Utgångspunkten i krisberedskapsarbetet är ansvarsprincipen. ansvarar för en verksamhet under normala förhållanden gör det också vid Ansvarsprincipen innebär även ett ansvar att samverka med krisberedskapsarbete vilar vidare på principen att en kris ska hanteras geografiskt och organisatoriskt så nära krisen som Det svenska krishanteringssystemet är organiserat i tre nivåer: I första hand bör kriser hanteras på lokal nivå av kommunerna, därefter på den regionala nivån av länsstyrelserna och först därefter med stöd av Huvuddelen av kriserna kan hanteras på detta sätt. ingår därutöver i ett vidare sammanhang där EU och andra sam- arbeten bilateralt, regionalt och internationellt kan sägas utgöra den fjärde nivån för krishantering. Lissabonfördraget institutionaliserar och stärker det solidariska ansvar som EU:s medlemsländer har för säkerhet. Genom Lissabonfördraget uttrycker medlemsstaterna en vilja att ge och ta emot stöd, både civilt och militärt, såväl vid kriser och allvarliga händelser i fredstid som i händelse av väpnat angrepp mot någon medlem av EU. Den svenska solidaritetsförklaringen är en återspegling av syn på hur säkerhet byggs. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om skulle drabbas. bör därför ha förmågan att kunna ge och ta emot stöd. Vid en kris är det viktigt att allmänheten får snabb och riktig informa- tion om vad som hänt så att människor vet hur de ska agera och på vilket sätt de kan få stöd. Det är också viktigt att så långt som möjligt tydlig- göra vad som är individens ansvar och vad som är samhällets ansvar. Det svenska ordförandeskapet i EU nådde framgångar på civil- skyddsområdet. Rådslutsatser om förebyggande av katastrofer inom EU antogs. Slutsatserna innebär att EU har tagit ett över- gripande initiativ för att höja medlemsstaternas förmåga att förebygga kriser och katastrofer. EU har också enats kring rådsslutsatser om att öka den kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära säkerheten inom EU och om en handlingsplan som kommer att bidra till att säkerhetsmed- vetandet höjs hos dem som hanterar dessa ämnen . bör, såväl på nationell nivå som internationellt, fortsätta arbetet med förebyggande åtgärder och med att öka den kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära säkerheten. Regeringen sätter stort värde på det nordiska samarbetet och anser att det bör utvecklas och fördjupas ytterligare. De nordiska länderna delar många av dagens och framtidens hot och risker. Genom att samarbeta skapar vi gemensamma lösningar på gemensamma problem. En viktig grund för samarbetet är Hagadeklarationen som antogs i . Det nordiska samarbetet gör det möjligt att effektivare förhindra och begränsa konsekvenser av större olyckor, naturkatastrofer eller andra samhällskriser. Det finns mycket att vinna på fördjupat samarbete inom utbildning, övning, beredskap och insatser för att möta civila hot och risker. Genom att systematisera samarbetet mellan länderna stärker vi inte bara vår krisberedskap utan använder också våra gemensamma resurser effektivt. deltar på olika sätt i insatser internationellt, från konfliktföre- byggande, kris- och konflikthantering, stabilitetsinsatser, återuppbyggnad till statsbyggnadsinsatser. Ofta krävs både civila och militära förmågor samt att dessa kan samverka. När drabbades av en jordbävning bidrog med både materiel och personal till det drabbade området. Tack vare att , genom Försvarsmakten, är med i det strategiska flygtransportsamarbetet SAC (Strategic Airlift Capability) fanns förmåga att snabbt och effektivt skicka hjälp till nödställda i . Samarbetet förfogar över tre C-17-plan som kan transportera tunga laster långa sträckor och kan landa på korta och enkla banor. Planen kan användas för såväl militära som civila transporter. Regeringen anser att nationell sam- verkan mellan civila aktörer och Försvarsmakten bör stärkas. anser därtill att civila och militära aktörer i ökad utsträckning bör verka för samma övergripande mål och samordnas där det är efterfrågat och möjligt. Detta för att uppnå synergieffekter i planering, genomförande och utvärdering av insatser internationellt. betraktas informationssäkerhet av de flesta länder, inklusive som en av de stora nationella utmaningarna och anses också vara av strategisk och säkerhetspolitisk betydelse. En storskalig IT-incident bedöms kunna få allvarliga konsekvenser för såväl ekonomi som för samhällsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur. Samhällets förmåga att förebygga och hantera IT-incidenter bör stärkas och de nationella resurserna bör samlas och fokuseras för att förebygga, identifiera och hantera IT-incidenter på ett bättre sätt än vad som är fallet . Gränsen mellan samhällets ansvar och individens ansvar när en kris inträffar ska vara tydlig. Det är t.ex. den enskildes skyldighet att ansvara för sitt eget brandskydd, men statens ansvar att se till att kommunerna har tillgång till personal med erforderlig utbildning. Den enskilda individens kunskap om hur man ska agera vid en olycka är ofta det bästa skyddet, t.ex. mot bränder. har drabbats av flera större bränder. initierade Försvarsdepartementet en uppföljning av den reform