prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — Förslag till varumärkeslag (vissa paragrafer) Delning av en ansökan 12 a § En ansökan som avser flera varor får delas i två eller flera ansökningar på vilka de ursprungliga varorna fördelas. Dessa ansökningar ska ha samma ingivningsdag och prioritet som den ursprungliga ansökan. 14 § Ett varumärke får inte registreras om märket 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.är ägnat att vilseleda allmänheten i fråga om varans art, beskaffenhet, geografiska ursprung eller någon annan omständighet, eller 3.utan tillstånd innehåller en statlig eller internationell beteckning eller ett kommunalt vapen som enligt lag eller annan författning inte får obehörigen användas som varumärke eller något som lätt kan förväxlas därmed. Ett varumärke får inte heller registreras om det innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som en geografisk ursprungsbeteckning för vin eller spritdrycker och märket avser vin eller spritdrycker av annat ursprung. Hinder mot att registreringen består på grund av andra rättigheter Rättigheter som skyddas som varukännetecken 15 § Om någon enligt bestämmelserna i denna lag begär det, ska en registrering upphävas om 1.varumärket är identiskt med ett äldre varukännetecken för varor av samma slag, 2.varumärket är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken för varor av samma eller liknande slag, och det därför finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder tecknet och innehavaren av varukännetecknet, 3.varumärket är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken som här i landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen och användningen av varumärket utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller orsaka förfång för varukännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, eller 4.användning av varumärket i näringsverksamhet skulle leda till förväxling med ett varukännetecken som någon annan tagit i bruk före innehavaren och använde för ansökan samt innehavaren kände till eller borde ha känt till detta. Med varukännetecken avses i första stycket 13 1. varumärken som är registrerade enligt bestämmelserna i detta 2.varumärken som är registrerade genom en internationell registrering som enligt bestämmelserna i 5 kap. fått giltighet här i landet, 3.varukännetecken som är inarbetade, om skyddet gäller i en väsentlig del av landet, samt De hinder för en registrerings bestånd som anges i första stycket 13 gäller på motsvarande sätt i förhållande till sådana namn och näringskännetecken som enligt 3 § femte stycket har ett skydd såsom för varukännetecken i en väsentlig del av landet. 15 a § Om någon enligt bestämmelserna i denna lag begär det, ska en registrering upphävas om varumärket innehåller 1.något som är ägnat att uppfattas som någon annans näringskännetecken, 2.något som är ägnat att uppfattas som någon annans egenartade efternamn, ett allmänt känt konstnärsnamn eller liknande namn och inte uppenbarligen syftar på någon avliden och användningen av märket skulle medföra nackdel för bäraren av namnet, 3.en bild av någon annan och bilden inte uppenbarligen syftar på någon avliden, eller 4.något som utgör intrång i annans upphovsrätt eller i annans rätt till fotografisk bild eller mönster. 20 § Uppfyller ansökan inte de krav som avses i 12 § eller om det finns något hinder mot registrering enligt 13 eller 14 §, ska förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan . I föreläggandet ska sökanden upplysas om att ansökan kan komma att avskrivas om han eller hon inte svarar i rätt tid. Om det finns någon brist enligt första stycket även efter det att sökanden har yttrat sig, ska ansökan avslås om det inte finns skäl att förelägga sökanden på nytt. Yttrar sig sökanden inte i rätt tid över ett föreläggande enligt första stycket, får avskriva ansökan. Återupptagande av en avskriven ansökan 20 a § ska återuppta en avskriven ansökan, om sökanden efter utgången av förelagd tid kompletterar eller ändrar sin ansökan och betalar föreskriven återupptagningsavgift. Undersökning av tidigare ensamrätter 20 b § Om sökanden begär det, ska undersöka om det finns något hinder som avses i 15 eller 15 a §. Framkommer det något sådant hinder, ska underrätta sökanden om detta och ge honom eller henne tillfälle att yttra sig . Delning av en registrering 25 a § En registrering av ett varumärke som avser flera varor får delas i två eller flera registreringar på vilka de ursprungliga varorna fördelas. Dessa registreringar ska ha samma ingivningsdag och prioritet som den ursprungliga registreringen. 