prop · GY0327 · 2010-11-10 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2010/11:27 Redogörelse för svenskt deltagande i den nordiska Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogörs för arbetet med den nordiska stridsgruppen inför och den 1 januari30 . Ärendet och dess beredning.............................................................. Utvecklingen av EU:s stridsgrupper .................................. Uppgifter för EU-stridsgrupperna ...................................... Den nordiska stridsgruppen 2011 ..................................................... Erfarenheter från den nordiska stridsgruppen 2008 ........... roll som ramnation............................................. Kvinnor i väpnade konflikter ........................................... Personal och materiel....................................................... Beslutsprocessen vid en insats med stridsgruppen ......................... EU:s beslutsprocess för krishanteringsinsatser ................ Ekonomiska aspekter på stridsgruppen........................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...19 Ärendet och dess beredning Regeringen föreslog i propositionen Vårt framtida försvar (prop. 2004/05:5 s. 69 f) att Försvarsmakten skulle utveckla ett svenskt bidrag till en multinationell snabbinsatsstyrka under svensk ledning som en del av Europeiska unionens snabbinsatsförmåga. Inriktningen var att förbandet skulle vara operativt . Regeringens förslag om internationell förmåga antogs av (bet. 2004/05:FöU4 s. 8990, rskr. 2004/05:143). , , och undertecknade ett samförståndsavtal om den nordiska stridsgruppen. har också anslutit sig till samarbetet. har anfört i betänkande att utskottet utgår från att regeringen successivt informerar om hur arbetet med att bygga upp en svensk snabbinsatsförmåga framskrider (bet. 2004/05:FöU4). I regeringens skrivelse Redogörelse för svenskt deltagande i den nordiska stridsgruppen (skr. 2007/08:5) informerade regeringen om arbetet med den nordiska stridsgruppen som skulle stå i beredskap . I skrivelsen informerade även regeringen om att anmält avsikt att delta i en andra stridsgrupp med beredskapsperiod . Regeringen angav även i budgetpropositionen att åter skulle ta ramnationsansvar 2011. Regeringen vill med denna skrivelse informera om arbetet med den nordiska stridsgruppen inför och den 1 januari30 . EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP) ska tillförsäkra unionen en operativ civil och militär kapacitet för att utanför unionen bevara freden, förebygga konflikter och stärka den internationella säkerheten i enlighet med . Resurserna ska tillhandahållas av medlemsstaterna. Sedan EU:s stats- och regeringschefer beslutade att utveckla unionens civila och militära förmåga i har en kraftig utveckling skett. GSFP är en integrerad del av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp). Det utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet i EU är mellanstatligt vilket innebär att beslut fattas med enhällighet. framtida säkerhet bygger på gemenskap och samverkan med andra länder. EU intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhets- politik. ska tillhöra det europeiska samarbetets kärna och driva på utvecklingen av Gusp. har genom substantiella bidrag, deltagande i EU:s samtliga civila och militära krishanteringsinsatser och omfattande konceptuella förslag lämnat ett stort stöd till denna utveckling. Genom vår medverkan och vårt ledarskap i den nordiska stridsgruppen Skr. 2010/11:27 tar ansvar för fred och säkerhet i och utanför vårt närområde. Den nordiska stridsgruppen bidrar till att stärka det nordiska samarbetet. EU:s militära och civila förmåga, inklusive stridsgruppernas snabbinsatsförmåga, ska bidra till EU:s möjligheter att hantera kriser globalt. Stridsgrupperna och de civila insatserna stärker EU:s roll och trovärdighet som global utrikes- och säkerhetspolitisk aktör. Det är angeläget att EU har tillgång till en mångfald av krishanteringsinstrument