prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — 2.begränsade avvikelser från 4 § utöver vad som följer av 3 kap. 11 § (anpassad studiegång), om det finns särskilda skäl. 14 kap. 58 §§ Enligt 5 § ska en elev erbjudas utbildning i fritidshem om vissa närmare angivna förutsättningar föreligger. Av 8 § följer att sådan utbildning ska erbjudas även andra elever än de som anges i 5 §, om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling. I 6 och 7 §§ regleras elevens ålder och när i tiden sådan utbildning ska erbjudas. Enligt Lagrådets mening skulle bestämmelserna vinna i tydlighet om de disponeras i en annan ordning. Med hänsyn till innehållet i 8 § är det logiskt att denna föreskrift följer närmast efter 5 § och därmed före bestämmelserna om ålder och tid. Detta får till följd att 8 § i stället ska betecknas 6 § och 6 och 7 §§ följaktligen 7 respektive 8 §. Den av Lagrådet föreslagna 6 § kan efter vissa språkliga justeringar utformas på följande sätt: Även andra elever än de som avses i 5 § ska erbjudas utbildning i fritidshem, om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av sådan utbildning. I 5 § används uttrycket föräldrarnas. Med hänvisning till vad Lagrådet anfört under 8 kap. 47 §§ bör för att uppnå enhetlighet begreppet vårdnadshavarnas i stället användas. 14 kap. 14 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 14 kap. 15 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. Beträffande tilläggsbelopp till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. 14 kap. 16 § Beträffande insyn i en skolenhets verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 15 kap. 16 § Varje elev i gymnasieskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli. Vilka skäl som kan vara giltiga anges inte i remissen. I författningskommentaren till motsvarande bestämmelse i fråga om gymnasiesärskolan (18 kap. 15 §) anges att bestämmelsen ska kompletteras med närmare föreskrifter i förordning bl.a. om vad som kan vara giltiga skäl. Visserligen synes utevaro från utbildningen inte kunna leda till avstängning (jfr 5 kap. 18 §) men något eller några exempel på godtagbara skäl borde lämnas i författningskommentaren. 15 kap. 25 § Paragrafen blir enligt Lagrådets mening tydligare om den ges följande Som betyg på gymnasiearbetet ska någon av beteckningarna E eller F Om en elev har nått målen för gymnasiearbetet i examensmålen ska betyget E användas. I annat fall ska betyget F 15 kap. 26 § Lagrådet, som har kommenterat likartade frågor under 10 kap. 21 §, hänvisar till vad som anförs beträffande den paragrafen. 15 kap. 34 § Beträffande insyn i en skolenhets verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 16 kap. 13 § Paragrafen innebär att får besluta om avvikelser från nationella programs innehåll m.m. Bestämmelserna kan enligt Lagrådets uppfattning förbättras genom att ges följande lydelse: får besluta om avvikelser från struktur, innehåll och examensmål för utbildningar på nationella program. Beslut enligt första stycket fattas när det gäller en offentlig huvudman i samband med beslut om riksrekrytering enligt 45 §. Beslut enligt första stycket som avser en utbildning som anordnas av en huvudman för en fristående gymnasieskola fattas efter en prövning som motsvarar prövningen av riksrekryterande utbildningar. Regeringen får meddela föreskrifter om villkor för beslut enligt tredje 16 kap. 54 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. Beträffande tilläggsbelopp till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. 18 kap. 6 § I första stycket föreskrivs att utbildningen i gymnasiesärskolan ska bedrivas under läsår som omfattar en hösttermin och en vårtermin. I andra stycket anges att utbildningen är avsedd att genomgås på fyra läsår. Vidare anges att huvudmannen får besluta att utbildningen får fördelas . Vid föredragningen har upplysts att regleringen om huvudmannens befogenheter i andra stycket torde komma att omfattas av bemyndigandet i 29 kap. 19 §. Mot denna bakgrund kan enligt Lagrådets uppfattning ifrågasättas om det alls behövs någon reglering av frågan i 18 kap. 6 § och, om så är fallet, hur en bestämmelse bör utformas. Saken bör övervägas och klargöras i det fortsatta beredningsarbetet. 18 kap. 16 § I enlighet med vad Lagrådet anfört inledningsvis bör ordet närmare i uttrycket närmare föreskrifter utgå. 19 kap. 19 § Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 19 kap. 20 § Beträffande uttrycket organisatoriska eller ekonomiska konsekvenser hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 19 kap. 25 § Beträffande uttrycket organisatoriska eller ekonomiska konsekvenser hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. Beträffande tilläggsbelopp till fristående skolor hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 21 §. 