35 § En sökande som inte bedriver näringsverksamhet i ska, för att varumärket ska få registreras, visa att varumärket är registrerat för honom eller henne i hemlandet för de varor som ansökan avser. Bestämmelsen i första stycket gäller inte om sökandens hemland 1.har anslutit sig till , 2.har anslutit sig till eller utgörs av ett område som har anslutit sig till , 3.har anslutit sig till Singaporekonventionen om varumärkesrätt, eller 4.ger den som bedriver näringsverksamhet i motsvarande förmåner vid ansökan om registrering i det landet. Med sökandens hemland avses ett land eller ett område, där sökanden har ett industri- eller handelsföretag. Har sökanden inte något sådant företag, anses som sökandens hemland ett land eller ett område där han eller hon är bosatt eller är medborgare. Ombud för den som ansöker om varumärkesregistrering 37 § får förelägga en sökande som varken har hemvist i eller bedriver näringsverksamhet som har etablerats i att för sig ställa ett ombud med behörighet att ta emot delgivning i ärendet och med hemvist här i landet, samt att anmäla ombudet till verket. Om sökanden inte följer föreläggandet, får delgivning ske genom att handlingen sänds med posten till sökanden under dennes senaste kända Delgivning ska anses ha skett när detta har blivit fullgjort. Ombud för den som innehar en varumärkesregistrering 37 a § En innehavare av en varumärkesregistrering som varken har hemvist i eller bedriver näringsverksamhet som har etablerats i ska ha ett ombud som har hemvist här i landet. behörighet att för innehavaren ta emot delgivning av stämning, kallelser och andra handlingar i mål och ärenden om varumärket med undantag av stämning i brottmål och av föreläggande för part att infinna sig personligen inför domstol. Ombudet ska anmälas till och antecknas i varumärkesregistret. Om innehavaren inte har anmält något ombud, får delgivning i stället ske genom att den handling som ska delges sänds till honom eller henne under den i varumärkesregistret antecknade adressen. Om någon fullständig adress inte är antecknad i registret, får delgivning ske genom att handlingen hålls tillgänglig hos och ett meddelande om detta och om handlingens huvudsakliga innehåll kungörs i en publikation som regeringen meddelar föreskrifter om. Delgivning ska anses ha skett när detta har blivit fullgjort. Förteckning över remissinstanser (Ds 2008:28) promemoria Officialprövningens omfattning vid registrering av varumärken och firmor m.m., Ds 2008:28, har remitterats till ombudsmän, , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Justitiekanslern, , , , , , , (, (juridiska fakulteten), i , , , , , , , och folkminnen, , , , , , (), Tidningsutgivarna, i (BUS), Kommissionären för , och (), (), (numera , SIPF), , Annonsörer, , . Instanser utöver remisslistan som har lämnat synpunkter: . Härigenom föreskrivs29 följande. Grundläggande bestämmelser Lagens tillämpningsområde Varumärken och andra varukännetecken m.m. 1 § I denna lag finns bestämmelser om varumärken och andra varukänne- tecken för varor eller tjänster som tillhandahålls i en näringsverksamhet. Var och en kan förvärva ensamrätt till varumärken och andra varukännetecken. Lagen innehåller också bestämmelser om särskilda beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel som är skyddade inom den europeiska unionen. Kollektiv-, garanti- och kontrollmärken 2 § En förening eller annan sammanslutning kan förvärva ensamrätt för sina medlemmar att använda gemensamma varumärken (kollektivmärken) och andra varukännetecken i näringsverksamhet. En myndighet som meddelar föreskrifter om eller kontrollerar varor eller tjänster kan förvärva ensamrätt till varumärken (garanti- eller kontrollmärken) och andra varukännetecken för användning för sådana varor eller tjänster som föreskrifterna eller kontrollerna avser. Detsamma gäller för stiftelser, föreningar och andra sammanslutningar som fastställer krav för eller kontrollerar varor eller tjänster. Det som föreskrivs i denna lag om varumärken och inarbetade varu- kännetecken gäller också för varumärken och andra varukännetecken enligt denna paragraf, om inte något annat är föreskrivet i lagen. 3 § Lagen innehåller även vissa bestämmelser om gemenskaps- varumärken. Med gemenskapsvarumärken avses varumärken enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om gemenskaps- varumärken. 29 Jfr och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (EUT L 195, , s. 16, Celex 32004L0048) och och rådets direktiv /95/EG av om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EUT L 299, 8.11.2008, s. 25, Celex 32008L0095). Vad som kan utgöra ett varumärke 4 § Ett varumärke kan bestå av alla tecken som kan återges grafiskt, särskilt ord inbegripet personnamn, samt figurer, bokstäver, siffror och formen eller utstyrseln på en vara eller dess förpackning, förutsatt att tecknen har särskiljningsförmåga. 