prop · GX03135 · 2010-03-17 00:00:00 — Ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska förenas med de villkor som behövs för att syftet med åtgärden ska uppnås eller för att Kriminal- vården ska kunna utöva nödvändig kontroll. Elektroniska hjälpmedel får användas för att kontrollera meddelade villkor. Om det på grund av nya omständigheter finns skäl för det, får Kri- minalvården ändra, upphäva eller meddela nya villkor. Om det finns särskilda skäl, får Kriminalvården förena en vård- vistelse enligt 3 § med en föreskrift enligt 26 kap. 15 § första stycket 3 som ska gälla för tiden efter villkorlig frigivning. Om det på grund av nya omständigheter finns skäl för det, får Kriminalvården ändra, upphäva eller meddela en ny föreskrift. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 59 och 60 §§ lagen om krim- inalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om villkor och föreskrifter i samband med utslussning. Den intagnes skyldighet att lämna prov för drogkontroll framgår av 7 §. Ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska enligt första stycket förenas med de villkor som behövs för att syftet med åtgärden ska uppnås eller för att Kriminalvården ska kunna utöva nödvändig kontroll. Till skillnad från gällande rätt har villkorens innehåll inte specificerats i lag. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. Villkoren ska vara individuellt utformade och anpassade till den utslussningsåtgärd som avses. Villkor om skötsamhet och den intagnes skyldighet att hålla kontakt med Kriminalvården bör regelmässigt med- delas. Exempel på andra villkor som en utslussningsåtgärd kan förenas med är vilken bostad den intagne ska ha under utslussningsåtgärden, förbud mot att lämna bostaden annat än på särskilt bestämda tider och vad som ska gälla i fråga om arbete, annan förvärvsverksamhet, utbild- ning eller annan sysselsättning. Vidare kan villkor t.ex. avse förbud mot att vistas inom eller utanför ett visst geografiskt område och förbud att ta kontakt med en viss person. Det anges uttryckligen att meddelade villkor får kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Av andra stycket framgår att Kriminalvården får ändra, upphäva eller meddela nya villkor, om det på grund av nya omständigheter finns skäl för det. En ändring av villkoren eller nya villkor kan behöva meddelas i skärpande syfte för att utslussningsåtgärden ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt eller för att kontrollen ska kunna upprätthållas. Så kan vara fallet t.ex. vid misskötsamhet som inte motiverar att utsluss- ningsåtgärden upphävs (jfr 8 §). En ändring av villkoren kan även ha till syfte att, , minska graden av kontroll om verkställigheten fungerat utan anmärkning. Ett villkor kan behöva upphävas om för- utsättningarna för villkoret inte längre föreligger. I överensstämmelse med gällande rätt anges i tredje stycket att Kriminalvården, om det finns särskilda skäl, får förena ett beslut om vårdvistelse med en föreskrift om vård eller behandling för tiden efter villkorlig frigivning (26 kap. 15 § första stycket 3 ). börden av en sådan föreskrift är att bestämmelserna i 26 kap. brottbalken om skyldigheter och sanktioner vid misskötsamhet kan tillämpas. nyhet är att Kriminalvården har getts befogenhet att ändra, upphäva eller meddela en ny sådan föreskrift. Efter tidpunkten för villkorlig frigivning ankommer det enligt på en övervakningsnämnd att fatta beslut om en föreskrift av nu angivet slag. 11 kap. 7 § Den som är beviljad en utslussningsåtgärd är skyldig att på begäran lämna urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av alkohol, narkotika, något annat berusningsmedel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga I paragrafen, som i sak motsvarar 59 § första stycket 3 lagen om kriminalvård i anstalt, anges att en intagen är skyldig att lämna vissa angivna prover för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av vissa medel och varor. Bestämmelsens lydelse har anpassats till motsvarande reglering i 8 kap. 6 §. Resultatet av en drogkontroll, liksom en intagens vägran att genomgå en sådan kontroll, kan innebära att villkoren för utslussningen skärps enligt 6 § andra stycket eller att tillståndet till åtgärden upphävs enligt 8 §. 