prop · GX03214 · 2010-05-25 00:00:00 — SADEV har samarbetat med internationella utvärderingsinstitut i bl.a. en utvärdering som fokuserar på stöd och insatser inom korruptionsbekämp ning. Det har har skett tillsammans med AsDB, , Norad, Sida och DFID. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT ansvarar för att, inom , främja forskning om den sociala, politiska och ekonomiska utvecklingen i genom att bedriva egen högkvalitativ forskning, stimulera forskning om samt främja sam- arbete och kontakter mellan nordiska och afrikanska forskare. organiserade institutet sin forskning i fyra kluster, 1) Konflikt, förflyttning och förändring, 2) Landsbygd, naturresurser och ägandeformer, 3) processer och 4) Globalisering, handel och regional integration. Utöver de fyra klustren bedriver man även forskningsprogrammet föreställningar. Den nya klusterorganisationen ska bl.a. underlätta rekryte- ringen av nya forskare och spridningen och användningen av forskningens resultat till policykretsar. har institutet valt att arbeta med följande aktiviteter för att stimulera forskningen om : arrangerandet av konferenser t.ex. Nordiska Afrikadagarna, givit ut stipendier t.ex. genom Resestipendie- och Studie stipendieprogrammen, bjudit in gästforskare bl.a. med hjälp av Doktorand stipendieprogrammet, samt givit en rad föreläsningar inom området. För att främja samarbetet mellan nordiska och afrikanska forskare erbjuder institutet gästforskarprogram för afrikanska forskare i syfte att erbjuda mötestillfällen för samarbete. har 107 forskare från 25 olika länder tillbringat vardera vid institutet. Institutet har aktivt arbetat med möjligheten att öka institutets externa finansiering bl.a. genom att anta externfinansierade uppdrag så som ett avtal med Sida 20092011 »Poverty Reduction, Social Exclusion and Inequality«, ett tvåårigt samarbete med i syfte att ge institutets forskare en chans att knyta an policyprocesser inom det svenska försvars- och säkerhetsområdet, samt ett samarbete med NORAGRIC (for miljø- og biovitenskap, Ås, ) i syfte att stödja fältarbete i och . har till uppgift att bidra till ett samordnat och effek- tivt genomförande av freds-, säkerhetsfrämjande-, konfliktförebyggande- och krishanteringsinsatser eller liknande uppdrag. Detta har man gjort genom deltagande i diverse råd, grupper och forum, både nationella och inter- nationella. Nationellt, handlar det om deltagande i bl.a. akademins referens- grupp som fungerar som ett forum för samverkan och samordning mellan myndigheter inom akademins verksamhetsområde och det Internationella rådet som består av experter och representanter för viktiga organisationer inom området internationell konflikt- och krishantering. Internationellt, har akademin bl.a. stött det EU-finansierade »on Training for Missions« under ledning av den brittiska organisationen och deltagit i »for the Challenges of Peace Operations« som syftar till att utarbeta policyrekommen- dationer för att förbättra genomförandet av multidimensionella fredsfrämjande REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT operationer samt utveckla strategier för implementering av dessa rekommen- dationer. En av akademins uppgifter är att genomföra utbildning, samträning och övning som tillsammans med andra myndigheters insatser krävs för att förbe- reda svensk och utländsk personal för deltagande i internationella insatser. genomförde akademin bl.a. 13 generiska kurser där totalt 279 perso- ner utbildades, 122 från , 75 från övriga EU-länder och 82 från övriga län- der samt en rad andra kurser och utbildningar. Akademins forsknings och forskningsfrämjande verksamhet var i hög grad baserad på tidigare års aktiviteter. Verksamheten har fortsatt att stärka akademins förmåga att samordna och främja relevant forskning samt stärka dess ställning inom forskningssamhället genom att bl.a. upprätt- hålla : i internationella fredsinsatser och genom att bl.a. arrangera en nationell doktorandkonferens med syfte att främja kontakter och samverkan mellan doktorander vid olika lärosäten. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT det finns en överenskommen internationell dagordning för global utveck- ling. FN:s Millenniedeklaration , millenniemålen, konferensen om utvecklingsfinansiering i och högnivåmötet om biståndseffek- tivitet i utgör ett ramverk för det internationella utvecklingssam arbetet och innebär bl.a. åtaganden om ökade biståndsvolymer, att samarbets- länderna tar ansvar för sin egen utveckling och åtgärder för att göra utvecklingssamarbetet mer effektivt. anordnades det s.k. Millennietoppmötet i . Under mötet kom världens stats- och regeringschefer överens om en Millenniedeklaration som antogs av . Millenniedeklarationen slår fast att glo- bal utveckling kräver en helhetssyn. Insatser för bl.a. fred, säkerhet, fattig- domsbekämpning, hälsa, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati hör ihop. Ur Millenniedeklarationen har de s.k. millenniemålen formulerats. Millennie- målen utgörs av åtta mål och 21 delmål som ska uppnås . Målen handlar om globala utvecklingsfrågor som fattigdomsutrotning, utbildning, jämställdhet, barnadödlighet, mödrahälsa, hiv och aids samt hållbar utveck- ling. Ett av millenniemålen är direkt riktat till rika länder och slår fast att det globala partnerskapet för utveckling ska stärkas. 1.Utrota extrem fattigdom och hunger 2.Garantera grundskoleutbildning för alla barn 3.Främja jämställdhet mellan könen och kvinnors egenmakt 6.Bekämpa hiv och aids, malaria och andra sjukdomar 7.Säkra en hållbar utveckling 8.Utveckla ett globalt partnerskap för utveckling presenterar FN en årlig rapport om framstegen med att nå millen- niemålen. Enligt FN:s senaste uppföljning förväntas flera av målen kunna nås till 2015. Utvecklingen varierar dock mellan olika regioner och söder om riskerar att missa samtliga millenniemål. Dessutom riskerar klimatför- ändringarna att förstöra redan uppnådda resultat. I syfte att effektivisera det internationella biståndet genomfördes ett hög nivåmöte i , vilket resulterade i den s.k. Parisdeklarationen. Deklara- tionen undertecknades av 120 givare, samarbetsländer och organisationer. Parisdeklarationen består av åtaganden inom tolv områden. Fyra av dessa ska genomföras av samarbetsländerna och åtta av givarländerna. Åtagandena i Parisdeklarationen reglerar främst relationerna mellan bilaterala och multi laterala givare och samarbetsländer (stater). Parisdeklarationen innebär att givare och samarbetsländer ska bli bättre på att redovisa resultat, samarbets länderna ska ta större ansvar för sin egen utveckling och givarna ska samordna sig bättre med varandra och förenkla sin hantering av biståndet. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT ska fortsätta genomföra ekonomiska och politiska reformer för att stärka sina egna administrativa system och öka demokratin för att bekämpa fattigdomen. Givarna ska anpassa sitt bistånd till förhållandena i varje enskilt samarbets- land. Uppföljningar av Parisdeklarationen har genomförts 2006 och 2008. hölls ett uppföljningsmöte i , . Vid mötet deltog cirka 100 ministrar från samtliga världsdelar. tog en aktiv del i mötet. Mötet resulterade i handlingsplanen Agenda for Action vilken innebär en stärkt internationell samsyn kring satsningen på ett resultatinriktat och effektivt bistånd. I handlingsplanen lyfts användandet av samarbetsländernas egna system och förutsägbarhet fram som fundamentala för att öka effektivite- ten och bärkraften i utvecklingssamarbetet. Vidare betonas vikten av att bredda det demokratiska ägarskapet för utvecklingsplaner och resultat i samarbets länderna genom att inkludera och stödja de aktörer som bidrar till demokratisk samhällsstyrning, som nationella och lokala parlament, det civila samhället och media. I handlingsplanen förtydligas också att förebyggandet och motver- kandet av korruption är ett sätt att undanröja hinder för att uppnå utveckling. tog EU, under det svenska ordförandeskapet, fram ett operativt ramverk för