prop · GX03210 · 2010-04-15 00:00:00 — Förslaget till en ny patientsäkerhetslag med framför allt ut- vidgade möjligheter att besluta om prövotid och en prövotidsplan för hälso- och sjukvårdspersonalen får emellertid anses bidra till en ökad patientsäkerhet utan att för den skull urholka det individuella ansvaret för personalen. Det är dock viktigt att reformen och dess effekter noga följs. Det förslag som har remitterats innebär att stora delar av gällande be- stämmelser i LYHS överförs till den nya lagen. Vid sin tillkomst ersatte LYHS fem lagar varifrån bestämmelser då överfördes. Den som vill ta del av förarbetena till bestämmelserna i den nya patientsäkerhetslagen måste därför läsa ett stort antal propositioner, av vilka många är av äldre datum. Författningskommentarerna till patientsäkerhetslagen innehåller regelmässigt upplysningar om var förarbetena står att finna, men det hade varit önskvärt om kommentarerna i högre utsträckning återgivit för- arbetsuttalandena med de modifikationer som kan behövas med hänsyn till att mycket har ändrats inom hälso- och sjukvården sedan uttalandena gjordes. 1 kap. 5 § I paragrafen definieras vårdskada och allvarlig vårdskada. I författnings- kommentaren anges att vårdgivares anmälningsskyldighet till Social- styrelsen enligt 3 kap. 5 § knyter an till begreppet allvarlig vårdskada. Det är enligt Lagrådets mening lämpligt att i de föreskrifter som får med- delas om hur anmälningsskyldigheten ska fullgöras också närmare ange när en allvarlig vårdskada är för handen. 3 kap. 2 § I paragrafen föreskrivs att vårdgivaren ska vidta de åtgärder som behövs för att förebygga att patienter drabbas av vårdskador. För åtgärder som inte kan vidtas ska en tidsplan upprättas. Kravet på tidsplan åskådliggör lagstiftarens ambition att begränsa vårdskadorna så mycket som möjligt. Enligt författningskommentaren ska en vårdgivare, om det inte är möjligt att undanröja identifierade risker för vårdskador, i allt fall hålla riskerna under kontroll. Att en vårdgivare skulle kunna nöja sig med att hålla identifierade risker för vårdskador under kontroll är emellertid enligt Lagrådets mening inte förenligt med lagtexten. 3 kap. 5 § Enligt första stycket ska vårdgivaren (Lagrådets kursivering) till anmäla en händelse som har medfört eller hade kunnat medföra en allvarlig vårdskada. Enligt andra stycket ska en sådan an- mälan åtföljas av den utredning om händelsen som vårdgivaren ska företa enligt 3 §. Det är för Lagrådet tydligt att anmälningen kan bli för- dröjd om vårdgivaren måste vänta tills utredningen blir klar. För att för- hindra dröjsmål med anmälningen föreslår Lagrådet att andra stycket får följande lydelse: Vårdgivaren ska med anmälan eller därefter till Social- styrelsen ge in den utredning av händelsen som föreskrivs i 3 §. 3 kap. 6 § I paragrafen åläggs vårdgivaren anmälningsskyldighet [o]m någon har drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av annan allvarlig skada än vårdskada till följd av brister i säkerheten vid en sjukvårdsinrättning eller enhet som avses i 7 kap. 7 §. Av hänvisningen till 7 kap. 7 § framgår att det ska vara fråga om skada eller skadetillbud som inträffar på en inrätt- ning eller enhet inom psykiatrin. Som exempel på sådana skador anges i författningskommentaren att en anställd eller en patient skadats av en annan patient. Vid föredragningen har upplysts att det kan vara fråga om fysiska eller ekonomiska skador; en patient kan exempelvis misshandla eller bestjäla en medpatient eller en besökare. Men lagtexten ålägger anmälningsskyldighet så snart någon som uppe- håller sig på inrättningen eller enheten patient, besökare, anställd, leve- rantör, hantverkare etc. skadats eller utsatts för ett skadetillbud på grund av brister i säkerheten. Det kan för att ta ett exempel vara en hant- verkare som skadas vid ett blixtnedslag i en sjukvårdsinrättning som sak- nar åskledare. Om avsikten med bestämmelsen är att föreskriva anmälningsplikt