prop · GX03160 · 2010-03-23 00:00:00 — ett behov av att som en första åtgärd tillämpa mönstringsskyldigheten som förberedelse. Regeringen anser därför att denna möjlighet vid behov ska finnas till hands. Som en följd av att skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt ska omfatta både kvinnor och män ska naturligtvis mönstringsskyldigheten också omfatta såväl kvinnor som män. 4.6Skyldigheten att medverka vid utredning om person- liga förhållanden Regeringens bedömning: Utredning om personliga förhållanden för bedömning av en totalförsvarspliktigs förutsättningar att fullgöra värn- plikt eller civilplikt bör ske genom en lämplighetsundersökning i form av ett webbaserat frågeformulär. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte haft något att erinra. anser att en webb-enkät är otillräcklig, och att den nuvarande skyldigheten att mönstra alltjämt bör Skälen för regeringens bedömning Allmänt om uppgiftsskyldigheten för totalförsvarspliktiga Utredningen har bedömt att skyldigheten för totalförsvarspliktiga att medverka vid utredning om sina personliga förhållanden ska fortsätta att tillämpas såvitt avser annan sådan utredning än mönstring. Tillämpning- en av bestämmelserna om annan utredning bör, i samband med att det övriga pliktsystemet inte används, ta sin utgångspunkt i den webbenkät som föregår mönstringen. Enligt utredningen ska frågorna i webbenkäten vara utformade för att ansvariga myndigheter på bästa sätt vid behov ska kunna göra en preli- minär bedömning av totalförsvarspliktigas förmåga att tjänstgöra inom totalförsvaret. Enkätens utformning bör som kontinuerligt utvärde- ras och uppdateras av ansvarig myndighet. Utredningen menar vidare att eftersom den har föreslagit att mönst- ringsskyldigheten och skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt med lång grundutbildning ska gälla både för män och kvin- nor, bör skyldigheten att medverka till annan utredning även den tilläm- pas på både män och kvinnor. Totalförsvarspliktigas uppgiftsskyldighet är en förutsättning för att kunna använda skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt. Såsom framgår ovan föreslås att regeringen, om försvarsberedskapen kräver det, ska kunna besluta om att totalförsvarspliktiga ska vara skyldiga att full- göra värnplikt och civilplikt. Detta är nödvändigt för att förmå- ga att möta hot och krissituationer ska kunna säkerställas och för att försvarsberedskapen vid behov ska kunna hållas på en tillfredsställande nivå. Ansvariga myndigheter måste då även ha möjlighet att ålägga total- försvarspliktiga att genomgå mönstring eller annan utredning. Självklart måste bestämmelserna om skyldigheten att medverka vid utredning om personliga förhållanden tillämpas när en skyldighet att fullgöra värnplikt eller civilplikt föreligger. Fråga uppkommer då i vilken utsträckning det finns behov av uppgifts- skyldighet för totalförsvarspliktiga i det nya systemet som här föreslås. För att skyldigheterna att genomgå mönstring eller fullgöra värnplikt eller civilplikt åter ska kunna tas i bruk krävs vissa förberedelser. Rege- ringen, liksom utredningen, anser därför att en ändamålsenlig personal- redovisning och registerstruktur måste finnas på plats och uppdateras kontinuerligt. Ansvarig inskrivningsmyndighet måste ha en löpande tillgång till uppgifter från vissa myndigheter, bland annat folkbokfö- ringsuppgifter från . En tillämpning av pliktsystemet blir annars i praktiken mycket svår. Den skulle behöva inledas med att grund- läggande uppgifter om totalförsvarspliktiga samlades in vilket skulle ta både tid och resurser i anspråk och väsentligen försvåra en tillämpning av systemet. Om registersystem inte vidmakthålls och en fungerande perso- nalredovisning inte finns, skulle också den omfattande information om krigsplaceringsläget som finns behöva byggas upp på nytt, om plikten behöver tillämpas. Försvarsmakten har till utredningen angett att det finns ett behov av att kunna krigsplacera personal som har