prop · GY0346 · 2010-12-08 00:00:00 — I den allmänna debatten har det framförts farhågor för att de lagrade trafikuppgifterna ska användas av leverantörerna för andra syften än att lämnas ut till de brottsbekämpande myndigheterna vid allvarlig brottslighet. Mot bakgrund av de stora skillnader som finns mellan leverantörerna både i fråga om verksamhet och volym bedömer vi att leverantörerna ska ha möjlighet att anlita annan för att fullgöra lagringen. Det är således tillåtet att behandla uppgifterna om annan fullgör lagringen. Vid sidan om dessa situationer föreslår vi att det inte ska vara tillåtet för leverantörerna att behandla trafikuppgifter som har lagrats för brotts- bekämpningsändamål. Enligt våra förslag blir det alltså tillåtet att behandla de trafikuppgifter som har lagrats för brottsbekämpande syften endast i tre situationer; för att lämna ut dem efter beslut om hemlig teleövervakning, för att lämna ut dem enligt lagen om elektronisk kommunikation och för att annan ska fullgöra lagringen. Särskilt mot bakgrund av integritetsskyddet ställer direktivet om lagring av trafikuppgifter i olika avseenden krav på uppgifternas kvalitet och på säkerheten vid lagringen. Det ska med andra ord finnas ett tillräckligt skydd mot att uppgifterna används, sprids eller läcker ut genom medvet- na eller oaktsamma handlingar och mot att de förvanskas eller förstörs. Vi föreslår en särskild regel som innebär skyldighet för leverantörerna att vidta särskilda tekniska och organisatoriska åtgärder för ett tillräckligt skydd vid behandlingen av lagrade trafikuppgifter. kraven får tillsynsmyndigheten efter samråd med och Datainspektionen besluta om. De kraven kan t.ex. innebära att trafik- uppgifterna ska vara enkelt sökbara och vara logiskt skilda från övrig verksamhet hos leverantörerna samt att leverantörerna ska säkerställa att endast behörig personal har tillgång till trafikuppgifterna. De trafikuppgifter som är personuppgifter ska inte få föras över till ett land som inte har en adekvat nivå för skyddet av uppgifterna. Det straff- och skadeståndsrättsliga skyddet Vi bedömer att lagringen av trafikuppgifter inte ger anledning att förändra några straff- eller skadeståndsrättsliga bestämmelser. bestämmelser som finns är uppbyggda till skydd för de integritets- känsliga uppgifter som redan nu sparas och lagras i olika sammanhang. Mot bakgrund av den mängd trafikuppgifter som kommer att lagras hos leverantörerna kan ett dataintrång få vittgående följder. diskuteras om straffskalan i bestämmelsen om dataintrång är tillräcklig för att en adekvat påföljd ska kunna dömas ut. Det kan övervägas om det behövs en bestämmelse om grovt dataintrång med en mer sträng straff- Ett sådant övervägande bör dock enligt vår mening ske i ett vidare De bestämmelser som gäller innebär i korthet följande. Om någon hos leverantören eller en utomstående behandlar uppgif- terna för andra ändamål än de tillåtna eller om någon ändrar i uppgifter, förstör eller utplånar uppgifter eller för in uppgifter som inte ska finnas i lagret, blir det förfarandet att bedöma enligt bestämmelsen om data- Såväl myndighetsanställda som anställda hos leverantören och upp- dragstagare har tystnadsplikt och får inte obehörigen röja trafikuppgifter. Tystnadsplikten har en straffrättslig sanktion i bestämmelse om brott mot tystnadsplikten. Integriteten skyddas också av straffbestämmelser i personuppgiftslagen som bl.a. innebär att personuppgifter inte får föras över till ett land som inte har en adekvat skyddsnivå i lagstiftningen för behandlingen. Att olovligen bereda sig tillgång till trafikuppgifter kan under vissa förutsättningar även bli att betrakta som företagsspioneri. Vid sidan av detta kan företagsbot och förverkande bli aktuellt t.ex. om leverantören inte har vidtagit särskilda tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt skydd vid behandlingen av En enskild person som skadas på grund av brott kan få ersättning för person-, sak- och ren förmögenhetsskada. Vid dataintrång, brott mot tystnadsplikten och brott mot personuppgiftslagen kan också ersättning för kränkning bli aktuell. När trafikuppgifter som är personuppgifter har hanterats oaktsamt eller felaktigt utan att det har varit fråga om brott kan en enskild som skadas få ersättning enligt skadeståndsregeln i personupp- giftslagen för kränkning och person-, sak- och ren förmögenhetsskada om den personuppgiftsansvarige (leverantören) inte visar att felet