5 § Ett varukännetecken anses ha särskiljningsförmåga om det kan skilja varor eller tjänster som tillhandahålls i en näringsverksamhet från dem som tillhandahålls i en annan. Vid bedömningen av om ett varukännetecken har särskiljningsförmåga ska hänsyn tas till att det kan förvärva förmågan genom användning. 6 § Ensamrätt till varumärken kan förvärvas genom registrering i varumärkesregistret enligt 2 kap. Registret förs av . Ensamrätt till varumärken kan också förvärvas genom internationell registrering enligt 5 kap. 7 § Ensamrätt till varukännetecken kan förvärvas utan registrering genom inarbetning. Ett varukännetecken anses inarbetat om det här i landet inom en bety- dande del av den krets till vilken det riktar sig (omsättningskretsen) är känt som beteckning för de varor eller tjänster som tillhandahålls under kännetecknet. Om varukännetecknet är inarbetat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Ensamrätt till näringskännetecken och namn som varukännetecken 8 § Den som innehar en firma eller ett annat näringskännetecken har ensamrätt till kännetecknet som varukännetecken. Om näringskänne- tecknet är skyddat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Den som använder sitt namn som varukännetecken har ensamrätt till kännetecknet som varukännetecken, om namnet har särskiljningsförmåga för de varor eller tjänster som det används för. Om namnet används endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Kännetecken som inte kan omfattas av ensamrätt 9 § Ensamrätt kan inte förvärvas till kännetecken som endast består av en form som följer av varans art, en form som är nödvändig för att uppnå ett tekniskt resultat eller en form som ger varan ett betydande värde. 10 § Ensamrätten till ett varukännetecken enligt 68 §§ innebär att ingen annan än innehavaren, utan dennes tillstånd, i näringsverksamhet får använda ett tecken som är 1.identiskt med varukännetecknet för varor eller tjänster av samma slag, 2.identiskt med eller liknar varukännetecknet för varor eller tjänster av samma eller liknande slag, om det därför finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder tecknet och innehavaren av varukännetecknet, eller 3.identiskt med eller liknar ett varukännetecken som här i landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen avser varor eller tjänster och drar otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning är till skada för varukännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende. Som användning anses bland annat 1.att förse varor eller deras förpackningar med tecknet, 2.att bjuda ut varor till försäljning, föra ut dem på marknaden, lagra dem för dessa ändamål eller bjuda ut eller tillhandahålla tjänster under tecknet, 3.att importera eller exportera varor under tecknet, eller 4.att använda tecknet i affärshandlingar och reklam. 11 § Ensamrätten till ett varukännetecken ger inte något självständigt skydd för en del av kännetecknet som saknar särskiljningsförmåga. Ensamrätten till ett varukännetecken hindrar inte att någon annan, när det sker i enlighet med god affärssed, i näringsverksamhet använder 1.sin firma, sitt namn eller sin adress, 2.uppgifter om varans eller tjänstens art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung eller andra egenskaper eller när varan eller tjänsten är framställd, eller 3.varukännetecknet, om det är nödvändigt för att ange varans eller tjänstens avsedda ändamål, särskilt när det rör sig om tillbehör eller reservdelar. Ensamrätten till ett kollektiv-, garanti- eller kontrollmärke hindrar inte att någon annan i näringsverksamhet använder sig av tecken eller benämningar som anger geografiskt ursprung, om det sker i enlighet med god affärssed. Ett sådant märke hindrar inte någon som har rätt att använda ett geografiskt namn att göra det. 12 § Ensamrätten till ett varukännetecken hindrar inte att någon annan än innehavaren använder kännetecknet för varor som innehavaren, eller någon med innehavarens samtycke, fört ut under varukännetecknet på marknaden inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (konsumtion av ensamrätten). Första stycket gäller inte när varornas skick förändrats eller försämrats sedan de förts ut på marknaden eller när det finns någon annan skälig grund för innehavaren att motsätta sig användningen. 