prop · GX03172 · 2010-03-23 00:00:00 — Det finns också behov av att kunna precisera kravet på innehållet i en helhetsbedömning, t.ex. vilka säkerhetsområden som analysen och redo- görelsen närmare ska omfatta och hur djupgående dessa ska vara. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela ytterligare föreskrifter om innehållet i helhetsbedömningen och att en helhetsbedömning av säkerhetsskäl ska genomföras oftare än De gällande föreskrifterna gäller för kärnkraftsreaktorer, men också för Prop. 2009/10:172 andra kärntekniska anläggningar. Detta bör också vara utgångspunkten för den nya lagregleringen. har dock framhållit att har beslutat om undantag från kravet på en helhetsbedömning med hänvisning till att reaktorerna i är slutligt avställda. Även i andra fall kan det finnas omstän- digheter som talar för att man ska kunna göra undantag från kravet på återkommande helhetsbedömning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om undantag eller i det enskilda fallet ge dispens från kravet på en helhetsbedömning. Sådana undantag och dispenser får endast avse kärntekniska anläggning- ar där den risk som är förenad med anläggningarna är liten. 6.5Tillståndsvillkor för att säkerställa ansvaret vid radiologiska olyckor Regeringens förslag: Regeringen får meddela föreskrifter om att till- stånd till kärnteknisk verksamhet ska förenas med de villkor som be- hövs för att säkerställa det ansvar och de skyldigheter som följer av atomansvarighetslagen (1968:45). förslag överensstämmer med regering- ens med den skillnaden att regeringen föreslår att hänvisningen i bestäm- melsen görs till atomansvarighetslagen i stället för den föreslagna nya lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar Strålsäkerhetsutred- ningens förslag om att regeringen bör bemyndigas att meddela föreskrif- ter om att tillstånd till kärnteknisk verksamhet ska förenas med de villkor som behövs för att säkerställa det ansvar och de skyldigheter som följer av regler om ansvar för radiologiska olyckor. Det ger tillsynsmyndighe- ten en möjlighet att med stöd av 18 § kärntekniklagen meddela de före- lägganden och förbud som behövs, och ytterst att stoppa driften av en anläggning, om en innehavare av en kärnteknisk anläggning inte uppfyl- ler skyldigheterna enligt reglerna om ansvar för olyckor. har föreslagit att den nya bestämmelsen om tillståndsvillkor ska avse det ansvar och de skyldigheter som följer av den föreslagna nya lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor (prop. 2009/10:173 Kärnkraften ökat skadeståndsansvar). Det är oklart när den nya lagen kommer att träda i kraft eftersom det beror på när andra stater som har tillträtt den så kallade Paris- och tilläggskonven- tionen har möjlighet att ratificera tilläggsprotokoll till konven- tionen. Den nya bestämmelsen om tillståndsvillkor bör inte vara beroen- de av när lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor träder i kraft. Bestämmelsen bör i stället tills vidare avse de regler om ansvar och ersättning som gäller och som finns i atomansvarighetslagen (1968:45). 6.6Tillräckliga resurser för att fullgöra åtgärder som följer av villkor och föreskrifter Regeringens förslag: Den som har tillstånd till kärnteknisk verksam- het är skyldig att ha en organisation för verksamheten med ekono- miska, administrativa och personella resurser som är tillräckliga för att kunna fullgöra de åtgärder som avses i 1012 §§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, åtgärder som följer av villkor eller föreskrif- ter som har meddelats med stöd av denna lag samt skyddsåtgärder i händelse av driftstörningar eller haverier i anläggningen. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: I 13 § kärntekniklagen finns en regel om att den som har tillstånd till kärnteknisk verksamhet är skyldig att svara för kostnaderna för de åtgärder som avses i 1012 §§ samma lag. I 1012 §§ anges allmänna skyldigheter som tillståndshavaren har och som innebär bl.a. att åtgärder vidtas för att upprätthålla säkerheten vid driften, att på ett säkert sätt hantera och slutförvara kärnavfall och kärnämne och att på ett säkert sätt avveckla och riva anläggningar då verksamheten inte längre ska bedrivas. Bestämmelsen om tillståndshavarens kostnadsansvar för dessa åtgärder bör kompletteras med en bestämmelse som tydliggör tillståndshavarens skyldighet att ha en organisation utformad och bemannad på ett sådant sätt att den tillförsäkrar en säker och tillförlitlig drift av verksamheten samt tillgodoser effektiva åtgärder i en haverisituation. Detta bör gälla även i fall då tillståndshavaren anlitar uppdragstagare. Bestämmelsen bör omfatta även åtgärder som följer av tillståndsvillkor om ansvar och skyl- digheter enligt den föreslagna lagen om ansvar och ersättning vid radio- logiska olyckor (jfr avsnitt 6.5). Tillståndshavaren bör vara skyldig att ha ekonomiska resurser som är tillräckliga för att kunna fullgöra de åtgärder som avses i 1012 §§ kärn- tekniklagen eller åtgärder som följer av villkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen samt skyddsåtgärder i händelse av drift- störningar eller haverier i anläggningen. Målsättningen i lagstiftningen för kärnteknisk verksamhet är att så långt det över huvud taget är möjligt, undanröja riskerna för en radiolo- gisk olycka och därmed ytterst för förluster av liv eller egendom. Kraven på säkerhet och strålskydd är långtgående och särskilt inriktade på åtgär- der för att skydda människor och miljö mot oacceptabel strålning. Kärn- tekniklagen kan sägas ha utformats så att tillståndshavaren har getts ett ansvar för driften av en kärnteknisk anläggning som närmar sig det strikta och som inte kan överlåtas på någon annan. Detta synsätt överensstämmer med reglerna i den föreslagna lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor (och den gällande atom- ansvarighetslagen) där innehavaren av en anläggning har ansvaret för att ersätta skador vid en olycka oberoende av vållande, dvs. på objektiv grund (prop. 2009/10:173, avsnitt 7.1). Stor vikt måste läggas vid tillståndshavarens förutsättningar för att på Prop. 2009/10:172 ett betryggande sätt kunna svara för de åtaganden som följer av kärntek- Tillståndshavaren måste på ett trovärdigt sätt kunna visa att denne antingen direkt, t.ex. genom ett tillräckligt aktiekapital eller genom åtaganden av högsta moderbolaget i den koncern tillstånds- havaren kan tillhöra, har den finansiella kapacitet som krävs för att på ett uthålligt sätt uppfylla de krav som ställs. I det sammanhanget bör de skyldigheter som tillståndshavaren har enligt bl.a. den föreslagna lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor ha en stor betydelse. En samlad och effektiv tillsyn Regeringens bedömning: bör överta till- synen enligt i frågor som rör verksamhet med joniserande och icke-joniserande strålning, dvs. kärnteknisk verksamhet enligt kärn- tekniklagen och verksamhet med strålning enligt strålskyddslagen. bedömning överensstämmer i huvudsak Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget. i län, (miljödomstolen), Strålsäker- har framhållit att bör behålla ansvaret för den operativa till- syn enligt som inte kan kopplas till Strålsäkerhetsmyndig- i län, i och Gröna kvinnor har avstyrkt förslaget. i län har ansett att regleringen i visat sig fullgod och att dagens uppdelning där är tillsynsansvarig och är till- synsvägledande bör bevaras. Skälen för regeringens bedömning: Tillsynen enligt över kärnteknisk verksamhet och verksamhet med strålning omfattar både olägenheter vid joniserande strålning och säkerheten vid anläggningarna. är tillsynsmyndighet enligt . svarar även för annan tillsyn enligt . Vem som har tillsyns- ansvaret anges i förordningen (1998:900) om tillsyn enligt . utöver tillsyn över att kärntekniklagen och strålskyddslagen samt villkor och föreskrifter som meddelats med stöd av dessa lagar