inte berodde på honom. Skadeståndsersättning kan också bli aktuellt enligt skadeståndslagen och lagen om företagshemligheter. har tillsyn över verksamhet som bedrivs enligt lagen om elektronisk kommunikation och således tillsyn över leveran- Vi föreslår att lagringsskyldigheten ska regleras i den lagen och att ska ha tillsynen över leverantö- rernas lagring av trafikuppgifter. De befogenheter som har i sin tillsyns- verksamhet är enligt vår bedömning ändamålsenliga och tillräckliga även för lagringen av trafikuppgifter. bl.a. ska kunna begära in upplysningar och handlingar från leverantö- rerna, besluta om tillträde till områden och lokaler, lämna förelägganden och förbud förenade med vite samt ytterst besluta att verksamheter ska Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter De brottsbekämpande myndigheterna har möjlighet att få ut trafik- uppgifter från leverantörerna genom framför allt två regelverk; rätte- gångsbalken och lagen om elektronisk kommunikation. Direktivet om lagring av trafikuppgifter innebär inte att myndigheterna ska få fri tillgång till trafikuppgifter utan enbart att uppgifterna ska finnas säkrade för de brottsbekämpande syftena. Med andra ord ska det i fortsättningen inte vara en slump om myndigheterna kan få ut trafikupp- gifterna efter beslut enligt eller lagen om elektronisk Förutsättningarna för att få ut trafikuppgifter enligt bestämmelserna om hemlig teleövervakning i är följande. Det ska finnas en skäligen misstänkt person. a) brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i sex månader (även anstiftan och medhjälp), b) dataintrång, barnpornografibrott som inte är ringa, narkotikabrott eller narkotikasmuggling, eller c) försök, förberedelse eller stämpling till brott under a) och b). 3.Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. 4.Åtgärden får avse uppgifter om telemeddelanden som befordras eller har befordrats till eller från teleadresser med viss anknytning till den misstänkte. 5.Åtgärden ska beslutas av domstol. Förutsättningarna för att få ut trafikuppgifter enligt lagen om elektro- nisk kommunikation är följande (i jämförelse med ). 1.Det behöver inte finnas en skäligen misstänkt person. 2.Det ska vara fråga om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (även anstiftan och medhjälp). 3.Åtgärden behöver inte vara av synnerlig vikt för utredningen. 4.Åtgärden är inte begränsad till vissa teleadresser men uppgiften ska angå ett särskilt elektroniskt meddelande. 5.Åtgärden beslutas av den brottsbekämpande myndigheten. När de brottsbekämpande myndigheterna behöver uppgifter om abonnemang, t.ex. namn, adress, telefonnummer och IP-nummer, krävs inte samma svårhetsgrad rörande brottet. I sådana fall är det enligt lagen om elektronisk kommunikation tillräckligt att det för brottet är före- skrivet fängelse och att det i det enskilda fallet kan bli fråga om annan påföljd än böter. Lagringsskyldigheten medför att trafikuppgifter är säkrade och till- gängliga för att kunna lämnas ut till de brottsbekämpande myndig- heterna. Vi bedömer inte att det förhållandet att uppgifterna kommer att vara tillgängliga på ett mer förutsebart sätt innebär att de bestämmelser som reglerar när uppgifterna får lämnas ut behöver ändras. De förutsätt- ningar som dessa bestämmelser anger för utlämnande innebär att trafik- uppgifter kan lämnas ut för brott som är minst lika allvarliga som de brott som anges när utlämnande enligt en europeisk arresteringsorder kan ske. Vi har därför kommit fram till att bestämmelserna om lagring av trafik- uppgifter inte ger anledning att förändra förutsättningarna för att de brottsbekämpande myndigheterna ska få tillgång till trafikuppgifterna. Frånsett rena kataloguppgifter är det enbart de mer allvarliga typerna av brott som ger den möjligheten och dessutom är det i många fall enbart den svåraste graden av brotten. Det kan nämnas att de tillstånd till hemlig teleövervakning som meddelades främst avsåg mord, dråp, grov misshandel, människorov, människohandel, olaga hot (grovt brott), grovt koppleri, grov stöld, grovt rån, grovt bedrägeri, utpressning (grovt brott), häleri (grovt brott), grovt bokföringsbrott, grov mordbrand, över- grepp i rättssak (grovt brott), grovt narkotikabrott, grovt skattebrott, grovt vapenbrott, grova smugglingsbrott och grovt dopningsbrott. Vi föreslår inte heller att förutsättningarna för att lämna ut katalogupp- gifter ändras eftersom det enligt vår bedömning skulle leda