som lagen om skydd mot olyckor inneburit. Efter branden i ett fler- familjshus i i beslutade regeringen, genom tilläggsdirektiv, att uppföljningsarbetet även skulle innefatta uppgiften att beskriva och värdera hur arbetet med att stärka den enskilda individens förmåga avseende brandskydd genomförs och hur den kan stärkas. Antalet döda i bränder har ökat och över hundra personer dör och många människor skadas i bränder. Bränder kan få stor inverkan på den enskilda individen. Konsekvenserna kan ytterst bli att liv går till spillo, men också att ekonomiska värden går förlorade. Målet är att minska antalet döda och skadade genom bränder och att minska skador och förluster av brand på egendom och miljö. Ytterst är förmågan att förebygga brand, t.ex. att se till att det finns fungerande brandvarnare och att handla på rätt sätt när en brand inträffar en fråga om motivation och kunskap hos den enskilde och den kan påverkas genom olika aktiviteter. Regeringen vill därför verka för att kunskapen hos den enskilde ökar. Ytterligare steg bör tas för att öka brandskyddet för den enskilde. Regeringen avser därför att, med beaktande av den enskildes ansvar, pröva hur ett rimligt brandskydd i boendemiljöer och andra liknande miljöer kan stärkas. Regeringen utesluter inte att det för något särskilt område kan vara nödvändigt med en mer specifik författningsreglering av brandskyddet. Mot bakgrund av detta gav regeringen Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i uppdrag att ta fram en nationell strategi för hur brand- skyddet kan förbättras genom stöd till enskilda. Samhällets krisberedskap förstärker vår I skrivelsen används ett antal benämningar vars innebörd är centrala för att förstå det område som skrivelsen berör. Dessa är samhällets kris- beredskap, allvarliga händelser och kris. Nedan beskrivs innebör- den av dessa benämningar. Ytterligare benämningar förklaras i bilaga 3. Med samhällets krisberedskap avses samhällets samlade förmåga att hantera allvarliga händelser och kriser. I arbetet med att vidmakthålla och utveckla samhällets krisberedskap vidtar olika aktörer i samhället åtgärder i syfte att kunna upprätthålla de viktigaste samhällsfunktionerna, möta de nödvändigaste behoven och lindra konsekvenserna för samhället och dess medborgare när allvarliga händelser och allvarliga störningar inträffar som hotar samhällets funktionalitet. En god krisberedskap i samhället innebär att de aktörer som har ansvar för att hantera allvarliga händelser och kriser har goda förutsättningar för detta. I lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap definieras en extraordinär händelse som en händelse som avviker från det normala, innebär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och kräver skyndsamma insatser av en kommun eller ett landsting. Eftersom begreppet extraordinära händel- ser i lagen är begränsat till åtgärder av en kommun eller ett landsting används i denna skrivelse begreppet allvarlig händelse med samma innebörd förutom att åtgärder kan behöva vidtas även av andra aktörer t.ex. centrala myndigheter. Med kris avses i denna skrivelse en händelse som drabbar många män- niskor och stora delar av samhället och som hotar grundläggande värden och funktioner. är ett tillstånd som inte kan hanteras med normala resurser och organisation. En kris är oväntad, utanför det vanliga och vardagliga. Att lösa krisen kräver samordnade åtgärder från flera aktörer. I ett tryggt och säkert samhälle har den enskilda individen förutsättningar att hantera sin säkerhet på ett rimligt sätt. Säkerheten innebär att risken för att utsättas för skador blir så liten som möjligt som enskilda bör kunna räkna med akut hjälp och assistans om en olycka inträffar. Ett tryggt och säkert samhälle förutsätter också att de viktigaste funktionerna och resurserna finns tillgängliga såsom transporter, betalningssystem, dricksvatten, livsmedel, värme och el. Även om en allvarlig händelse eller störning drabbar samhället ska trygghet och säkerhet kunna garanteras till en rimlig nivå, beroende på vad som inträffat och vilka konsekvenser detta ger. Även om det allmänna har ett omfattande ansvar för samhällets funk- tionalitet, är en förutsättning för säkerhet att den enskilde är förberedd, informerad och kan agera för att klara av att möta sina behov, framförallt i ett initialt skede. Det innebär att den enskilde har ansvar för sin egen beredskap och säkerhet vad avser att ha insikt om att allvarliga händelser och kriser kan uppstå, att samhället då kan behöva prioritera sina resurser och ansträngningar samt att för egen del förbereda sig därefter. I det egna ansvaret ingår att aktivt både före, under och efter en allvarlig händelse eller kris, inom eller utanför , ta del av samhällets information och följa myndigheters anvisningar. När en allvarlig händelse inträffar ska det sammantagna arbetet med säkerhet och trygghet säkerställa att konsekvenserna för den enskilde och samhället blir så små som möjligt, oavsett vilka strukturer och aktörer som behöver användas. En till synes mindre händelse, såsom en trafik- olycka, kan utvecklas till en allvarlig händelse eller kris beroende på omständigheterna, händelseförloppet