följs. Myndigheten beslutar också om de villkor och före- skrifter som behövs enligt kärntekniklagen. lagen är inriktad på anläggningens säkerhet. I säkerhetsfrågorna ingår att se till att olika barriärer bränsle, reaktorn och dess inneslutning, trans- portbehållare och emballage samt avfallsanläggningar fungerar till- fredsställande så att inga skadliga mängder av radioaktiva ämnen når ut i Säkerheten bestäms inte bara av utformningen av tekniska system utan också av organisatoriska, administrativa och personella fak- har långtgående befogenheter som till- synsmyndighet enligt kärntekniklagen och strålskyddslagen. De länsstyrelser som ansvarar för tillsyn över kärnteknisk verksamhet inom sina län har ansett att de saknar resurser för att utöva tillsyn över kärnteknisk verksamhet i frågor som rör joniserande strål- Prop. 2009/10:172 ning. har resurser som omfattar totalt cirka 250 anställda med särskild kompetens och erfarenhet i frågor som gäller joniserande och icke-joniserande strålning. Myndigheten för- fogar även över nästan för forskning inom sitt verksamhetsområde. Den lagtekniska uppdelningen mellan , kärntekniklagen och strålskyddslagen innebär att och länssty- relsen självständigt prövar frågor som rör kärnteknisk verksamhet. Detta kan vara problematiskt i vissa avseenden, särskilt i samband med en ut- byggnad av ny kärnkraft. Som utredningen visat saknar länsstyrelserna i stor utsträckning resurser för tillsyn av joniserande och icke-joniserande strålning. Om länsstyrelserna skulle påbörja en resursförstärkning avse- ende personal med kunskaper inom joniserande och icke-joniserande strålning skulle det kunna leda till en splittring av tillsynsresurserna på detta område mellan länsstyrelserna och . Det kan också uppkomma situationer där och Strålsäkerhets- myndigheten var för sig fattar beslut i samma fråga, t.ex. ett föreläggande till tillståndshavaren att vidta åtgärder som rör säkerheten. I en situation där snabba tillsynsbeslut krävs kan detta ske även om samarbetet mellan de båda myndigheterna i övrigt skulle fungera tillfredställande. Med hänsyn till detta bör överta tillsynen enligt i frågor som rör verksamhet med joniserande och icke-joniserande strålning, dvs. kärnteknisk verksamhet enligt kärntek- niklagen och verksamhet med strålning enligt strålskyddslagen. Länsstyr- elsen bör behålla tillsynsansvaret i de frågor som inte omfattas av Strål- säkerhetsmyndighetens kompetensområde, eftersom har den kompetens och erfarenhet som behövs i de miljöfrågor som inte rör joniserande och icke-joniserande strålning. Regeringens förslag: I 25 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet införs en bestämmelse om att ansvar inte ska dömas ut enligt paragrafen, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 40 § atomansvarighetslagen (1968:45). förslag: har inte föreslagit någon bestämmelse som reglerar konkurrensen mellan straff- bestämmelsen i 25 § kärntekniklagen och straffbestämmelsen i 40 § atom- ansvarighetslagen (1968:45). Utredningen har däremot, i anslutning till förslag till en ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor, föreslagit att det inte införs någon straffbestäm- melse i den lagen. Utredningen har anfört att någon sådan bestämmelse inte behövs med hänsyn till att straffbestämmelsen i 25 § kärntekniklagen kommer att bli tillämplig i dessa fall på grund av utredningens förslag om att koppla reglerna om tillståndsvillkor i 8 a § kärntekniklagen till de skyl- digheter som följer av lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska Remissinstanserna har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: I 40 § atomansvarighetslagen finns en Prop. 2009/10:172 straffbestämmelse som gäller anläggningshavarens skyldighet att inneha en ansvarsförsäkring eller att ställa sådan annan säkerhet som föreskrivits med stöd av lagen. Den som försummar denna skyldighet döms enligt bestämmelsen till böter eller fängelse . I 25 § kärntekniklagen finns en straffbestämmelse som gäller den som bl.a. åsidosätter villkor som meddelats med stöd av kärntekniklagen. I avsnitt 6.5 föreslås att reglerna om tillståndsvillkor i 8 a § kärnteknik- lagen kopplas till det ansvar och de skyldigheter som följer av atom- ansvarighetslagen. På grund av det förslaget skulle 25 § kärntekniklagen kunna bli tillämplig vid överträdelser mot skyldigheten för en anlägg- ningshavare att ha en ansvarsförsäkring eller annan säkerhet som täcker ersättningsansvaret enligt atomansvarighetslagen. Det bör därför införas en bestämmelse i 25 § kärntekniklagen som klargör att straffbestämmel- sen i 40 § atomansvarighetslagen ska tillämpas i de aktuella fallen. bedömning att det inte behövs någon straff- bestämmelse i den nya lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor behandlas i propositionen om ökat skadeståndsansvar (prop. 2009/10:173, avsnitt 8.8). 7Lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling upphävs Regeringens förslag: Lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling ska upphöra att gälla vid utgången av . förslag överensstämmer med regeringens med den skillnaden att utredningen föreslagit att lagen ska upphöra att gälla vid utgången av . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft någon invändning mot förslaget. Folkkampanjen mot kärnkraft- kärnvapen, och Gröna kvinnor har avstyrkt förslaget. har ansett att avvecklingslagen inte är obehövlig även om förbudet mot nybyggnation avskaffas, utan att den tvärtom utgör det centrala politiska verktyget som möjliggör långsiktiga beslut och över- väganden om vilket energisystem vi vill ha. Skälen för regeringens förslag: Lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling (avvecklingslagen) ger regeringen en möjlighet att besluta att rätten att driva en kärnkraftsreaktor för att utvinna kärnenergi ska upp- höra . Om rätten att driva en kärnkraftsreaktor för att utvinna kärnenergi upp- hör att gälla enligt lagen, har tillståndshavare, fastighetsägare och inne- havare av särskild rätt till fastigheten rätt till ersättning av staten för den förlust som kan uppstå i samband med avställningen. När ersättningen ska bestämmas tillämpas avvecklingslagens särskilda bestämmelser om ersättningen, i övrigt tillämpas delar av expropriationslagen (1972:719). Två kärnkraftsreaktorer har stängts av med stöd av avvecklingslagen. Den första reaktorn stängdes av sedan ett ramavtal om ersättning till kraftverkets ägare ingåtts mellan företrädare för staten, och . De åtaganden som följer av avtalet har godkänts av (prop. 1999/2000:63, bet. 1999/2000:NU 11, rskr. 1999/2000:200). Regeringens energipolitik redovisas i propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik Energi (prop. 2008/09:163), i vilken bl.a. följ- ande anges. Svensk elproduktion står i huvudsak på två ben vattenkraft och kärnkraft. Klimatfrågan står nu i fokus och kärnkraften kommer därmed som kan överblickas att förbli en viktig del av svensk el- produktion. För att minska sårbarheten och öka försörjningstryggheten bör ett tredje ben utvecklas för elförsörjningen, och därmed minska bero- endet av kärnkraft och vattenkraft. För att åstadkomma detta måste kraft- värme, vindkraft och övrig förnybar kraftproduktion tillsammans svara för en betydande del av elproduktionen. Med ett ökande fokus på klimat- förändringarna uppfyller kärnkraften ett av de viktigaste kraven som ställs på dagens energikällor, nämligen att den endast innebär låga ut- släpp av växthusgaser. Med tanke på reaktorernas förväntade återstående livslängd och den långa projekteringstiden för nya kärnkraftsanläggningar är det angeläget att ge tydliga besked om förutsättningarna för planering av nya anläggningar på kommersiella grunder. Av propositionen framgår att den energipolitiska inriktningen bl.a. innebär att tillstånd ska kunna ges till nya kärnkraftsreaktorer i syfte att successivt ersätta nuvarande reaktorer