prop · GX03227 · 2010-05-27 00:00:00 — En fiskevårdsområdesförening ska i stället ha rätt att ta ut en kontrollavgift, om någon som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet fiskar i strid mot förbud eller villkor som enligt stadgarna eller fiskestämmans beslut gäller för fisket inom området. Kontrollavgift ska inte få tas ut om överträdelsen är belagd med straff i annan lag eller författning. Felaktigt uttagen kontrollavgift ska återbetalas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är övervägande positiva till Prop. 2009/10:227 förslaget att införa en kontrollavgift, men har synpunkter på själva Hovrätten för och anser att förslaget lämnar utrymme för godtycke från föreningens sida och att det krävs ytterligare överväganden. Förfarandet måste vara rättssäkert och förutsebart för den enskilde. Det bör eventuellt överlämnas åt läns- styrelsen att fastställa en avgiftslista som varje fiskande får del av. Möjligheten att införa avstängning som sanktion bör utredas närmare. i befarar att många mindre fiskevårds- områdesföreningar sannolikt inte kommer att mäkta med att införa relevanta regler för kontrollavgiften och inte heller väcka talan i de fall avgiften ej betalas. i påpekar att dagens regler om böter innebär att såväl gärningen som fiskevårdsområdes- föreningens regler blir föremål för prövning innan sanktioner kan verkställas. Om böter ersätts med kontrollavgift som kan utkrävas direkt av föreningen ställer det krav på reglernas utformning och stringens. Någon myndighet, t.ex. , bör få i uppdrag att komma med råd, kanske anvisningar, om hur regler ska utformas och formuleras. Fisketurismföretagare menar att fisketillsyn måste bli en skyl- dighet för fiskevårdsområdena. Skälen för regeringens förslag Enligt 30 § lagen om fiskevårdsområden döms den som har rätt att fiska inom ett fiskevårdsområde och som bryter mot de regler som enligt stadgarna eller fiskestämmans beslut gäller för fisket till böter. En fiskevårdsområdesförening har alltså rätt att bestämma vilka hand- lingar i samband med fiske som är straffbara. Befogenheten att meddela föreskrifter om brott och rättsverkan av brott ligger i första hand hos , men kan inom vissa områden dele- geras till regeringen. Med föreskrifter om brott och rättsverkan av brott avses både brottsbeskrivningar och föreskrifter om brottspåföljd och annan rättsverkan av brott. Regeringen kan delegera rätten att meddela föreskrifter inom ett visst område till en myndighet. Myndigheten kan då föreskriva om olika handlingsregler som faller in under straffbestäm- melser som är fastställda på högre nivå. Regeringen anser att det är en mindre lämplig ordning att ett enskilt subjekt, på det sätt som är fallet enligt nuvarande reglering, ges befogenhet att besluta de handlingsregler som ska vara sanktionerade genom straffbestämmelser i lag. I likhet med utredningen anser regeringen att straffbestämmelsen i lagen bör utgå. Överträdelser av en fiskevårdsområdesförenings regler beivras inte i någon större utsträckning. Den straffbestämmelse som finns i lagen, som förutsätter ett förfarande där såväl polis och åklagare som allmän domstol är inblandade, leder inte till att överträdelser beivras på ett effektivt sätt. Straffbestämmelsen bör därför ersättas med en mer effektiv sanktions- form. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att en fiskevårdsområ- desförening bör ha en möjlighet att besluta om sanktioner för den som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet men som inte följer föreningens regler för fisket. Utredningens förslag innebär att en fiskevårdsområdes- förening ska kunna besluta om kontrollavgift för den som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet men som inte följer föreningens regler. Remissinstanserna är i allmänhet positiva till att en kontrollavgift införs även om några har förordat att möjligheten att införa en sanktion i form av tillfällig avstängning från