prop · GX03213 · 2010-05-18 00:00:00 — Inom ramen för miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård har haft i uppdrag att till 2010 skapa ytterligare sex fiskefria områden utöver det som redan finns runt . Avsikten med dessa områden är att få naturligt fungerande ekosystem med bl.a. fiskbestånd med diversifierad storleksfördelning. kan andra naturvärden påverkade av fiske bevaras och områdena kan därutöver fungera som referensområden. har inrättat fyra sådana områden och arbetar vidare med att uppnå målet om sex områden, även om de två sista inte kommer att hinna inrättas 2010. Ett av de beslutade områdena är det fiskefria området i södra som syftar till att skydda torsk och som beslutades i samarbete med . Regleringar av fiske i skyddade områden och inrättandet av fiskefria områden bör ske med stöd av fiskelagstiftningen. Samverkan med naturvårdande myndigheter bör ske. Möjligheten att skapa frednings- områden där andra medlemsstaters fiske berörs kräver enligt den gemensamma fiskeripolitiken ömsesidiga eller gemensamma beslut, då den gemensamma fiskeripolitiken är en s.k. fullt utvecklad unionspolitik (se skrivelsen En redovisning av fiskeripolitiska insatser (skr. 2009/10:187) och propositionen En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170)). Syftet med områdena är bl.a. att bidra till att minska risken för be- ståndskollaps, bygga upp fiskbestånd med diversifierad storleks- fördelning och en naturlig genetisk sammansättning. Fiskeförbud förväntas även utgöra ett skydd för ekosystemet och den biologiska mångfalden mot alla negativa effekter av fiske. De inrättade områdena ska utvärderas till 2015 med avseende på de mer långtgående biologiska effekterna. Vid samma utvärdering ska fiskets påverkan bedömas och de ekonomiska konsekvenserna uppskattas. Sett ur ett ekosystemperspektiv är fisk och fiske ofta viktiga kompo- nenter i arbetet också med skyddade områden. Initiativet för modernisering och vidareutveckling av bevarandeplaner/föreskrifter för olika former av skyddade områden (, MPA) ligger hos och länsstyrelserna, utom vad gäller fiskeregleringar. Införandet av permanenta eller temporära fredningsområden för fiskbestånd inom skyddade områden behöver utvecklas och följas upp. och arbetar gemensamt med att ta fram vägledning för reglering av fiske i skyddade områden med utgångspunkt i syftet med områdesskyddet och olika juridiska förutsätt- ningar och förutsättningar för ersättning. Hänsynsområden i kust och skärgård Regeringens bedömning: Länsstyrelsernas arbete med att inrätta hänsynsområden i särskilt känsliga områden i kust och skärgård bör fortsätta. Skälen för regeringens bedömning: På uppdrag av regeringen redovisade länsstyrelserna i kustlänen en samlad handlingsplan för att nå delmålet om begränsning av buller och andra störningar från båttrafik under miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. I handlingsplanen föreslog länsstyrelserna att minst tre hänsynsområden (områden fria från buller och andra störningar från båttrafik) skulle inrättas på försök i kust- och skärgårdsområden och utvärderas samt att man skulle ha fortsatt möjlighet att genomföra åtgärder för att nå delmålet. uppdrog vi åt länsstyrelserna att genomföra handlingsplanen och att etablera hänsyns- områden på försök. Uppdraget redovisades (dnr M2009/4988/Na). I propositionen Svenska miljömål för ett effektivare miljöarbete (prop. 2009/10:155) redovisar vi att sammanlagt sju hänsynsområden har inrättats och att ytterligare fyra områden förväntas . Endast fem av fjorton kustlän (, , , Öster- götland och ) har pekat ut hänsynsområden. Övriga länsstyrelser bedömer att det inte finns behov av sådana områden eller att man vill avvakta utvärderingen av försöksområdena innan man går vidare. Länsstyrelsernas erfarenheter är att allmänheten är mycket positiva till tanken med hänsynsområden. Länen har valt att arbeta med rekommendationer i stället för bindande regler, vilket de bedömer sannolikt har bidragit