prop · GX03241 · 2010-06-28 00:00:00 — Detta är enligt regeringens uppfattning inte en rimlig ordning. Det är inte heller en lämplig ordning att, som några remissinstanser föreslår, äldre samtycken ska få användas i samtliga fall där en skadereglering inletts före , trots att samtycket inte uppfyller de nya kraven. Eftersom en skadereglering i vissa fall kan pågå , skulle en sådan ordning medföra att äldre samtycken kom att användas . Det bör således åligga försäkrings- bolagen att i dessa fall om det behövs begära ett nytt samtycke. Det måste emellertid beaktas att det ständigt pågår prövningar av in- givna försäkringsansökningar och reglering av inträffade försäkringsfall. De nya kraven kan därför skapa vissa problem, inte minst för försäkringstagare som kan få vänta på beslut i frå- gan om försäkring ska meddelas eller på utbetalning av försäkrings- ersättningen. Regeringens bedömning är därför att samtycken, som inte uppfyller de nya kraven och som lämnats före ikraftträdandet, bör få användas under en kortare övergångsperiod, lämpligen . Regeringen föreslår en övergångsbestämmelse med denna inne- börd. Som utvecklas i avsnitt 5.3 bör det vara tillåtet att redan i förväg begära ett samtycke som gäller vid en skadereglering i anledning av att den försäkrade har avlidit. Det finns inte skäl att införa särskilda över- gångsbestämmelser för denna situation. Med hänsyn till att det före- slagna ikraftträdandet ligger tämligen långt fram i tiden och till den övergångsperiod som regeringen föreslår, finns det tillräckligt med tid för försäkringsbolagen att begära in nya samtycken som uppfyller de nya kraven. Det är inte heller motiverat att införa särskilda övergångsbestäm- melser med avseende på situationen att den person som hälsouppgifterna avser har skadats så svårt eller blivit så sjuk att samtycke inte kan lämnas. Om en person som lämnat ett äldre samtycke på grund av dödsfall eller sjukdom inte kan lämna ett nytt samtycke, får frågan hanteras enligt sedvanliga regler och principer på området. Regeringens bedömning: Försäkringsbolagens administrativa kost- nader kommer att öka. Påverkan på försäkringspremierna bedöms dock bli marginella. Det allmännas kostnader bedöms inte öka. Promemorians bedömning av de ekonomiska konsekvenserna är inte relevant i förhållande till de förslag regeringen lämnar. Remissinstanserna uppehåller sig huvudsakligen vid vilka konsekven- ser promemorians förslag om bearbetade journalhandlingar skulle få för sjukvården. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna kommenterar inte bedömningen av konsekvenserna. avstyrker dock förslagen i utkastet till lagrådsremiss, främst för att konsekvenserna av förslagen inte har uppskattats beloppsmässigt. Skälen för regeringens bedömning Problemet och alternativa lösningar Syftet med regeringens förslag är att åtgärda brister i integritetsskyddet på försäkringsområdet. Regeringen redogör i avsnitt 5.1 för den kritik som har framförts i olika sammanhang och för det åtgärdsbehov som har identifierats. I departementspromemorian lämnades förslag på hur dessa brister kunde åtgärdas. Förslaget gick i huvudsak ut på att försäkrings- bolagen inte skulle få tillgång till kompletta patientjournaler. Försäk- ringsbolagen skulle i stället få del av s.k. bearbetade journaler, dvs. ett av vårdpersonal iordningställt utdrag av relevanta journalanteckningar. Regeringen tar i avsnitt 5.2 ställning till förslaget och konstaterar bl.a. att förslaget skulle medföra betydande kostnader för hälso- och sjukvården och att försäkringsmarknaden skulle påverkas negativt. Regeringen före- slår därför andra åtgärder för att stärka integritetsskyddet. Regeringens förslag innebär i korthet att försäkringsbolagen inte tillåts att i förväg begära samtycken till att inhämta hälsouppgifter. Samtycken ska få begäras bara om det finns ett behov i det enskilda fallet. Förslaget innebär även att det ställs krav på hur samtyckena ska utformas. Försäk- ringstagarens samtycke ska