19 kap. 28 § Beträffande insyn i en skolenhets verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 20 kap. 6 § Paragrafen innehåller i andra stycket ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i visst ämne och i tredje stycket anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om kursplaner och ämnesplaner. Enligt Lagrådets mening kan styckena läggas samman till ett stycke (jfr 10 kap. 7 § tredje stycket), som kan ges följande lydelse: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kursplaner, ämnesplaner och gymnasiepoäng. Sådana föreskrifter får innebära att kursplaner eller ämnesplaner inte ska finnas eller att gymnasiepoäng inte ska beräknas för vissa kurser. 20 kap. 8 § Enligt paragrafens andra stycke svarar rektorn för att individuella studieplaner upprättas. Enligt tredje stycket meddelar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskrifter om den individuella studieplanen. Även om tredje stycket närmast leder tanken till föreskrifter om t.ex. innehållet i den individuella studieplanen synes bestämmelsen också kunna inbegripa en föreskrift om rektors ansvar. Enligt Lagrådets mening kan andra stycket därför utgå ur paragrafen. 20 kap. 10 och 11 §§ Enligt paragraferna har varje kommun ett ansvar för att kommuninvånare får delta i viss utbildning och kommuninvånarna har en rätt att delta i utbildningen. Rätten att delta i utbildningen föreligger om vissa förutsättningar är uppfyllda, däribland att personen är bosatt i landet. Med bosatt i landet avses enligt 29 kap. 1 § första stycket den som ska vara folkbokförd här enligt folkbokföringslagen (1991:481). Som bosatt i landet ska, enligt andra stycket i sistnämnda paragraf, anses även den som inte är folkbokförd här men som uppfyller närmare angivna krav. Det är enligt Lagrådets mening oklart vad som åsyftas med att varje kommuninvånare har rätt till utbildning, om han eller hon är bosatt i landet. Begreppet kommuninvånare förekommer inte i kommunallagen (1991:900) och vilken innebörd det ska ha enligt skollagen finns inte heller angivet i remissen. Lagrådet föreslår därför att begreppet utgår ur 10 § och att 11 § med vissa språkliga justeringar omformuleras och ges följande lydelse: En vuxen har rätt att delta i utbildning på grundläggande nivå från och med andra kalenderåret det år då han eller hon fyller , om han eller hon 1.är bosatt i landet, 2. saknar sådana kunskaper som normalt uppnås i , och 3.har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Den som har rätt att delta i utbildning enligt första stycket har rätt att delta i sådan utbildning även i en annan kommun än hemkommunen, om utbildningen tillhandahålls där. Första och andra styckena gäller inte intagna i kriminalvårdsanstalt. Av 24 kap. 10 § framgår att Kriminalvården ansvarar för deras utbildning. 20 kap. 15 § I paragrafen föreskrivs att hemkommunen inte behöver betala ersättning för en elev i annan kommun om hemkommunen eller, efter överklagande, , har bedömt att eleven inte har rätt att delta i utbildningen. I 22 § samma kapitel finns en bestämmelse om skyldigheten för en kommun att ta emot en elev, om hemkommunen har åtagit sig eller, efter överklagande, ska åta sig att svara för kostnaderna för elevens utbildning, dvs. utan angivande av . Vilken myndighet som prövar överklaganden i nu angivna frågor framgår av 28 kap. 11 §. Lagrådet anser inte att det finns behov av att i 15 § särskilt ange vilken myndighet som prövar ett överklagande. Det framstår inte som helt adekvat att kalla både hemkommunens och, efter överklagande, Skolväsendets överklagandenämnds ställ- ningstagande för en bedömning. Nämnden prövar ett överklagande av ett beslut som meddelats av den kommun som anordnar utbildningen att inte ta emot en sökande. Prövningen leder till ett beslut som innebär att sökanden har eller inte har rätt att delta i utbildningen. Med beaktande av vad som anförts föreslås 15 § andra meningen få följande lydelse: Detta gäller endast om hemkommunen har bedömt eller, efter överklagande av ett beslut enligt 14 § andra stycket, beslut har meddelats att eleven har rätt att delta i utbildningen. 20 kap. 16, 19 och 20 §§ Beträffande användningen av uttrycket kommuninvånare hänvisar Lagrådet till vad som anförs beträffande 20 kap. 10 och 11 §§. 