utbildats och tjänstgjort på frivillig grund, även när inga totalförsvarspliktiga full- gör grundutbildning för värnplikt. Även detta kräver en fortsatt personal- redovisning av krigsplaceringsläget. En förutsättning för att ålägga de totalförsvarspliktiga en skyldighet att lämna personliga uppgifter, oavsett om skyldighet att mönstra eller full- göra värnplikt eller civilplikt föreligger, är att det är nödvändigt för att pliktsystemet ska kunna användas vid behov. Det är svårt att uttömmande ange under vilka förhållanden som regering- en kan behöva besluta att totalförsvarspliktiga ska fullgöra värnplikt och civilplikt. Bedömningen av om vilka förberedelser som behöver göras för att dessa skyldigheter ska kunna tas i bruk, måste dock utgå ifrån att ett sådant beslut kan komma att fattas till följd av en relativt hastigt föränd- rad försvars- och säkerhetspolitisk situation. Hur personalbehovet i ett sådant läge kommer att se ut går inte att förutse. Försvaret kan komma att ha ett behov av både värnpliktig och civilpliktig personal. Inskrivnings- systemet kan i en sådan situation mycket fort åter behöva tas i bruk. Det måste då präglas av största möjliga effektivitet. Om systemet inte är användbart kort efter beslut, riskerar totalförsvarsplikten att upphöra att vara ett trovärdigt och användbart försvarspolitiskt instrument. Ska skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt tillämpas kommer en av de första åtgärderna troligtvis att bestå i att totalförsvarspliktiga börjar skrivas in för värnplikt och civilplikt. För att kunna skriva in per- soner för värnplikt och civilplikt med längre grundutbildning krävs att de har genomgått mönstring. Genom uppgifter från bland annat kommer tillräckliga uppgifter att finnas till hands för att totalförsvars- pliktiga ska kunna kontaktas och kallas till mönstring. Om skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt snabbt måste börja tillämpas, kan det emellertid visa sig alltför tidsödande att fullt ut involvera hela årskullar av totalförsvarspliktiga i ett mönstrings- och inskrivningsförfarande. Initialt kanske inte infrastrukturen för att hantera ett stort antal mönstran- de finns på plats och systemets kapacitet kan allmänt sett vara begränsad. I en sådan situation kan det visa sig avgörande att det finns ett stöd för att med viss precision kunna kalla i första hand de totalförsvarspliktiga som är bäst lämpade för tjänstgöring till uttagning och inskrivning. Belast- ningen på systemet hålls då nere. kan systemet redan i ett tidigt skede verka med relativt hög effekt och de totalförsvarspliktiga som kallas kommer i stor utsträckning också att kunna skrivas in för tjänstgö- ring. Det ligger även i den totalförsvarspliktiges intresse att korrekta uppgif- ter för bedömningen av förmågan att fullgöra värnplikt och civilplikt finns. Den enskilde ska naturligtvis inte åläggas skyldigheter som inte behövs eller som han eller hon inte har förmåga att fullgöra. Sammantaget anser regeringen att det finns ett påtagligt värde i att an- svariga myndigheter, i samband med att pliktsystemet snabbt behöver tillämpas, kan göra en preliminär bedömning av vilka totalförsvarsplikti- ga som det initialt är lämpligt att kalla. En förutsättning för detta är att ansvariga myndigheter har ett tillräckligt underlag för att kunna göra en sådan bedömning. Vilken typ av utredning om den enskildes förhållanden är nödvändig? Eftersom ett insamlande av uppgifter som svarar mot ovan nämnda be- hov, kräver ett deltagande från den enskildes sida, bör det belysas vilka möjligheter som finns att ålägga enskilda någon sådan skyldighet. Till att börja med kan konstateras att en föreskrift som ålägger den en- skilde en uppgiftsskyldighet till staten är en fråga som rör förhållandet mellan det allmänna och en enskilde. Enligt 8 kap. 3 § RF ska sådana föreskrifter som huvudregel stiftas genom lag. Det ändamål som ska tillgodoses genom att totalförsvarspliktiga åläggs en uppgiftsskyldighet är att