prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — väcker frågan om hur gallringsbestämmelserna ska tillämpas på löpande text och på bild- och ljudupptagningar. Denna fråga får framför allt betydelse när uppgifter i samma handling eller bild- och ljudupptagning innehåller uppgifter om flera personer och det gäller olika gallringstider för uppgifter som rör dessa. Eftersom skälet för bevarandet torde kunna knytas till viss person bör utgångspunkten vara att hand- lingen eller upptagningen får bevaras så länge uppgifter om den personen får bevaras, under förutsättning att bevarandet behövs. Datainspektionens invändning att de i promemorian föreslagna gall- ringsfristerna som anger längsta tid för bevarande inte är tillräckligt pre- ciserade bemöts i avsnitt 14.1. Uppgifter om personer som antas ha samband med brottslig verksamhet Gemensamt tillgängliga uppgifter som kan antas ha samband med miss- tänkt brottslig verksamhet bör normalt gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjor- des. Detta överensstämmer i stort med vad som gäller för gallring av uppgifter i kriminalunderrättelseregister (21 § polisdatalagen) och i den s.k. tullbrottsdatabasen (27 § lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet). Den föreslagna gallrings- fristen gör det möjligt för polisen att behålla uppgifter beträffande s.k. mängdbrottslighet där det är vanligt med återfall . Den tid under vilken en person avtjänar ett fängelsestraff eller genomgår sluten ungdomsvård eller rättspsykiatrisk vård med särskild utskriv- ningsprövning bör inte räknas in i gallringsfristen. anser att polisen behöver bevara vissa uppgifter i underrättelseverksamheten längre än från det att registreringen gjordes. Styrelsen framhåller bl.a. att polisen har stort behov av att även fortsättningsvis arbeta i s.k. särskilda undersökningar och gör gällande att de föreslagna gallringsbestämmelserna inte ger samma utrymme som att bevara uppgifter i den typen av uppgiftssamlingar. Styrelsen föreslår att uppgifter i ett ärende ska gallras senast efter det att ärendet av- slutades. Det är viktigt att polisen även fortsättningsvis har möjlighet att arbeta i särskilda underrättelseprojekt, bl.a. för att kunna inrikta verksamheten på viss kriminell gruppering eller verksamhet, exempelvis mc-brottslighet. Som styrelsen framhåller bevarar polisen med stöd av gällande bestäm- melser vissa särskilda undersökningar genom att man fattar särskilda beslut om förlängning av gallringsfristen (se 16 § polisdatalagen). Detta gäller framför allt särskilda undersök- ningar som avser grov brottslighet. Med en sådan gallringsbestämmelse som föreslår skulle uppgifter kunna komma att bevaras under en alltför , bl.a. med hänsyn till att vissa underrättelseprojekt kan pågå . I princip skulle vissa underrättelseprojekt aldrig behöva avslutas. Detta vore inte godtagbart från integritetssynpunkt. Ett alternativ vore att införa en be- stämmelse som liknar 16 § polisdatalagen, som reglerar gallringen av uppgifter i särskilda undersökningar. De särskilda undersökningarna bör emellertid, som föreslås i promemorian, inte regleras särskilt i den nya lagen (se även avsnitt 7.2). I stället för att koppla gallringen till visst ärende, projekt eller undersökning bör gallringsfristerna, på det sätt som föreslås i promemorian, knytas till de personuppgifter som behandlas. För att tillgodose bl.a. de behov som polisen har av att behandla upp- gifter i särskilda underrättelseprojekt bör en förlängning av den före- slagna treåriga gallringfristen övervägas. Det är, om man jämför med dagens regler och vad som gäller för tullbrottsdatabasen, inte motiverat med en generell förlängning, utan en längre gallringsfrist bör omfatta endast uppgifter som har samband med allvarlig brottslig verksamhet. Ju allvarligare brottslighet det är fråga om, desto mer befogat är det att kunna bevara uppgifter längre. Som redovisas närmare i avsnittet om uppgifter som behövs för övervakningen av vissa