20 kap. 28 § Lagrådet, som har kommenterat likartade frågor under 10 kap. 21 §, hänvisar till vad som anförs beträffande den paragrafen. 20 kap. 34 § I paragrafen anges att intyg kan utfärdas efter en genomgången kurs. Det framgår av författningskommentaren att avsikten är att betyg alltid ska sättas på kurser för vilka det är föreskrivet att betyg ska sättas, alltså även om eleven begär att få ett intyg. Enligt 34 § första stycket kan den som vill få sina kunskaper dokumenterade på annat sätt än genom betyg få ett intyg. Formuleringen kan uppfattas som en möjlighet för den som genomgått en kurs att välja att få ett intyg i stället för betyg. Om första stycket utformas på följande sätt synes den avsedda innebörden framgå tydligare: Den som genomgått en kurs i vuxenutbildning och vill få sina kunskaper dokumenterade även på annat sätt än genom betyg ska få ett intyg. 21 kap. 10, 11, 14 och 16 §§ Vad ovan anförs under 20 kap. 10 och 11 §§ gäller också i fråga om dessa paragrafer. 21 kap. 23 § Paragrafen bör ändras på samma sätt som Lagrådet föreslagit i fråga om 20 kap. 34 §. 22 kap. 7 § Enligt andra stycket i paragrafen ska huvudmannen för utbildning i svenska för invandrare verka för att utbildningen kan bedrivas som eleven uppbär ersättning från . Den enligt vad som upplysts vid föredragningen avsedda innebörden av bestämmelsen framgår enligt Lagrådets mening tydligare om bestämmelsen i stället ges följande utformning: Huvudmannen ska också verka för att utbildning i svenska kan bedrivas under tid för vilken eleven får ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och för att utbildningen kan kombineras med aktiviteter som erbjuds inom hälso- och sjukvården. 22 kap. 11 § I den föreslagna paragrafens tredje stycke föreskrivs att varje kommun ska aktivt verka för att en nyanländ invandrare som omfattas av lagen (2010:000) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare kan påbörja utbildningen i svenska för invandrare inom en månad från det att den nyanlände anmält sig till sådan utbildning hos kommunen. Av författningskommentaren framgår att den nämnda lagen ingår i regeringens proposition 2009/10:60 Nyanlända invandrares arbets- marknadsetablering egenansvar med professionellt stöd. I den propositionen finns också ett förslag till ändring av 13 kap. 3 § i gällande skollag. Förslaget motsvarar den här av Lagrådet kommenterade paragrafen. Lagrådet kan konstatera att samordning måste ske mellan de båda Prop. 2009/10:165 lagförslagen. Ett skäl är att förslagen i förevarande lagrådsremiss avses Bilaga 18 träda i kraft med vissa övergångsbestämmelser under det att lagförslagen i prop. 2009/10:60 avses träda i kraft först . 22 kap. 13 § Vad ovan anförts under 20 kap. 10 och 11 §§ gäller också i fråga om denna paragraf. 22 kap. 23 § Lagrådet, som har kommenterat likartade frågor under 10 kap. 21 §, hänvisar till kommentaren till den paragrafen. 22 kap. 28 § Paragrafen bör ändras på samma sätt som Lagrådet föreslagit i fråga om 20 kap. 34 §. 23 kap. 6 § Enligt första stycket får ingen annan myndighetsutövning än den som hör till en lärares undervisningsuppgifter överlämnas vid entreprenad i gymnasieskolan. Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår att den myndighetsutövning som kan komma att överlämnas främst är betygssättning. Utfärdande av betygsdokument anges däremot vara en sådan uppgift som inte kan överlämnas vid entreprenad i gymnasieskolan. När det gäller vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare får, enligt andra stycket, förutom lärares uppgifter även rektors uppgifter som innefattar myndighetsutövning överlämnas till en uppdragstagare. Det är enligt Lagrådet oklart vilken myndighetsutövning, förutom betygssättning, som enligt lagförslaget ska anses innefattas i en lärares undervisningsuppgifter. Rimligen avses därmed också en lärares befogenhet att t.ex. vidta disciplinära och andra särskilda åtgärder enligt 5 kap. Vilken myndighetsutövning som omfattas av första stycket bör dock belysas ytterligare i författningskommentaren. Lagrådet ifrågasätter vidare behovet av skilda regleringar för gymnasie- skolan och vuxenutbildningen när det gäller rektorers myndig- hetsutövning. Det torde ligga närmast till hands att den myndighets- utövning som hör till en rektors uppgifter, i likhet med lärarnas, får överlämnas vid entreprenad i gymnasieskolan. Det finns enligt Lagrådets mening skäl att överväga frågan ytterligare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. 