EU-medlemsländernas utvecklingssamarbete. Det operativa ram- verket syftar till att stärka de europeiska givarnas ömsesidiga lärande och till att anamma gemensamma ansatser inom EU i enlighet med Parisdeklarationen och handlingsplanen från . Det operativa ramverket går i korthet ut på att få till stånd en arbetsfördelning mellan länder enligt EU:s uppförandekod om arbetsdelning och komplementaritet som syftar till att minska fragmente- ringen av det internationella utvecklingssamarbetet. Det operativa ramverket lyfter även fram vikten av att medlemsländer i EU använder sig av samarbets- ländernas egna system och att prioritera teknisk kapacitetsutveckling i sam arbetsländerna för att på så vis säkerställa att länderna är kapabla till ett starkt ägarskap. FN:s mål att av givarländernas bruttonationalinkomst (BNI) ska gå till bistånd nämndes i en resolution som beslutades i 1970. Målet har sedan återbekräftats ett antal gånger, bl.a. i slutdokumentet från konferensen om utvecklingsfinansiering i , i och dess uppföljningskonferens i , , 2008. I Millennie- deklarationen anges att givarländernas bistånd som andel av BNI ska öka till till 2015. För att nå målet om av BNI till 2015 enades EU:s medlemsstater 2005 om ett gemensamt delmål om av BNI till 2010. fattades beslut om individuella delmål för EU:s gamla medlemsstater om av BNI till 2010, medan de länder som inträdde i EU efter 2002 fick ett lägre delmål om av BNI till . De länder som redan ger av BNI eller mer i bistånd åtog sig att bibehålla denna nivå. Trots att givarländerna har kommit överens om målet att av BNI ska gå till bistånd 2015 har det inte gått att utanför EU komma överens om tidtabeller för hur man ska uppnå målet. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT De globala biståndsflödena har ökat . Statistik från / DAC visar att biståndet från /DAC:s medlemsländer mer än fördubblats från 2001 till nästan 2009. En stor ökning skedde då biståndet ökade med . En stor del av denna ökning kan tillskrivas skuldavskrivningar till framförallt och . I takt med att skuldavskrivningarna minskade som andel av det totala biståndet efter 2005, minskade även biståndet som andel av medlems ländernas BNI. I reala termer har dock biståndet fortsatt att öka. EU (EU:s medlemsstater och Europeiska kommissionen) är världens största givare. 2009 stod EU för av /DAC-ländernas bistånd, 2000 var motsvarande andel . Internationellt bistånd i löpande priser samt som andel av BNI, 20002009 Trots ökade biståndsvolymer är det endast ett fåtal givarländer som uppfyller målet att av BNI ska gå till bistånd. var tillsammans med , , och de enda länder som nådde målet 2009. var 2009 det land som gav mest bistånd som andel av BNI i världen. Utvecklingen avseende biståndsvolymer ser olika ut inom EU. Exem- pelvis minskade biståndet i medan bistånd ökade . I absoluta tal hamnar på en åttonde plats . Flera stora givare i abso- luta tal, exempelvis och , gav av BNI i bistånd 2009. Nya givarländer som , , , och engage- rar sig allt mer i utvecklingssamarbetet. , i kombination med åtaganden om ökade biståndsvolymer, har också ökat antalet givarländer. Privata givare, såväl individer som stiftelser, blir också allt vanligare. Dessa givare är inte medlemmar i /DAC och är därför inte med i den samlade statistik över det internationella biståndet som /DAC presenterar. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Bistånd per bilateral givare efter andel av BNI samt inom parentes efter absoluta tal, 2009 1.2 Fördelning på regioner och inkomstkategorier Enligt FN:s uppföljning av millenniemålen är den region som har svårast att nå millenniemålen och i vissa delar av går utvecklingen till och med bakåt. Givarländerna har därför beslutat att särskilt fokusera sitt utvecklings- samarbete på . beslutade EU:s medlemsstater att minst hälften av EU:s ökade bistånd ska gå till . Även G8-länderna (stats- och reger- ingschefer från , , , , , , och ) satte upp ett mål om att biståndet till ska fördubblas, vilket EU