personer behöver poli- sen kunna bevara uppgifter under en relativt i arbetet med att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Ett av skälen för detta är att det inte är ovanligt att misstänkta personer håller sig undan , kanske för att uppgifterna om dem ska hinna gallras ur polisens system. Frågan är då hur uppgifter om allvarlig brottslig verksamhet bör få bevaras. För uppgifter som behandlas i samband med övervakning föreslås en gallringsfrist . Den tioåriga gallringsfristen kommer emellertid att omfatta endast viss behandling för att komma till rätta med den grova organiserade brottsligheten och bara beröra ett mycket begrän- sat antal personer. En så lång bevarandetid är enligt regeringens mening inte rimlig för uppgifter i annan underrättelseverksamhet, även om den avser allvarlig brottslig verksamhet. En samlad bedömning ger vid handen att det bör gälla två olika gall- ringsfrister för uppgifter som kan antas ha samband med brottslig verk- samhet. Utöver den treåriga fristen som föreslås i promemorian bör det införas en längre gallringsfrist för uppgifter som kan antas ha samband med allvarlig brottslig verksamhet. Justitiekanslern ifrågasätter om den i promemorian föreslagna gall- ringsbestämmelsen uppfyller kravet på behovsprövning i dataskyddskon- ventionen, eftersom gallring inte synes behöva ske förrän . Som framgått ovan är dataskyddskonventionens krav uppfyllt bl.a. mot bakgrund av att det numera även föreslås en generell bestämmelse om längsta tid för bevarande (se avsnitt 14.1). är kritisk mot förslaget om en fast gallringsfrist för uppgifter om icke-misstänkta personer och anser att samma frist bör gälla för dessa uppgifter som för uppgifter om misstänkta och över- vakade personer. Styrelsen hävdar bl.a. att polisens långsiktiga underrät- telsearbete skulle försvåras och i vissa fall omöjliggöras med föreslagna gallringsbestämmelser. Enligt styrelsen riskerar samtliga uppgifter om en misstänkt person att bli oanvändbara om uppgifter exempelvis om fordon och vistelseadresser som denne använder, men som tillhör någon annan, skulle behöva gallras före uppgifterna om den misstänkte. Rikspolissty- relsen har även svårt att se hur polisen ska hantera de olika gallringsfris- terna rent praktiskt. De skäl som polisen framför till stöd för att bevara uppgifter om icke- misstänkta är värda att beakta. I sammanhanget bör också vägas in att det i underrättelseverksamhet i motsats till vid brottsutredning inte finns någon klart definierad grad av misstanke och att skillnaden därför kan vara liten mellan den som betecknas som miss- tänkt och andra personer vilkas uppgifter behandlas som ett led i under- rättelseverksamheten. Verksamhetsskäl talar därför mot att ha en särskild gallringsbestämmelse utformad så som föreslagits i promemorian. Dessa skäl måste dock vägas mot integritetsskyddsintressen. Vid denna intres- seavvägning bör beaktas att en stor del av behandlingen av nu aktuella uppgifter får anses vara mindre känslig. Många av de uppgifter som behandlas finns t.ex. redan tillgängliga i offentliga register, exempelvis uppgifter om anhöriga. Risken för integritetsintrång är därmed begrän- sad. Det rör sig också i stor utsträckning om indirekta personuppgifter, t.ex. namn på tidigare arbetsgivare, registreringsnummer på bilar som iakttagits i samband med en misstänkt person, telefonnummer som denne varit i kontakt med och uppgifter om bostäder där en misstänkt person brukar uppehålla sig. Ofta är det fråga om att en person nämns i ett tips som lämnats till polisen, exempelvis att den misstänkte personen befun- nit sig på fest hos personen i fråga eller suttit i samma bil. Sådana upp- gifter kan ha stort polisiärt värde och det kan inte anses oproportionerligt att bevara dem . Trots att en uppgift i många fall framstår som harmlös är uppgifter om personer som inte är misstänkta emellertid särskilt skyddsvärda och bör enligt regeringens mening kringgärdas av integritetsskyddande bestäm- melser. Därför