till det positiva mottagandet. Enkätundersökningar i de utpekade områdena visar att rekommendationer som syftar till ökat hänsynstagande efterlevs relativt bra och att bullernivåerna över lag är acceptabelt låga. Sannolikt kan man nå ännu längre med fortsatt informationsspridning. Många besökare i områdena efterfrågar sopbodar och toaletter, som erfarenheten från är att det lätt blir skräpigt lokalt runt befintliga sopbodar. Utvärderingen uppmärk- sammar behovet av fungerande återvinning i skärgården. Fortsatt uppföljning av såväl buller som nedskräpning kommer att visa hur rekommendationerna efterlevs på . Länsstyrelserna anser att hänsynsområden företrädesvis bör ligga i naturskyddsområden alternativt i likvärdiga områden, där acceptansen förväntas vara hög och där störningsnivåerna är låga. Arbetet med hänsynsområden skulle därför kunna ingå som en del i befintligt arbete med bildande av naturreservat i kust och skärgård. Länsstyrelserna menar dock att det är lämpligt att först utreda närmare om någon genomförandeprocess eller val av områden är bättre än andra samt om man ska eftersträva en enhetlig modell som kan användas av både länsstyrelser, kommuner och eventuellt andra aktörer som vill införa hänsynsområden. bör även en vägledning för etablering av hänsynsområden tas fram. planerar länsstyrelserna att vidta åtgärder för att komma Skr. 2009/10:213 till rätta med eventuella kvarvarande störningar i etablerade hänsyns- områden samt att fortsätta informationsinsatserna. Eventuellt kommer fler områden att pekas ut. I och planeras uppföljningar i fält. Fram är planen att resterande föreslagna områden etableras och att uppföljande utvärderingar och återkopplingar genomförs. Därefter kommer nya områden att etableras vid behov eller efter önskemål från länsstyrelser, kommuner eller eventuellt andra aktörer. Vi ser mycket positivt på länsstyrelsernas arbete med att inrätta hänsynsområden. De utvärderingar som har gjorts pekar på att arbetet går i rätt riktning och åtgärden bidrar till att miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård kan nås. konstaterar vi att hänsynsområden f.n. bara finns eller planeras i fem av fjorton kustlän. Vi förväntar oss därför att även övriga län fortsätter eller påbörjar arbetet med att överväga och inrätta hänsynsområden och vi avser att ge länsstyrelserna i uppdrag att återkomma med en uppföljning av det fortsatta arbetet. 6.9Ingen spridning av främmande arter via fartyg Regeringens bedömning: För att förhindra spridning av främmande arter via barlastvatten bör verka för att ytterligare stater ansluter till IMO:s barlastvattenkonvention, så att konventionen kan träda i kraft . Vidare är det angeläget att ytterligare ansträng- ningar görs för att utveckla och förbättra tekniken för behandling av barlastvatten. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning. förslag: har föreslagit att samtliga fartyg i internationell trafik som anlöper svenska hamnar bör vara utrustade med godkända tekniska system för behandling av barlastvatten som förhindrar spridning av främmande arter samt att fartyg i nationell fart har vidtagit lämpliga åtgärder grundat på riskanalyser som stödjer barlastvattenkonventionen. Remissinstanserna: Remissinstanserna ansluter i huvudsak till och förslag. Skälen för regeringens bedömning: är som brackvatten- system med mycket få arter unikt i världen och extra känsligt för introducerade arter eller bestånd, vilka kan åstadkomma stora effekter på ekosystemet. tillträdde IMO:s barlastvatten- konvention som tredje EU-land. Att barlastvattenkonventionen träder i kraft är av betydelse för att förhindra spridningen av främmande arter, då trafiken utmed svenska kuster angör en rad olika Östersjöhamnar. Nationella åtgärder för fartyg i internationell trafik bedöms således ha begränsad effekt och åtgärderna bör istället inriktas mot att ett tillräckligt stort antal stater ansluter sig till konventionen, så att den träder i kraft. I fråga om ytterligare