senare anslöt sig till. Som ett delmål ska biståndet ha ökat med 2010. Den största andelen av det internationella biståndet går till söder om . kanaliserade givarländerna av sitt bilaterala bistånd till regionen. Utöver det bilaterala biståndet kanaliseras bistånd till genom multilaterala organisationer och Europeiska kommissionen. kanalise- rades av de multilaterala organisationernas bistånd och av Europeiska kommissionens bistånd till . skedde en större ökning av biståndet till på grund av en större skuldavskrivning till . REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Även andelen av det internationella biståndet som går till har ökat . skedde en större ökning av biståndet till regionen på grund av en stor skuldavskrivning till . är den region vars andel av det internationella biståndet har minskat mest . Bilateralt bistånd per region, 20012008 Procent av bilateralt bistånd Världens utvecklingsländer delas in efter inkomstkategorier. 49 av världens fattiga länder tillhör en kategori länder med väldigt låg inkomst per capita, ett svagt humankapital och en hög ekonomisk sårbarhet. Det är de s.k. minst utvecklade länderna. 33 av dessa ligger i . De minst utvecklade länderna anses ha ett extra stort behov av hjälp från det internationella samfundet. FN har därför beslutat att minst 0,150,av givarländernas BNI ska gå till dessa länder. Bilateralt bistånd per inkomstkategori som andel av BNI, 20012008 REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Trots FN:s beslut visar statistik från /DAC att endast en liten andel av givarländernas BNI går till de minst utvecklade länderna. gick av givarländernas BNI till de minst utvecklade länderna. var motsvarande siffra . I de andra inkomstkategorierna har fördel- ningen varit relativt om man bortser från en ökning för lägre medel- inkomstländer 2005 och övriga låginkomstländer 2006 som framför allt beror på skuldavskrivningarna till och . 1.3 Bilateralt och multilateralt bistånd /DAC delar in givarnas utvecklingssamarbete i bilateralt och multilate- ralt bistånd. Bilateralt bistånd är ett samarbete mellan ett givarland och ett mottagarland (samarbetsland). Som bilateralt bistånd räknas också t.ex. bistånd genom enskilda organisationer (i och i samarbetsländerna) och de kost- nader förknippade med biståndshantering i givarländerna som får räknas som bistånd enligt /DAC. I det bilaterala biståndet ingår s.k. multibi-bistånd. Med multibi-bistånd avses insatser som kanaliseras via en multilateral organi- sation men där insatsen är öronmärkt för ett specifikt ändamål eller till ett specifikt land. Multilaterala bistånd är enligt /DAC det stöd som kanaliseras till utvecklingsländerna genom basbudgetstöd till multilaterala organisationer som FN, , regionala utvecklingsbanker och utvecklingsfonder. I det multilaterala biståndet inkluderas även stödet genom EU. Basbudgetstöd går till organisationernas verksamhet i sin helhet. Det är sedan organisationer- nas styrelse och ledning som beslutar om hur medlen ska användas. Givar länderna kan som medlemmar i organisationerna påverka verksamhet och prioriteringar genom deltagande i styrelsen för respektive organisation. Ungefär två tredjedelar av givarländernas bistånd är bilateralt och en tredje- del är multilateralt. Fördelningen mellan det bilaterala och det multilaterala biståndet har varit relativt , om man bortser års stora skuldavskrivningar till och som medförde en uppgång för det bilaterala biståndet. De tre största mottagarna av multilateralt stöd från givarländerna 2008 stod för av givarnas multilaterala stöd: Europeiska kommissionen (), Världsbanksgruppen () och FN-systemet (). REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Bilateralt respektive multilateralt bistånd, 20012008 Bistånd ges i form av projekt- eller programstöd. Projektstöd innebär ett tydligt avgränsat stöd till en insats eller del av en insats i ett samarbetsland. Det kan exempelvis handla om en satsning på lärarutbildning eller ett vägbygge. Pro- gramstöd innebär stöd till en större del av samarbetslandets utvecklingspolitik och handlar ofta om att stödja den reguljära verksamheten inom den statliga eller kommunala förvaltningen. Det kan vara ett brett program omfattande exempelvis hälsosektorn, s.k. sektorprogramstöd. Sådant stöd ges vanligen tillsammans med andra givare. används termen programansatser för att beskriva bistånd som delvis är samordnat med andra givare, eller som är ett första steg mot ett mer renodlat programstöd. Programstöd kan också ges till samarbetslandets samlade strategi för att bekämpa fattigdom. Det kallas då generellt budgetstöd för fattigdomsminsk- ning eller budgetstöd. Kännetecknande för budgetstöd är att det betalas till samarbetslandets statsbudget och hanteras inom ordinarie budgetprocesser och system för redovisning och kontroll. Budgetstöd ges regelmässigt tillsam- mans med andra givare. Stödet kopplas vanligen till uppfyllandet av mål som utvecklats utifrån millenniemålen och ett stort antal indikatorer följs upp i den givargemensamma dialogen. Genom budgetstödet får givarna insyn i sam- arbetslandets offentliga finansiella system och en möjlighet att påverka och stödja utvecklingen av dessa. Förstärkning av inhemska system för administra- tion, förbättring av budgetprocesser och stärkt makroekonomisk stabilitet är områden där budgetstöd bidrar. Detta medför också förbättrade förutsätt- ningar för korruptionsbekämpning. Stärkandet av de offentliga finansiella systemen är därför centralt för budgetstödet. Budgetstödets fördel som mekanism är att det samlar givarna kring en gemensam dagordning och förmår lyfta frågor kring bl.a. nyckelreformer och policy- och budgetprioriteringar på ett kraftfullt och samordnat sätt. /DAC redovisade 2006 resultaten av en omfattande internationell utvärdering av budgetstödet till sju länder . REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT medverkade i utvärderingen tillsammans med ett antal andra givare. Resultatet var försiktigt positivt och visar bl.a. att budgetstödet har bidragit till ökad till- gång till social service i flera av de granskade länderna. konstateras att tillgången till data gör det svårt att bedöma de långsiktiga effekterna på fattig- domen i länderna. Utvärderingen visade också att budgetstödet har bidragit till stärkt samordning mellan biståndsgivarna och att givarna har anpassat sig till samarbetsländernas politik. Mot den bakgrunden har förbättringar av sam arbetsländernas budgetprocesser och finansiella system skett. Enligt utvärde- ringen finns det inte några belägg för att budgetstöd är mer utsatt för korrup- tion än andra stödformer. En korrupt eller ineffektiv administration minskar effektiviteten hos allt bistånd oavsett om det är program- eller projektstöd. Även biståndsfinansierade projekt är beroende av att de statliga medel som ska finansiera driften av dem inte utsätts för korruption för att projektet ska bli effektivt. Budgetstöd ger givarna möjlighet att öppet föra en dialog om och stödja reformer av ländernas korruptionsbekämpning och admi- nistrativa system generellt, vilket gör att effektiviteten i allt bistånd till det aktuella landet ökar. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT utvecklingspolitik består av samstämmighetspolitiken (politiken för global utveckling), internationellt utvecklingssamarbete (bistånd) och reformsamarbete i . Samstämmighetspolitiken handlar om att alla politikområden ska samverka och gemensamt bidra till målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Samstämmighetspolitiken utgår från två perspektiv: fattiga människors perspektiv på utveckling och rättighetsperspektivet. Det innebär att fattiga människors behov, intressen och förutsättningar ska sättas i centrum samt att de mänskliga rättigheterna ska utgöra en grund för utveck- lingssamarbetet. Målet för internationella utvecklingssamarbete är att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina lev- nadsvillkor. Målet för reformsamarbetet i är stärkt demokrati, rätt- vis och hållbar utveckling samt närmande till EU och dess värdegrunder. 