föreslås bl.a. att det ska framgå att personen inte är miss- tänkt och att uppgifterna ska omfattas av sökbegränsningar (se avsnitt 10 och 11). Detta är av stort värde ur integritetsskyddssynpunkt och bör tas med vid bedömningen av när uppgifterna bör gallras. Vidare bör vägas in den föreslagna generella bestämmelsen om längsta tid för bevarande som naturligtvis är tillämplig även för nu aktuella uppgifter. Det kan övervägas om man bör införa en gallringsbestämmelse som kräver att polisen omprövar behovet av att bevara den aktuella uppgiften. Mot bakgrund bl.a. av den stora mängd uppgifter ett under- rättelseprojekt kan innehålla, t.ex. uppgifter om telefonnummer, skulle enligt regeringens mening en sådan ordning lägga en stor administrativ börda på polisen. Det får anses tillräckligt med det krav på att löpande ompröva behovet av att bevara uppgifter som följer av andra bestämmel- ser i lagen. Dessutom har polisen, som framhåller, ett eget intresse av att gallra inaktuella uppgifter. Gallring av uppgifter om personer som inte är misstänkta kommer därför enligt styrelsen att ske oftare än i samband med gallring av uppgifterna om den En samlad bedömning ger vid handen att det inte bör införas någon särskild gallringsfrist för uppgifter om icke-misstänkta personer. Uppgifter som behövs för övervakningen av personer Som både och promemorian menar är en gallrings- frist och även den nu föreslagna femårsfristen alltför kort när det gäller personuppgifter som behandlas för övervakning av grovt kriminella personer. Utredningen föreslår att sådana personuppgifter ska kunna bevaras så länge uppgifter om den övervakade personen fortfa- rande finns i belastningsregistret. För belastningsregistret gäller olika gallringsfrister, beroende på vilket brott den aktuella personen har dömts för. Enligt regeringens mening bör man inte välja den lösningen, dels därför att en sådan ordning skulle bli svåröverskådlig, dels därför att det inte är givet att alla de personer som är föremål för övervakning finns i belastningsregistret. Gallringsfristen kan också bli för lång om personen gör sig skyldig till upprepade nya brott av mindre allvarligt slag. I stället bör, i enlighet med promemorians förslag, en gallringsfrist gälla för uppgifter som behandlas för att de behövs för övervakningen av en person. Fristen bör räknas från utgången av det kalenderår då den senaste registreringen gjordes. Den tid under vilken en person avtjänar ett fängel- sestraff eller genomgår sluten ungdomsvård eller rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning bör inte räknas in i gallringsfristen. ombudsmän anser att de verksamhetsskäl som anförs till stöd för en gallringstid inte står i proportion till den integritets- kränkning som en behandling av uppgifter innebär. Man skulle i och för sig kunna överväga en något kortare gallringsfrist, exem- pelvis fem eller . Det som kan sägas tala för detta, utöver en mins- kad risk för integritetsintrång, är att fristen för gallring föreslås automa- tiskt förlängas om det tillkommer nya uppgifter om den registrerade (se nedan). Mot en kortare frist talar framför allt verksamhetens behov. Det kan ta avsevärd tid att bygga upp kunskap om exempelvis personer som finansierar allvarlig brottslighet eller om de nätverk och strukturer i vilka det bedrivs organiserad brottslighet. Erfarenheterna visar också att brotts- lig verksamhet som bedrivs i mer eller mindre organiserade former nor- malt måste övervakas innan man har tillräckligt underlag för att ingripa mot huvudmännen. Det är inte heller ovanligt att personer som misstänks för att utöva allvarlig brottslig verksamhet håller sig undan, t.ex. vistas utomlands, . I sådana fall är det av stort värde för polisen att kunna ha kvar information om personen i fråga om denne fortsätter eller återupptar brottsligheten i . Vid avvägningen mellan verksamhetsintressen och integritetsskydds- intressen är det viktigt att komma ihåg dels att det är få personer