13 § Gör flera anspråk på ensamrätt till varukännetecken som är identiska eller liknande på det sätt som anges i 10 §, ska den ha företräde som har tidigaste grund för sitt anspråk, om inte annat följer av 14 eller 15 §. Verkan av passivitet (registrerade varumärken) 14 § Rätten till ett registrerat varumärke ska gälla vid sidan av en äldre rätt till ett varukännetecken som är identiskt eller liknande på det sätt som anges i 10 §, om 1.ansökan om registrering gjorts i god tro, och 2.innehavaren av den äldre rätten har känt till och funnit sig i att det yngre varumärket efter registreringsdagen har använts här i landet fem år Om varumärket har använts endast för en del av de varor eller tjänster som det är registrerat för, ska rätten gälla endast för dessa varor eller tjänster. Verkan av passivitet (inarbetade varukännetecken) 15 § Rätten till ett inarbetat varukännetecken ska gälla vid sidan av en äldre rätt till ett varukännetecken som är identiskt eller liknande på det sätt som anges i 10 §, om innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid vidtagit åtgärder för att hindra användningen av det yngre kännetecknet. 16 § I de fall som avses i 14 och 15 §§ hindrar inte rätten till det yngre varukännetecknet användningen av det äldre. Om någon av parterna yrkar det, får en domstol i de fall som avses i 15 § om det är skäligt besluta att ett av kännetecknen, eller båda, endast får användas på särskilt sätt, såsom i ett visst utförande eller med tillägg av ortsangivelse eller innehavarens namn. Ett sådant beslut får dock inte avse ett registrerat varumärke. 17 § Vid utgivning av lexikon, handböcker eller andra liknande tryckta skrifter är skriftens författare, utgivare eller förläggare, på begäran av den som innehar ett registrerat varumärke, skyldig att se till att varumärket inte återges i skriften utan att det framgår att det är skyddat genom registrering. Detsamma gäller om en sådan skrift görs tillgänglig elektro- niskt av någon som avses i 1 kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen. Den som inte följer en begäran enligt första stycket är skyldig att medverka till att en rättelse offentliggörs på det sätt och i den omfattning som är skäligt samt att bekosta detta. Nationell registrering av varumärken Ansökan om registrering 1 § Den som vill registrera ett varumärke ska ansöka om detta hos . 1.uppgifter om sökandens namn eller firma och adress, 2.om sökanden är företrädd av ombud, ombudets namn och adress, 3.en tydlig återgivning av varumärket, och 4.en förteckning över de varor eller tjänster som varumärket avser och vilka klasser dessa tillhör (varu- eller tjänsteförteckning). En ansökan om registrering av ett kollektiv-, kontroll- eller garanti- märke ska dessutom innehålla uppgifter om de villkor som gäller för att varumärket ska få användas. Sökanden ska betala föreskriven ansökningsavgift. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om ansökningsförfarandet. 2 § Sökanden får göra sådana oväsentliga ändringar i det sökta varumärket som inte påverkar helhetsintrycket. Vidare får sökanden begränsa varu- eller tjänsteförteckningen i ansökan. 3 § En ansökan som avser flera varor eller tjänster får delas i två eller flera ansökningar som varorna eller tjänsterna fördelas på. Dessa ansökningar ska anses ha samma ingivningsdag och prioritet som den ursprungliga ansökan. 4 § Ett varumärke får inte registreras om det endast består av en form som följer av varans art, en form som är nödvändig för att uppnå ett tekniskt resultat eller en form som ger varan ett betydande värde. 5 § Ett varumärke som ska registreras måste ha särskiljningsförmåga för de varor eller tjänster som det avser. Bristande särskiljningsförmåga kan bero på att ett varumärke endast består av tecken eller benämningar som 1.i handeln visar varans eller tjänstens art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung eller andra egenskaper eller när varan eller tjänsten är framställd, eller 2.i dagligt språkbruk eller enligt branschens vedertagna handelsbruk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten. 6 § Trots bestämmelsen i 5 § andra stycket 1 får tecken eller benämningar, som i näringsverksamhet används för att ange varornas eller tjänsternas geografiska ursprung, registreras som kollektiv-, garanti- eller kontrollmärke. Hinder mot registrering på grund av hänsyn till allmänna intressen 7 § Ett varumärke får inte registreras om det 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.är ägnat att vilseleda allmänheten i fråga om varans eller tjänstens art, kvalitet, geografiska ursprung eller någon annan omständighet, eller 3.utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning eller ett sådant kommunalt vapen som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som varumärke, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning eller ett sådant vapen. Ett varumärke får inte heller registreras om märket innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som en geografisk ursprungs- beteckning för vin eller spritdrycker och det avser vin eller spritdrycker av annat ursprung. Hinder mot registrering på grund av andra rättigheter 8 § Ett varumärke får inte registreras om det 1.