i takt med att dessa når sin ekono- miska livslängd (prop. 2008/09:163 s. 34). Att genomföra en generationsväxling i det svenska kärnkraftsbestån- det, där särskilt aspekter som försörjningstrygghet och långsiktighet inför byggskedet har betonats, innebär att kärnkraften kommer att vara en viktig energikälla . De svenska kärnkraftverken kan komma att drivas hela sin ekonomiska livslängd. Med denna energipoli- tiska inriktning behövs ingen lag som gör det möjligt för regeringen att i förväg besluta om avstängning av en reaktor. Avvecklingslagen bör där- för upphävas. I lagen (2000:334) om särskilda skattebestämmelser vid kärnkraftsav- veckling finns särskilda bestämmelser om beskattningen vid avveckling av kärnkraft vid tillämpning av inkomstskattelagen (1999:1229) och lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Lagen gäller för ersättning som ett företag får enligt lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling eller på grund av avtal med staten om avveck- ling av kärnkraft. Bestämmelserna är tillämpliga på de avtal som ingåtts vid avvecklingen av de två reaktorerna vid . Enligt dessa avtal kommer ersättning fortsatt att betalas ut framöver. Lagen om särskilda skattebestämmelser vid kärnkraftsavveck- ling bör därför fortsätta att gälla. 8 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Ändringarna i och lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet träder i kraft . förslag: Utredningen har föreslagit att ändringarna i och kärntekniklagen ska träda i kraft . Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ändringarna i och kärn- tekniklagen, bör träda i kraft . Förslaget baseras på alliansregeringens energi- och klimatöverenskom- melse och innebär bl.a. att förbudet mot att uppföra kärnkraftsreaktorer tas bort och att avvecklingslagen avskaffas. Förslaget har inte påverkan på medlemskap i . Regeländringarna om förutsättningar för generationsskifte i kärnkraften föreslås träda i kraft . Regeringens bedömning är att ett generationsskifte i kärnkraften inte står i strid med ambitionen att minska beroendet av kärnkraft och vattenkraft. Om förslaget leder till ansökningar om tillstånd att få bygga nya kärn- kraftsreaktorer, kommer det att få konsekvenser för Strålsäkerhetsmyn- dighetens verksamhet som tillsynsmyndighet. En ansökan om att få byg- ga en ny kärnkraftsreaktor ska granskas av . Kostnaderna för granskning av en even- tuell tillståndsansökan finansieras genom avgifter som betalas av sökan- den. Regeringen avser att reglera avgifterna i förordningen (2008:463) om vissa avgifter till . Förslaget kan ha betydelse för miljödomstolarnas prövning av ansök- ningar om tillstånd till olika verksamheter som rör kärnkraftsreaktorer. Det krävs tillstånd enligt för dels uppförande och drift av en kärnkraftsreaktor, dels verksamhet varigenom en kärnkraftsreaktor ned- monteras eller avvecklas, från det att reaktorn stängs av till dess att reak- torn upphört genom att allt kärnbränsle och annat radioaktivt kontami- nerat material varaktigt har avlägsnats från anläggningsplatsen. Möjligheten att ersätta en av de äldre kärnkraftsreaktorerna med en ny Prop. 2009/10:172 reaktor kan inte anses innebära att det tillkommer någon ny uppgift för den miljödomstol som är behörig att pröva en ansökan om avveckling av den äldre reaktorn. Varje kärnkraftsreaktor har en begränsad livslängd och det är rimligt att anta att ett generationsskifte kommer att anpassas till när den äldre reaktorn ändå skulle avvecklas. Det behövs med andra ord ändå en ansökan om tillstånd till avveckling av reaktorn. Däremot innebär förslaget att det till skillnad mot blir möjligt att ge tillstånd till uppförande och drift av en ny kärnkraftsreaktor. Om det kommer in en ansökan om tillstånd till en ny reaktor, får det konsekven- ser för den miljödomstol som ska pröva den ansökan. En ny reaktor får enbart uppföras på någon av de platser där en befintlig kärnkraftsreaktor var