endast beträffande skador eller skadetillbud som orsakats av patienter inom psykiatrin bör det komma till uttryck i lagtexten. Vid föredragningen har upplysts att har föreskrivit att händelser som avses i paragrafen ska, om de anmälts till , utredas av vårdgivaren som har att rapportera utredningsresultatet till styrelsen (SOSFS 2006:9). Det talar enligt Lagrådets mening för att händelser som avses i 3 kap. 5 och 6 §§ ska anmälas och utredas enligt gemensamma rutiner. Vid anmälan till om en allvarlig skada till följd av brister i säkerheten finns det ingen skyldighet för vårdgivaren att bifoga någon utredning om den händelse som medfört skadan. När det gäller allvarlig vårdskada finns det däremot en sådan skyldighet enligt 5 §. Enligt Lagrådet torde det vara lika angeläget att den utredning som rimligen borde har föregått en anmälan enligt 6 § bifogas själva anmälan till . Lagrådet föreslår mot denna bakgrund att paragrafen kompletteras med en sådan bestämmelse. 3 kap. 8 § I paragrafen föreskrivs skyldighet för vårdgivaren att informera patienter om inträffade vårdskador. Enligt Lagrådet bör det meddelas föreskrifter om hur denna information lämpligen ska lämnas och att det i patientjour- nalen ska antecknas när sådan information har lämnats. 3 kap. 10 § Lagen föreslås träda ikraft . Det väcker frågan om en sådan patientsäkerhetsberättelse som enligt förevarande paragraf ska lämnas ska lämnas också . Lagrådet återkommer till frågan i övergångsbestämmelserna. 4 kap. 1 och 11 §§ I 4 kap. 1 sista stycket föreskrivs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i de fall som anges i tabellen meddela före- skrifter om vilken utbildning och praktisk tjänstgöring som krävs för att få legitimation. Stycket kan jämföras med den föreslagna 4 kap. 11 § i vilken det föreskrivs att regeringen får meddela föreskrifter om att utbild- ningar utöver dem som anges i 1 § ska ge rätt till legitimation. Enligt Lagrådets mening täcks 4 kap. 11 § av 4 kap. 1 § sista stycket. Lagrådet föreslår därför att 4 kap. 11 § utgår och att 4 kap. 1 § sista stycket får följande lydelse: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om de yrken som anges i tabellen meddela föreskrifter om vilken utbild- ning och praktisk tjänstgöring som krävs för att få legitimation. 4 kap. 12 § I 4 kap. 12 § föreskrivs att regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela föreskrifter om behörighet och legitima- tion för hälso- och sjukvårdspersonalen (punkten 1), legitimation eller särskilt förordnande att utöva yrke för den som genomgått utbildning utomlands (punkten 2) och om avgifter för prövning av ansökan enligt detta kapitel eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 1 (punkten 3). Legitimation eller särskilt förordnande för den som genom- gått utbildning utomlands omfattas enligt Lagrådets mening av punkten 1. Punkten 2 kan därför utgå. Lagrådet föreslår att 12 § i förtydligande syfte får följande lydelse: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.legitimation och annan behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal, och 2.avgifter för prövning av ansökan om legitimation och annan behörighet. I författningskommentaren till punkten 3 anges att det är regeringen som avses meddela föreskrifterna om avgifter. Det bör därför klarläggas i det fortsatta lagstiftningsarbetet om regeringen, såsom paragrafen nu är ut- formad i lagrådsremissen, ska ges befogenhet att delegera föreskrifts- rätten. 4 kap. 13 § Enligt paragrafen får regeringen till av läkare i (IPULS) överlämna att besluta om tillhandahållande och fördelning av platser till de specialistkompetenskurser som ingår i läkares vidareutbildning och som anordnas med statliga medel. Lagrådet har svårt att se att detta är något som har med patientsäkerhet att göra och föreslår att bestämmelserna förs över till en författning som behandlar specialistutbildning av läkare. 