till allvarliga försämringar för brottsbekämpningen. Balansen mellan brottsbekämpning och integritetsskydd Direktivet innehåller inte bara en uppräkning av vilka trafikuppgifter som ska lagras utan också flera artiklar som ska garantera en rimlig propor- tion mellan brottsbekämpningens intressen och integritetsskyddet. För att kraven i regeringsformen och ska vara uppfyllda krävs att det finns en balans mellan brottsbekämpningens intressen av att trafikuppgifter lagras och integritetsskyddet. Nyttan av lagringen ska alltså stå i rimlig proportion till den integritetsskada som lagringen kan orsaka. Direktivet om lagring av trafikuppgifter har tagits fram inom EU mot bakgrund av de fördelar från brottsbekämpningssynpunkt som har kunnat konstateras i flera medlemsländer. Även i har behovet av tillgång till trafikuppgifter i brottbekämpningen övervägts tidigare. Behovet av trafikuppgifter bör diskuteras utifrån den precisering av behovet som de brottsbekämpande myndigheterna gör. Den självklara utgångspunkten måste vara att det är medborgarna i allmänhet och brottsoffren som för sin trygghet och upprättelse har behov av en effektiv bekämpning av särskilt den allvarliga brottsligheten. Vi har kommit fram till att tillgången till trafikuppgifter är av avgörande betydelse för brottsbekämpningen och ofta helt nödvändig för att utredningarna över huvud taget ska kunna föras framåt. medför lagring av trafikuppgifter ett påtagligt intrång i integritetsskyddet. Integritetsintrånget sker redan genom att det allmänna säkrar tillgången till uppgifterna genom att de lagras. Den främsta risken för integritetsförluster finns i att trafikuppgifterna på ett felaktigt sätt, genom uppsåtliga handlanden eller av oaktsamhet, sprids från leveran- törerna till obehöriga och i att leverantörerna använder trafikuppgifterna för andra ändamål än de tillåtna. Flera av våra förslag går ut på att minska riskerna för att enskilda drabbas av integritetsintrång och orsakas skador till följd av detta. Lagringen ska ske hos leverantörerna och inte i något centrallager. Uppgifter om en persons kommunikation kommer alltså i det stora flertalet fall inte att finnas på ett ställe. Lagringstiden ska vara begränsad till och uppgifterna ska utplånas därefter. Det ska vara förbjudet för leverantörerna att behandla uppgifterna för annat än de brottsbekämpande syftena och om annan fullgör lagringen. Leverantö- rerna ska vidta särskilda tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt skydd vid behandlingen av lagrade trafikupp- gifter. De straff- och skadeståndsrättsliga bestämmelserna skyddar mot missbruk. ska kontrollera så att leverantörernas verksamhet följer gällande regelverk. En del i integritetsskyddet är också att de regler vi föreslår, tillsammans med tillsynsmyndighetens före- skrifter, är så tydliga och väl avgränsade som möjligt. Till det kommer att bestämmelserna om hemlig teleövervakning och utlämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation tar hänsyn till integritetsskyddet i de förutsättningar som krävs för att de brottsbekämpande myndigheterna ska få tillgång till uppgifter. Vi bedömer att våra förslag innebär inte bara en rimlig utan en god balans mellan brottsbekämpningens intressen av att trafikuppgifter lagras och integritetsskyddet. Lagringsskyldigheten innebär kostnader för att identifiera, spara, lagra och lämna ut trafikuppgifter. Kostnaderna avser nya tekniska investe- ringar, anpassning av befintliga system, underhåll av system och admini- stration. För att få en grund för våra bedömningar av kostnaderna har vi låtit de leverantörer som är representerade i utredningen och en oberoende expert inom området för elektronisk kommunikation göra en analys av de kostnader som våra förslag innebär. Mot bakgrund av de beräkningar som har gjorts av experten bedömer vi att kostnaderna för att identifiera och spara uppgifter kan beräknas till . Den sammanlagda kostnaden för att lagra trafikuppgifterna uppskattar vi också till om varje leverantör lagrar i egna system. Den kostnaden bygger på att varje leverantör lagrar uppgifterna i den växel eller server där uppgiften uppkommer, och inte centraliserar lagringen inom verksamheten. Om alla leverantörer i stället skulle ha ett gemensamt system för lagring och utlämnande beräknas den totala kostnaden till . Kostnaden för att lämna ut trafik- uppgifterna uppskattar vi till ca . Vi föreslår att leverantörerna ska stå för kostnaderna