fiske utreds. Ett system med kontrollavgift kan enligt regeringens mening antas medföra att den enskilde i allmänhet avhåller sig från att bryta mot de regler för fisket som fiskevårdsområdesföreningen har ställt upp. sådant system bör därför införas. Detta innebär således att den nuvarande straffrättsliga regleringen ersätts av ett civilrättsligt system. En fiskevårdsområdesförening bör få ta ut en avgift, benämnd kontroll- avgift, om en fiskande som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet fiskar i strid mot förbud eller villkor som enligt stadgarna eller fiske- stämmans beslut gäller för fisket inom området. fatta alla som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet oavsett om rätten grundar sig på ägande av fiske, arrende av fiske eller annan nyttjanderätt Överträdelser som begås av fiskande som inte på grund av ägande, arrende eller annan nyttjanderätt har rätt att fiska inom området kommer även i fortsättningen att beivras med stöd av andra bestäm- melser i fiskelagstiftningen. Bestämmelsen ska gälla subsidiärt i förhållande till straffbestämmelser i annan lag eller författning. Om en överträdelse t.ex. omfattas av en straffbestämmelse i fiskelagen ska den bestämmelsen tillämpas i stället. Hovrätten för och har ansett att den före- slagna ordningen lämnar ett visst utrymme för godtycke från föreningens sida och att det eventuellt bör överlämnas åt att fastställa en avgiftslista som varje fiskande får del av. har påpekat att såväl gärningen som fiskevårdsområdesföreningens regler prövas enligt nuvarande straffbestämmelse innan en sanktion kan verk- Om böter ersätts med en kontrollavgift som kan utkrävas direkt av föreningen ställer det krav på reglernas utformning och stringens. Regeringen har viss förståelse för de farhågor som har framförts. närmare framgår i avsnitt 11.1.4 utgör en utfärdad kontrollavgift inte Regeringen anser likväl att det är av stor vikt att en fiskevårdsområdesförenings regler om kontrollavgift är utformade på ett tillfredsställande sätt. Det är därför lämpligt att utarbetar allmänna råd eller riktlinjer om hur regler om kontrollavgifter ska ut- formas och formuleras. Regeringen avser att följa utvecklingen inom Om det skulle visa sig att tillämpningen av systemet leder till oönskade effekter har regeringen för avsikt att återkomma i frågan. För att förhindra att dubbla sanktioner kan förekomma får kontrollavgift inte tas ut om överträdelsen är belagd med straff i annan lag eller Såsom redan har angetts bör bestämmelsen om kontrollavgift Prop. 2009/10:227 vara subsidiär i förhållande till straffbestämmelser i annan lag eller Om överträdelsen utgör ett brott mot t.ex. fiskelagen träder denna lagstiftning in i stället. Detsamma gäller de bestämmelser om t.ex. beslag och förverkande som är kopplade till denna lagstiftning. En kontrollavgift som har tagits ut felaktigt, dvs. trots att överträdelse är belagd med straff i annan lag eller författning, ska betalas tillbaka. Såsom Lagrådet har påpekat bör detta framgå av lagtexten. I utredningen har föreslagits att fiskevårdsområdesföreningen och medlem i föreningen även i fortsättningen ska anses som målsägande vid överträdelse som är belagd med straff i annan lag eller författning. I nuvarande lagstiftning anges dock att fiskevårdsområdesföreningen och medlem i föreningen ska anses som målsägande i mål om brott mot fiskevårdsområdesföreningens regler. Att införa den av utredningen före- slagna bestämmelsen skulle därför, enligt regeringens mening, inte innebära att det som gäller nu skulle fortsätta att gälla utan i stället att en ny bestämmelse införs. Behovet och lämpligheten av att införa en sådan bestämmelse är dock inte utrett. Regeringen anser därför att utredningens förslag i denna del inte ska genomföras. 11.2Tydlig information om de regler som gäller för fisket Regeringens förslag: Kontrollavgift ska få tas ut endast om de fiskande har informerats på ett tydligt sätt om de regler som gäller för fisket inom området. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det kan ifrågasättas om föreningen ska kunna fastställa och differentiera kontrollavgiften efter eget godtycke. Det bör säkerställas att både de regler som gäller och vilken avgift som kan följa på en regelöverträdelse är tydligt tillkänna- givna. På vilket sätt tillkännagivande ska ske bör framgå av lagregle- Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Enligt utredningens förslag ska kon- trollavgift endast få tas ut om de regler som gäller inom fiskevårds- området tydligt har tillkännagetts. Regeringen, som delar utredningens förslag i sak men gör vissa språkliga justeringar, anser att kontrollavgift endast ska få tas ut om de fiskande har informerats på ett tydligt sätt om de regler som gäller för fisket inom området. har anfört att det bör framgå av lagregleringen hur tillkännagivandet ska ske. Enligt regeringens mening är det dock tillräckligt att i lagtexten ange att information om de regler som gäller för fisket ska lämnas på ett tydligt sätt. Detta bör, såsom utredningen har angett, ske genom att information för föreningens medlemmar och andra långvariga nyttjanderättshavare finns tillgänglig hos föreningen samt att reglerna för övriga nyttjande- rättshavare framgår av fiskekort eller annan handling som bifogas fiske- kortet. Regeringens förslag: En kontrollavgift får för varje överträdelse inte överstiga av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring det år överträdelsen begicks. Utredningens förslag: En kontrollavgift får per överträdelse inte över- stiga av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring det år överträdelsen begicks. Remissinstanserna: Hovrätten för anser att högre avgift än av prisbasbeloppet bör komma i fråga för upp- repade och systematiska förseelser. i anser att gränsen för hur stor avgift som får tas ut är skälig. i påpekar att avgiften bör vara skälig och differen- tierad i förhållande till den överträdelse som skett. Endast i särskilda fall, omfattande skyddade och värdefulla fiskbestånd och vattenområden, bör den föreslagna kontrollavgiften om högst av prisbasbeloppet kunna tas ut. anser att den maximalt föreslagna avgiften är låg (ca ). Det är tveksamt om avgiften är preventiv mot allvarligare eller upprepade överträdelser. Det maximala beloppet bör i stället ligga på av prisbasbeloppet. Fiskevattenägarna och anser att den föreslagna högsta kontrollavgiften är för låg. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Utredningen har föreslagit att kon- trollavgift ska få tas ut med ett högsta belopp motsvarande av prisbasbeloppet (ca ). Fiskevårdsområdesföreningarna bör i viss mån differentiera kontrollavgiften för olika överträdelser för att tydliggöra olika överträdelsers allvarlighetsgrad. Flertalet remissinstanser har inte närmare berört denna fråga. Av de remissinstanser som har uttalat sig angående avgiften anser de flesta att avgiften är för låg. anser att den maximalt föreskrivna avgiften bör ökas till av prisbasbeloppet, dvs. Kontrollavgift ska kunna tas ut om någon som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet fiskar i strid med fiskevårdsområdesföreningens reg- ler om fiske. De som kan påföras avgift är således antingen medlemmar i föreningen eller personer som på grund av nyttjanderätt, t.ex. köp av fiskekort, har rätt att fiska inom området. Enligt regeringens mening är det föreslagna maximala beloppet i normalfallet tillräckligt när det rör sig om en enskild person som köper fiskekort för att fiska inom området. I vissa fall skulle en högre avgift dock kunna vara befogad. Detta är fallet främst när det rör sig om fiske som sker yrkesmässigt eller annars i stor omfattning eller fiske av särskilt värdefulla eller hotade bestånd. En högre avgift kan även vara befogad vid upprepade överträdelser eller om överträdelsen annars kan anses särskilt allvarlig. I