5 kap. 1 § Enligt rubriken till 5 kap. ska kapitlet handla om begränsningar i rätten för andra än hälso- och sjukvårdspersonal att vidta vissa hälso- och sjuk- vårdande åtgärder. I 5 kap. 1 § finns en uppräkning i 7 punkter av åtgärder som vidtas eller föreskrivs i förebyggande, botande eller lindrande syfte av någon som yrkesmässigt undersöker någon annans hälsotillstånd eller behandlar någon annan för sjukdom eller därmed jämförligt tillstånd. Avsikten är, att döma av kapitelrubriken, att dessa åtgärder ska få vidtas endast av hälso- och sjukvårdspersonal, men det framgår inte av paragrafen utan endast av 5 kap. 2 §. Uppräkningen börjar med sjukdomar som ska anmälas enligt smitt- skyddslagen (punkten 1) och slutar med undersökningar och behandling av barn (punkten 7). Lagrådet föreslår att uppräkningen utfor- mas så att de allvarligaste begränsningarna nämns först och att uppräk- ningen avslutas med förbudet att prova ut kontaktlinser. Med hänsyn till att det numera är möjligt och vanligt att köpa kontaktlinser över internet framstår den nuvarande föreskriften om att bara hälso- och sjukvårds- personal får sälja kontaktlinser som otidsenlig och Lagrådet föreslår att den utmönstras. I enlighet med det anförda föreslår Lagrådet att paragrafen ges följande lydelse: Andra än hälso- och sjukvårdspersonal får inte yrkesmässigt undersöka någon annans hälsotillstånd eller behandla någon annan för sjukdom eller därmed jämförligt tillstånd genom att vidta eller föreskriva någon av följ- ande åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte: 1.behandla sådana smittsamma sjukdomar som enligt smittskyddslagen (2004:168) är anmälningspliktiga sjukdomar, 2.behandla cancer och andra elakartade svulster, diabetes, epilepsi eller sjukliga tillstånd i samband med havandeskap eller förlossning, 3.undersöka eller behandla någon annan under allmän bedövning eller under lokal bedövning genom injektion av bedövningsmedel eller under hypnos, 4.behandla någon annan med radiologiska metoder, 5.utan personlig undersökning av den som sökt honom eller henne, lämna skriftliga råd eller anvisningar för behandling, 6.undersöka eller behandla barn , eller 7.prova ut kontaktlinser. 5 kap. 2 § Som anförts under 5 kap. 1 § ska de åtgärder som anges i uppräkningen där förbehållas hälso- och sjukvårdspersonal. I förevarande paragraf före- skrivs att begränsningarna i 1 § inte gäller den som enligt 1 kap. 4 § till- hör hälso- och sjukvårdspersonalen. Det är oklart vad detta betyder. Det skulle kunna innebära att kvacksalvare får behandla hälso- och sjuk- vårdspersonal för sjukdomar och med behandlingsmetoder som de inte får behandla eller använda när patienten inte hör till hälso- och sjuk- vården. Godtas Lagrådets förslag beträffande 5 kap. 1 § kan förevarande paragraf utgå. I detta sammanhang vill Lagrådet något kommentera den i 5 kap. 2 § använda formuleringen den som enligt 1 kap. 4 § tillhör hälso- och sjuk- vårdspersonalen. Uttrycket återkommer i 6 kap. 1 § men då utan hänvis- ning till 1 kap. 4 §. I fortsättningen av 6 kap. används uttrycket den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen i 2, 3, 4, 5, 11, 12, 13 och 14 §§. I 6 kap. 15 och 16 §§ används emellertid bara orden hälso- och sjuk- vårdspersonalen och detsamma gäller i bl.a. 7 kap. 13, 15, 16, 18, 19, 29 §§ samt rubriken till 7 kap. 30 §. I 7 kap. 20 och 23 § återkommer emellertid uttrycket den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. Enligt Lagrådets mening bör, med undantag för att 6 kap. 2 och 3 §§ tar tydligt sikte på det individuella ansvar som den enskilde i kollektivet hälso- och sjukvårdspersonalen har, en och samma formulering användas i de nämnda paragraferna och lämpligen då det kortare uttrycket hälso- och sjukvårdspersonalen. I bl.a. 6 kap. 1214 §§ används uttrycket (d)en som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen. Det kan enligt Lagrådets mening godtas. Rubriken till 6 kap. Lagrådet föreslår på de skäl som anförs under 6 kap. 16 § att rubriken till 6 kap. ändras till "Skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal m.fl." 6 kap. 2 § Hälso- och sjukvårdspersonalen bär enligt första stycket själv ansvaret för hur han eller hon fullgör sina arbetsuppgifter. Enligt andra stycket innebär denna bestämmelse ingen inskränkning i vårdgivarens ansvar. I den fortsatta beredningen bör författningskommentaren kompletteras med en redogörelse för vad paragrafen har för betydelse för straff- och skadeståndsansvaret. 