försvarsberedskapen vid behov ska kunna förstärkas. De begräns- ningar av den enskildes grundlagsskyddade rörelsefrihet (se 2 kap. 8 § RF) som görs i lagen om totalförsvarsplikt har gjorts för att tillgodose detta ändamål. Syftet med att löpande samla in vissa uppgifter från totalförsvarsplikti- ga är att det i en situation där pliktsystemet åter måste tillämpas fullt ut ska finnas ett grundläggande uppgiftsunderlag för att kunna kalla de personer som är bäst lämpade till tjänstgöring. Det uppgiftsunderlag som samlas in måste då vara heltäckande. Med enbart ett frivilligt åtagande skulle detta vara mycket svårt att garantera. Att den enskilde åläggs en ständig skyldighet att medverka till utredning om sina personliga förhål- landen kan därför vara nödvändigt för att syftet ska kunna uppnås. En sådan skyldighet måste emellertid utformas så att den är lämplig för att uppnå sitt syfte. måste den innebära ett så litet ingrepp för den enskilde som möjligt. Regeringen bedömer baserat på Totalförsvarets pliktverks erfarenheter att tillräckliga uppgifter om totalförsvarsplikti- ga, för att ansvariga myndigheter ska kunna göra en preliminär bedöm- ning om deras förutsättningar att fullgöra värnplikt eller civilplikt, kan samlas in utan någon personlig inställelse från den enskildes sida. Då är det inte nödvändigt att, som vid mönstring, inskränka den enskildes rörelsefrihet. Undersökningen om den enskildes personliga omständighe- ter bör utformas för att ge ansvariga myndigheter tillräckliga uppgifter för att vid behov kunna bedöma vilka personer som är bäst lämpande för tjänstgöring. Tidsåtgången och arbetsinsatsen för den enskilde minimeras på detta sätt, som ansvariga myndigheter ges tillräckligt under- lag för att vid behov kunna ta ut de personer som är bäst lämpade för tjänstgöring till fortsatt utredning. Erfarenheterna från Totalförsvarets pliktverks webbenkät visar att ett lämpligt underlag framförallt bör bestå av grundläggande uppgifter om totalförsvarspliktigas hälsa, färdigheter och utbildning. har, i kombination med uppgifter från andra myndigheter, visat sig vara ett mycket effektivt första urvalsinstrument vid bedömning av vilka perso- ner som är lämpliga för att skrivas in för tjänstgöring. För att samla in denna typ av uppgifter krävs dock någon form av medverkan från den enskildes sida. Eftersom regeringen redan har föreslagit att skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt ska gälla både män och kvinnor ska uppgiftsskyldigheten, för att fylla sitt syfte, också tillämpas på både män och kvinnor. I sammanhanget bör framhållas att de insamlade uppgifterna självklart inte bör sparas längre än nödvändigt. De måste även omgärdas av ett tillräckligt sekretesskydd. Ett alternativ till att totalförsvarspliktiga skriftligen besvarar frågor om sig själva, är att i stället kalla dem till utredning som innefattar personlig inställelse. För att kunna stödja en framtida tillämpning av skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt behöver ett sådant förfarande omfatta såväl kvinnor som män. Regeringen ställer sig emellertid avvisande till ett sådant förslag. Ett sådant förfarande skulle påverka ett betydande antal personer och kräva en omfattande struktur och administration. Mervärdet av en sådan betydligt mer omfattande och krävande lösning framstår som begränsat. Inskränkningen i den enskildes frihet samt tids- åtgången och arbetsinsatsen för den enskilde skulle vara avsevärt mycket större jämfört med en skyldighet att skriftligen svara på frågor. Vidare förutsätter det ett ingrepp i den grundlagsstadgade rörelsefriheten som är svår att motivera mot bakgrund av resonemanget ovan. En lösning där enskilda löpande kallas till utredning med personlig inställelse, som någon skyldighet att fullgöra värnplikt eller civilplikt inte föreligger, framstår varken som ändamålsenlig eller proportionerlig. Sammanfattningsvis anser regeringen således att en fortlöpande insam- ling av vissa uppgifter om totalförsvarspliktiga avsevärt underlättar en tillämpning av pliktsystemet om detta är nödvändigt. Det finns med andra ord ett tydligt behov av en sådan åtgärd. Det går också att förutse vilken typ av uppgifter det skulle röra sig om. Mot bakgrund av det an- förda anser regeringen i motsats till att en sådan lämplighetsundersökning som liknar eller baserar sig på en sådan webb- enkät som används av bör kunna vara Prop. 2009/10:160 tillräcklig för syftet. 4.7En frivillig militär grundutbildning Behovet av en ny utbildning Regeringens bedömning: En grundläggande militär utbildning och en kompletterande militär utbildning bör inrättas i Försvarsmaktens regi. Utbildningen bör vara utgångspunkten för all frivillig militär tjänstgö- ring inom Försvarsmakten. Endast svenska medborgare som har genomgått nödvän- digt testförfarande bör kunna antas till utbildningen. Försvarsmakten bör fastställa utbildningsmålen för och ansvara för kvalitetssäkringen av den grundläggande militära utbildningen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen har dock bland annat även föreslagit att en inspektörsfunktion för den grundläggande militära utbildningen ska inrät- tas inom Försvarsmakten. Remissinstanserna: Remissinstanserna, däribland Försvarsmakten, ker i huvudsak förslaget. Försvarsmakten framhåller dock bl.a. att myn- digheten själv bör ha rätten att besluta om hur utbildningen bör kvalitets- Vidare anför Försvarsmakten att regeringen bör vidta de åtgärder som är nödvändiga för att misstanke- och belastningsregistren även fort- sättningsvis ska kunna användas i inledningen av urvalsprocessen. pliktsrådet tillstyrker i huvudsak utredningens förslag men anser att det kan ifrågasättas om tre månaders utbildning är tillräckligt för att den enskilde ska kunna fatta ett välgrundat beslut om fortsatt tjänstgöring Skälen för regeringens bedömning Behovet av en militär grundutbildning I samband med att skyldigheten att fullgöra värnplikt inte tillämpas läng- re måste dagens värnpliktsutbildning ersättas av en annan form av militär En ny Försvarsmaktsgemensam kvalitetssäkrad grundläggan- de militär utbildning bör därför införas. bör utgöra utgångspunkten för alla former av vidare militärt engagemang Vid behov bör den kunna byggas på med en kom- pletterande militär utbildning. Utbildningen kommer att motsvara den verksamhet som genomförs inom ramen för den första delen av värnpliktsutbildningen, den frivilliga aspirantutbildningen och de direkt- utbildningar som genomförs i hemvärnets regi. princip all grundläggande militär utbildning inom Försvarsmakten att samlas under ett regelverk. Den nya grundläggande militära utbildningen, som bör vara cirka tre månader lång, bör vara den naturliga utgångspunkten för samtliga militä- ra befattningar inom Försvarsmakten, oavsett om det handlar om enga- gemang inom hemvärnet, om en framtida anställning som soldat eller i ett stående eller kontrakterat förband eller om fortsatt utbildning till officer. Den som genomför utbildningen bör benämnas rekryt. Efter fullgjord och godkänd grundläggande militär utbildning har den enskilde möjlighet att söka en anställning i Försvarsmakten, tjänstgö- ringsavtal i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna eller fortsatt utbildning till officer. Den grundläggande utbildningen tjänar som en möjlighet för såväl den enskilde som Försvarsmakten att överväga ett fortsatt engagemang i Försvarsmakten och hur detta i så fall bör se ut. Försvarsmakten har i vissa fall behov av att kunna erbjuda en komplette- rande militär utbildning efter den grundläggande militära utbildningen, enligt samma regelverk som finns för den grundläggande militära utbild- ningen. Detta kan exempelvis gälla den som genomgår förstegsutbildning för att kunna läsa till officer. Efter grundläggande och eventuell kompletterande utbildning, och ef- ter att den enskilde och Försvarsmakten därefter har enats om fortsatt engagemang inom Försvarsmakten, kommer specifik befattningsutbild- ning och ytterligare vidareutbildning det vill säga huvuddelen av den totala utbildningen att genomföras inom ramen för anställningen i ett stående eller kontrakterat förband. I sammanhanget vill regeringen un- derstryka att den totala utbildningstiden för de flesta soldater och sjömän även kommer att vara . Enligt regeringens bedömning finns en rad faktorer som talar emot att den enskilde redan under den grundläggande militära utbildningen skulle anställas i Försvarsmakten. En grundläggande militär utbildning ger både den enskilde och Försvarsmakten en möjlighet att avgöra om fortsatt engagemang för den enskilde är lämpligt och vilken tjänst som den en- skilde i så fall passar för. Det är vidare av stor vikt att olämpliga personer omgående kan avskiljas från utbildningen. Likaså måste den som under utbildningen ändrar inställning till engagemang inom Försvarsmakten kunna avbryta denna. Vidare kan konstateras att det fortsatta engage- manget efter en grundläggande militär utbildning i flera fall inte kommer att utgöras av en anställning, bland annat i fråga om officersutbildningar och tjänstgöring i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. En utbildning under anställning för den som vill engagera sig i hemvärnet skulle alltså behöva övergå till en annan avtalsform efter utbildningen, vilket skulle kunna vara försvårande för rekryteringen. Att den enskilde inte anställs motsvarar vidare vad som gällt den värnpliktsutbildning som har genomförts enligt lagen om totalförsvarsplikt, och som den nya grundläggande militära utbildningen kommer att ersätta. Att den grundläggande utbildningen och den kompletterande utbild- ningen inte sker inom ramen för ett anställningsförhållande innebär att ett flertal förutsättningar som annars regleras genom anställningsavtal måste regleras i annan ordning. Regeringen avser därför att i förordning reglera Prop. 2009/10:160 de grundläggande principerna rörande den grundläggande och den kom- pletterande utbildningen med utgångspunkt från det förslag som lämnats av utredningen. Förordningen bör reglera bl.a. antagning, avskiljande, förmåner och andra villkor, utbildningens innehåll samt former för medinflytande. Den närmare utformningen av utbildningen bör överlåtas till Försvarsmakten, som anordnar och genomför utbildningen. Vissa av de villkor som bör gälla under utbildningen förutsätter änd- ringar i lag. Detta gäller bl.a. skyddet för den enskildes ordinarie anställ- ning och frågor om disciplinansvar. Regeringen redogör i avsnitt 4.11 för dessa förslag. I likhet med vad som föreslagits av utredningen anser regeringen att endast svenska medborgare som har fyllt ska kunna antas till grundläggande militär utbildning. Därutöver bör den som ska antas ha genomgått ett fysiskt, medicinskt och psykiskt testförfarande. Försvars- makten bör ha möjlighet att meddela föreskrifter om krav för att bli anta- gen till grundläggande eller kompletterade utbildning. Mot bakgrund av den speciella karaktär som kännetecknar Försvarsmak- tens verksamhet är det av stor vikt att tillräckliga kontroller kan göras av den som ska antas till en utbildning inom myndigheten. Förutom fysiska, psykiska och medicinska tester måste även erforderliga bakgrundskon- troller kunna göras av den som söker till utbildningen. Regeringen anser att Försvarsmakten bör ha tillgång till uppgifter ur misstanke- och belastningsregistren angående personer som ska antas till frivilliga utbildningar inom myndigheten. En sådan ordning motsvarar vad som gäller i fråga om de totalförsvarspliktiga. Förutom den grundläggande militära och kompletterande utbildningen bör detta gälla även för grundläggande officersutbildning. Regeringen avser mot denna bakgrund att besluta om de ändringar som krävs i förordningarna om belastnings- respektive misstankeregister. Försvarsmakten har till Utredningen om totalförsvarsplikten framfört att man avser att placera samtliga rekryter i säkerhetsklass. Den som Försvarsmakten har för avsikt att anta till grundläggande eller komplette- rande militär utbildning kommer därför att genomgå säkerhetsprövning med tillhörande registerkontroll. Som tidigare nämnts finns en skyldighet för totalförsvarspliktiga svenska män att genomgå mönstring vid i syfte att utreda förutsättningarna för att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Mönstringen ska omfatta medicinska och psykologiska undersökningar och annan utredning av personliga förhållanden. Även vid rekrytering på frivillig grund måste finnas tester och urval Prop. 2009/10:160 som säkerställer att den enskilde har de rätta förutsättningarna för att klara av utbildningen. Exempelvis kommer psykologintervjuer även i ett frivilligsystem att vara viktiga för att få nödvändigt underlag för att fast- ställa en individs lämplighet för militär verksamhet. Vidare måste tester- na och urvalet vara av sådan kvalitet att det så långt som möjligt kan säkerställas att de personer som antas till utbildningen har fysisk och psykisk förmåga att klara av de moment som ingår. Noggranna tester i det första skedet kan även motiveras utifrån ett kostnadsperspektiv, både genom att minska risken för att personer senare avbryter utbildningen eller inte kan rekryteras och genom att minska behovet av ytterligare tester i ett senare skede. Därutöver bör tester och urval i det framtida systemet på ett tydligare sätt användas för att identifiera de enskilda personer som kan antas vilja fortsätta inom Försvarsmakten efter den grundläggande ut- Regeringen bedömer vidare att övergången till frivillig rekry- tering och den nya grundläggande militära utbildningen medför möjlig- heter att genomföra förenklingar och rationaliseringar av testverksamhe- ten inom ramen för en bibehållen kvalitet. Enligt regeringens mening bör det vara Försvarsmakten som beslutar om vilka moment som ska ingå i de tester och urval som genomförs inför grundläggande militär utbildning. Försvarsmakten bör även ansvara för att utforma metoder för att avgöra vilka som ska erbjudas att genomföra tester och för att ge ut föreskrifter om ersättning till dem som genomför För att säkerställa att enskilda ärenden behandlas lika bör administration av ansökningar och beslut om antagning till den grundläggande militära utbildningen hanteras centralt inom Försvarsmakten. minimerar även behovet av extra administrativa resurser för sådan verk- samhet vid förband eller andra verksamhetsställen. Att antagningen till den grundläggande militära utbildningen hanteras centralt förhindrar givetvis inte att marknadsföring och rekrytering sam- tidigt kan genomföras lokalt eller regionalt. bedömningen att den lokala anknytningen sannolikt kommer att ha en mycket stor betydelse för rekryteringen. Enligt regeringens mening talar detta även för att beslut om antagning till en kompletterande grundut- bildning, annan utbildning, anställning eller tjänstgöring inom hemvärnet i normalfallet bör fattas på förbandsnivå. Den grundläggande militära utbildningens utformning I enlighet med vad regeringen har anfört i propositionen Ett användbart försvar bör den nya grundläggande utbildningen i stort mot- svara alla sådana moment som följer av krav som är gemensamma för all militär personal inom Försvarsmakten. Ett övergripande mål med utbildningen bör enligt regeringen vara att rekryten ska lära sig grundläggande militära färdigheter, det vill säga att kunna försvara sig själv och kunna bevaka eller försvara terräng, plats, Prop. 2009/10:160 anläggning eller verksamhet oavsett årstid, tid eller stridsbe- Vidare bör rekryten efter genomförd utbildning kunna handla på ett sådant sätt att gällande lagar och andra bestämmelser, inklusive folkrättens regler, efterlevs. Ett ytterligare mål bör vara att rekryten ska kunna lösa sina uppgifter utifrån en förståelse för dessa i ett större sam- manhang, vilket innebär att rekryten översiktligt ska kunna redogöra för mål och syfte med svensk säkerhetspolitik samt Försvarsmaktens upp- drag, uppgifter och organisation.