lämnas på en av försäkringsbolaget särskilt upprättad handling. Samtycket ska vara utformat så att det är begränsat till att gälla under prövningen av en ansökan eller under regleringen av en viss skada. Det föreslås även regler om informationsplikt för försäk- ringsbolaget i samband med att ett samtycke begärs. Förslagen kommer främst att få betydelse för försäkringsbolagen (inkl. understödsföreningar) och deras kunder. Även Domstolar och kan komma att beröras av förslagen. Konsekvenserna behandlas i det följande. Konsekvenser för försäkringsföretagen och försäkringspremierna Förslagen kommer främst att beröra de i verksamma försäkrings- företagen (försäkringsbolag, understödsföreningar o. dyl.). om sammanlagt knappt 500 försäkringsföretag. ca 150 rikstäckande bolag, 210 större och mindre lokala bolag, 80 under- stödsföreningar och 40 utländska bolag (filialer och agenturer). ringsföretagens administrativa kostnader kommer att öka som en följd av Det kommer att krävas ökad administration när särskilda sam- tycken ska skickas ut till personer som ansöker om en försäkring och till De särskilda informationskraven kommer också att med- föra vissa initiala kostnader för försäkringsbolagen för att ta fram nöd- De initiala kostnaderna kommer dock att slås ut över ett mycket stort försäkringstagarkollektiv. Att närmare bedöma tidsåtgången och hur stora de rörliga merkostna- derna kommer att bli är förenat med svårigheter. skulle förutsätta dels att den rörliga merkostnaden och tidsåtgången för varje försäkringsslag kan beräknas, dels information om i hur många fall hälsoinformation inhämtas vid nyteckning, förnyelse respektive skade- reglering, uppdelat på försäkringsslagen. Förslagen kommer nämligen att påverka försäkringsslagen olika. Påverkan på försäkringsbolagens mer- kostnader för t.ex. skadeförsäkringar torde bli små medan merkostnader- na sannolikt blir något större för personförsäkringar. handlar det dock i samtliga fall om små rörliga merkostnader, främst för att skicka ut särskilda samtycken. De uppgifter som krävs för en mer exakt beräkning saknas och förslagen till lagändringar och de upp- skattade små merkostnaderna motiverar inte det utredningsarbete som skulle krävas för att ta fram uppgifterna. Frågan kompliceras ytterligare av att försäkringsbranschen genom ett självregleringsinitiativ har åtagit sig att bl.a. utforma sam- tyckena på visst sätt och att begränsa dem i tiden. trädde i kraft . Vilka kostnader som följer särskilt av rege- ringens förslag är därför svårbedömt. Att, som föreslår, upp- skatta den normala tidsåtgången för handläggningen av ett ärende skulle av detta skäl inte möjliggöra en närmare kostnadsberäkning av Regeringens samlade bedömning är att påverkan på försäkringsföre- tagens kostnader och på försäkringspremiernas storlek blir marginella. De remissinstanser som företräder försäkringsbranschen, t.ex. Försäk- ringsförbundet, har inte någon invändning mot denna bedömning. De föreslagna lagändringarna är tillämpliga på försäkringar som regle- ras av försäkringsavtalslagen, oavsett om försäkringen meddelas av ett svenskt eller utländskt försäkringsbolag. Förslagen påverkar således inte konkurrensen i mellan svenska och utländska försäkringsbolag. Ett försäkringsbolags påstående att hälsouppgifter är nödvändiga för att pröva en ansökan kommer enligt regeringens förslag i vissa fall att kunna prövas inom ramen för ett dispositivt tvistemål. domstolsprövning av ett försäkringsbolags avslagsbeslut finns redan enligt nuvarande regler. Regeringens bedömning är att förslaget inte Prop. 2009/10:241 kommer att leda till någon större ökning av antalet tvister av detta slag. De kostnadsökningar förslagen skulle kunna medföra för domstols- väsendet bedöms därför bli små. Dessa eventuella kostnadsökningar ryms inom befintligt anslag för Domstolar. har tillsynsansvar enligt försäkringsrörelselagen. Regeringens förslag innebär att det ställs krav på försäkringsbolagen när det gäller bl.a. information