för att kunna bidra under hela konfliktcykeln. har liksom många andra länder beslutat att upprätta ett tillgängligt, användbart och rörligt insatsförsvar av bataljonsstrids- grupper. EU:s stridsgrupper, inklusive den nordiska stridsgruppen har främjat denna utveckling mot snabbinsatsförmåga. Svenskt deltagande i internationella insatser ska främja fred och säkerhet, liksom universella värden som respekten för de mänskliga rättigheterna, demokrati, den humanitära rätten, jämställdhet och global utveckling. FN har det främsta ansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet varför ett nära samarbete mellan FN och EU är av största vikt. Samverkan med andra internationella och regionala organisationer spelar också en stor roll i detta arbete. 3.1Utvecklingen av EU:s stridsgrupper EU:s stridsgrupper (eng. EU Battlegroups) har sitt ursprung i Europeiska rådets möte i då generella mål för EU:s militära krishanteringsförmåga antogs. Dessa mål kallas ofta för Headline . Fokus låg på behovet av att utveckla en europeisk förmåga att kunna genomföra en mer traditionell krishanteringsinsats av samma omfattning som den i Bosnien och 19951996 det vill säga en relativt stor militär insats om 50 00060 000 personer. I Headline betonades också att den militära snabbinsats- förmågan måste få särskild uppmärksamhet. Det pekades på att medlemsstaterna bör kunna bidra med mindre snabbinsatsenheter. Den konceptuella basen för militär snabbinsats utgörs av det militära snabbinsatskoncept (eng. EU Military Rapid Response Concept) som antogs första gången och som reviderades . genomfördes Operation i av EU på begäran av FN:s generalsekreterare för att förbättra säkerhetsläget i den östliga kring staden till dess att FN kunde förstärka sin närvaro i området. Genom denna insats tydliggjordes ytterligare behovet av snabbinsatsförmåga inom EU. visade också tydligt att FN har behov av att ha tillgång till militära snabbinsatsförband. presenterade , och ett gemensamt förslag till ett så kallat EU-stridsgruppskoncept (eng. EU Battlegroup Concept). Förslaget mottogs positivt av de övriga Skr. 2010/11:27 medlemsstaterna. godkände rådet de nya generella målen för EU:s militära krishanteringskapacitet Headline 2010. Headline 2010 tonade ned tidigare fokus på volym och numerär som präglat Headline och betonade i stället de kvalitativa aspekterna av militära instrument för krishantering. Snabbinsatsförmågan och stridsgrupper fick en central roll i Headline 2010. EU antog stridsgruppskonceptet och det är fortfarande giltigt. FN:s generalsekreterare välkomnade planerna på EU-stridsgrupper och betonade betydelsen av att stridsgrupperna kunde göras tillgängliga för att stödja FN i oroshärdar. deklarerade vid kapacitetskonferensen avsikten att, tillsammans med , och , delta med en stridsgrupp i beredskap . anslöt sig även till den nordiska stridsgruppen. Totalt utlovade EU:s medlemsstater de första 13 bidragen till EU:s stridsgrupper vid konferensen. EU har full operativ förmåga med två stridsgrupper i beredskap . övertar den nordiska stridsgruppen och en stridsgrupp ledd av (tillsammans med , , och ) beredskapen . Beredskapsperioderna är med tre undantag täckta . En stridsgrupp är en militär benämning som vanligtvis avser en infanteri- eller pansarbataljon (normalt 5001 000 soldater) förstärkt med vissa stödförband, till exempel ingenjörer, underhåll och artilleri. Benämningen stridsgrupp syftar inte på uppgiften utan på styrkans storlek och förmåga (jämför t.ex. med begreppen kompani, bataljon och En stridsgrupp med förmåga att sättas in med kort varsel har Andra förband, till exempel större markstridskrafter eller marin- och luftstridskrafter, kan också ha snabbinsatsförmåga. Inom EU definieras en stridsgrupp som det minsta effektiva, trovärdiga, snabbt insatsberedda och sammansatta styrkebidrag som kan genomföra självständiga insatser, eller som kan användas för den initiala fasen i en större insats. EU har också utvecklat snabbinsatskoncept