som kommer i fråga för övervakning av nu aktuellt slag och att det typiskt sett rör sig om personer som polisen misstänker livnär sig på grov brottslig- het, dels att tillgången till behandlade uppgifter kommer att vara starkt begränsad inom polisen. Bekämpningen av grov och organiserad brotts- lighet är högt prioriterad. En alltför kort gallringsfrist skulle motverka syftet med behandlingen. En tioårig gallringsfrist är därför inte opropor- tionerlig när man beaktar de skadeverkningar för samhället och enskilda som sådan brottslighet orsakar. Gallringsfristen stämmer överens med Prop. 2009/10:85 vad som föreslås gälla för Säkerhetspolisens behandling av personupp- Det är också viktigt att framhålla att den föreslagna generella bestämmelsen om längsta tid för bevarande är tillämplig. Uppgifter som inte behövs för något eller några av lagens ändamål får inte fortsätta att behandlas, trots att tioårsfristen inte har löpt ut. Sammantaget utgör en tioårig gallringsfrist en rimlig avvägning mellan verksamhetsintressen och integritetsskyddsintressen. ringsfrist bör inte gälla för uppgifter om personer som inte själva står Skälen för detta är desamma som redovisas vad gäl- ler gallring av uppgifter som rör icke-misstänkta personer. Uppgifter som behandlas inom ramen för det internationella samarbetet Allt arbete som görs för att fullgöra internationella åtaganden är i princip När en förfrågan kommer från ett annat land hanteras denna inom ramen för någon form av ärende. sådana ärenden efter det att ärendet har avslutats bl.a. för att i efter- hand kunna svara på frågor om vidtagna åtgärder. att uppgifterna i ärendet ska gallras senast efter det att ärendet har anser att internationella ärenden behöver bevaras längre än efter det att ärendet avslutades bl.a. på grund av att det inte är ovanligt att ett land återkommer med ytterligare frågor i ett I avsnitt 15.5 föreslås en särreglering av Riks- polisstyrelsens internationella register. Genom detta förslag tillgodoses det behov av att kunna återfinna avslutade ärenden som styrelsen påtalar. För registret föreslås en gallringstid . Den i promemorian före- slagna gallringstiden bör dock gälla för sådan behandling av personuppgifter i internationella ärenden som inte sker i nämnda Fristen bör på samma sätt som övriga gallringsfrister för gemensamt tillgängliga uppgifter räknas från utgången av det kalen- derår då ärendet i vilket uppgifterna behandlades avslutades. Uppgifter som rapporterats till polisens kommunikationscentraler anser att den föreslagna gallringsbestämmelsen för uppgifter som rapporterats till polisens kommunikationscentraler behöver analyseras närmare i den fortsatta beredningen. Styrelsen pekar bl.a. på att enskilda riskerar att sakna dokumentation från polisen över trafik- olyckor om uppgifter gallras . Uppgifter som har rapporterats till polisens kommunikationscentraler bör kunna göras gemensamt tillgängliga, oavsett uppgifternas karaktär. Behovet av att behandla uppgifter i den verksamheten består dock nor- Om uppgifterna tillförs en brottsutred- ning ska bestämmelserna om bevarande och behandling av sådana upp- Promemorians bedömning att uppgifter som rapporteras till polisens kommunikationscentraler bör gallras senast efter rap- porteringen är rimlig. Förslaget synes i huvudsak överensstämma med hur polisen använder sig av uppgifter i det datasystem som för närva- rande används i kommunikationscentralerna (KC-systemet, se bilaga 6). Såvitt känt är det mycket ovanligt att uppgifter hämtas från det digitala Prop. 2009/10:85 lagringsmedium där uppgifterna lagras efter att gäl- lande frist löpt ut. De omständigheter som Rikspolissty- relsen framför till stöd för en längre gallringsfrist är inte heller sådana att de kan anses motivera för bevarande än , särskilt mot bakgrund av att det rör sig om ett stort antal uppgifter som berör många personer. Fristen bör på samma sätt som övriga gallringsfrister avse- ende gemensamt tillgängliga uppgifter räknas från utgången av det kalenderår då uppgifterna behandlades första gången. 