syfte att täcka in situationer då en överträdelse kan anses vara särskilt allvarlig bör det maximala beloppet enligt regeringens mening ökas till av prisbasbeloppet (ca ). Förfarandet vid uttag av kontrollavgift Regeringens förslag: Anser en fiskevårdsområdesförening att en kontrollavgift ska tas ut ska föreningen överlämna en betalningsupp- maning till den fiskande. Om kontrollavgiften inte betalas inom den tid som angetts i uppmaningen, ska fiskevårdsområdesföreningen påminna den fiskande om betalningsansvaret innan föreningen får vidta åtgärder för inkassering av avgiften enligt inkassolagen (1974:182). Påminnelsen ska innehålla uppgift om när avgiften senast ska betalas. Om betalning ändå inte sker får fiskevårdsområdesföreningen, från den dag då det fiske som föranlett kontrollavgiften skedde, väcka talan om att få ut kontrollavgiften vid tingsrätten i den ort där fisket ägde rum. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: i befarar att många mindre fiskevårdsområdesföreningar sannolikt inte kommer att mäkta med att väcka talan i de fall avgiften ej betalas. i anser att förslaget förenklar processen med att beivra överträdelser av regler. Fiskevattenägarna anser att föreningen själv bör få bestämma hur den ska driva in ett krav på kontrollavgift. kan en ansökan om betalningsföreläggande eller stämning direkt vara effektivare än att först gå till inkasso, t.ex. när man vet att vederbörande inte betalar av princip. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: En kontrollavgift som har beslutats av en fiskevårdsområdesförening är en privaträttslig fordran och utgör därmed inte någon exekutionstitel. För att få en exekutionstitel måste fiskevårdsområdesföreningen antingen till Kronofogdemyn- digheten och få ett utslag eller till domstolen och få en dom som fastställer den enskildes betalningsskyldighet. För att inte i onödan belasta och domstolarna bör en ansökan om betalningsföreläggande eller stämning dock, såsom har föreslagits av utredningen, normalt föregås av betalningsuppmaning, påminnelse och inkassoförfarande. I likhet med utredningen anser regeringen således att en fiskevårds- områdesförening som anser att en kontrollavgift ska tas ut först ska överlämna en betalningsuppmaning till den fiskande. Om kontrollavgif- ten inte betalas inom den tid som angetts i uppmaningen, ska fiskevårds- områdesföreningen påminna den fiskande om betalningsansvaret innan föreningen får vidta åtgärder för inkassering av avgiften enligt inkasso- lagen (1974:182). Påminnelsen ska innehålla uppgift om när avgiften senast ska betalas. Inkassoåtgärder ska ske i enlighet med god inkasso- sed. Detta innebär bl.a. att gäldenären inte ska vållas onödiga kostnader. Om den som har fått en betalningsuppmaning har framställt en giltig bestridan, dvs. en invändning i sak, får fordringsägaren enligt god in- kassosed inte skicka inkassokrav utan i stället vända sig till domstol. Det räknas inte som ett giltigt bestridande att ange t.ex. att man inte har några pengar eller att man har varit bortrest. En giltig bestridan måste utgöra en invändning i sak, dvs. att invändningen kan innebära att fordringsägaren Prop. helt eller delvis förlorar sin rätt att kräva betalt. Om den fiskande ändå inte betalar kontrollavgiften får fiskevårds- områdesföreningen ansöka om betalningsföreläggande hos Kronofogde- myndigheten eller om stämning vid tingsrätten. Vanligtvis bör fiske- vårdsområdesföreningen med att ansöka om betal- ningsföreläggande hos . Om svaranden inte bestrider ansökningen meddelar ett utslag. Om svaranden bestrider ansökningen underrättas fiskevårdsområdesföre- ningen om detta och kan då begära att målet ska överlämnas till tingsrätt. Ansökan om betalningsföreläggande räknas då som en stämningsansö- kan. Om föreningen på förhand vet att avgiften kommer att bestridas kan det i undantagsfall vara lämpligt att ansöka om stämning direkt vid tings- rätten. Det bör därvid beaktas att det av 18 kap. 3 a § framgår att om den vinnande parten inlett rättegången genom ansökan om stämning trots att saken lika gärna hade kunnat avgöras genom ansökan om betalningsföreläggande, så begränsas ersättningen för kost- nader till vad parten hade kunnat få i ett sådant mål. Fiskevattenägarna har påpekat att det ibland kan vara effektivare att ansöka om betalningsföreläggande eller stämning direkt utan att först gå till inkasso. Som ovan angetts bör Kronofogde- myndigheten och domstolarna inte belastas med dessa avgifter i alltför hög grad. En ansökan om betalningsföreläggande eller stämning bör därför i normalfallet föregås av ett inkassoförfarande. Ett inkassoför- farande ska dock, som ovan nämnts, följa god inkassosed. I likhet med utredningen anser regeringen att en talan om att få ut kontrollavgift ska väckas från den dag då det fiske som föranlett kontrollavgiften skedde. I syfte att fiskevårdsområdesföreningen inte ska förorsakas orimligt höga rättegångskostnader, bör talan väckas vid tingsrätten i den ort där fisket ägde rum. Regeringens förslag: Kontrollavgift ska inte tas ut om det är uppen- bart oskäligt. Vid denna bedömning ska det särskilt beaktas om över- trädelsen har 1.berott på sjukdom som gjort att den fiskande inte förmått att på egen hand fullgöra sina skyldigheter och inte heller förmått att ge någon annan i uppdrag att göra det, 2.berott på att den fiskande på grund av ålder eller bristande mognad inte kunnat tillgodogöra sig informationen om reglerna, eller 3.orsakats av vilseledande eller missvisande regler om fisket. Utredningens förslag: Kontrollavgift ska inte tas ut om det med hänsyn till den fiskandes ålder och mognad samt omständigheterna i samband med det otillåtna fisket är uppenbart oskäligt. Remissinstanserna: Hovrätten för och anser att reglerna om i vilka fall kontrollavgift inte ska tas ut bör stramas upp och att ledning bör hämtas i 50 b § fiskelagen. områdesförening menar att generalklausulen i 35 § kan ursäkta de flesta Prop. 2009/10:227 förseelser och antyder att man inte ser allvarligt på brott mot reglerna Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Kontrollavgift kan tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Mot bak- grund av det strikta ansvaret bör det finnas en möjlighet till befrielse i de fall som det skulle framstå som uppenbart oskäligt att ta ut en kontroll- avgift. Utredningen har föreslagit att kontrollavgift inte ska tas ut om det med hänsyn till den fiskandes ålder och mognad samt omständigheterna i samband med det otillåtna fisket är uppenbart oskäligt. Hovrätten för och anser att reglerna om befrielse bör stramas upp. Enligt regeringens mening bör bestämmelsen om befrielse från avgift innehålla vissa exempel på sådana situationer som avses. Uppräkningen ska vara en exemplifiering, vilket innebär att befrielse även ska kunna medges i andra fall om det kan anses vara uppenbart oskäligt att ta ut en avgift. Bestämmelsen ska dock tillämpas restriktivt. Vid bedömningen av om det är uppenbart oskäligt att ta ut en kontroll- avgift bör enligt regeringens mening särskilt beaktas om överträdelsen har berott på sjukdom, berott på den fiskandes ålder eller bristande mognad eller orsakats av vilseledande eller missvisande regler om fisket. Befrielse på grund av sjukdom som gjort att den fiskande inte förmått att på egen hand fullgöra sina skyldigheter och inte heller förmått att ge någon annan i uppdrag att göra det, kan komma i fråga om t.ex. redskap satts ut och den fiskande sedan insjuknar och därför inte kan ta upp redskapen inom som föreskrivs i en bestämmelse om fisketid eller om hur länge redskap får stå ute. Ett sjukdomshinder ska normalt styrkas med sjukintyg. Med befrielse på grund av att regler om fisket varit vilse- ledande eller missvisande avses bl.a. att motstridiga regler anges på anslag och på annan skriftlig information som har lämnats vid upplåtelse av fiske. Detta