11 kap. 8 § Ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska upphävas om 1. det inte längre finns förutsättningar för åtgärden, eller 2. den intagne inte rättar sig efter de villkor som meddelats eller fullgör de skyldigheter som gäller för utslussningsåtgärden. Paragrafen, som motsvarar 62 § lagen om kriminalvård i anstalt, inne- håller bestämmelser om under vilka omständigheter ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska upphävas. En utslussningsåtgärd ska, enligt punkten 1, upphävas om det inte längre finns förutsättningar för åtgärden. Exempel på en sådan situation är att en intagen, som beviljats utökad frigång, har förlorat sin bostad. annat exempel är att den intagne bor tillsammans med en person som inte längre ger sitt tillstånd till att verkställigheten sker i den gemensamma En utslussningsåtgärd ska vidare, enligt punkten 2, upphävas om den intagne inte rättar sig efter de villkor som meddelats eller i övrigt inte fullgör sina skyldigheter. Exempel på misskötsamhet som kan leda till att utslussningsåtgärden upphävs är att den intagne avviker, begår nya brott, är påverkad av alkohol eller narkotika, vägrar att medverka i en drog- kontroll, inte sköter sin skyldighet att hålla kontakt med Kriminalvården Prop. 2009/10:135 eller inte utför eller deltar i den sysselsättning som är bestämd. skötsamhet ska ställas högt, även om en viss tolerans avseende missköt- samhet av mindre allvarligt slag bör föreligga. Om misskötsamheten är av mindre betydelse kan Kriminalvården meddela nya eller ändra med- delade villkor. 11 kap. 9 § Om ett tillstånd till en påbörjad utslussningsåtgärd upphävs, ska den intagne föras till en verkställighet av straffet i anstalten. Paragrafen, som motsvarar 63 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär att den intagne, om ett tillstånd till en påbörjad utslussningsåtgärd upp- hävs enligt 8 §, ska föras till en verkställig- het av straffet där. 11 kap. 10 § Kriminalvården får anlita ett bolag, en förening, en samfällighet eller en stiftelse för verksamhet med halvvägshus. I paragrafen, som motsvarar 65 § lagen om kriminalvård i anstalt, anges att Kriminalvården får anlita ett bolag, en förening, en samfällighet eller en stiftelse för verksamhet med halvvägshus. Kriminalvården har genom bestämmelsen getts möjlighet att upphandla verksamhet i form av halv- vägshus av en enskild aktör. Det yttersta ansvaret för verkställigheten ligger dock kvar hos . Den som bedriver verksamheten är därför enligt 11 § skyldig att hålla Kriminalvården underrättad om hur verksamheten fortskrider och samråda med Kriminalvården om frågor av större vikt. 11 kap. 11 § Den som bedriver ett halvvägshus i enskild regi enligt 10 § eller ett hem för vårdvistelse enligt 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) ska 1.fortlöpande hålla Kriminalvården underrättad om hur verksam- heten fortskrider, 2.samråda med Kriminalvården i frågor av större vikt, och 3.omedelbart anmäla om den intagne inte rättar sig efter de villkor som meddelats eller fullgör de skyldigheter som gäller för utslussnings- åtgärden. Paragrafen, som i sak motsvarar 67 § lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om underrättelse- och anmälningsskyldighet till Kriminalvården. Den som bedriver ett halvvägshus i enskild regi eller ett hem för vård- vistelse ska, enligt punkten 1, fortlöpande hålla Kriminalvården under- rättad om hur verksamheten fortskrider och, enligt punkten 2, samråda med Kriminalvården i frågor av större vikt. Skyldigheten är av avgörande Prop. 2009/10:135 betydelse för att Kriminalvården ska kunna fullgöra sitt ansvar för verk- ställigheten och löpande kunna kontrollera hur verkställigheten fort- skrider. Den behövs även för att Kriminalvården ska kunna utöva inflyt- ande över verkställighetens utformning. Enligt punkten 3 ska den som bedriver ett halvvägshus i enskild regi eller ett hem för vårdvistelse anmäla om den intagne inte rättar sig efter de villkor som meddelats eller fullgör de skyldigheter som gäller för utslussningsåtgärden. Denna information är nödvändig för att Kriminalvården ska kunna bedöma om det krävs nya eller ändrade villkor eller om utslussningsåtgärden bör upphävas. 11 kap. 12 § Den som är anställd av eller har ett uppdrag hos ett bolag, en förening, en samfällighet eller en stiftelse som bedriver sådan verksamhet som avses i 3 eller 4 §, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sin anställning eller sitt uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för att utreda och lagföra brott. Paragrafen, som motsvarar 66 § första stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om tystnadsplikt. Lydelsen har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna innebär att personal vid halvvägshus och hem för vårdvistelse som bedrivs i enskild regi, vilka inte omfattas av regleringen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), inte obehörigen får röja eller utnyttja vad de på grund av sin anställning eller sitt uppdrag har fått veta om enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för att utreda och lagföra brott. För personal vid de hem som är aktuella vid vårdvistelse finns också en bestämmelse om tystnadsplikt i 15 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Denna gäller dock endast uppgifter om den enskildes personliga förhållanden. Till skillnad från gällande rätt innehåller inte paragrafen någon upplysning om att offentlighets- och sekretesslagen tillämpas i det all- Varning och uppskjuten villkorlig frigivning 12 kap. 1 § En intagen som bryter mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten får tilldelas en varning. I paragrafen, som motsvarar 49 § andra stycket lagen om kriminalvård i anstalt, anges att varning kan tilldelas en intagen om han eller hon bryter mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. skrifter avses all normgivning som en intagen har att rätta sig efter, dvs. såväl lagar och förordningar som Kriminalvårdens föreskrifter. Med vill- Prop. 2009/10:135 kor avses annat som är bindande för en intagen, t.ex. ett villkor som upp- ställts i hans eller hennes verkställighetsplan (jfr 1 kap. 5 § andra stycket). Regleringen innebär att varning kan meddelas om en intagen under verkställigheten i anstalt gör sig skyldig till t.ex. vägran att utan giltigt skäl lämna prov för drogkontroll, manipulation av prov för drogkontroll, innehav av otillåten telefonutrustning eller annan utrustning som kan användas för kommunikation eller innehav av andra otillåtna föremål. En varning kan även meddelas om en intagen brutit mot villkor i samband med vistelse utanför anstalt. Brott mot villkor i samband med vistelse utanför anstalt enligt 11 kap. bör dock i första hand leda till att utsluss- ningsåtgärden upphävs. 12 kap. 2 § Bestämmelser om att den villkorliga frigivningen kan skjutas upp finns i 26 kap. 6 och 7 §§ . Paragrafen, som motsvarar 49 § första stycket lagen om kriminalvård i anstalt, hänvisar upplysningsvis till bestämmelser om upp- skjutande av villkorlig frigivning. Bestämmelserna i innebär att tidpunkten för villkorlig frigivning ska skjutas upp om det finns synnerliga skäl. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om det dömde på ett all- varligt sätt brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verk- ställigheten. Den villkorliga frigivningen får skjutas upp högst varje gång. 12 kap. 3 § Frågor om varning enligt 1 § eller uppskjutande av villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 och 7 §§ ska avgöras skyndsamt. Enligt paragrafen, som motsvarar 51 § första stycket lagen om kriminal- vård i anstalt, gäller ett skyndsamhetskrav vid handläggning av ärenden som rör varning och uppskjuten villkorlig frigivning. Beslut om varning ska normalt meddelas i anslutning till överträdelsen. 