14.4Ärenden om utredning eller beivrande av brott Regeringens bedömning: Det bör inte införas några särskilda gall- ringsbestämmelser för uppgifter i ärenden om utredning eller beiv- rande av brott. Det bör däremot föreskrivas vissa begränsningar i möj- ligheten att behandla uppgifter i brottsanmälningar, förundersökningar eller andra utredningar som handläggs enligt 23 kap. i den brottsbekämpande verksamheten. Begränsningarna bör dock inte hindra att uppgifterna arkiveras eller gallras enligt arkivlagens bestäm- melser. Regeringens förslag: För personuppgifter i brottsanmälningar, av- slutade förundersökningar och andra liknande utredningar som har gjorts gemensamt tillgängliga ska följande begränsningar gälla för be- handlingen. Om en förundersökning har lagts ned, om åtal har lagts ned eller om den misstänkte har frikänts genom en dom som har vunnit laga kraft, ska personen inte vara sökbar som misstänkt. Personppgifter i en brottsanmälan, som inte har lett till förundersök- ning eller annan motsvarande utredning, får inte behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet när det brott som anmälan avser har preskriberats. Uppgifter i en anmälan som avser ett handlande som inte har bedömts utgöra brott ska över huvud taget inte få behandlas. Personuppgifter i förundersökningar och liknande brottsutredningar ska inte heller få behandlas i polisens brottsbekämpande verksamhet när det har förflutit efter utgången av det kalenderår då en dom, eller ett beslut med anledning av domstolsprövning, vann laga kraft eller förflutit från utgången av det kalenderår då förun- dersökningen lades ned eller avslutades på annat sätt. När de angivna tidsfristerna har löpt ut ska uppgifter i en förunder- sökning få behandlas endast om 1.uppgiften behövs för något nytt enligt lagen tillåtet konkret än- damål, t.ex. i en annan förundersökning eller i en undersökning av viss brottslig verksamhet, eller 2.uppgiften får behandlas längre enligt föreskrifter som har med- delats av regeringen. Utredningens bedömning och förslag överensstämmer delvis med promemorians. Utredningen föreslår dock inte någon särskild bestäm- melse om behandling av uppgifter i brottsanmälningar eller om behand- ling av sådana uppgifter i förundersökningar eller liknande brottsutred- ningar som inte utgör uppgifter om brottsmisstanke. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft någon in- vändning mot utredningens förslag. har föreslagit att behandling av kvarstående misstankar ska vara tillåten även i andra fall, om det finns särskilda skäl. har hänvisat till att upp- gifterna i en nedlagd förundersökning kan vara av stort värde i arbetet med att kartlägga den organiserade brottsligheten. Styrelsen har också pekat på behovet av att kunna behandla uppgifter om kvarstående miss- tankar som gäller brott mot kvinnor som lever under hot. Promemorians bedömning och förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot bedömningen eller förslaget. stöder bedömningen att arkivlagens bestämmelser ska vara tillämpliga på beva- randet av brottsanmälningar, förundersökningar och andra brottsutred- ningar. Även delar promemorians bedömning att det inte bör införas några gallringsbestämmelser för uppgifter i förunder- sökningar. Myndigheten anser dock att bestämmelserna som inskränker möjligheterna att behandla sådana uppgifter är svårtillgängliga och att det bör finnas utrymme för förenklingar. , liksom Riks- polisstyrelsen, framhåller vikten av att kunna hitta en nedlagd förunder- sökning genom att söka på en tidigare misstänkt persons personnummer och efterlyser förtydliganden av innebörden av den föreslagna bestäm- melsen om att en person inte får vara sökbar som misstänkt sedan en förundersökning har lagts ned eller avslutats på något annat sätt. Vad gäller den föreslagna bestämmelsen om behandling av brottsanmälningar efterfrågar förtydliganden i fråga om vad som