om samtyckenas innebörd. Det finns dock redan enligt nuvarande regler en omfattande informationsplikt för försäk- ringsbolagen, vilket hanteras inom ramen för ordi- narie verksamhet. Förslagen bedöms därför inte öka kostnaderna för den offentliga tillsynen över försäkringsbranschen. Om sådana kostnader skulle uppstå, ryms de inom befintligt anslag för . Förslaget till lag om ändring i försäkringsavtalslagen (2005:104) 7 kap. Regleringen av försäkringsfall, m.m. Samtycke till att inhämta hälsouppgifter 1 a § Om det behövs för regleringen av försäkringsfallet, får försäkringsbolaget begära samtycke till att inhämta uppgifter om en enskild persons hälsotillstånd. Samtycket ska lämnas på en av försäkringsbolaget särskilt upprättad handling. Det ska framgå av handlingen att samtycket är begränsat till att gälla under regleringen av försäkringsfallet. Försäkringsbolaget ska i samband med att samtycke begärs informera om innebörden av att samtycke ges. Paragrafen är ny och reglerar under vilka förutsättningar och i vilken form ett försäkringsbolag får begära att en enskild person lämnar sitt samtycke till att försäkringsbolaget inhämtar hälsouppgifter vid skade- reglering enligt en individuell skadeförsäkring (konsumentförsäkring). Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3. Bestämmelserna blir aktuella främst när den försäkrade är ansvarig för en personskada som drabbar en annan person (en skadelidande). Den försäkrades ansvarsförsäkringsbolag behöver då ofta information om den skadelidandes hälsotillstånd för att kunna reglera skadan. I vissa fall kan hälsouppgifter om den försäkrade vara av intresse, t.ex. vid trafik- och reseförsäkring. Bestämmelserna är tillämpliga på skadereglering som sker enligt för- säkringsavtalslagen. Det innebär att t.ex. och skadereglering inte omfattas. Dessa föreningar reglerar skador när den ansvarige trafikanten respektive vård- givaren saknat försäkring men de är inte försäkringsbolag och meddelar inte försäkringar. Lagen är inte heller tillämplig på försäkringar som meddelas av staten. Däremot ska reglerna, enligt 1 kap. 4 § tredje stycket, tillämpas även på andra försäkringsföretag än försäkringsbolag, t.ex. en understödsförening. Enligt första stycket får försäkringsbolaget begära samtycke till att inhämta hälsouppgifter om det behövs för skaderegleringen. Därmed är det inte tillåtet för försäkringsbolaget att i förväg begära sådant sam- tycke, utan först när det av skadeanmälan och eventuell ytterligare utred- ning framgår att det finns ett behov i det enskilda fallet. I praktiken blir det i första hand försäkringsbolaget som får avgöra om det finns behov av hälsouppgifter för att reglera skadan. Bestämmelsen gäller uppgifter om en enskild persons hälsotillstånd. Av lagtexten framgår inte vem en begäran om samtycke ska riktas till. Frågan om vem som kan lämna ett sekretessbrytande samtycke regleras i annan lagstiftning främst offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och den praxis som har utvecklats på området. Därav framgår att det normalt är den skadelidande själv som ska lämna samtycket. I vissa fall måste dock samtycket lämnas av någon annan. Det kan handla om personer som t.ex. är minderåriga eller står under förvaltarskap. Motsva- rande frågeställningar uppkommer i fall när den skadelidande har avlidit (se angående sistnämnda exempel rättsfallet RÅ85 2:62). Den proble- matik som kan vara förknippad med sådana situationer förekommer även enligt nuvarande ordning och påverkas inte av förevarande bestämmelse. Här regleras endast i vilka fall försäkringsbolaget över huvud taget får begära samtycke till att inhämta hälsouppgifter om en enskild person. Termen hälsotillstånd förekommer i offentlighets- och sekretesslagen (se t.ex. 25 kap. 1 §) och den innebörd begreppet har enligt den lagen kan tjäna som vägledning också här. Begränsningsregeln gäller oavsett i vilket sammanhang hälsouppgifterna förekommer. Hälsouppgifter an- vänds, förutom inom hälso- och sjukvården, även av t.ex. Försäkrings- kassan. Det förekommer att arbetsgivare har tillgång till resultatet från drogtester, vilket i så fall är att betrakta som hälsouppgifter som omfattas av bestämmelsen. Om den skadelidande inte vill lämna samtycke, och försäkringsbolaget därför inte betalar ut någon ersättning, har den skadelidande att i sista hand vända sig till domstol med sitt yrkande inom ramen för ett disposi- tivt tvistemål. Vid en sådan talan har den skadelidande bevisbördan i fråga om t.ex. orsakssamband och skadans storlek. I andra stycket anges att samtycket ska lämnas på en särskilt upprättad handling. Det finns inte något hinder mot att använda t.ex. elektroniska formulär (jfr 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen). Att det ska vara fråga om en särskilt upprättad handling innebär att handlingen endast ska behandla frågan om samtycke till att inhämta hälsouppgifter eventuellt jämte information om samtyckets innebörd (se tredje stycket). Det är försäkringsbolaget som ska upprätta handlingen. Samtycket ska vara begränsat till att gälla som försäk- ringsfallet regleras. När en anmäld skada är slutreglerad krävs ett nytt samtycke för att ytterligare hälsouppgifter ska få inhämtas. Det kan handla t.ex. om att den skadelidande efter slutregleringen anmäler en ny skada med anledning av samma händelse eller om fall när en livränta ska omprövas. Om samma händelse ger upphov till flera skador som anmäls vid olika tillfällen, kan det alltså i bestämmelsens mening vara fråga om flera försäkringsfall. I tredje stycket åläggs försäkringsbolaget att lämna information om vad samtycket innebär. Informationen ska vara utformad på ett sådant sätt att den som lämnar samtycket har möjlighet att förstå vilka möjligheter som försäkringsbolaget får och vilken typ av information som kommer att inhämtas. När det gäller informationens närmare innehåll finns en regel av bety- delse i 1 kap. 1 a § fjärde stycket försäkringsrörelselagen (1982:713). I bestämmelsen anges att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela närmare föreskrifter om vilken information som ett försäkringsbolag ska lämna till bl.a. försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringarna. Enligt 49 § försäk- ringsrörelseförordningen (1982:790) har regeringen bemyndigat Finans- inspektionen att meddela sådana föreskrifter. Om försäkringsbolaget inte följer förevarande bestämmelser, blir sam- tyckena inte ogiltiga. En myndighet kan i princip inte vägra att lämna ut en allmän handling som innehåller hälsouppgifter med motiveringen att det sekretessbrytande samtycket inte har lämnats på sätt som föreskrivs i denna lag. Bestämmelserna medför i stället att försäkringsbolaget åläggs en skyldighet att utforma samtyckena på visst sätt och med vissa begränsningar. Brister i detta avseende kan få såväl civilrättsliga som marknadsrättsliga följder. Som exempel på en civilrättslig följd kan följande nämnas. Enligt 7 kap. 1 § andra stycket förevarande lag ska försäkringsersättning som inte avser periodiska utbetalningar normalt betalas senast efter det att den ersättningsberättigade anmält försäkringsfallet och lagt fram den utredning som skäligen kan begäras för att fastställa betalnings- skyldigheten. Om betalning inte sker , ska ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) utgå. Om försäkringsbolaget inte följer bestämmelserna om när och hur ett samtycke till att inhämta hälsouppgifter får inhämtas och om sådana brister leder till att försäkringsersättningen inte utbetalas inom fristen på en månad, blir den civilrättsliga följden att föreskriven ränta ska utgå på ersättningen; detta givetvis förutsatt att det senare visar sig att ett försäkringsfall verkligen föreligger. Om försäkringsbolagets för- summelser i detta avseende leder till skada för den skadelidande, kan det inte heller uteslutas att försäkringsbolaget enligt allmänna skadestånds- rättsliga principer i vissa fall är skyldigt att betala skadestånd. De marknadsrättsliga konsekvenserna grundas på reglerna i försäk- ringsrörelselagen. Enligt 1 kap. 1 a § tredje stycket ska verksamheten i ett försäkringsbolag bedrivas enligt god försäkringsstandard. I detta ingår bl.a. att följa informationsbestämmelser i försäkringsavtalslagen (jfr prop. 1998/99:87 s. 180 f. och 340 f.). har enligt 19 kap. försäkringsrörelselagen i uppgift att utöva tillsyn över att verk- samheten i ett försäkringsbolag bedrivs i enlighet med försäkrings- rörelselagen. har inom ramen för sitt tillsynsansvar möjlighet att förelägga försäkringsbolag att vidta rättelse, t.ex. om verk- samheten inte bedrivs enligt god försäkringsstandard. För utländska försäkringsbolag gäller särskilda regler enligt lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . Genom hänvisningar i 17 kap. 22 § och 18 kap. 14 § förevarande lag Prop. 2009/10:241 gäller bestämmelserna även vid skadereglering enligt en gruppskade- försäkring respektive kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring. Regleringen av försäkringsfall, m.m. 19 § Det som sägs i 7 kap. 1 § om tiden för utbetalning av försäkringsersättning och i 7 kap. 9 § om regressrätt tillämpas också vid företagsförsäkring. Det som sägs i 7 kap. 5 § om risken för vissa meddelanden tillämpas vid företagsförsäk- ring när det gäller meddelanden enligt 8 kap. 6 och 17 §§. Vid företagsförsäkring tillämpas också det som sägs i 7 kap. 1 a § om samtycke till att inhämta hälsouppgifter samt i 7 kap. 2 § första stycket och 3 § om försum- melse att anmäla försäkringsfall m.m. Första stycket gäller inte om annat har avtalats. Enligt paragrafen ska en rad frågor som kan uppkomma vid företagsför- säkring skadereglering, risken för vissa meddelanden och regressrätt regleras av motsvarande bestämmelser om konsumentförsäkring. I andra stycket görs ett tillägg. Av tillägget framgår att försäkrings- bolagens användning av samtycken till att inhämta hälsouppgifter regle- ras på samma sätt vid företagsförsäkring som vid konsumentförsäkring. Det hänvisas till kommentaren till 7 kap. 1 a §. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3. Samtycke till att inhämta hälsouppgifter 1 a § Ett försäkringsbolag får begära samtycke till att inhämta uppgifter om en enskild persons hälsotillstånd endast om det är nödvändigt för prövningen av försäkringsansökan. Samtycket ska lämnas på en av försäkringsbolaget särskilt upprättad handling. Det ska framgå av handlingen att samtycket är begränsat till att gälla under prövningen av ansökan. Försäkringsbolaget ska i samband med att samtycke begärs informera om innebörden och betydelsen för prövningen av att samtycke ges. Paragrafen, som är ny, innehåller regler för försäkringsbolagens använd- ning av sekretessbrytande samtycken till att inhämta hälsouppgifter vid en ansökan om individuell personförsäkring. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3. Att bestämmelserna är tillämpliga även på andra försäkringsföretag än försäkringsbolag, t.ex. en understödsförening, kommenteras i anslutning till 7 kap. 1 a §. Enligt första stycket är försäkringsbolagets möjlighet att begära sam- tycke till att inhämta hälsouppgifter begränsad till de fall där det är nöd- vändigt för prövningen av ansökan. Därmed är det inte tillåtet för försäk- ringsbolaget att i förväg begära sådant samtycke, utan först när det av ansökan och eventuell ytterligare utredning framgår att det är nödvändigt i det enskilda fallet. Enligt 1 § första stycket första meningen inträder en principiell rätt till personförsäkring när försäkringsbolaget har fått de uppgifter som behövs. Kravet på att samtycke endast får begäras om det är nödvändigt påverkar denna rätt till försäkring inträder. Om det inte är nödvändigt att inhämta ytterligare hälsouppgifter, har försäkringsbolaget fått de hälsouppgifter som behövs (dock kan uppgifter av annat slag krävas). Försäkringsbolaget är då skyldigt att meddela en försäkring om det inte finns sådana särskilda skäl som anges i 1 § första