6 kap. 4 § I andra meningen åläggs hälso- och sjukvårdspersonalen en skyldighet att till vårdgivaren rapportera risker för vårdskador samt händelser som har medfört eller hade kunnat medföra en vårdskada. Denna rapporterings- skyldighet ska jämföras med 3 kap. 6 § som ålägger vårdgivaren vid en inrättning eller enhet som avses i 7 kap. 7 §, dvs. en psykiatrisk institu- tion, en skyldighet att anmäla annan allvarlig skada än vårdskada till . Det gäller främst skador eller skadetillbud som orsakats av patienter inom psykiatrin. Enligt Lagrådets mening bör hälso- och sjukvårdspersonalen vid en sådan institution vara skyldig att till vård- givaren rapportera också sådana skador som inte är vårdskador så att vårdgivaren kan fullgöra sin rapporteringsskyldighet enligt 3 kap. 6 § till . 6 kap. 5 § Hänvisningen i första stycket till 1114 §§ ska rätteligen vara 1214 §§. 6 kap. 9 § I första stycket föreskrivs skyldighet för läkare och tandläkare att utföra undersökningar och ge utlåtanden på begäran av vissa myndigheter. I andra stycket åläggs läkare, men inte tandläkare, skyldighet att utföra kroppsbesiktning. Med hänsyn till att en kroppsbesiktning kan innefatta undersökning av munhålan (jfr 28 kap. 12 § andra stycket rättegångs- balken) kan det finnas skäl att nämna tandläkare också i andra stycket. Saken bör uppmärksammas i den fortsatta beredningen. 6 kap. 10 § Paragrafen ger anvisningar för hur intyg inom hälso- och sjukvården ska utformas. Ett intyg om någons hälsotillstånd eller vård ska sålunda ut- formas med noggrannhet och omsorg. Lagrådet saknar en föreskrift om att intyget ska ges ett innehåll som motsvarar de verkliga förhållandena. Frågan om paragrafen bör kompletteras i angivet hänseende bör över- vägas i den fortsatta beredningen. 6 kap. 11 § Lagrådet föreslår att paragrafens första stycke ges följande lydelse: Om en legitimerad yrkesutövares förskrivning av narkotiska läkemedel, andra särskilda läkemedel, alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit skäligen kan befaras stå i strid med vetenskap och beprövad erfarenhet, ska den hälso- och sjukvårdspersonal som expedierar läkemedel anmäla detta till . 6 kap. 16 § I det remitterade lagförslaget handlar 6 kap. 16 § om bemyndigande. I det remitterade förslaget till patientsäkerhetslag upptas i 7 kap. 31 § en bestämmelse om tystnadsplikt för annan personal inom den enskilda hälso- och sjukvården än hälso- och sjukvårdspersonal, t.ex. administra- tiv personal. Detta bör komma till tydligare uttryck i paragrafens första stycke. Vidare bör paragrafen flyttas från 7 kap. till 6 kap. och där place- ras under underrubriken m.m. och betecknas 16 §. Ru- briken till 6 kap. bör i konsekvens med detta ändras till "Skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal m.fl.". Genom att placera paragrafen direkt efter bestämmelserna om tystnadsplikt för hälso- och sjukvårdspersonal inom den enskilda hälso- och sjukvården blir paragrafens tredje stycke överflödigt. Vad som anges i tredje stycket kan i stället nämnas i författ- ningskommentaren. I enlighet med det anförda föreslår Lagrådet att 6 kap. 16 § första stycket utformas på följande sätt: Den som, utan att höra till hälso- och sjukvårdspersonalen, till följd av anställning eller uppdrag eller på annan liknande grund deltar eller har deltagit i enskilt bedriven hälso- och sjukvård får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Som obehörigt röjande anses inte att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Godtas Lagrådets förslag måste 6 kap. 16 § i det remitterade förslaget få paragrafnumret 6 kap. 17 §. 