12 kap. 4 § Innan ett beslut om varning meddelas ska förhör hållas med den intagne. I paragrafen, som motsvarar 51 § andra stycket första meningen lagen om kriminalvård i anstalt, anges att ett beslut om varning inte får meddelas utan att förhör hållits med den intagne. Ett sådant förhör syftar till att belysa vad som har inträffat och ge den intagne tillfälle att ge sin syn på 12 kap. 5 § I mål och ärenden om uppskjuten villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 och 7 §§ ska ett offentligt biträde förordnas för den intagne, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. ett beslut om uppskjuten villkorlig frigivning meddelas ska den intagne beredas tillfälle att yttra sig. Paragrafen, som motsvarar 51 § tredje stycket lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om handläggningen i mål och ärenden om uppskjuten villkorlig frigivning. Bestämmelserna innebär att ett offentligt biträde i regel ska förordnas för den intagne i ett ärende om uppskjuten villkorlig frigivning. bestämmelser om offentligt biträde finns i lagen (1996:1620) om Enligt den lagen är det den domstol eller den myndig- het som handlägger målet eller ärendet som förordnar om offentligt biträde (2 §). Den intagne ska alltid beredas tillfälle att yttra sig innan ett beslut om uppskjuten villkorlig frigivning meddelas. På så sätt ges den intagne möjlighet att argumentera för sin sak. Något behov av att hålla förhör med den intagne inför beslut om uppskjutande av villkorlig frigivning finns i regel inte, eftersom ett sådant beslut ska grundas på en samlad bedömning av hela verkställighetstiden och normalt sett inte fattas i direkt anslutning till misskötsamheten. 13 kap. 1 § Ett beslut enligt denna lag fattas av Kriminalvården, om inte annat följer av 3, 4 eller 6 §. I paragrafen, som motsvarar 68 § lagen om kriminalvård i anstalt, anges att det i regel är Kriminalvården som fattar beslut enligt lagen. gäller dock en annan ordning. Det ankommer på en övervakningsnämnd att pröva frågor om upphävande av ett tillstånd till en vårdvistelse, en vistelse i halvvägshus eller en utökad frigång som har påbörjats (3 och 4 §§). Vidare kan regeringen i fråga om en viss intagen fatta beslut om vistelse utanför anstalt med hänvisning till rikets säkerhet eller till risken för att den intagne under verkställigheten medverkar till terroristbrott (6 §). 13 kap. 2 § Ett beslut enligt denna lag gäller , om inte något annat Paragrafen, som motsvarar 69 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär Prop. 2009/10:135 att beslut enligt lagen i regel kan verkställas även om beslutet har 13 kap. 3 § En fråga om att upphäva ett tillstånd till en påbörjad vårdvistelse, en vistelse i halvvägshus eller en utökad frigång prövas av en övervak- ningsnämnd efter en anmälan av Kriminalvården. Nämnden får också självmant ta upp frågan till prövning. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 70 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär att en övervakningsnämnd i vissa fall prövar frågan om att upphäva ett tillstånd till en vårdvistelse, en vistelse i halvvägshus och en utökad frigång. Lydelsen har utformats i enlighet med Lagrådets för- slag. Till skillnad från gällande rätt har övervakningsnämndens pröv- ning begränsats till de fall där den intagne påbörjat utlussningsåtgärden. Med påbörjat avses att den intagne med anledning av beviljad utsluss- ningsåtgärd har lämnat anstalten. När det finns skäl att upphäva åtgärden fattas beslutet av Kriminalvården enligt 1 §. Frågan har behandlats i avsnitt 19.3. 13 kap. 4 § I fall som avses i 3 § får Kriminalvården upphäva tillståndet i avvaktan på övervakningsnämndens prövning. Kriminalvårdens beslut ska underställas övervaknings- nämnden. ska senast den första arbetsdagen efter den dag då Kriminalvårdens beslut meddelades pröva om beslutet ska bestå, i avvaktan på den slutliga prövningen. Fastställer inte nämnden beslutet inom , upphör det att gälla. Nämnden ska skyndsamt ta upp frågan till slutlig prövning. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 71 § lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om intermistiska upphävanden av vissa utslussningåtgärder. Enligt första stycket har Kriminalvården befogenhet att interimistiskt upphäva ett tillstånd till en utslussningsåtgärd i form av vårdvistelse, vist- else i halvvägshus och utökad frigång. I förhållande till gällande rätt har regleringen anpassats till att övervakningsnämndens prövning har begränsats till de fall där den intagne har påbörjat utlussningsåtgärden, se 3 §. I andra stycket finns bestämmelser om en övervakningsnämnds pröv- ning av Kriminalvårdens intermistiska beslut. Det har förtydligats att Kriminalvårdens beslut ska underställas övervaknings- nämnden. Någon ändring i sak är inte avsedd. 13 kap. 5 § En fråga om att upphäva ett tillstånd till en utslussningsåtgärd enligt 3 och 4 §§ prövas av den övervakningsnämnd inom vars verksamhets- område det frivårdskontor där den intagne är inskriven är beläget. Om det finns särskilda skäl, får en annan övervakningsnämnd pröva en sådan fråga. Paragrafen, som motsvarar 72 § lagen om kriminalvård i anstalt, anger vilken övervakningsnämnd som är behörig att upphäva ett tillstånd till en vårdvistelse, en vistelse i halvvägshus eller en utökad frigång som har påbörjats. Utgångspunkten är att prövningen ska ske av den över- vakningsnämnd som verkar inom det område där frivårdskontoret där den intagne är inskriven finns. Undantag får dock göras om det finns särskilda skäl. Särskilda skäl för att en annan övervakningsnämnd ska pröva frågan om upphävande kan t.ex. föreligga i ett ärende som rör en intagen som beviljats utslussning i form av vårdvistelse långt ifrån det frivårdskontor där han eller hon är inskriven. 13 kap. 6 § Regeringen får när det gäller en viss intagen besluta att ett ärende om vistelse utanför anstalt ska överlämnas till regeringens prövning, om det behövs med hänsyn till rikets säkerhet eller risken för att den intagne under verkställigheten medverkar till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Paragrafen, som motsvarar 73 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär att regeringen i vissa fall får besluta att ett ärende om vistelse utanför anstalt i fråga om en viss intagen ska prövas av regeringen. Det gäller om det behövs med hänsyn till rikets säkerhet, men också om det finns en risk för att den intagne medverkar i terrorism. 14 kap. 1 § Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, om inte annat följer av 5 §. Ett beslut överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets den anstalt, det häkte eller det frivårdskontor är beläget där den klagande var inskriven när det första beslutet i ärendet fattades. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen, som i sak motsvarar 74 och 78 §§ lagen om kriminalvård i anstalt, innehåller bestämmelser om överklagande av Kriminalvårdens beslut i enskilda fall. Enligt första stycket får Kriminalvårdens beslut i ett enskilt fall över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Det gäller dock inte beslut om vistelse utanför anstalt avseende en intagen för vilken regeringen med- delat ett förordnande enligt 7 kap. 11 §. Beslut i ett sådant fall får över- klagas till regeringen enligt 5 §. Paragrafen innehåller, till skillnad från gällande rätt, inget uttryckligt förbud mot överklagande av s.k. normbeslut. sak är inte avsedd. Av 30 § myndighetsförordningen (2007:515) följer att en myndighets beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen inte får överklagas. Andra stycket innehåller bestämmelser om behörig förvaltningsrätt. Enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kam- 14 kap. 2 § Ett beslut får inte överklagas enligt 1 § första stycket innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. En sådan omprövning får begäras av den beslutet angår om det har gått honom eller henne emot. klagande av ett beslut som inte har omprövats ska anses som en begäran Vid omprövning enligt första stycket får beslutet inte ändras till den Paragrafen, som motsvarar 75 § lagen om kriminalvård i anstalt, inne- håller bestämmelser om obligatorisk omprövning inom kriminalvården. Bestämmelserna, som tillkom i samband med att Kriminalvården ombildades till en myndighet, gäller i stället för motsvarande bestäm- melser i förvaltningslagen (1986:233). I första stycket anges att ett beslut inte får överklagas innan det har omprövats av Kriminalvården. En omprövning av ett beslut får begäras av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. den intagne överklagar beslutet innan det har omprövats ska över- klagandet anses som en begäran om omprövning. förutsättning för att klaganden ska kunna föra ärendet vidare till allmän Enligt andra stycket får ett beslut som omprövas inte ändras till Förbudet mot att ändra beslutet till nackdel gäller vid den omprövning som grundar sig på en begäran om omprövning från En annan sak är att Kriminalvården, enligt allmänna förvalt- ningsrättsliga principer, i vissa fall kan ändra ett gynnande beslut till den intagnes nackdel (jfr m.fl., Förvaltningslagen, 2:a uppl., 2007, s. 352 ff.). 14 kap. 3 § En begäran om omprövning ska vara skriftlig och ha kommit in till Kriminalvården från den dag då den klagande fick del I begäran om omprövning ska den klagande ange vilket beslut som avses och vilken ändring i beslutet som han eller hon begär. Kriminalvården prövar om skrivelsen med begäran om omprövning har kommit in i rätt tid. Om skrivelsen har kommit in för sent ska den avvisas, om inte förseningen beror på att myndigheten lämnat den klag- ande felaktig underrättelse om hur man begär omprövning. Paragrafen, som motsvarar 76 och 77 §§ lagen om kriminalvård i anstalt, Prop. 2009/10:135 innehåller bestämmelser om de formella krav som ställs på en begäran om omprövning enligt 2 §. Bestämmelserna gäller i stället för mot- svarande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:233). 14 kap. 4 § En övervakningsnämnds beslut enligt 13 kap. 3 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. ska inte vara part i domstolen. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen, som har viss motsvarighet i 79 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär att en övervakningsnämnds beslut om att upphäva ett till- stånd till en påbörjad vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och utökad fri- gång överklagas på samma sätt som Kriminalvårdens beslut, dvs. till all- män förvaltningsdomstol. Det anges att övervakningsnämnden inte ska vara part i domstolen (jfr 7 a § förvaltningsprocesslagen [1971:291]). Någon motpart finns alltså inte vid handläggningen av överklagandet. Det hindrar inte att domstolen, när utredningen i målet så kräver, inhämtar yttrande från Kriminalvården. Den nya ordningen, som är föranledd av att avskaffas, har behandlats i avsnitt 19.2. 14 kap. 5 § Ett beslut om vistelse utanför intagen som regeringen har meddelat ett förordnande för enligt 7 kap. 11 § får överklagas till regeringen. Paragrafen, som motsvarar 80 § lagen om kriminalvård i anstalt, innebär att Kriminalvårdens beslut om vistelse utanför anstalt överklagas till regeringen, om regeringen, med hänsyn till rikets säkerhet eller till att det finns en risk för att den intagne medverkar i terrorism, har förordnat om särskilda inskränkningar i den intagnes kontakt med omvärlden enligt 7 kap. 11 §. 15 kap. Övriga bestämmelser Straff 15 kap. 1 § Den som olovligen överlämnar eller försöker överlämna ett vapen eller annat farligt föremål till en intagen döms till böter eller fängelse i högst , om inte gärningen är belagd med strängare straff i . Paragrafen, som i sak motsvarar 82 § första stycket lagen om kriminal- vård i anstalt, innehåller bestämmelser om ansvar för den som olovligen