för anpassning av systemen, lagring och säkerhet och att det allmänna ska ersätta leveran- törerna när uppgifter lämnas ut i enskilda ärenden. Med en sådan fördelning uppnår man fördelen att leverantörerna genom sin kunskap och kompetens om egna system och behov kan hålla kostnaderna nere. får de brottsbekämpande myndigheterna betala för just det som har en direkt koppling till uppgiften att utreda och lagföra allvarlig brottslighet. Det av resurs- och tidsskäl överlägset bästa sättet att reglera ersätt- ningsnivån är enligt vår bedömning att tillsynsmyndigheten fastställer schabloner och bestämmer vad som ska gälla i de situationer där det finns anledning att avvika från schablonerna. Utgångspunkten vid bestämmandet av schablonerna bör vara att leverantörerna ska få ersätt- ning för sina kostnader för att lämna ut uppgifter. ska samråda med de brottsbekämpande myndigheterna och leverantö- rerna när schablonbeloppen bestäms. Lagringsskyldigheten innebär en viss inverkan på konkurrensen. Om de ökade kostnaderna blir för höga för de små leverantörerna, kan det leda till att de blir tvungna att träda ut från marknaden, vilket i så fall kan leda till en minskad konkurrens. Möjligheten att ge undantag från skyldig- heten att lagra trafikuppgifter och att anlita annan för att fullgöra lagringen kan mildra effekterna för de små leverantörerna och därmed ge minskad negativ effekt på deras investeringsvilja och möjligheter att stanna kvar på marknaden. ska kommissionen lämna en utvärdering till av tillämpningen av direktivet om lagring av trafikuppgifter. Därför anges det i direktivet att medlemsstaterna ska överlämna statistik till kommissionen . Även från nationella pers- pektiv finns det skäl att föra statistik. Det kan ge bättre underlag för bedömningen av behovet av trafikuppgifter i brottsbekämpningen och ett underlag för bedömningen av systemets effektivitet. Statistiken skulle också bilda ett gott underlag för de brottsbekämpande myndigheternas egen tillsynsverksamhet. Också andra kontrollorgans möjligheter att utföra sina uppgifter förbättras med ett gott statistikunderlag. Den kanske viktigaste aspekten är dock att statistiken skulle kunna bidra till en ökad parlamentarisk kontroll av användningen av trafikuppgifter i brotts- bekämpningen. Statistik ska föras över 1.antalet verkställda beslut om hemlig teleövervakning respektive utlämnanden enligt lagen om elektronisk kommunikation, 2.vilka typer av brott som ärendena har avsett, 3.hur som har förlöpt från det att respektive trafikuppgift lagrades till dess att den brottsbekämpande myndigheten begärde tillgång till uppgiften och 4.antalet ärenden där myndigheternas begäran om att få tillgång till trafikuppgifter inte har kunnat tillgodoses av leverantörerna samt vilka typer av brott ärendena har avsett. Av sekretesskäl ska statistiken inte innefatta de ärenden som handläggs av Säkerhetspolisen och som rör rikets säkerhet. De brottsbekämpande myndigheterna ska ansvara för statistiken. Uppgifterna bör sammanställas av och rapporteras till regeringen som ett underlag för regeringens redovisning till kommissio- nen. Vi bedömer att de kostnader som våra förslag medför för rättsväsendets myndigheter uppvägs av de effektivitetsvinster som är förenade med lagringen av trafikuppgifter. Vi bedömer därför att våra förslag inte medför behov av att tillföra rättsväsendet ytterligare resurser. Förslagen innebär att får nya uppgifter inom ramen för sin tillsynsverksamhet och att den verksamheten behöver tillföras resurser motsvarande och därefter . Det blir en fråga för att bedöma om den kostnaden kan bäras inom ramen för de avgifter som myndigheten tar ut . Förslagen i betänkandet ska träda i kraft . Några övergångsbestämmelser ska inte finnas. 1Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) ska ha följande lydelse. Sekretess med hänsyn främst till intresset att förebygga eller beivra brott 1 § Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till 1.förundersökning i brottmål, 2.angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3.verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud eller förbud att lämna juridiskt eller ekonomiskt biträde, 4.