7 kap. 3 § I paragrafens två första stycken ges information om vad lagens tillsyn innebär och hur den ska inriktas. I ett tredje stycke ges så den upplys- ningen att föreläggande enligt 20 och 24 §§ och förbud enligt 2628 §§ får användas endast när verksamheten inte uppfyller de krav som framgår av lagar och andra föreskrifter. Lagrådet ifrågasätter om denna upplys- ning behövs eftersom ingen lär komma på tanken att använda förelägg- ande och förbud mot någon som följer bestämmelserna. 7 kap. 12 § får avstå från att utreda ett klagomål om det saknas skäl att överväga åtalsanmälan enligt 23 eller 29 § och 1. det är uppenbart att klagomålet är obefogat, eller 2. klagomålet saknar direkt betydelse för Lagrådet ifrågasätter om det kan finnas fall då klago- målet saknar direkt betydelse för patientsäkerheten eller är uppenbart obefogat, men det ändå finns skäl att överväga åtalsanmälan enligt 23 eller 29 §. Orden det saknas skäl att överväga åtalsanmälan enligt 23 eller 29 § och bör strykas om det inte i den fortsatta beredningen kan ges exempel på fall som bör utredas trots att klagomålet saknar direkt be- tydelse för patientsäkerheten eller är uppenbart obefogat. 7 kap. 18 § I andra stycket används uttrycket ur ett patientsäkerhetsperspektiv Lagrådet föreslår att orden byts mot med hänsyn till patientsäkerheten. I samma stycke föreslås att inte får fatta ett beslut i en fråga om en åtgärd eller underlåtenhet av vårdgivare eller hälso- och sjukvårdspersonal strider mot lag eller annan föreskrift eller är olämplig med hänsyn till patientsäkerheten utan att anmälaren och den som klago- målet avser har beretts tillfälle att yttra sig över de omständigheter som kommer att läggas till grund för beslutet. innebär det i praktiken att ska tillställa berörda personer ett utkast till beslut för synpunkter. Detta framgår inte av lagtexten. Den föreslagna ordningen inger emellertid betänkligheter. I 7 kap. 16 § anges att parterna, innan ärendet avgörs, ska ha rätt att ta del av det som har tillförts ärendet och lämna synpunkter på det. Genom 18 § bereds parterna tillfälle att yttra sig, nu över de omständigheter som kommer att läggas till grund för beslutet. Om avsikten verkligen är att parterna ska yttra sig över ett utkast till beslut, kan det ifrågasättas om det inte härigenom förs in ytterligare omständigheter i ärendet som parterna måste få del av. Det väcker frågan om ett reviderat utkast till be- slut måste tillställas parterna innan avgör saken. riskerar att aldrig bli avgjort. Till bilden hör också att part som är miss- nöjd med utgången i utkastet kan vända sig till massmedia för att få myn- digheten att ändra inställning. Det anförda visar på det otillfredsställande i att möjligheterna och for- merna för att överklaga beslut inte hunnit utredas innan förslaget till den nya patientsäkerhetslagen presenteras. 7 kap. 19 § I paragrafen behandlas ärenden som inleder på eget initiativ mot hälso- och sjukvårdspersonal eller mot en vårdgivare. För initiativärendena gäller 18 § i tillämpliga delar. Lagrådet hänvisar till de betänkligheter mot den föreslagna nyordningen som anförts ovan under 18 §. 7 kap. 23 § I paragrafen föreskrivs att om får kännedom om att någon har brutit mot en bestämmelse så ska styrelsen vidta åtgärder för att vinna rättelse. Lagrådet föreslår att orden vinna rättelse byts mot så att bestämmelsen följs. 7 kap. 24 § I paragrafen behandlas det fallet att finner att en vård- givare, eller enhet som avses i 7 §, inte fullgör sina skyldigheter enligt 3 kap. Om underlåtenheten skäligen kan befaras medföra fara för patient- säkerheten eller säkerheten för andra, ska styrelsen förelägga vårdgivaren eller enheten att vidta rättelse om det inte är uppenbart obehövligt. Lag- rådet föreslår att orden om underlåtenheten skäligen kan befaras med- föra byts mot om det finns skäl att befara att underlåtenheten medför och att orden vidta rättelse byts mot fullgöra sina skyldigheter. 