kan gälla t.ex. när reglerna om fiske har ändrats, men ett gammalt anslag med motsägande regler fortfarande sitter kvar vid fiske- platsen och fiske har skett i enlighet med de regler som anges på anslaget. Denna grund för befrielse från avgift bör främst kunna komma till användning när det gäller personer som har köpt fiskekort, då med- lemmar i föreningen normalt förutsätts skaffa sig information om vilka regler som gäller. Befrielse bör även kunna medges om den fiskande på grund av ålder eller bristande mognad inte kunnat tillgodogöra sig informationen om reglerna. Med ålder bör förstås både låg och hög ålder. Regeringens förslag: Fisk eller vattenlevande blöt- eller kräftdjur tillfaller fiskevårdsområdesföreningen, om de har fångats av någon som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet, men som fiskat i strid mot förbud eller villkor som enligt stadgarna eller fiskestämmans beslut gäller för fisket inom området. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte särskilt berört denna Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningens be- dömning att det inte är rimligt att den som har fiskat i strid med reglerna får behålla fångsten. Det bör därför, såsom utredningen har föreslagit, införas en bestämmelse av vilken det framgår att fisk eller andra vatten- levande blöt- och kräftdjur som har fångats i strid med en fiskevårds- områdesförenings regler ska tillfalla föreningen. För det fall överträdelsen är belagd med straff i annan lag eller författning kommer reglerna om förverkande som finns där även fortsätt- ningsvis att gälla. Såsom har angetts i avsnitt 11.1.1 är bestämmelsen om kontrollavgift subsidiär till straffbestämmelser i annan lag eller författ- Om överträdelsen utgör ett brott mot t.ex. fiskelagen träder denna lagstiftning in i stället. Detsamma gäller de bestämmelser om t.ex. beslag och förverkande som är kopplade till denna lagstiftning. Regeringens förslag: bör se till att den som övervakar efterlevnaden av förbud eller villkor som enligt stad- garna eller fiskestämmans beslut gäller för fisket inom fiskevårds- området har de kunskaper som behövs. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: i anser att det bör tydliggöras vilken utbildning som erfordras av de personer som ska utfärda uppmaning om kontrollavgift, t.ex. att dessa personer ska ha genomgått lagstadgad utbildning i fisketillsyn. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I likhet med utredningen anser rege- ringen att fiskevårdsområdesföreningen ska ansvara för att den som övervakar efterlevnaden av områdets regler har de kunskaper som behövs för detta. Personen som utfärdar kontrollavgift måste vara väl insatt i såväl fiskevårdsområdesföreningens regler som gällande fiskelagstiftning i övrigt. Utredningen har inte föreslagit något specifikt utbildningskrav, utan ansett att personen bör ha genomgått utbildning i fisketillsyn eller förvärvat motsvarande kunskaper på annat sätt. i förordar dock att det bör tydliggöras vilken utbildning som krävs av de personer som ska kunna utfärda uppmaning om kontroll- avgift. I 1316 §§ föreskrifter (1985:3) om fisketillsynsmän finns bestämmelser om utbildning för fisketillsynsmän. Det är av stor vikt att den som övervakar fisket och kan utfärda uppmaningar om kontrollavgift har god kännedom om de föreskrifter som gäller och om de fiskandes rättigheter och skyldigheter. Det krävs goda kunskaper om såväl de regler som gäller inom fiskevårdsområdet som om fiskelag- stiftningen i övrigt, då det bl.a. är nödvändigt att göra avvägningar om vilket regelverk som är tillämpligt på en viss överträdelse. 2009/10:227 kunskap bör således t.ex. kunna inhämtas på den föreskrivna utbild- ningen för fisketillsynsmän. Enligt regeringens mening är det dock inte nödvändigt att i författning ställa upp krav på vilken typ av utbildning som den person som ska kunna utfärda uppmaningar om betalning av kontrollavgift ska genomgå.