för marin- och flygresurser. EU:s stridsgruppskoncept representerar således bara en del av EU:s militära snabbinsatsstruktur. Stridsgruppen ska enligt EU:s stridsgruppskoncept utgöras av en styrka ur flera truppslag och vara av bataljonsstorlek, förstärkt med nödvändiga understöds- och underhållsresurser inklusive flyg- och Sammantaget utgör alla resurser, inklusive själva stridsgruppen och till den knutna lednings- och stödresurser, ett så kallat Stridsgrupperna ska baseras på principen om multi- nationalitet och arbetet leds av en ramnation (eng. Framework Nation) med ett övergripande ansvar för hela styrkepaketet. konceptet ger medlemsstaterna en viss frihet att utforma de enskilda stridsgruppernas styrkepaket efter samarbetsländernas egna förut- Det betonas i EU:s stridsgruppskoncept att interoperabilitet Skr. 2010/11:27 och militär effektivitet är nyckelkriterier vid framtagandet av en Stridsgruppen leds på den operativa nivån av en styrkestab (eng. Force Headquarter, FHQ) och till den knyts också föridentifierade operativa och strategiska förstärkningsresurser såsom strategisk transportkapacitet och logistik. Styrkestaben kan exempelvis formas av en för uppgifterna anpassad brigadstab. Ett av de till EU anmälda operationshögkvarteren (eng. Operation Headquarters, OHQ), med ansvar för den övergripande militärstrategiska ledningen av en krishanteringsinsats, ska helst identifieras tidigt och kopplas samman med en utpekad stridsgrupp. Det finns fem nationella operationshögkvarter anmälda till EU. Dessa utgörs av för ändamålet anpassade nationella högkvarter och de tillhandahålls av , , , och . Medlemsstater är välkomna att ta med europeiska icke EU-medlemmar som är medlemmar i , eller stater som kandiderar till EU- medlemskap, i stridsgrupperna. Medlemsstaterna får också föreslå andra stater att delta i en stridsgrupp. har och valt att delta i stridsgruppsamarbetet. med den nordiska stridsgruppen och med en stridsgrupp ledd av . , och har aviserat sitt deltagande i stridsgrupper . EU:s civila krishanteringsförmåga har också utvecklats kraftigt sedan i . har EU drygt 2 500 personer som internationell personal i civila krishanteringsinsatser, bl.a. i Kosovo. Ett civilt snabbinsatsinstrument, så kallade civila snabbinsatsgrupper (eng. Civilian Response Teams, CRT), har också utvecklats, ursprung- ligen på svenskt initiativ. För att EU ska kunna ta sig an en kris i sin helhet, inklusive civila aspekter, bör CRT kunna placeras ut parallellt med en stridsgrupp. En sådan civil insats kan bl.a. bidra till att stärka EU:s bevakning av civila aspekter av en kris och att förbereda för en mer långsiktig insats i området. Den nordiska stridsgruppen 2011 är beredd att samverka med civila insatser i ett insatsområde. Regeringens uppfattning är att de civila och militära delarna i EU:s krishanteringsförmåga måste integreras och samordnas mer, vilket även gäller snabbinsatsförmågan. Stridsgrupperna är EU:s primära militära snabbinsatsinstrument. skapade för att tidigt kunna ingripa i en krishärd. Det är förmågan till snabbinsats som i första hand konstituerar deras särart inte vilka uppgifter som de kan lösa. Stridsgruppernas begränsade storlek och därmed begränsade förmåga gör dem mer lämpliga i vissa situationer än i Två stridsgrupper står i beredskap halvårsvis och ska kunna sättas in nästan i två av varandra oberoende insatser. En stridsgrupp ska kunna påbörja lösandet av uppgifter i insatsområdet dagar efter att EU beslutat att inleda en krishanteringsinsats. Styrkan ska kunna stanna i insatsområdet med möjlighet till förlängning i om underhåll tillförs. således komma att fortgå efter beredskapsperiodens slut. Det är endast fråga om insatser utanför EU:s territorium, men det finns ingen formell begränsning var utanför EU:s territorium som strids- grupperna kan användas. En radie om från har angivits som en planeringsförutsättning. Stridsgrupperna ska vara användbara i ett brett spektrum av situationer. I Lissabonfördraget