23 kap. 8 § I 16 §§ regleras överlämnande av uppgifter genom entreprenadavtal och i 811 §§ överlämnande av uppgifter genom samverkan. Av grundläggande betydelse när det gäller entreprenad är att huvud- mannaskapet ligger kvar hos kommunen, eller den enskilde huvudmannen och att dessa i egenskap av huvudmän ansvarar för verksamhetens innehåll men genom avtal låter någon annan ombesörja utförandet av uppgiften. Utmärkande för samverkan däremot är att ett avtal med någon om att utföra huvudmannens uppgifter får till följd att även huvudmannaskapet och ansvaret för verksamheten överlåts, däribland ansvaret för uppgifter som innebär myndighetsutövning. I definitionerna av entreprenad i 1 § respektive samverkan i 8 § används i båda paragraferna uttrycket utföra uppgifter. Eftersom det är en avgörande skillnad i juridiskt hänseende mellan att utföra uppgifter enligt entreprenadavtal och enligt samverkansavtal, får det inte råda någon tvekan om vilka slags uppdrag som de olika paragraferna reglerar. I förtydligande syfte föreslår Lagrådet ett tillägg i 8 § så att det av lagtexten klart framgår att ett avtal med en annan kommun om att utföra kommunens uppgifter innebär att den andra kommunen tar över huvudmannens ansvar och skyldigheter och inte enbart verkställigheten av en viss uppgift. Bestämmelserna i 8 § kan förslagsvis ges följande lydelse: En kommun får sluta avtal med en annan kommun om att denna ska ta över ansvaret för kommunens uppgifter inom förskolan, fritidshemmet, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna, utbildning i svenska för invandrare eller sådan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. En kommun får också sluta avtal med ett landsting om att detta ska ta över ansvaret för kommunens uppgifter inom vuxenutbildning och särskild utbildning för vuxna. 23 kap. 9 § I 9 § bör hänvisningen till 2 kap. 2629 §§ i första och andra styckena rätteligen vara 2 kap. 2528 §§. 23 kap. 10 § I konsekvens med ovanstående resonemang beträffande 8 § bör i 10 § uttrycket fullgöra ersättas av ta över ansvaret för. 23 kap. 11 § I paragrafen föreslås en ändring motsvarande den som Lagrådet föreslagit beträffande 8 §. Lagrådet ifrågasätter vidare om ordet utomstående i bestämmelsen sakligt sett avses tillföra något utöver begreppet annan. Om så inte är fallet föreslås att ordet utomstående utgår. Den inskjutna satsen utöver vad som följer av denna lag synes överflödig och kan därför utgå. Bestämmelsen i 11 § skulle mot denna bakgrund, jämte vissa redaktionella ändringar i tredje stycket, kunna ges följande lydelse: Regeringen får meddela föreskrifter om möjlighet att låta enskilda och andra ta över ansvaret för enstaka inslag i verksamhet med offentlig huvudman inom skolväsendet. När det gäller utbildning i form av ett individuellt program inom gymnasieskolan och gymnasiesärskolan får regeringen meddela föreskrifter om att enskilda och andra får ta över ansvaret för mer av utbildningen än som följer av första stycket. För medverkan av någon annan än en huvudman inom skolväsendet får föreskrifter som meddelats enligt första och andra styckena avvika från bestämmelserna i 2 kap. 1322, 32 och 36 §§. 24 kap. 2 § I paragrafen, som innehåller föreskrifter om internationella skolor på grundskolenivå, ges en möjlighet att fullgöra skolplikten i en inter- nationell skola. Möjligheten ska stå öppen för den som endast för har sitt hem i eller har andra särskilda skäl för att få utbildning i en sådan skola. I skollagen i övrigt används ofta uttrycket är bosatt i. Så sker även i fjärde meningen i paragrafens andra stycke, där det anges att undervisning i bl.a. svenska språket ska ges i den omfattning som de elever som är bosatta i behöver. I 4 § första stycket föreskrivs att en elevs hemkommun ska lämna bidrag till den internationella skolan, under förutsättning bl.a. att eleven för är bosatt i . Om det i förevarande paragraf använda uttrycket har sitt hem är avsett att ha samma innebörd som är bosatt i bör enligt Lagrådets uppfattning det senare uttrycket användas även här. Det första stycket i paragrafen skulle enligt Lagrådets mening vinna i tydlighet, om där redan från början anges att den som är skolpliktig under vissa förutsättningar får fullgöra sin skolplikt i en internationell skola. Vidare bör det uttryckligen anges att det ankommer på att pröva frågor om godkännande av huvudman för en internationell skola. Första stycket skulle med hänvisning till det anförda kunna utformas på följande sätt: Den som är skolpliktig och som för endast är bosatt i eller som har andra särskilda skäl att få utbildning i en internationell skola på grundskolenivå får fullgöra sin skolplikt i en godkänd sådan skola. Detta gäller dock inte sådana barn som avses i 7 kap. 5 eller 6 §. prövar frågor om godkännande av internationella skolor på grundskolenivå. Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 24 kap. 4 § I den föreslagna paragrafen behandlas frågan om en hemkommuns bidrag för en elev till en internationell skola. I första stycket anges förutsättningarna för att elevens hemkommun ska vara skyldig att lämna sådant bidrag. De i punkt 2 angivna förutsättningarna synes överensstämma med förutsättningarna i 2 § för att en elev ska få fullgöra sin skolplikt i en internationell skola och behöver därför inte anges också i punkt 2. Att bidraget ska lämnas från och med höstterminen det år eleven fyller kan lämpligen regleras i andra stycket. Första och andra styckena torde i enlighet med vad Lagrådet förordat kunna ges följande lydelse: Elevens hemkommun ska lämna bidrag till en godkänd internationell skola för en elev som enligt 2 § får fullgöra sin skolplikt där, om eleven är folkbokförd i eller om kommunen får särskilt statsbidrag för eleven. Bidraget ska lämnas från och med höstterminen det år eleven fyller och bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna. Har en elev ett omfattande behov av särskilt stöd, är kommunen inte skyldig att lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 24 kap. 5 och 6 §§ Beträffande uttrycket betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 8 kap. 17 §. 24 kap. 7 § Beträffande insyn i en internationell skolas verksamhet hänvisar Lagrådet till vad som anförs i fråga om 9 kap. 21 §. 24 kap. 10 § I förslaget sägs att för intagna i kriminalvårdsanstalt anordnas utbildning som motsvarar vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna samt utbildning i svenska för invandrare. För sådan utbildning ansvarar Kriminalvården enligt den föreslagna paragrafen. Av författningskommentaren framgår att paragrafen inte har någon motsvarighet skollag. Däremot hänvisas till att frågor om utbildning för den som är intagen i en kriminalvårdsanstalt regleras i förordningen (2007:152) om utbildning vid kriminalvård i anstalt. Enligt 1 § i förordningen får kriminalvården för intagna i kriminalvårdsanstalt anordna utbildning motsvarande vuxenutbildning, vuxenutbildning för utvecklingsstörda och svensk- undervisning för invandrare. En första oklarhet i förslaget är vad som avses med ordet anordnas. Det kan antingen betyda att Kriminalvården ska anordna utbildning eller, i likhet med vad som sägs i gällande förordning, får anordna utbildning. Enligt Lagrådets mening måste frågan klargöras under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet och resultatet få komma till direkt uttryck i författningstexten. En annan fråga är hur paragrafen förhåller sig till förslagets regler om rätt att delta i vuxenutbildning på grundläggande nivå (jfr 20 kap. 11 § tredje stycket) respektive rätt att delta i särskild utbildning för vuxna på grundläggande nivå (jfr 21 kap. 11 § andra stycket). Av nämnda lagrum framgår att denna rätt till utbildning med stöd av nämnda kapitel inte gäller intagna i kriminalvårdsanstalt utan att den frågan avses reglerad genom 24 kap. 10 §. Det är däremot inte helt klart vad som avses gälla beträffande utbildning i svenska för en invandrare som är intagen i en kriminalvårdsanstalt. Av den här kommenterade paragrafen får läsaren intrycket att det uteslutande är kriminalvårdens ansvar genom uttrycket För sådan utbildning ansvarar Kriminalvården. Å andra sidan finns det inte någon bestämmelse i 22 kap. Utbildning i svenska för invandrare där motsvarande undantag görs som i 20 och 21 kap. för dem som är intagna i kriminalvårdsanstalt. Möjligen kan detta tyda på att både landets kommuner och kriminalvården har ett ansvar för att erbjuda utbildning i svenska för invandrare som är intagna i kriminalvårdsanstalt. Härtill kommer att vissa av hänvisningarna i författningskommentaren till olika lagrum är felaktiga. Enligt Lagrådets mening bör under den fortsatta beredningen klargöras vad som avses gälla. 24 kap. 23 § Enligt paragrafen får ett skolpliktigt barn medges rätt att fullgöra skolplikten på annat sätt än som anges i skollagen under vissa förutsättningar. En sådan förutsättning är att verksamheten ska framstå som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt föreskrifterna i skollagen. En annan förutsättning som ska föreligga är att det också finns synnerliga skäl för det alternativa sättet att fullgöra skolplikten.