åklagarmyndighets, 4. åklagarmyndighets, polismyndighets, , polismyndighets, , övrigt för att förebygga, uppdaga, övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, eller utreda eller beivra brott, enligt lagen (2005:377) om straff enligt lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, med finansiella instrument, eller verksamhet för prövning av frågor om undantag enligt 6 kap. 6 c § andra stycket lagen (2003:389) om om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet eller förebygga terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Detsamma gäller uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 2 § lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar samt sådan verksamhet som avses i 7 § 1 lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekäm- pande verksamhet. Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, Skatte- verket, eller med att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndigheten i konkurs och hos för uppgift som angår misstanke om brott. Utan hinder av sekretessen enligt andra stycket kan enskild få uppgift om huruvida han eller hon förekommer i Säkerhetspolisens register med anledning av den verksamhet som bedrevs med stöd av 1.personalkontrollkungörelsen (1969:446) och de tilläggsföreskrifter som utfärdats med stöd av den, 2.förordningen med vissa bestämmelser om verksamheten vid , eller 3.motsvarande äldre bestämmelser. Sekretess gäller inte för uppgift som hänför sig till sådan verksamhet hos som avses i andra stycket om uppgiften har införts i en allmän handling . I fråga om annan uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan verksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i högst . I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 2Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation dels att 6 kap. 3 och 5 §§ ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 6 kap. 5 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fem nya paragrafer, 6 kap. 6 a - 6 d och 19 a §§, av följande lydelse. Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att behandlade uppgifter skyddas. Den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla detta skydd i nätet. Åtgärderna skall vara ägnade att säkerställa en säkerhetsnivå som, med beaktande av tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åtgärderna, är anpassad till risken för integritetsintrång. Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att behandlade uppgifter skyddas. Den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla detta skydd i nätet. Åtgärderna ska vara ägnade att säkerställa en säkerhetsnivå som, med beaktande av tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åtgärderna, är anpassad till risken för integritetsintrång. Lagringsskyldiga enligt 6 a § ska dessutom vidta särskilda tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa ett tillräckligt skydd vid behandlingen av lagrade trafikuppgifter. användare som är fysiska personer användare som är fysiska personer eller avser abonnenter och som eller avser abonnenter och som lagras eller behandlas på annat sätt lagras eller behandlas på annat sätt av den som bedriver verksamhet av den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 2 som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 §, skall utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande, om de inte får sparas för sådan behandling som anges i 6 eller 13 §. kap. 1 §, ska utplånas eller Prop. 2010/11:46 avidentifieras när de inte längre Bilaga 3 behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande, om de inte sparas för sådan behandling som anges i 6, 6 a eller 13 §. Den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § och som genererar eller behandlar uppgifter som avses i 20 § första stycket 1 och 3 ska lagra uppgifterna för brottsbekämpande syften. Lagrade uppgifter får behandlas endast 1.för att lämnas ut enligt 22 § första stycket 2 och 3 eller 27 kap. 19 § , eller 2.enligt 30 § första stycket personuppgiftslagen (1998:204). Lagring enligt 6 a § ska pågå lagringstidens slut ska uppgifterna utplånas, om de inte har begärts utlämnade men ännu inte lämnats annars har rätt att fortsätta enligt 6 a §. Regeringen eller den myndighet meddelar föreskrifter om säkerhet enligt 3 § andra stycket och får i enskilda fall medge undantag från lagringsskyldigheten enligt 6 a §. Lagringsskyldiga enligt 6 a § har rätt till ersättning när lagrade trafikuppgifter lämnas ut enligt 22 § första stycket 2 och 3 Ersättningen ska betalas av den Regeringen eller den myndighet Lagringsskyldiga enligt 6 a § ska bedriva verksamheten så att uppgifterna enkelt kan tas om hand och lämnas ut utan dröjsmål. Denna lag träder i kraft .