i drift för att utvinna kärnenergi efter , dvs. vid Fors- marks, eller . En ansökan om till- stånd prövas av den miljödomstol inom vars domkrets den plats där den nya anläggningen är tänkt att uppföras på är belägen. Enligt de nuvarande miljödomstolarnas domkretsindelning kan miljödomstolen i , eller bli behörig att pröva ansökan. Det går inte att förutse när en ansökan om tillstånd att uppföra en ny kärnkraftsreaktor kan komma in. Om en sådan ansökan kommer in, medför det dock en ny uppgift för domstolen. Ansökan kan förväntas vara mycket omfattande och tekniskt komplicerad och prövningen kan ta att slutföra. För- slaget i denna del innebär att det kan behövas extra resurser för dom- stolen. I 2 kap. förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt finns regler som gäller för kärnkraftsreaktorer. Avgift- en för en kärnkraftsreaktor är . Denna avgift är inte beräknad med hänsyn till tillståndsprövning av nya reakto- rer. Regeringen avser att reglera avgifterna i förordningen så att de i ett längre tidsperspektiv fullt ut motsvarar de kostnader som kan uppkomma hos miljödomstolarna om det kommer in ansökningar om tillstånd till nya reaktorer. Sammantaget innebär förslaget att Domstolar får ökad arbets- belastning, om det kommer in ansökningar om tillstånd till nya kärn- kraftsreaktorer. De ökade resurser som kan behövas för att hantera detta finansieras inom befintliga anslagsramar på statsbudgeten. Förslaget berör i första hand den som har intresse av att ansöka om till- stånd att uppföra en kärnkraftsreaktor. Små företag påverkas främst i andra led, som underleverantör till den som ansöker om tillstånd. svenska kärnkraftverken samägs av i huvudsak fem aktörer: Vatten- fall AB, , , för nya aktörer på kärnkraftsmarknaden. En fungerande konkurrens är inte enbart beroende av att marknadskon- centrationen är tillräckligt låg. Det är också viktigt att nya aktörer har en möjlighet att etablera sig på marknaden och utmana existerande produ- För att inte utestänga möjligheten för nya aktörer innebär för- slaget att det inte är någon direkt koppling mellan tillstånd till en ny reak- Prop. 2009/10:172 tor och till den tillståndshavare som avvecklar en befintlig reaktor. En elmarknad med väl fungerande konkurrens har betydelse för pris- bildningen på el och stärker svensk konkurrenskraft. Det är därför ange- läget att eventuella konkurrenshinder i största möjliga mål undanröjs. Det är på grund av detta angeläget att utforma de nya bestämmelserna för kontrollerade generationsskiften på ett sådant sätt att nya konkurrens- problem om möjligt undviks. En permanent stängning av en befintlig reaktor är en förutsättning för att tillstånd ska kunna erhållas för att bygga en ny reaktor. Det är ange- läget att det inte råder långsiktig ovisshet i frågan om en reaktor kommer att åtgärdas för att möjliggöra återupptagen drift eller kommer att stäng- as. Förslaget innebär därför att om en reaktor inte har varit inkopplad på elnätet ska reaktorn betraktas som permanent avstängd och tillstånd till fortsatt drift får inte meddelas. Härigenom för- hindras att ägaren eller ägarna till en avställd reaktor kan lägga beslag på rättigheten att bygga en ny reaktor och därigenom förhin- dra uppförandet av en ny reaktor om någon annan önskar bygga en så- dan. Det är inte nödvändigt att ha en överenskommelse med ägaren eller ägarna till den reaktorn för att få tillstånd att bygga en ny reaktor. Detta innebär att det kan komma in flera ansökningar om tillstånd att bygga en ny reaktor som är kopplade till samma permanenta stängning. Det blir då regeringens sak att göra en samtidig prövning av alla ansökningarna. Förslaget innebär också att det ska vara möjligt att bygga en ny kärn- kraftsreaktor på en annan av de nu befintliga platserna än den plats där den reaktor som permanent stängs är belägen. Detta medför att det inte endast är ägarna till den reaktor som stängs som kan bygga en ny reaktor.