är identiskt med ett äldre varukännetecken för varor eller tjänster av samma slag, 2.är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken för varor eller tjänster av samma eller liknande slag, om det därför finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av varumärket leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder varumärket och innehavaren av varukännetecknet, 3.är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, och användningen av varumärket skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för varukännetecknets särskiljningsförmåga eller anseen- de, eller 4.kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro för ansökan. Med ett varukännetecken avses i första stycket 13 1. ett varumärke som är registrerat enligt detta kapitel, 2.ett varumärke som är registrerat genom en internationell varumärkesregistrering som enligt 5 kap. fått giltighet i , 3.ett varukännetecken som är inarbetat, om det inarbetade skyddet gäller inom en väsentlig del av landet, samt 9 § De hinder för registrering av varumärken som anges i 8 § första stycket 13 gäller på motsvarande sätt i fråga om 1.en registrerad firma som används i näringsverksamhet, och 2.ett sådant namn eller ett sådant annat näringskännetecken än en registrerad firma som är skyddat enligt 1 kap. 8 §, om skyddet gäller inom en väsentlig del av landet. 10 § Ett varumärke får inte registreras om det innehåller eller består av 1.något som är ägnat att uppfattas som någon annans firma, 2.något som är ägnat att uppfattas som någon annans egenartade efternamn, allmänt kända konstnärsnamn eller likartat namn, om användningen av märket skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, 3.en bild av någon annan som uppenbarligen inte syftar på någon avliden, eller 4.något som kränker någon annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk eller någon annans rätt till en fotografisk bild eller ett mönster. 11 § Bestämmelserna i 810 §§ utgör inte hinder mot registrering, om den som innehar den äldre rättigheten medger registreringen. Undantag från skydd för en del av ett varumärke 12 § Om ett varumärke innehåller en beståndsdel som inte kan registreras ensam för sig, och det finns en uppenbar risk för att registreringen av märket leder till ovisshet om ensamrättens omfattning, får denna beståndsdel uttryckligen undantas från skyddet vid registreringen. Om beståndsdelen senare uppfyller kraven för registrering, får delen eller varumärket i sin helhet registreras efter ny ansökan utan sådant undantag som avses i första stycket. 13 § Varumärken registreras i en eller flera klasser av varor eller tjänster. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om indelningen i klasser. 14 § En ansökan om registrering av ett varumärke i ska, i förhållande till andra ansökningar eller användning som skett av andra varukännetecken, anses gjord med en ansökan om registrering av varumärket som först gjorts i ett annat land, om förutsättningarna i andrafjärde styckena är uppfyllda. Den tidigare ansökan ska ha gjorts i 1.ett annat land som är anslutet till om skydd för den industriella äganderätten (SÖ 1970:60), 2.en stat som är ansluten till eller ett område som är anslutet till avtalet om upprättandet av (SÖ 1995:30), eller 3.en annan stat eller ett annat område, om svenska ansökningar ger rätt till motsvarande prioritet där, och om lagstiftningen där i huvudsak stämmer överens med . Ansökan om registrering av varumärket i ska göras från det att ansökan gjordes i det andra landet eller området. En sökande som vill ha prioritet ska begära det innan varumärket har registrerats. Sökanden ska lämna uppgifter om 1.vem som gjorde den tidigare ansökan, 2.var och när den tidigare ansökan gjordes, och 3.den tidigare ansökans nummer, så snart det är möjligt. 15 § får förelägga sökanden att inom styrka rätten till prioritet genom att ge in 1.ett bevis om sökandens namn och om ingivningsdagen, utfärdat av den myndighet som har mottagit den tidigare ansökan, och 2.en av samma myndighet styrkt kopia av ansökan och, i förekom- mande fall, en bild som visar varumärket. Den förelagda tiden får inte löpa ut tidigare än från ingiv- andet av ansökan om registrering av varumärket i . Följer sökanden inte föreläggandet, gäller inte rätten till prioritet. Sökanden ska upplysas om detta i föreläggandet