7 kap. 25 § I paragrafen anges vilka uppgifter som ett föreläggande ska innehålla. Av föreläggandet bör också för att det ska kunna fylla sitt syfte framgå eller inom vilken tidsfrist åtgärderna senast ska vara ut- förda. Lagrådet föreslår att detta kommer till uttryck i paragrafen. 7 kap. 28 § I andra stycket föreskrivs att ett interimistiskt beslut gäller . Om det finns synnerliga skäl får beslutets giltighetstid förlän- gas med ytterligare . Lagrådet menar att det inte bör vara tillåtet att förlänga beslutets giltighetstid mer än en gång till sammanlagt högst 12 månader och föreslår att orden en gång läggs till efter ordet förlängas. 7 kap. 29 § Lagrådet föreslår att orden vinna rättelse byts mot skyldigheterna ska fullgöras. 7 kap. 31 § Lagrådet har ovan under 6 kap. 16 § föreslagit att 7 kap. 31 § ska föras till 6 kap. och betecknas 6 kap. 16 §. I enlighet härmed föreslår Lagrådet att förevarande paragraf utgår. 8 kap. 1 § I första stycket 2 bör ordet påverkar bytas mot är ägnat att påverka, jfr 3 § första stycket 2. 8 kap. 2 § I första stycket första meningen föreskrivs att det i beslut om prövotid ska fastställas en plan som den legitimerade ska följa, om en sådan plan bedöms kunna ha betydelse för prövotidens genomförande. Lagrådet föreslår att denna plan betecknas prövotidsplan och att en sådan plan ska upprättas om det bedöms kunna ha betydelse för att komma till rätta med de missförhållanden som lagts till grund för beslutet om prövotid. Lagrådet föreslår att stycket ges följande lydelse: I beslut om prövotid ska det fastställas en plan som den legitimerade ska följa, om en sådan prövotidsplan bedöms kunna ha betydelse för att komma till rätta med de missförhållanden som lagts till grund för beslutet om prövotid. Förslag till prövotidsplan upprättas av , om möjligt i samråd med den legitimerade. 8 kap. 4 § Lagrådet föreslår att första stycket 2 ändras på så sätt att ordet sitt in- förs före yrke, att första stycket 3 ändras på så sätt att orden plan för prövotidens genomförande byts mot prövotidsplan. Enligt första stycket 4 ska legitimationen återkallas om den legitimerade begär det och det inte finns hinder mot återkallelse från allmän synpunkt. Vid föredragningen har upplysts att hinder mot återkallelse från allmän synpunkt kan föreligga under krig eller krigsliknande förhållanden. Det bör i den fortsatta beredningen klarläggas huruvida det finns behov av denna begränsning i den legitimerades rätt att bli befriad från sin legi- timation. 8 kap. 6 § Lagrådet föreslår att ett beslut om interimistisk återkallelse får förlängas högst en gång och att andra stycket ges följande lydelse: Ett beslut enligt första stycket gäller . Om det finns särskilda skäl får beslutets giltighetstid förlängas en gång med ytterligare högst . 8 kap. 7 § Lagrådet föreslår att ordet bör i första stycket byts mot ska. Lagrådet ifrågasätter om det är lämpligt med en så som den i tredje stycket föreskrivna ettårsfristen innan legitimationen återkallas för den som har delgivits föreläggande om läkarundersökning men inte följt föreläggandet. 8 kap. 9 § Lagrådet föreslår att ordet bör byts mot ska. 8 kap. 11 § Lagrådet föreslår att orden av förskrivningsrätt infogas efter ordet missbruk i första stycket och att andra stycket utformas i enlighet med Lagrådets förslag ovan beträffande 8 kap. 6 § andra stycket: Ett beslut enligt första stycket gäller . Om det finns särskilda skäl får beslutets giltighet förlängas en gång med ytterligare högst . 8 kap. 12 § Enligt paragrafen ska, om en legitimation eller en behörighet har åter- kallats, en ny legitimation respektive behörighet meddelas efter ansökan när förhållandena medger det. Lagrådet menar att frågan om en ny legiti- mation ska meddelas bör prövas mera förutsättningslöst än den före- slagna lagtexten anger och föreslår att paragrafen ges följande lydelse: