prop · GX03237 · 2010-06-23 00:00:00 — Vidare ska det i flertalet av dessa författningar framgå att kungörelsedelgivning inte heller får användas i de situationer som regleras i 16 § delgivningslag, dvs. när delgivning ska ske med en obestämd krets, när juridiska personer i strid med gällande bestämmelser saknar registrerad behörig företrädare, m.m. Det ska framgå av 7 kap. 7 § körkortslagen (1998:488) att surrogat- delgivning, spikning och kungörelsedelgivning inte får användas när ett beslut om körkortsingripande ska delges. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: I 15 § delgivninglag finns Prop. 2009/10:237 bestämmelser om vissa situationer när fysiska personer får delges genom kungörelsedelgivning och spikning. Bestämmelser om när kungörelse- delgivning får användas finns även i 16 §. Sedan lagens tillkomst har det förts in nya bestämmelser om när kungörelsedelgivning får användas i 16 §. I ett antal författningar finns hänvisningar till 15 § delgivninglag. I vissa av dessa författningar anges att 15 § inte får tillämpas (t.ex. 46 § lagen [1991:1128] om psykiatrisk tvångsvård, 11 kap. 12 § socialtjänstlagen [2001:453] och 8 kap. 10 § smittskydds- lagen [2004:168]). I andra författningar anges att undantaget avser kungörelsedelgivning enligt 15 § (t.ex. lagen [2007:1150] om tillsyn över hundar och katter och lagen [2005:321] om tillträdesförbud vid idrotts- arrangemang) Avsikten torde dock ha varit att dessa undantag även skulle gälla spikning. I avsnitt 5.5 görs bedömningen att det inte bör finnas någon bestämmelse om att surrogatdelgivning, spikning och kungörelsedelgivning inte ska tillämpas om det, utan att det uttryckligen framgår av annan författning, på grund av målets eller ärendets särskilda beskaffenhet föreligger särskilda skäl mot att delgivning sker med användande av dessa delgivningsformer (jfr 1 § andra stycket andra meningen delgivningslag). Liksom föreslås i promemorian anser regeringen att de ifrågavarande författningarna ska ändras så att det framgår direkt av dem när surrogatdelgivning, spikning respektive kungörelsedelgivning inte får användas. Enligt 7 kap. 7 § körkortslagen ska ett beslut om körkortsingripande delges den som beslutet rör. Bestämmelsen innehåller inget utryckligt förbud mot att använda surrogatdelgivning, spikning eller kungörelse- delgivning. I promemorian anförs dock att dessa former av delgivning inte används enligt praxis eftersom det anses att beslutet bör delges den enskilde personligen. I promemorian föreslås att det av lagtexten klart bör framgå att så bör ske. Regeringen ansluter sig till promemorians förslag. 14.6Husrannsakan för delgivning m.m. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i om husrannsakan för delgivning bör inte ändras. Det bör inte införas någon möjlighet för polis att omhänderta eller kvarhålla en tilltalad för delgivning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig i frågan om husrannsakan för delgivning. Några remissinstanser, bl.a. Rikspolis- styrelsen och , anser att det bör införas en möjlighet för polis att omhänderta eller kvarhålla en tilltalad i brottmål för delgivning. Skälen för regeringens bedömning: Husrannsakan för delgivning av stämning eller kallelse till förhandling med tilltalad i brottmål får tillämpas om försök till delgivning har misslyckats eller bedöms som utsiktslösa (28 kap. 2 § ). Beslut om husrannsakan för delgivning ska alltid meddelas av rätten. Frågan får tas upp av rätten självmant eller på yrkande av polismyndighet eller åklagaren (28 kap. 4 § första och andra styckena ). När bestämmelsen infördes fick husrannsakan endast användas för delgivning av stämning i mål om ansvar för brott beträffande vilket fängelse ingår i straffskalan. får emellertid hus- rannsakan tillgripas oavsett brottets svårhetsgrad och även för delgivning av kallelse till förhandling i brottmål. Som påpekades i förarbetena ska dock, liksom vid all tvångsmedelsanvändning, proportionalitetsprincipen iakttas (28 kap. 3 a § ). Detta innebär att i varje enskilt fall det intrång som husrannsakan för delgivning innebär ska uppvägas av de skäl som talar för att åtgärden vidtas. Proportionalitetsprincipen innebär att husrannsakan knappast kan komma i fråga i helt bagatell- artade fall. Som regel bör det också föreligga särskilda omständigheter, såsom fara i dröjsmål, för att husrannsakan ska få användas (prop. 1994/95:188 s. 21). Enligt promemorian torde husrannsakan för delgivning inte tillämpas särskilt ofta men har visat sig kunna vara en effektiv åtgärd beträffande vissa svårdelgivna tilltalade. En effektiv tillämpning verkar emellertid förutsätta att det finns ett väl fungerande samarbete mellan tingsrätt och polismyndighet och upparbetade rutiner för brådskade delgivnings- ärenden, något som i första hand tingsrätten bör ta initiativ till (jfr 10 c § delgivningsförordning). Delgivning i andra mål och ärenden än brottmål skulle självfallet kunna utföras mer effektivt om husrannsakan fick tillämpas även för sådan delgivning. Regeringen anser dock att det inte är rimligt att tillåta en så ingripande åtgärd som husrannsakan i bostaden för att kunna över- lämna handlingar till andra personer än tilltalade i brottmål. Behovet av en sådan åtgärd är dessutom större i brottmål eftersom t.ex. surrogatdel- givning och spikning aldrig får användas. Regeringen ansluter sig därför till promemorians bedömning att det inte bör införas någon möjlighet till husrannsakan för delgivning i andra typer av mål och ärenden. I promemorian övervägs också om det bör införas en möjlighet för polis att omhänderta eller kvarhålla en tilltalad i brottmål för delgivning av stämningsansökningar och andra handlingar. I promemorian görs bedömningen att en sådan möjlighet inte bör införas. Några remiss- instanser, bl.a. och , är dock av motsatt uppfattning. Regeringen anser att det är angeläget att minska andelen inställda huvudförhandlingar i brottmål. Som anförs i promemorian skulle ett frihetsberövande för delgivning även om det handlar om en förhållandevis vara en mycket ingripande åtgärd. För att införa en sådan möjlighet måste det finnas ett påtagligt behov som inte kan uppfyllas på något annat mindre ingripande sätt. I promemorian anförs att förslaget att utvidga möjligheterna vid stämningsmannadelgiv- ning att delge ett meddelande med handlingens innehåll med upparbetade rutiner torde kunna öka effektiviteten vid stämningsmannadelgivning. Även om det som några remissinstanser påpekar skulle vara betydligt mer effektivt att kort kunna frihetsberöva en person för delgivning, anser regeringen att det inte i detta lagstiftningsärende finns underlag för att anse att en sådan ingripande åtgärd är motiverad. Auktorisation av privata delgivningsföretag Regeringens förslag: Delgivningsföretag får ansöka om auktorisa- tion. Auktorisation av ett delgivningsföretag får beviljas om det med hänsyn till organisation, ledning och ägande kan antas att verksam- heten kommer att bedrivas i överensstämmelse med lag och på ett sak- kunnigt och omdömesgillt sätt. Med ett delgivningsföretag avses i lagen den som yrkesmässigt utför delgivning enligt delgivningslagen. ska beredas tillfälle att yttra sig innan ett företag beviljas auktorisation. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om auktorisation. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot de krav som enligt förslaget ska ställas på ett delgivningsföretag för att auktorisation ska beviljas. En remissinstans, i , ifråga- sätter om det är nödvändigt att ska beredas tillfälle att yttra sig i samtliga ansökningsärenden. Ett fåtal remissinstanser uttalar sig särskilt i frågan om det bör införas ett förbud mot att bedriva delgivningsverksamhet utan auktorisation. i , ställer sig bakom promemorians bedömning att auktorisationen ska vara frivillig. Några remissinstanser, bl.a. Datainspektionen, invänder mot bedömningen och anser att det ska vara obligatoriskt med auktorisation för privata delgivningsföretag. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 12.3 föreslås att det införs en ny lag om auktorisation av privata delgivningsföretag och att anställda vid sådana företag ges samma delgivningsbefogenheter som offentliga stämningsmän. För att stämningsmannadelgivning ska kunna anförtros privata delgivningsföretag krävs enligt regeringens uppfattning att det är fråga om seriösa företag som har förutsättningar att uppfylla högt ställda krav på verksamheten. Det bör krävas att företaget kan antas uppfylla de skyldigheter gentemot det allmänna som följer med verksamheten. Det handlar t.ex. om bokföring och fullgörande av skyldigheter att betala skatt och socialförsäkringsavgifter. När det gäller ägare med bestämmande inflytande över verksamheten är det angeläget att det är fråga om personer som kan förväntas bedriva en seriös verksamhet. Auktorisation bör inte få beviljas om någon av dem t.ex. har näringsförbud eller är försatt i konkurs. För att kraven på ledning och ägare med bestämmande inflytande ska vara verkningsfulla bör företagen vara skyldiga att skyndsamt anmäla ändringar i denna krets. Vid prövningen bör också företagets förutsättningar att bedriva stämningsmannaverksamhet bedömas. Företaget måste ha en lämplig organisation och planläggning av verksamheten. Planläggningen måste bl.a. innefatta utbildning av de anställda (se närmare avsnitt 15.3). bör göra en helhetsbedömning av om det kan antas att företaget har förutsättningar att bedriva verksamheten professionellt och i enlighet med gällande föreskrifter. I lagen kan detta lämpligen komma till uttryck genom att auktorisation endast får beviljas om det med hänsyn till organisation, ledning och ägande kan antas att verksamheten kommer att bedrivas i överensstämmelse med lag och på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. I lagen bör med delgivningsföretag avses den som yrkesmässigt åtar sig att utföra delgivning enligt delgiv- ningslagen. I vissa fall kan polisen ha tillgång till upplysningar som kan vara av avgörande betydelse för prövningen. Det kan t.ex. handla om att personer i ett företags ledning har anknytning till verksamhet som gör dem olämpliga att anförtros tillstånd att bedriva stämningsmannaverksamhet. Mot denna bakgrund föreslås i promemorian att bör beredas tillfälle att yttra sig innan en ansökan om auktorisation beviljas. Om det däremot står klart att ansökan bör avslås saknas det anledning att inhämta uppgifter från . Något yttrande bör alltså inte inhämtas i samtliga ansökningsärenden. Regeringen ansluter sig till promemorians förslag i denna del. I promemorian övervägs frågan huruvida auktorisationen bör vara frivillig eller obligatorisk. Enligt regeringens uppfattning är försiktighet påkallad när det gäller att införa ett obligatoriskt krav på auktorisation för verksamhet som har fått bedrivas utan tillstånd. En sådan ordning riskerar att leda till en ökad byråkrati och en onödig formalise- ring. Den kan också innebära svåra gränsdragningsproblem när det gäller vilken typ av verksamhet och aktivitet som ska omfattas av auktorisa- tionskravet. Det anförda talar för att auktorisationen ska vara frivillig. I promemorian anförs att det kan hävdas att en nackdel med frivillig aukto- risation är att företag som väljer att fortsätta sin delgivningsverksamhet utan att ansöka om auktorisation kommer att ha lägre omkostnader och därigenom kunna erbjuda lägre priser än auktoriserade företag. Reformen skulle i sådan fall riskera att inte få önskat genomslag. Mot ett system med frivillig auktorisation kan enligt promemorian också invändas att det inte nödvändigtvis förhindrar den typen av oseriös delgivningsverksam- het som och Datainspektionen pekat på i tidigare sammanhang (se närmare avsnitt 12.3). I promemorian görs bedömningen att auktorisation av privata delgivningsföretag bör vara frivillig. Flertalet remissinstanser, däribland Svensk Inkasso och , lämnar förslaget utan invänd- ning. Ett par remissinstanser, bl.a. Datainspektionen, anser att det ska vara obligatoriskt med auktorisation för privata delgivningsföretag. Ett par remissinstanser, och , är tveksamma och ifrågasätter om inte auktorisationen bör vara obligato- risk. Datainspektionen befarar att ett antal delgivningsföretag kommer att avstå från att ansöka om auktorisation och erbjuda en billigare service då inga krav på kontroller och utbildning krävs. Regeringen delar promemorians bedömning att det finns anledning att anta att auktoriserade delgivningsföretag kommer att ha betydande kon- kurrensfördelar när det gäller anseende och kvalitet i förhållande till företag som fortsätter att utföra buddelgivning utan auktorisation. Dess- utom kommer de auktoriserade företagen att ha ett försteg genom att anställda vid sådana företag ges samma delgivningsbefogenheter som Prop. 2009/10:237 offentliga stämningsmän. Dessa faktorer bör enligt regeringens bedöm- ning rimligen leda till att flertalet företag väljer att ansöka om auktorisa- tion. Regeringen anser därför att det inte finns något större behov av att göra auktorisationen obligatorisk. Det bör följaktligen vara frivilligt för privata delgivningsföretag att ansöka om auktorisation. Det bör således inte heller i fortsättningen vara förbjudet att bedriva buddelgivningsverk- samhet utan tillstånd. 15.2Godkännande av företagets ledning och personal Regeringens förslag: All personal hos ett auktoriserat delgivnings- företag ska vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad och lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. Detsamma gäller den som leder verksamheten samt ledamöter och suppleanter i delgivningsföretagets styrelse. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om godkännandeprövningen. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att endast personalen behöver vara godkänd. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, bl.a. Datainspektionen, tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Kammarrätten i anser att inte bara personalen utan även den som leder verk- samheten samt ledamöter och suppleanter i företagets styrelse bör omfattas av en godkännandeprövning. Kammarrätten i och Arbetsdomstolen ifrågasätter om det är nödvändigt att all personal hos ett auktoriserat delgivningsföretag behöver vara godkänd. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att en grund- läggande förutsättning för att stämningsmannadelgivning i privat regi ska införas är att höga krav på laglydnad och lämplighet kan ställas på anställda hos delgivningsföretagen. En utgångspunkt bör vara de krav som ställs på de stämningsmän som polismyndigheterna förordnar. Enligt allmänna råd för polismyndigheternas delgivnings- verksamhet bör endast den förordnas till stämningsman som med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget och har fyllt 20 men inte . bör vid prövning av sökandens lämplighet bl.a. göra en registerkontroll i belastningsregistret och miss- tankeregistret samt av uppgifter om omhändertagande enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. i körkorts- registret. Regeringen anser att det är angeläget att inte kriminellt belastade personer utför stämningsmannadelgivning för auktoriserade delgivnings- företag. Först och främst skulle det allvarligt skada förtroendet för verk- samheten om stämningsmannadelgivning kom att utföras av sådana personer. En viss jämförelse bör göras med de krav som ställs på personal vid bevakningsföretag. Beträffande sådan personal gäller normalt att den som är dömd för brott före ansökan inte blir godkänd. Undantag görs för mindre allvarlig brottslig- het, t.ex. trafikförseelser. I promemorian föreslås att all personal hos auktoriserade delgivnings- företag ska vara godkänd. Detta motsvarar vad som gäller för bevak- ningsföretagen. För prövning av en person, som inte redan är anlitad av ett bevakningsföretag, inhämtar godkännandemyndigheten (länsstyrel- sen) uppgifter ur belastningsregistret och misstankeregistret. Inhämtandet sker genom direktåtkomst enligt 10 § förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. I promemorian görs bedömningen att samma ordning bör gälla i fråga om godkännande av personal i privata del- givningsföretag. Ingen remissinstans invänder mot promemorians bedömning. Enligt regeringens mening måste en avvägning göras mellan den personliga integriteten och det motstående intresse som ska tillgodoses genom registerkontroll. Införandet av en registerkontroll måste vara pro- portionerlig i förhållande till sitt ändamål och till de motstående intressen som kan finnas. Regeringen anser att höga krav på laglydnad måste ställas på personer som ska anförtros ansvaret att utföra stämnings- mannadelgivning. Om en person har begått brott så bör detta emellertid inte automatiskt innebära att kravet inte är uppfyllt. Av betydelse för prövningen är brottets svårhetsgrad, vilken slags brott det är fråga om och hur nära i tiden brottet har begåtts. I vissa undantagsfall kan redan en misstanke om brott vara en sådan omständighet som bör beaktas vid prövningen av om en person ska kunna godkännas. Godkännandemyn- digheten bör därför få tillgång till uppgifter i både belastnings- och miss- tankeregistret. Detta motsvarar också den ordning som gäller vid polismyndigheternas förordnande av stämningsmän. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att det finns flera fördelar med att låta godkännandemyndigheten själv ombesörja kontrollen i de ifrågavarande registren. En fördel är att det därigenom skapas bättre förutsättningar att inom ramen för tillsynsverksamheten upptäcka om en anställd senare gör sig skyldig till brott. För att bli godkänd att utföra stämningsmannadelgivning för ett auktoriserat delgivningsföretag anser regeringen att personen i fråga, utöver kravet på laglydnad, även i övrigt bör vara lämplig för uppgiften. Omständigheter som bör kunna tillmätas betydelse är främst sökandens personliga och ekonomiska förhållanden. I promemorian föreslås att kravet på godkännande ska gälla all personal hos delgivningsföretaget. Flertalet remissinstanser lämnar förslaget i denna del utan invändning. Arbetsdomstolen och Kammarrätten i ifrågasätter dock om det är nödvändigt att även personal som inte utför delgivningsuppdrag ska vara godkända. Som framgår i följande avsnitt föreslår regeringen att de auktoriserade delgivningsföretagen att kunna få tillgång till sekretess- belagda fotografier ur det centrala passregistret och vägregistret. Det görs vidare bedömningen att anställda i sådan utsträckning kan förväntas få tillgång till känsliga uppgifter om personliga förhållanden att det är motiverat att införa en tystnadsplikt (se närmare avsnitten 15.8 och 15.9). Mot denna bakgrund anser regeringen att det är motiverat att all personal vid ett auktoriserat delgivningsföretag måste vara godkänd. Regeringen ansluter sig därför till promemorians förslag att alla anställda hos ett auktoriserat delgivningsföretag ska vara godkända med avseende på laglydnad och lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. 2009/10:237 annan sak är att högre krav på lämplighet kan behöva ställas på personal som utför stämningsmannadelgivning än den som utför administrativa uppgifter inom företaget. Närmare föreskrifter om godkännandepröv- ningen bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I promemorian föreslås att endast personalen behöver vara godkänd. Företagets ledning kommer visserligen att granskas även vid prövningen av om auktorisation ska beviljas. Det är emellertid viktigt att en prövning sker även när personer i företagets ledning byts ut. I likhet med Kammar- rätten i anser regeringen därför att även den som leder verk- samheten samt ledamöter och suppleanter i företagets styrelse bör omfattas av kravet på godkännandeprövning (jfr 4 § lagen [1974:191] om bevakningsföretag). Regeringens förslag: De auktoriserade delgivningsföretagen ska se till att personalen ges nödvändig utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om utbildningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i denna Skälen för regeringens förslag: Anställda hos ett auktoriserat delgivningsföretag måste få för uppgiften nödvändig utbildning. Den som ska utföra stämningsmannadelgivning måste vara väl förtrogen med det regelverk som gäller för delgivning. Dessutom är det angeläget att han eller hon har kunskap om huvuddragen i regelverket för handläggningen av mål och ärenden hos domstolar och andra myndig- heter. Några formella krav på kvalifikationerna behöver dock inte ställas. Vidare måste den som utför stämningsmannadelgivning uppträda på ett lämpligt sätt. Utbildningen av personal bör innehålla både teoretiska och praktiska moment. Den praktiska delen av utbildningen kan lämpligen bestå i att nyanställd personal den får följa med en mer erfaren kollega. Regeringen anser i likhet med promemorian att ansvaret för att de anställda ges nödvändig utbildning bör ligga hos de auktoriserade delgivningsföretagen. Närmare föreskrifter om utbildning- en bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringens förslag: ska till tillsyns- myndigheten ge in en redogörelse för verksamheten under före- gående år. De ska därutöver lämna tillsynsmyndigheten de upplysningar om verksamheten som den begär för sin tillsyn. har rätt att inspektera auktoriserade delgivnings- företag och att få del av samtliga handlingar som rör företagens delgiv- ningsverksamhet eller utbildning av anställda. får förelägga ett auktoriserat delgivningsföretag att vidta rättelser eller andra åtgärder som föranleds av tillsynen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser uttalar sig särskilt i Ett par av dessa, bl.a. Kammarrätten i , ifrågasätter om det inte bör anges i lagen hur ofta tillsynsmyndigheten ska inspektera delgivningsföretagen. Skälen för regeringens förslag: För att säkerställa att verksamheten hos de auktoriserade delgivningsföretagen fungerar tillfredsställande är det enligt regeringens uppfattning nödvändigt med en effektiv tillsyn. Tillsynen bör först och främst innefatta en kontroll av om förutsättning- arna för auktorisationen och de personliga godkännandena är uppfyllda. Denna tillsyn kan i stor utsträckning genomföras genom infordrande av skriftliga uppgifter och på förekommen anledning för- nyade registerkontroller. Därigenom kan bl.a. uppmärksammas om någon anställd har dömts för brott efter godkännandet. För att underlätta tillsynen bör de auktoriserade delgivningsföretagen, på samma sätt som gäller för bevakningsföretagen enligt 9 § andra stycket lagen om bevak- ningsföretag, lämna en redogörelse för verksamheten. En myndighet som konstaterar att stämningsmannadelgivning har utförts felaktigt kan också underrätta tillsynsmyndigheten om detta. Enskilda bör också för tillsynsmyndigheten kunna påtala brister i hanteringen av ett delgivningsärende. För att tillsynen ska kunna fungera effektivt bör de auktoriserade delgivningsföretagen vara skyldiga att lämna tillsynsmyn- digheten de upplysningar som den begär. bör även ges rätt att inspektera auktoriserade delgivningsföretag och ta del av handlingar som rör stämningsmannaverksamheten. Ett par remiss- instanser väcker frågan om det bör anges i lag hur ofta tillsynsmyndig- heten ska inspektera delgivningsföretagen. Regeringen anser visserligen att inspektioner kan utgöra ett viktigt inslag i tillsynen över delgiv- ningsföretagen.