stycket. I förarbetena till 1 § första stycket uttalades att försäkringsbolag inte får ställa omotiverade krav på utredning om den försäkrades hälsa, när- mast i syfte att avskräcka kunden från att fullfölja ansökan (prop. 2003/04:150 s. 498). Kravet på att ett samtycke ska vara nödvändigt för prövningen av ansökan innebär en mer långtgående begränsning för försäkringsbolagen i detta avseende. Försäkringsbolagen måste kunna motivera varför det är nödvändigt att inhämta hälsouppgifter för att pröva ansökan. Bestämmelsen ändrar dock inte den försäkringstekniska grund- valen för försäkringsbolagens prövningar. Ett krav på samtycke till att inhämta hälsouppgifter är alltså tillåtet när det till följd av omständig- heter i det enskilda fallet är nödvändigt utifrån medicinska eller försäk- ringstekniska utgångspunkter. Om en försäkring på normala villkor eller i enlighet med den sökandes önskemål kan meddelas redan med befintliga uppgifter, får samtycke till att inhämta ytterligare hälsouppgifter inte begäras. På motsvarande sätt är det inte tillåtet att begära samtycke om det redan av den sökandes egna uppgifter framgår att ansökan inte kan beviljas. Försäkringsbolaget ska i detta avseende följa sin egen praxis när det gäller användandet av hälso- uppgifter. Om ett försäkringsbolag har en praxis som avviker från vad som medicinskt och försäkringsmässigt framstår som rimligt, bör dock även ett krav på samtycke som följer bolagets praxis kunna underkännas. I sista hand är det en fråga för rättstillämpningen att avgöra om ett krav på samtycke är nödvändigt. Har ett försäkringsbolag i strid mot 1 § första stycket vägrat någon att teckna en försäkring, ska domstolen enligt 16 kap. 7 § förklara att denne har rätt att teckna en försäkring. En talan om rätt till att teckna försäkring ska väckas från det att försäkringsbolaget sänt medde- lande om sitt beslut, uppgift om skälen för detta och upplysning om vad sökanden ska göra för att få beslutet prövat. Möjligheten till domstols- prövning står öppen även i fall när ett försäkringsbolag avslår en försäk- ringsansökan med motiveringen att den sökande inte har lämnat sam- tycke till att inhämta hälsouppgifter. Domstolens prövning innefattar frågan om skyldigheten att meddela försäkring har inträtt genom att försäkringsbolaget har fått de uppgifter som behövs, dvs. i detta fall om det är nödvändigt med ytterligare hälsouppgifter. Om skyldigheten att meddela försäkring har inträtt och det inte i övrigt föreligger särskilda skäl att vägra försäkring, ska domstolen förklara att den sökande har rätt att teckna en försäkring. För att tidsfristen ska börja löpa krävs att försäkringsbolaget motiverar sitt beslut, dvs. i detta samman- hang varför det är nödvändigt att begära samtycke till att inhämta hälso- uppgifter. Bestämmelserna påverkar inte innehållet i eller omfattningen av den Prop. 2009/10:241 upplysningsplikt som en försäkringstagare och en försäkrad har enligt 12 kap. 1 §. Kravet på nödvändighet gäller samtycke till att inhämta hälsouppgifter om en enskild persons hälsotillstånd. I praktiken handlar det i detta fall om hälsotillståndet hos den försäkrade, dvs. den på vars liv eller hälsa personförsäkringen gäller (1 kap. 4 §). Av lagtexten framgår inte från vem försäkringsbolaget ska begära samtycke till att inhämta uppgifter om I denna fråga hänvisas till kommentaren till 7 kap. 1 a §. Uttrycket hälsotillstånd behandlas i kommentaren till 7 kap. 1 a §. Andra stycket innehåller regler om hur samtyckena ska utformas. dessa delar hänvisas till kommentaren till 7 kap. 1 a §. En skillnad är att samtycket ska begränsas till att gälla under prövningen av ansökan. försäkringsbolaget har fattat ett beslut bifall eller avslag får sam- tycket inte längre åberopas. Om den sökande efter ett avslag lämnar in en förnyad ansökan, ska således ett nytt samtycke begäras förutsatt att det är nödvändigt för den nya prövningen. I tredje stycket finns regler om försäkringsbolagets informationsplikt.