åtgärder för att förhindra spridning har vi gett Skr. 2009/10:213 Transportstyrelsen i uppdrag att analysera behovet av ett förbud mot byte av barlastvatten i vissa områden (regleringsbrevet ). I uppdraget ingår även att titta på spridningen av främmande organismer genom påväxt på fartygs skrov, s.k. biofouling. Uppdraget ska redovisas . Frivilliga riktlinjer om att peka ut områden utanför för byte av barlastvatten är framtagna i samarbete mellan Ospar och Helcom, vilket även återfinns som en åtgärd i Helcoms aktionsplan för . Dessa riktlinjer har trätt i kraft och avser skifte av barlastvatten för fartyg som går ut ur och genom nordöstra . För arbetet inom ramen för Ospar och Helcom är det dock angeläget att ytterligare ansträngningar görs för att utveckla och förbättra tekniken för behandling av barlastvatten, eftersom skifte av barlastvatten inte alltid är lämpligt och i vissa fall dessutom kan innebära en säkerhetsrisk för besättning och fartyg under vissa förhållanden. Spridningen av främmande arter kan medföra stora negativa konse- kvenser för samhället när en ny art introduceras till den miljön. Ett effektivt genomförande av konventionens bestämmelser bidrar betydligt till att minska riskerna för spridning av vattenlevande orga- nismer som kan vara skadliga. Dessutom torde de samhällsekonomiska vinsterna härav vara stora. Inom ramen för forskningsprogrammet har det konstateras att kostnaderna för skador som följer av introduktion av fyra främmande arter (en laxbakterie, signalkräfta, sjögull och slät havstulpan) skulle uppgå till mellan . Av dessa arter är det dock endast slät havstulpan som kan spridas genom barlastvatten i larvstadiet. Ett genomförande av konventionens bestämmelser medför administra- tiva och ekonomiska konsekvenser för framför allt berörda myndigheter och sjöfartsnäringen. En uppskattning av kostnaderna som gjorts av är att en snittkostnad för rening av barlastvatten kan komma att ligga på ca per . Bestämmelserna om skifte av barlastvatten kommer att gälla för vissa fartyg fram , varefter behandlingssystem blir ett obligatoriskt krav för samtliga fartyg. Kostnaderna för skifte av barlastvatten är kraftigt varierande, beroende på bl.a. typ av fartyg och dess storlek. Enligt en uppskattning gjord i samband med ratifikation av konventionen har kostnaderna för ett skifte av barlastvatten beräknats till för en oljetanker och till för containerfartyg. Regeringens bedömning: Arbetet med att genom forskning och konkreta åtgärder stärka bestånden av tumlare bör fortsätta och informa- tionen till allmänheten bör stärkas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med vår bedömning vad gäller tumlare. Remissinstanserna: Överensstämmer i huvudsak med Naturvårds- verkets förslag. Flera instanser, bl.a. , pekar på ytterligare behov av konkreta åtgärder beträffande däggdjur i allmänhet. Skälen för regeringens bedömning Antalet däggdjur som sälar och tumlare uppgick till närmare 500 000 och hade troligen stor påverkan på ekosystem och fisk. I förekom då också betydligt större bestånd av bardvalar än . Därefter reducerades bestånden av säl och tumlare så kraftigt att de runt 1960 saknade ekologisk betydelse, men har åter ökat till omkring 40 000 sälar, medan tumlarna på väst- och sydkusten är runt 25 000. Detta bestånd förekommer också i sydvästligaste . Tumlarbeståndet i egentliga , som anses vara genetiskt isolerat, uppgår endast till omkring 200 individer och är ett av världens mest hotade valbestånd. Bestånden av vikval och sillval i Nordostatlanten har ökat och uppgår nu till runt 50 000 och förekomsten av stora valar ökar långsamt också i våra hav. Arbetet för att bevara tumlare sker i första hand i ASCOBANS (Agree- ment on the Conservation of Small Cetaceans of the Baltic and North Seas) men även EU, Helcom och Ospar är engagerade i detta arbete. Då både EU:s gemensamma fiskeripolitik och det direktivet nu är inriktade mot ökad regionalisering kan den framtida organisationen för att