anges följande uppgifter, där EU kan använda civila och militära resurser, inom ramen för GSFP: humanitära uppgifter och räddningsuppgifter, militära rådgivnings- och biståndsuppgifter, konfliktförebyggande och fredsbevarande uppgifter, och uppgifter med stridande förband vid krishantering, inklusive fredsskapande åtgärder och stabiliseringsinsatser efter konflikter. Dessutom ska dessa uppgifter bidra till kampen mot terrorism, inklusive genom stöd till tredje land i bekämpandet av terrorism. I Headline 2010 identifierades fem illustrativa scenarier för EU:s militära krishanteringsinsatser i allmänhet, men även för snabbinsatser: stöd till humanitära insatser inkluderande katastrofhjälp och stöd vid flyktingkatastrofer, evakueringsinsatser i en fientlig miljö inkluderande evakuering av icke-kombattanter, konfliktförebyggande insatser inklusive preventiv insats, avväpningsoperation och embargooperation, insatser syftande till separation av parter med våld inkluderande krishanteringsinsatser, fredsskapande insatser och säkrande av underhållslinjer, samt stabilisering, rekonstruktion och militära råd till tredje land. Det femte scenariot beskriver långsiktiga åtaganden vilka därmed normalt inte ställer krav på snabbinsatsförmåga. Det kan dock inte uteslutas att militär snabbinsats kan nyttjas initialt för uppkomna händelser även under detta scenario. Ett annat sätt att beskriva stridsgruppernas möjliga användnings- områden är att redogöra för under vilka omständigheter de kan sättas in. I stort har tre övergripande situationer identifierats som lämpliga för insatser med EU:s stridsgrupper: En EU-stridsgrupp kan användas som en överbryggande styrka till stöd för en pågående fredsfrämjande insats vilken redan har styrkor i krisområdet. Till exempel kan en EU-insats med en stridsgrupp förstärka en pågående FN-insats eller ta ansvar för ett avgränsat geografiskt område medan FN-förbanden omgrupperar eller förstärks. I båda dessa alternativ insätts en EU- stridsgrupp . Artemisinsatsen till stöd för FN:s insats i (MONUC) kan sägas utgöra en modell för denna typ av överbryggande insats. Med EU-stridsgruppernas snabbinsats- förmåga som grund lämpar de sig väl som förstyrka för en större och mer långsiktig styrka. EU-stridsgrupperna kan också användas för Skr. 2010/11:27 begränsade självständiga insatser som kräver snabbinsatsförmåga. Det bör dock påpekas att stridsgruppernas begränsade storlek gör att självständiga insatser måste vara förhållandevis begränsade till tid, rum och uppgifter. I praktiken kommer med största sannolikhet en eventuell krishärd, där en insats med den nordiska stridsgruppen är tänkbar, inte i detalj att passa på något av de ovan beskrivna typfallen. En flexibel syn på konceptet och dess tillämpning är därför nödvändig för att EU på bästa sätt ska kunna möta behov i krissituationer. I samband med en humanitär kris ska en tydlig rollfördelning mellan humanitär och militär verksamhet upprätthållas, i enlighet med internationella riktlinjer. Europeiska unionens råd beslutar att genomföra en krishanteringsinsats och anger målsättningar och resursramar för krishanteringsinsatsen. och säkerhetspolitik (Kusp) utövar politisk kontroll och strategisk ledning av insatsen med stöd av råd och rekommendationer från (). Unionens höga representant för utrikesfrågor och säkerhetspolitik ansvarar för att rådets politik genomförs och sörjer för samordning med andra politikområden och insatser. Operationsbefälhavaren ansvarar för insatsens genom- förande. Styrkebefälhavaren ansvarar för insatsens genomförande i fält. De länder som bidrar med resurser till insatsen överlämnar befälet till operationsbefälhavaren senast när truppen anländer i insatsområdet, men behåller rätten att återkalla resurserna. Under ordförandeskapet i EU drev frågan om att öka flexibiliteten och användbarheten av stridsgrupperna för att bättre kunna nyttja stridsgrupperna och på så vis också öka I rådsslutsatserna antogs riktlinjer om att öka flexibiliteten och användbarheten av stridsgrupperna för att bättre kunna utnyttja de investeringar som gjorts. Under särskilda omständigheter ska en stridsgrupp kunna nyttjas utanför konceptets låsning till snabbinsats. Under vilka omständigheter det ska ske avgörs från fall till fall. linjerna uppmanar även till utökat samarbete mellan medlemsstaterna när man sätter upp stridsgrupper samt inför och . Riktlinjerna har resulterat i en utveckling av samverkan och utbyte mellan de olika stridsgrupperna. Detta understöds av EU:s militära stab som anordnar ett särskilt stridsgruppsmöte (eng. Battlegroup Community Meeting) och andra informella möten för att främja utbytet mellan stridsgrupperna. präglades utvecklingen och diskussionen om stridsgrupperna av händelserna på . Den av drivna frågan om flexibilitet i användandet resulterade i en fördjupad diskussion kring möjligheten att använda militära snabbinsatsverktyg i allmänhet och Skr. 2010/11:27 stridsgrupperna i synnerhet i samband med humanitära kriser. EU:s militära stab har av medlemsstaterna fått uppgiften att ta fram ett nytt scenario för hur stridsgrupperna kan användas som stöd för humanitära insatser. Även på andra sätt har strukturerna i arbetat vidare med frågan och det svenska ordförandeskapets initiativ har därmed blivit en del av detta arbete. Den nordiska stridsgruppen 2011 har i enlighet med riktlinjerna haft kontakter med andra stridsgrupper som står i beredskap . Genom att dela erfarenheter och information har planeringen kunnat effektiviseras. Den nordiska stridsgruppen är därtill beredd att sättas in på det flexibla sätt som förutses i riktlinjerna, med delar av styrkan eller i en icke-snabbinsatssituation om det efterfrågas av EU. 4 Den nordiska stridsgruppen 2011 4.1 Erfarenheter från den nordiska stridsgruppen 2008 Den nordiska stridsgruppen 2008 (NBG08) representerade ett nytt åtagande för det militära försvaret både vad gäller typ och omfattning. NBG08 har haft stor betydelse för utvecklingen och omställningen av det svenska försvaret och materielprocessen i riktning mot förband som är snabbt tillgängliga och flexibla i sin användning. skapandet av stridsgrupperna också haft i andra länder i . Åtagandet med NBG08 har tydligt visat vad som krävs av ett användbart Efter beredskapsperioden gav regeringen i uppdrag till berörda myndigheter att redovisa sina erfarenheter av NBG08 avseende förberedelser och beredskapsperiod för att på bästa sätt kunna tillvarata vunna erfarenheter inför arbetet med den nordiska strids- Erfarenheterna från NBG08 pekar också på vikten av en fungerade personal- och materielprocess med tydlig ekonomistyrning. därför har Försvarsmakten vidtagit åtgärder i samverkan med Försvars- departementet och med stöd av . För att kunna sätta upp en multinationell stridsgrupp krävs omfattande politisk och militär dialog med deltagande länder. NBG08 visade att det är möjligt för små länder att tillsammans sätta upp Att tidigt bestämma olika styrkebidrag är viktigt för att på bästa sätt kunna samträna och öva stridsgruppen. För att uppnå önskvärd flexibilitet hos stridsgruppen var NBG08 sammansatt av många förmågor vilket påverkade dess storlek. Regeringen har beslutat om en svensk personalram om 1 600 personer för den nordiska stridsgruppen 2011 (NBG11), vilket innebär att NBG11 är mindre och lättare än NBG08. Stridsgruppen ger dock inte avkall på avgörande förmåga. saknade beslutad personalram. Framtida svenska militära bidrag till fredsfrämjande insatser ska bestå av förband eller delar av förband ur Planeringen för NBG08 visade även på vikten av att tidigt planera de strategiska och taktiska transportresurserna samt öva deployering för att möjliggöra en snabb insats. Dessutom har den svenska personalen som Skr. 2010/11:27 på förhand identifierats till operationshögkvarteret minskats. Vikten av nära dialog mellan politiska och militära beslutsfattare, både mellan samarbetsländerna och med EU-nivån, är viktig i alla faser från förberedelserna till beredskapsperioden. Erfarenheten att tidigt samverka med andra aktörer har tagits tillvara för att på bästa sätt förbereda operations- och styrkehögvarteren. I arbetet med NBG11 har regeringen begärt löpande underlag från Försvarsmakten avseende användbarhet och utveckling av den nordiska stridsgruppen. Beredskapsperioden för den nordiska stridsgruppen infaller under första föregås av planering, utbildning, och övning för att få hela nordiska stridsgruppens styrkepaket är ramnation (eng. Framework Nation) vilket innebär att har ett särskilt ansvar för planeringen och ett, eventuellt, genomförande av en militär krishanteringsinsats med den En sådan krishanteringsinsats leds av EU. ramnation tillhandahåller en styrkebefälhavare liksom kärnan i hela den militära ledningsstrukturen, inkluderat stabsofficerare, lednings- stöd och ledningssystem samt hela det logistiska ramverket. erbjuder sig vidare att tillhandahålla en operationsbefälhavare. förväntas också bidra med en betydande del av de förmågor och förband som ska ingå i stridsgruppens styrkepaket. ansvarar för att de i stridsgruppens styrkepaket ingående delarna från olika länder är interoperabla med varandra. och procedurer gäller för stridsgruppen, men det förväntas också att fastställer detaljregler rörande olika standarder, till exempel för värdering av stridsgruppens förmågor och för att ledningssystemet ska fungera för alla styrkebidrag. och samarbetsländerna deltar aktivt, tillsammans med rådssekretariatet, i planeringen och genomförandet av en eventuell kris- hanteringsinsats med den nordiska stridsgruppen. styrkestaber som knutits till stridsgruppen bemannas till stora delar med En mycket viktig del i ramnationsansvaret är att säkerställa att stridsgruppen uppfyller de krav som ställs. Detta sker i första hand genom att på ett systematiskt sätt värdera stridsgruppens förmågor. enskilda samarbetsländerna ansvarar för att utbilda sina respektive förband och enheter. som ramnation ansvarar för att hela stridsgruppen samtränas och uppfyller de krav som identifierats. Försvarsmakten har till stöd för denna process utvecklat och anpassat det koncept för värdering som tagits fram inom ramen för samarbetet Partnerskap för fred (PFF). Konceptet bygger på Nato-standarder vilket avsevärt underlättar arbetet med att få de nationella bidragen att fungera har även beredskap för förstärkt diplomatisk närvaro inför och under eventuellt insättande av den nordiska stridsgruppen. Ansvaret som ramnation innebär också att har ett särskilt Skr. 2010/11:27 ansvar för politisk-militära konsultationer som äger rum mellan samarbetsländerna inför och . Den nordiska stridsgruppen 2011 och till den knutna stöd- och ledningsresurser består sammantaget av cirka 2 200 personer varav ca 1 600 är svenskar. Utöver deltar (50 personer), (200), (140) och (150). Andra jämförbara EU-stridsgrupper är av liknande storlek. Det bör dock påpekas att den nordiska stridsgruppen är en flexibel resurs där uppgiftens karaktär styr om alla eller endast delar av de ingående förbanden och förmågorna ska delta i en eventuell insats. Sammansättningen av den nordiska stridsgruppen följer den struktur som fastställts i EU:s stridsgruppskoncept . Enligt nuvarande planering gäller följande för sammansättningen. Kärnan utgörs av en svensk skyttebataljon med cirka 750 soldater. I bataljonen ingår ett finländskt skyttekompani. Den mekaniserade bataljonen har förstärkts med ett ingenjörkompani, en radarenhet för luftlägesinformation, en telekrigsenhet, en multinationell enhet för civil- militär samverkan, en norsk CBRN-enhet, ett irländsk underrättelse- och spaningskompani, en multinationell militärpolisenhet samt en finsk- svensk enhet med uppgift att stödja med geografisk information. Till stöd för bataljonen finns även en logistikbataljon inkluderande en sjukvårdsresurs med avancerad kirurgkapacitet samt en flygenhet inkluderande flygbasförband, JAS 39, Tp 84 , sjuktransport- och transporthelikopterförband.