avses med att den påstådda gärningen inte utgör brott. Myndigheten är också mycket tveksam till förslaget om att beslut att lägga ned en förundersök- ning ska förenas med en förklaring från beslutsfattaren om att brottet ändå kan komma att bli föremål för lagföring. Enligt Åklagarmyndighe- ten är det olämpligt att som en del av ett individuellt beslut förmedla till de berörda att den utpekade är misstänkt. anser att polisen behöver ha tillgång till uppgifter i avslutade förundersökningar efter dom eller beslut med anledning av domstolsprövning. Uppgifterna behövs exem- pelvis i samband med utredning av seriebrott såsom sexualbrott, rån och mord, för att kunna gå tillbaka till äldre undersökningar och jämföra modus operandi, finna fastlagda kontakter mellan personer och deras kännedom om t.ex. geografiska förhållanden m.m. Enligt styrelsen bör uppgifter i en förundersökning eller liknande utredning som lett till fällande dom få behandlas i den brottsbekämpande verksamheten så länge domen finns antecknad i belastningsregistret. Även uppgifter i ned- lagda förundersökningar behöver enligt kunna be- handlas längre än de från nedläggningsbeslutet som föreslås i pro- memorian. Polisen behöver sådana uppgifter bl.a. för att genomföra sök- ningar på modus operandi, att förstå om brotten är systematiska, eskale- rande beträffande våldsanvändning, utförda mot en särskild målgrupp (etnisk tillhörighet, homosexuella) och vid genomförandet av hot- och riskbedömningar med anledning av nya anmälningar. lagda förundersökningar behövs inte bara om det aktuella brottet kan komma att bli föremål för lagföring utan kan även behövas för att man ska lyckas bättre med en ny förundersökning avseende ett Uppgifter i en nedlagd förundersökning kan också vara till fördel för en misstänkt person som blir misstänkt i en ny förundersök- anser att uppgifterna bör få behandlas till dess anser vidare att särskilda överväganden behövs i fråga om behandling av uppgifter om tillgripet gods, eftersom sådana uppgifter behöver kunna behandlas längre än vad som föreslås i prome- Polisen har bl.a. ett stort behov av att kunna söka uppgifter om stulet gods, t.ex. tavlor eller vapen, även efter det att brottet har preskri- Datainspektionen anser att de förslagna bestämmelserna inte är till- räckligt preciserade och att de därför inte uppfyller de krav som följer av artikel 5 e i dataskyddskonventionen. Inspektionen hänvisar även till arti- kel 7:1 andra stycket i rekommendation om användning av personuppgifter inom polissektorn. Skälen för regeringens bedömning och förslag Inga gallringsbestämmelser för förundersökningar Polisdatalagen skiljer på gallring av uppgifter i förundersökningar och gallring av andra personuppgifter. före polisdatalagens tillkomst enligt arkivlagstiftningen och frågan om gallring av förundersökningar avgjordes därmed av det regelverket. förarbetena till polisdatalagen uttalades att frågan om gallring inte bör vara beroende av vilka tekniska hjälpmedel polisen väljer för sitt arbete 1997/98:97 s. 109). Det ansågs att uppgifter som behandlas auto- matiserat i en förundersökning bör hanteras på samma sätt som mot- svarande uppgifter som hanterats manuellt. som behandlas automatiserat omfattas alltså inte av polisdatalagens gall- Skälen bakom den nuvarande ordningen gör sig fortfarande gällande. De skäl som för fram till stöd för att uppgifter bör kunna bevaras för arkivändamål har särskild tyngd i fråga om brottsutredningar och liknande ärenden. Därför föreslås inte några särskilda gallringsbe- stämmelser i fråga om personuppgifter i ärenden om utredning eller beiv- rande av brott. I och promemorian föreslås ett mot- Om en uppgift från en brottsutredning behandlas för ett annat ändamål, t.ex. i ett underrättelseprojekt, bör dock, som tidigare nämnts, uppgif- terna i det sammanhanget gallras enligt de gallringsbestämmelser som gäller för sådan behandling. En möjlighet att utan några begränsningar behandla uppgifter i alla av-