bevara tumlare behöva ses över för att effektivisera arbetet och klargöra ansvarsförhållanden. ASCOBANS bildades och ratificerade konventionen . Första partsmötet hölls i . Konventionens mål är att bevara och stärka bestånden av små valar i vad som ursprungligen var delar av och hela . ASCOBANS har genom ett beslut utvidgat sitt geografiska ansvarsområde till att omfatta allt vatten inom EU i exklusive och , där en annan regional organisation, ACCOBAMS (Agreement on the Conservation of Cetaceans in the Sea and Contigous Area) har ansvaret. utvecklar ett rapporteringssystem för obser- vationer, strandningar och bifångster av tumlare. Huvudansvarig för systemet är . sker också rapporte- ring till Artportal och en samordning av denna verksamhet är önksvärd. har identifierat potentiella tumlarhabitat i , som en del av ett regionalt Östersjöprojekt. Det planeras också akustisk inventering av tumlare genom hydroforer. har genomfört ett program med observatörer på vissa större fartyg utan att bifångster noterades och nät från större fartyg har försetts med ljudskrämmor. För att minska bifångsterna av tumlare i bl.a. torskfisket utvecklas f.n. burar som alternativ till nät (garn). Vi bedömer att arbetet med att genom forskning och konkreta åtgärder stärka bestånden av tumlare bör fortsätta och informationen till allmänheten bör stärkas. Ömsesidigt samarbete med Skr. 2009/10:213 andra länder i första hand inom ramen för arbetet i relevanta internatio- nella organisationer bör uppmuntras. Bevarande av sälar och andra vattenlevande däggdjur Nationella bevarandeplaner för knubbsäl, gråsäl och vikare har utarbetats av i samarbete med och med grannländer inom ramen för Helcom. Målet för planerna är att återskapa livskraftiga bestånd inom arternas ursprungliga utbredningsområden. Gifthalterna i säl har sjunkit väsentligt och bestånden av alla tre arterna ökar. Problemen med vissa former av nya flamskyddsmedel måste dock uppmärksammas. Sälarnas späcklager har dock minskat kraftigt och antalet riktigt magra djur ökat. Detta försämrar sälarnas energibalans och minskar kutarnas näringsintag. Orsaken till försäm- ringen är inte klarlagd. Tillväxten i gråsälspopulationerna har avstannat, vilket kan indikera att den närmar sig nivån för vad som f.n. utgör den ekologiska bärkraften. Beroende på bestånds- utvecklingen kan det dock bli aktuellt med en mer aktiv förvaltning av gråsälsbeståndet till skydd för fisket inom vissa områden. Bestånden av utter och bäver ökar vid Östersjöns kuster. En nationell bevarandeplan finns för utter och kommer att förnyas . Arten finns utmed i stort sett hela ostkusten men saknas på syd- och liksom på och . Ökande bestånd av utter och bäver kan leda till ökande problem med bifångster i fisket, vilket bör beaktas. 6.10.1Åtgärder för att minska interaktionen mellan säl, skarv och fiske En långsiktig plan för utvecklingen av bestånden av säl och skarv i olika områden bör utarbetas. Såväl bevarande som nyttjandeintressen kan därmed tillgodoses på ett sätt som främjar en rik biologisk mångfald och bidrar till utvecklingen av en ekonomiskt bärkraftig levande kust- och skärgård. Skälen för regeringens bedömning förekommer ingen allmän jakt på säl. En begränsad skyddsjakt på ca 230 gråsälar och 50 knubbsälar för att skydda fisket är dock tillåten i norra respektive längs . Satsningar på utveckling av nya sälsäkra fiskeredskap och fällor för skadegörande sälar är metoder som tillsammans med jakt kan bidra till att minska konflikterna mellan sälar och fiske. Äldre laxfällor har ersatts av nya sälsäkra redskap, vilka också nu kan fånga sälar levande för transport till andra områden eller för avlivning. Bottengarn har försetts med sälsäkert material och försök för att skapa sälsäkra torskburar som ersättning för garnfisket pågår och bör utvecklas. Beståndsökningen för säl har eventuellt avstannat, medan populationen av skarv fortsätter att öka. Detta kan innebära ökande konflikter med En långsiktig plan för utvecklingen av bestånden av säl Skr. 2009/10:213 och skarv i olika områden bör utarbetas. Åtgärder för att minska interaktionerna mellan sälar och fiske och motverka spridning av parasiter är väsentliga. Såväl bevarande- som nyttjandeintressen kan genom en sådan plan tillgodoses på ett sätt som möjliggör en rik biologisk mångfald och gynnar utvecklingen av en levande ekonomiskt bärkraftig kust och skärgård. Grunden bör vara en aktiv och nationellt sammanhållen förvaltning av bestånden där åtgärderna skiftar utifrån lokala och regionala förutsättningar. En sådan plan bör ta i beaktande ett ekosystemperspektiv där både arternas direkta och indirekta påverkan på näringsväven samt interaktionerna mellan dessa arter och näringar och intressen i övrigt redovisas. En plan skulle också kunna utgöra en grund för att medge handel med sälprodukter utifrån de krav som ställs av EU:s förordning om handel med sälprodukter. Vi avser därför att ge berörda myndigheter i uppdrag att föreslå en långsiktig förvaltningsplan för hur utvecklingen av säl och skarv ska ske i olika områden. Miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård innefattar ett delmål om bifångster som också berör fiske i sötvatten. Bifångster av däggdjur och fåglar i fiskeredskap utgör ett betydande problem för vissa arter, men är också ett problem för yrkes- och För tumlaren i är en minskning av bifångsterna avgörande för beståndets överlevnad. Kunskapen om bifångster i både yrkes- och fritidsfisket är bristfällig. ett observatörsprogram för bifångster av tumlare på större svenska trålare vid fiske i den fria vattenmassan i . ett fåtal båtar observerats, men inga tumlare rapporterades vid dessa testades ett automatiskt videosystem för att dokumen- tera bifångster på mindre båtar med lyckat resultat. förberetts för en större undersökning med samma system längs den svenska i områden där det kan förväntas bifångster av har ett fåtal större fartyg haft observatörer ombord och redskap från andra fartyg har försetts med ljudskrämmor (s.k. pingers). Dessa utvecklas nu till att aktiveras enbart när tumlare En effektiv uppföljning och rapportering av bifångster av däggdjur och fåglar inom fisket förutsätter tillförlitliga rapporteringssystem och data. har tidigare använt sig av frivillig rapportering av bifångst av däggdjur och fåglar samt säl- och skarvskador i yrkesfisket. system bedöms inte motsvara de behov som finns inom analys och För att säkerställa en tillräcklig kvantitativ bedömning av bifångster av fåglar och däggdjur inom fisket behövs information från såväl yrkes- som fritidsfisket inom ramen för ett effektivt rapporterings- Åtagandet utgör ett fundament för att uppnå målsättningen om en signifikant reducering av bifångsten av däggdjur och fåglar till 2015. 2009/10:213 Sälar och tumlare är som toppkonsumenter i näringskedjan viktiga indikatorer på förändringar i havsekosystemet, varför övervakning av dessa populationer är en viktig åtgärd. Insamling av döda individer ger värdefull information om beståndsutveckling och hälsostatus. För att förbättra insamlig av uppgifter provas digitala kameror för observation av fisket. Försöket har ett gott resultat och har välkomnats av näringen. Liknande projekt utvecklas i i samband med övervak- ningen av valjakt och förordar en sådan övervakning i en ny föreslagen förvaltningsplan för stora valar. Bifångster av fågel (alfågel) studeras utanför och i södra . En handlingsplan för hur bifångsterna ska minskas inom fisket och komma i nivå med uppställda miljökvalitetsmål och andra krav ska utvecklas liksom ett tillräckligt effektivt rapporteringssystem. Vi anser att rapportering från fisket bör utvecklas, t.ex. genom använd- ning av kamerateknik. Möjligheterna att samordna övrig marin miljö- övervakning, bifångstrapportering och rapportering rörande fångstmängd bör särskilt beaktas. Fisket på de flesta kommersiella arterna omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken (GFP), vilket innebär att alla medlemsländer i EU följer Det finns även ett utrymme för nationella bestämmelser på eget territorialvatten och i sötvatten när det gäller icke Regelverket för fisket inbegriper dels EU:s förordningar, vilka är direkt tillämpliga i medlemsstaterna, dels nationell lagstiftning med utgångspunkt i fiskelagen (1993:787). om mål och åtgärder i Helcoms aktionsplan för är relevanta för den gemensamma fiskeripolitiken. Även arbetet inom för berör frågor som regleras av den gemensamma Åtgärder inom den gemensamma fiskeripolitiken och nationellt beslutade åtgärder rörande fisk och fiske bidrar med andra ord till att åtagandena i Helcoms aktionsplan kan uppfyllas. till att bl.a. mål i miljömålsarbetet rörande såväl hållbart fiske som biologisk mångfald uppnås. Fiskeripolitiken ska reformeras och lade 2009 fram grönboken av den gemensamma fiskeripolitiken (KOM (2009) 163), som utgör underlag för diskussioner med medlemsstater och intressenter. En beskrivning av GFP:n finns i propositionen En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170) samt i skrivelsen Redovisning av fiskeripolitiska insatser (skr. 2009/10:187). En ny gemensam fiskeripolitik ska träda i kraft . Fiskelagen reglerar rätten till fiske och fiskets bedrivande inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon. I de fall som anges särskilt gäller lagen även svenskt havsfiske utanför den ekono- Enligt fiskelagen får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, utfärda föreskrifter för fiskevården och fiskets bedrivande som förbjuder eller begränsar: 1) fiske med avseende på vilken fisk som fångas, 2)användningen av fiskefartyg, fiskemetoder eller fiskredskap och 3)fiske inom vissa områden eller för vissa ändamål. Nästan samtliga nationella föreskrifter om fiske finns samlade i (). tillsatte vi en utredning om en ny fiskelagstiftning (dir 2007:125). Utredningen ska senast lämna förslag till en förändrad fiskelagstiftning och förslagen ska syfta till att ge förutsättningar för ett hållbart nyttjande av fiskresurserna som gynnar näringsverksamheten och fritidsfisket samt den biologiska mångfalden. Den huvudsakliga framtida regleringen av fisket ska utformas som en fiskevårdslag som utgår från ekosystemansat- sen, försiktighetsprincipen och vetenskapliga bedömningar. 6.11.1Fortsatt satsning på operativa programmet för fiskerinäringen 20072013 Regeringens bedömning: En fortsatt satsning på det operativa pro- grammet för fiskerinäringen för 20072013 bidrar till att uppfylla åtaganden i aktionsplanen för . Ytterligare resurser tillförs för att höja den nationella offentliga medfinansieringen inom de av programmets områden som möjliggör stöd till åtgärder som bidrar till en förbättrad havsmiljö och ett mer miljö- anpassat fiske. Skälen för regeringens bedömning: Det operativa programmet för fiskerinäringen 20072013 är en grundpelare inom den gemensamma fiskeripolitiken för att uppnå ett hållbart fiske. Programmets målsätt- ningar sammanfaller till stor del med målsättningen i Helcoms aktions- plan för . utformning av det operativa programmet har en stark koppling till miljödimensionen av hållbart fiske och åtgärderna inom programmet ska bl.a. bidra till att de nationella miljökvalitets- målen, bl.a. Hav i balans samt levande kust och skärgård, Levande sjöar och vattendrag, Ett rikt växt- och djurliv samt Ingen övergödning, uppnås. Målsättningen och förutsättningarna för det operativa pro- grammet är utförligt beskrivet i propositionen En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170). I samma proposition tillförde vi resurser för att höja den nationella offentliga medfinaniseringen inom de av pro- grammets områden som möjliggör stöd till åtgärder som bidrar till en förbättrad havsmiljö och ett miljöanpassat fiske. har stöd lämnats till ett stort antal restaureringsåtgärder som gynnar havsmiljön, däribland restaurering av korallrev i . Vidare har med- finansiering getts till vattenbruk, bl.a. till musselodling i syfte att rena vattnet från kväve.