2.1 Fördelning på landkategorier och regioner inledde regeringen den så kallade landfokuseringen som innebär att de länder som bedriver ett fördjupat utvecklingssamarbete med ska minska från 67 till 33 länder. Dessa 33 tre länder delades in i samarbetskatego- rier för att tydliggöra motiven för närvaro. Nedan följer en tabell med förteckning över de länder har ett prioriterat samarbete med . , , , , Länder med vilka bedriver Länder och områden i konflikt- och/eller postkonfliktsituation Länder och områden i Utöver de 33 länder med vilka bedriver ett prioriterat utvecklingssam- arbete förstärks det svenska arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter i ett mindre antal länder. Det svenska samarbetet fasas också ut i några länder. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Dessa övriga samarbetsländer framgår av tabellen nedan: Länder där bedriver insatser som främjar demokrati och mänskliga rättigheter under alternativa former. främjas på annat sätt än via det , , , , , , , , bidrar även med stöd till ytterligare ett antal länder genom exempelvis humanitärt bistånd och stöd via svenska enskilda organisationer. Utvecklingssamarbete genom Sida per region, 2000 och 2009 Majoriteten av samarbetsländer ligger i söder om . gick av det bilaterala utvecklingssamarbetet genom Sida till . var motsvarande andel . Åtta av tio största samarbetsländer 2009 var länder i söder om . Regeringens arbete med att fokusera antalet samarbetsländer reflekterar en tydlig prioritering av . Nio av tolv länder där bedriver ett långsiktigt utvecklingssam- REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT arbete och sex av tolv konflikt- eller postkonfliktländer där bedriver utvecklingssamarbete ligger i . Svenskt bistånd rapporterat till /DAC, 20002009 beslutar om biståndsbudgetens storlek. har en procent av beräknad BNI utgjort den s.k. biståndsramen. var utfallet av det svenska biståndet , vilket motsvarar av BNI. Skillnaden mellan beslutad biståndsram och det utfall som rapporteras till /DAC beror bl.a. på förändringar av BNI och skillnader mellan budgetering och rapportering enligt /DAC:s riktlinjer. Regeringen utgår från /DAC:s riktlinjer för vad som kan räknas som bistånd. I den svenska biståndsramen ingår därför kostnader från andra delar av statsbudgeten som klassificeras som bistånd enligt /DAC. Det är kost nader för flyktingar från utvecklingsländer, bidrag till EU:s gemen- samma bistånd, bidrag till vissa FN-organ som bedriver utvecklings- samarbete, utrikesförvaltningens administration av utvecklingssamarbetet samt skuldavskrivningar. uppgick dessa kostnader till ca , vilket motsvarade av biståndsramen. uppgick kostnaderna till , vilket även då motsvarade av biståndsramen. Kostnader för mottagande av flyktingar från utvecklingsländer i ingår som en del i den svenska biståndsramen. Detta motive- ras utifrån såväl ett biståndsperspektiv som internationell humanitär rätt. ska kunna hjälpa såväl en person i behov av skydd i ett flyktingläger i t.ex. som en flykting som hon eller han befin- ner sig i . var kostnaden för flyktingar från utvecklingsländer som räknades in i biståndsramen , vilket motsvarade cirka 7 pro- cent av det totala biståndet. uppgick dessa kostnader till , vilket motsvarade av biståndsramen. REGERINGENS SKRIVELSE OM BISTÅNDETS RESULTAT Bilaterala skuldavskrivningar är enligt /DAC:s riktlinjer en del av biståndet varför de inkluderas i den svenska biståndsramen. Skuldlättnader är utvecklingsfrämjande eftersom de bl.a. skapar möjligheter för utvecklings- länder att använda medel, som annars skulle gå till betalningar av räntor och amorteringar, för fattigdomsminskande åtgärder. uppgick de bilaterala skuldavskrivningarna till , vilket motsvarade av biståndsramen. inkluderades inte de bilaterala skuldavskrivning- arna i biståndsramen. 2.3 Bilateralt och multilateralt bistånd Svenskt utvecklingssamarbete per biståndskanal, 2008 andel (%)