och följdverkningarna. Om händel- sen kompliceras av t.ex. explosion och utsläpp av giftiga ämnen med efterföljande störningar i el- och vattenförsörjning och behov av utrym- ning, krävs att räddningstjänst och andra delar av samhällets krishante- ring fungerar. Även om gränsdragningar kan vara svåra är det nödvändigt att beskriva och förtydliga uppgiften och ansvaret för att upprätthålla de olika delarna av samhällets krisberedskap. har tidigare ställt sig bakom målen för vår säkerhet, vilka fortsatt är giltiga som utgångspunkt för arbetet med såväl samhällets kris- beredskap som vår militära förmåga (prop. 2005/06:133, bet. 2005/06:FöU9, rskr. 2005/06:295, prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Målen för vår säkerhet är att; -värna befolkningens liv och hälsa, -värna samhällets funktionalitet och -värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättsäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. För att dessa övergripande mål för vår säkerhet ska uppnås när samhället utsätts för allvarliga händelser och störningar anser regeringen att arbetet med krisberedskap bör präglas av samarbete mellan såväl myndigheter, kommuner och landsting, som privata företag, frivillig- organisationer och inte minst individen själv för att möjliggöra sam- ordnade insatser vid kriser. Grunden för samhällets krisberedskap utgörs bl.a. av arbetet med skydd mot olyckor och av de samhällsresurser som finns under normala förhållanden. Samhällets krisberedskap utgår från den av tidigare behandlade ansvarsprincipen som bl.a. innebär att den som är ansvarig för en verksamhet under normala förhållanden också är det vid allvarliga händelser och därmed även för att nödvändig samverkan då sker. Samverkan mellan aktörer, både inom och utom , är avgörande för samhällets förmåga att upprätthålla viktiga samhällsfunktioner och möta nödvändiga behov. Samverkan är avgörande bl.a. för att hantera den stora mängd beroenden som finns mellan myndigheter och andra aktörer för att verksamheterna ska fungera. Bildandet av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och inrättandet av Kansliet för krishantering vid Statsrådsberedningen har stärkt samhällets förmåga till samordning och samverkan. Om samhället och enskilda individer drabbas av en allvarlig händelse eller större olycka med konsekvenser som medför t.ex. behov av vård, psykosocialt stöd, information till allmänhet eller brand- och miljöbekämpning krävs omfattande samordnade insatser från ett flertal Skr. 2009/10:124 aktörer för att lindra de negativa konsekvenserna. aktörer behöver agera samordnat. De är beroende av bl.a. fungerande kommunikationer och elförsörjning. För att säkra tillgång till dricks- vatten behöver berörda kommuner och deras leverantörer agera samordnat samt hitta lösningar som inte kräver tillgång till t.ex. ordinarie elnät. Om händelsen är mycket omfattande kan det bli aktuellt kontakta andra länder och begära in stöd. Att åstadkomma samverkan i såväl det förebyggande arbetet som i hanteringen av en akut situation är avgörande för hur väl samhällets krisberedskap fungerar. Samverkan är därför ett viktigt tema i skrivelsen. Som exemplet ovan visar är en förutsättning för en framgångsrik krishantering att aktörerna lyckas samverka på ett ändamålsenligt sätt för att de negativa konsekvenserna för samhället och individerna ska bli så små som möjligt. Samverkan behöver också ha skett i ett förebyggande och förberedande syfte om samordningen ska fungera. Ett strukturerat och genomtänkt förebyggande arbete leder till att konsekvenserna för samhället blir så små som möjligt när en allvarlig händelse inträffar. Vår omvärld trender och samarbeten Hot och utmaningar skär över nationella gränser och berör flera Över tiden har fokus och uppmärksamhet varierat mellan olika typer av hot och utmaningar. informationssäkerhets- samt energi- och klimatfrågor fått en ökad Som exempel kan nämnas en ökad användning av radioaktiva ämnen inom industri och sjukvård vilket bl.a. medför fler transporter av radioaktivt material. Den ökade rörligheten och expone- ringen av radioaktivt material innebär en risk för såväl olyckor som Antalet naturolyckor och naturkatastrofer har ökat och kan förväntas fortsätta öka i frekvens som en konsekvens av klimatförändringar. kan bl.a. leda till flyktingströmmar, inom eller mellan länder, som i sin tur kan medföra hungersnöd, att smittsamma sjukdomar snabbt sprids i nya områden eller att infrastrukturen i området blir överbelastad. länder som drabbas av sådana katastrofer och de som ska hantera de flyktingströmmar som genereras, kan komma att behöva internationellt Stöd bör anpassas efter det specifika behov som har uppstått och kan omfatta bl.a. katastrofbistånd, krishantering, hantering av försörjnings- problematik samt förebyggande arbete. bör fortsätta att verka för en kontinuerlig utveckling av det internationella katastrofhanterings- systemet för att möjliggöra snabba, effektiva och behovsbaserade Samhällets krisberedskap och det militära försvaret grundas på en gemensam syn om vad som utgör hot och utmaningar. proposition Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr.