prop · GX03131 · 2010-03-15 00:00:00 — För elever med funktionsnedsättning som på grund av sitt rörelsehinder behöver anpassad undervisning och habilitering under skoldagen och i vissa fall även boende och omvårdnad i boendet finns fyra riksgymnasier (i , , och ) för elever med svåra rörelsehinder, s.k. Rh-anpassad gymnasieutbildning. Vid skolorna finns elevhem. Huvudmannaskapet för elevhemmen skiljer sig åt mellan orterna. I är det som är huvudman, medan det i och är kommunen och i en stiftelse. Enligt skollagen (1985:1100) har den centrala tillsynen över elevhemsboende vid Rh-anpassad utbildning och specialskolor, samt vid utbildning för elever med utvecklingsstörning som bedrivs enligt avtal med staten. Länsstyrelserna har tillsyn över verksamheten vid sådant elevhemsboende och har rätt att inspektera verksamheten. Till- synsansvaret för elevhemsboendet har lagts på respektive länsstyrelserna eftersom boendet riktar sig till elever med funktions- nedsättning som inte har något egentligt alternativ för sina studier och därför är hänvisade till boendet. Elevhemsboendet innehåller också ett förhållandevis stort inslag av omvårdnad (prop. 1998/99:105 s. 79). Den tillsyn som och länsstyrelserna genomför kan således anses utgöra en del av den sociala tillsynen. fördes länsstyrelsernas tillsyns- och tillstånds- verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade över till och samordnas med tillsyn av hälso- och sjukvården (prop. 2008/09:160). Länsstyrelsernas tillsyn enligt skollagen (1985:1100) har dock ännu inte förts över till . Bristande kunskap och nationell överblick Någon nationell utvärdering av hur lex fungerar i praktiken har inte gjorts. Många länsstyrelser har gett ut egna sammanställningar över antalet lex Sarah-anmälningar. Det saknas dock gemensam statistik på nationell nivå över det antal lex Sarah-anmälningar som, på grund av att missförhållanden inte rättats till, lett till att anmälan gjorts till tillsyns- myndigheten. Enligt och omsorg om äldre (2008) visar länsstyrelsernas uppföljningar av lex Sarah-anmälningar om allvarliga missförhållanden inom äldreomsorgen på mycket stora skillnader. 2006 gjordes totalt 1 200 anmälningar. Tillämpningen skiljer sig mellan länen och även mellan kommuner i ett och samma län. Erfarenheterna av dagens lex Sarah-bestämmelse visar, i socialtjänstlagen (2001:453) att kännedomen om bestämmelsen bland omsorgspersonalen ökat. Kunskap saknas dock om lagstiftningens huvudsakliga innehåll och även om de rutiner som oftast tagits fram för hur eventuella missförhållanden ska hanteras. Inte heller handläggare och chefer är självklart insatta i reglerna om anmälningsskyldigheten, även om de oftast känner till de rutiner som gäller för själva anmälnings- förfarandet. Erfarenheterna från anmälningar om allvarliga missför- hållanden används heller inte i kvalitetsarbetet; det är sällan några uppföljande samtal i personalgrupper när fel, brister eller allvarliga missförhållanden uppstått (och de äldre, Länsstyrelserna 2009). genomförde , i anslutning till de nya föreskrifter och allmänna råd för lex som trädde i kraft , en konferensserie över hela landet för att förbättra kunskapen om och efterlevnaden av bestämmelsen. Sammanfattningsvis kan dock konstateras att enligt dagens lex Sarah- bestämmelse kan endast sådana allvarliga missförhållanden som inte kan åtgärdas utan dröjsmål, komma till tillsynsmyndighetens kännedom. Därmed uppstår en betydande brist på kunskap och nationell överblick över alla de faktorer och förhållanden som medför att allvarliga miss- förhållanden kan uppstå. En konsekvens av detta blir att viktiga lärdomar går förlorade och att förebyggande åtgärder inte kan vidtas på det sätt som annars vore möjligt. Behovet av anmälningsskyldighet detsamma inom hela Utredningen om tillsynen inom har i sitt slutbetänkande Samordnad och tydlig tillsyn av (SOU 2007:82) föreslagit att anmälningsskyldigheten vid missförhållanden ska gälla inom hela . Utredningen anförde att kvalitetsutveckling och kvalitets- säkring kan förebygga uppkomsten av missförhållanden och bidra till att upptäcka brister i verksamheten. En effektiv tillsyn kan också verka i samma riktning. För att motverka risken för att enskilda trots dessa insatser ändå utsätts för försummelser, vanvård eller övergrepp på olika sätt bör en anmälningsplikt motsvarande den som finns inom äldre- och handikappområdet samt LSS kunna vara ett komplement till kvalitetssäkring, kvalitetsutveckling och tillsyn inom hela verksamhetsområde. instämde i denna bedömning i sitt remissyttrande över betänkandet och anförde att en ny lex Sarah-bestämmelse bör ha sin utgångspunkt i kravet på systematiskt kvalitetsarbete i 3 kap. 3 § SoL och 6 § LSS. All personal i dessa verksamheter bör enligt ha skyldighet att rapportera förhållanden som innebär hot mot eller har inneburit konsekvenser för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa till nämnden respektive till huvudmannen för en enskild verksamhet. Nämnden respektive huvudmannen för den enskilda verksamheten ska sedan ha lagreglerade skyldigheter att vidta omedelbara åtgärder, att utreda och avsluta utredningen med ett beslut, att vidta åtgärder för att Prop. 2009/10:131 förhindra att liknande situationer uppkommer igen och att anmäla det inträffade till tillsynsmyndigheten om utredningen visar att det rör sig om ett allvarligt missförhållande. I departementsskrivelsen Förändringar i m.m. (Ds 2009:33) sägs bl.a. att det förhållandet att en person är beroende av insatser från i många fall innebär en utsatthet som är likartad oberoende av om det gäller barn, äldre personer, personer med funktionsnedsättning eller någon annan. därför gälla inom hela och all verksamhet vid Statens De skillnader som finns i anmälningsförfarandet mellan lex och hälso- och sjukvårdens lex står i stark kontrast mot det förhållande att allt fler brukare och patienter är berörda av insatser och åtgärder från båda dessa verksamhetsområden. och sjukvårdspersonal är skyldig att rapportera s.k. avvikelser, dvs. en patient har drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Rutiner för avvikelserapporteringen framgår av föreskrifter (SOSFS 2005:12) och allmänna råd. Maria-anmälningar görs av vårdgivaren. Samtliga lex Maria-ärenden ska anmälas till tillsynsmyndigheten . Inom omfattas endast viss personal (äldre- och handikappomsorg samt LSS) av lex Sarah-bestämmelsen. ska själva göra lex Sarah-anmälningar. Dessa görs till socialnämnden eller den som är ansvarig för yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet, inte till tillsynsmyndigheten. eller den som är ansvarig för den enskilda verksamheten gör lex Sarah-anmälningar till tillsynsmyndigheten endast om det allvarliga missförhållandet inte kan avhjälpas utan dröjsmål. Sammanfattningsvis gäller inom hälso- och sjukvården att vårdgivaren har en obligatorisk skyldighet att anmäla konstaterad allvarlig skada eller sjukdom och risk för sådan till tillsynsmyndigheten. Anmälningsskyldigheten enligt SoL och LSS har i stället konstruerats så att anmälningsskyldighet till tillsynsmyndigheten föreligger endast när ett allvarligt missförhållande inte har avhjälpts utan dröjsmål. I regeringens skrivelse Förändringar i m.m. (Ds 2009:33) läggs förslag som innebär ökad likhet i anmälnings- förfarandet mellan lex och lex . Tillsynsreformen ställer krav på ökad samordning för god kvalitet I regeringens proposition Samordnad och tydlig tillsyn av 2008/09:160) betonas genomgående vikten av en större enhetlighet mellan regelverken inom och hälso- och sjukvården. Skälen som framförs är risker för att den enskilde faller mellan stolarna, att den enskildes rättssäkerhet och medborgarnas förtroende för verksamheterna och tillsynen skadas, att och hälso- och sjukvårdens skyldighet att förmedla vård, omsorg, behandling och Prop. 2009/10:131 stöd av god kvalitet inte kan fullgöras på ett acceptabelt sätt. om tillsynen inom har i sitt slutbetänkande (SOU 2007:82) konstaterat att tillsynen av har allvarliga brister. Ett av och regeringens viktigaste instrument för att se till att lagar, förordningar och föreskrifter efterlevs samt att ansvariga huvud- män strävar efter att leva upp till de mål och intentioner som anges i dessa är tillsynen. Tillsynen stärks, tydliggörs och effektiviseras och tillsynen över , LSS och hälso- och sjukvården samordnas i (prop. 2008/09:160). För att säkerställa god kvalitet ställer den samordnade tillsynen krav på ökad effektivitet och större enhetlighet i regelverken inom och hälso- och sjukvården. Definitionen av tillsynsbegreppet är därför densamma i såväl SoL, LSS som LYHS. ska inom ramen för sin tillsyn lämna råd och ge vägledning, kontrollera att brister och missförhållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfarenheter som erhålls genom tillsynen samt informera och ge råd till allmänheten. En samordning av tillsynen medför bättre förutsättningar för en mer enhetlig och förutsägbar tillsyn när det gäller frågor som rör vård, stöd och omsorg till äldre, personer med funktionsnedsättning, barn och unga samt personer med missbruksproblematik. De förslag som läggs fram i denna proposition tar sin utgångspunkt i regeringens tillsynsreform. Förslagen behandlas i avsnitt 5 Övervägan- den och förslag. Regeringens bedömning: Det är viktigt, i syfte att höja kvaliteten i verksamheterna, att lex Sarah-bestämmelserna får en utformning och tillämpning som bidrar till en enhetlig kunskapsbild över landet vad gäller förekomst av allvarliga missförhållanden och påtagliga risker för allvarliga missförhållanden inom berörda verksamheter. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen fokuserar starkt på ökad kvalitet i . Kunskap om sociala insatser, resultat och vad som ger god kvalitet och avsedd effekt är på många sätt en förutsättning för en väl fungerande socialtjänst. vidtagit en rad åtgärder för att stärka kunskapsbasen och höja kvaliteten. Detta sker bl.a. genom öppna jämförelser och brukarundersökningar samt genom utvecklandet av kvalitetsindikatorer och genom att ge bättre underlag för fria val inom . Tillsynen är ett av statens viktigaste styrinstrument. inom område har lagt grunden för en samordnad tillsyn som kan bedrivas på ett effektivt sätt och säkerställa att de lagar som beslutar om efterlevs och att tillsynen fungerar i en effektiv organisation som är enhetlig över landet. De kunskaper och erfarenheter som hanteringen av lex Sarah-bestämmelsen kan tillföra i egenskap av tillsynsmyndighet är enligt regeringens mening en viktig del Prop. 2009/10:131 i tillsynen. Dagens utformning och tillämpning av lex Sarah-bestämmelsen bidrar inte till en enhetlig kunskapsbild över landet vad gäller förekomst av allvarliga missförhållanden inom berörda verksamheter. Regeringen bedömer dock att lex Sarah-bestämmelsen har stor potential att kunna utvecklas till ett effektivt instrument för att i ökad utsträckning och på ett enklare sätt kunna identifiera, dokumentera och åtgärda fel, brister och missförhållanden av varierande grad inom hela . Detta förutsätter enligt regeringens bedömning vissa förändringar. Dels bör lex Sarah-bestämmelsen gälla inom hela , dels bör större likhet uppnås med anmälningsförfarandet inom hälso- och sjukvården (lex ). Den avgörande förutsättningen för att uppnå önskvärt resultat är emellertid att lex Sarah-bestämmelsen på ett tydligare sätt fogas in i och utvecklas till att bli en reguljär del i det systematiska kvalitetsarbete som kommuner och motsvarande yrkesmässigt bedrivna enskilda verksamheter m.fl. ska bedriva inom . Enligt regeringens bedömning bör kvalitets- och säkerhetsarbetet inom i ökad utsträckning ha ett systemperspektiv. En bättre balans bör eftersträvas mellan ett individperspektiv, dvs. vem gjorde fel, och ett systemperspektiv, dvs. vad har brustit i organisationen m.m.. För detta krävs bl.a. att större tonvikt läggs vid förebyggande åtgärder och riskanalys så att fel, brister och missförhållanden och i synnerhet allvarliga missförhållanden på ett tidigare stadium kan upptäckas och därmed i möjligaste mån undvikas. Regeringens bedömning: behöver på ett tydligare sätt bli en del av systematiska kvalitetsarbete. Skälen för regeringens bedömning Enligt regeringens mening bör större tonvikt läggas vid det förebyggande Att medverka till god kvalitet kan bl.a. innebära att vara uppmärksam och påtala sådant som kan medföra risk för att enskilda inte får god omvårdnad, gott stöd, god service och lever under trygga Att påtala och rätta uppkomna fel och brister samt att vara lyhörd för synpunkter och klagomål är också åtgärder som kan bidra till att säkerställa en god kvalitet. Berörda verksamheter bör bedrivas så att eventuella försummelser, övergrepp och andra missförhållanden så långt möjligt kan förebyggas och förhindras. En viktig förutsättning för detta är dock att det finns rutiner för att hantera iakttagelser som görs, fel och brister som upptäcks samt syn- punkter och klagomål som tas emot och att ledningen uppmuntrar och välkomnar ett sådant arbetssätt. Sådana rutiner finns för social- tjänstens systematiska kvalitetsarbete. Det är enligt regeringen av stor vikt att lex Sarah-bestämmelserna utvecklas och blir en reguljär del i detta arbete. kan härigenom på ett tydligare sätt bli en del av syste- Prop. 2009/10:131 matiska kvalitetsarbete. kan på så sätt ges bättre förutsätt- ningar att få ett bredare genomslag och en större uppslutning i det löpande arbetet i kommuner och i motsvarande yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet m.m. Större likhet kan härigenom också uppnås med det förfarande som gäller inom hälso- och sjukvården för lex Maria-bestämmelsen. för lex ingår på motsvarande sätt i hälso- och sjukvårdens syste- matiska kvalitetsarbete, dvs. i de delar som avser arbetet för hög patientsäkerhet och god kvalitet i vården respektive avvikelsehantering för negativa händelser och tillbud. Lagstiftningens krav på god kvalitet inom I 3 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, och 6 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, finns bestämmelser om kvalitet, de s.k. kvalitetsparagraferna. anges att insatser inom respektive att verksamheten enligt LSS ska vara av god kvalitet. Enligt SoL ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet och enligt LSS ska det finnas den personal som behövs för att ge ett gott stöd och en god service och I båda lagarna anges att kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande ska utvecklas och säkras. Kravet på god kvalitet gäller både i och i enskild verk- Det gäller för såväl handläggning av ärenden som genomförande Kvalitetsparagrafen i SoL gäller direkt för den som bedriver verksamheten även om den bedrivs i enskild regi och den gäller oavsett om avtalet mellan kommunen och huvudmannen för en enskild verksamhet skulle sakna uttryckliga bestämmelser om t.ex. systematiskt kvalitetsarbete och personalens kompetens. Även bestämmelsen i 6 § LSS gäller direkt för enskild verksamhet. Oavsett om verksamheten drivs i eller enskild regi följer det av 3 kap. 3 § SoL och 6 § LSS att nämnden har ansvar för att kraven på god kvalitet uppfylls. Lagstiftningens kvalitetsparagrafer förtydligas i före- skrifter (SOSFS 2006:11) och allmänna råd om ledningssystem för kvalitet i verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, och lagen (1993:387) om stöd och service till Av föreskrifterna framgår att ledningssystemet bl.a. ska säkerställa att det finns rutiner för hur fel och brister i verksamheten ska identifieras, dokumenteras, analyseras och åtgärdas samt hur vidtagna åtgärder ska följas upp. I fråga om allvarliga missförhållanden ska anmälan göras enligt lex . som gjorts i samband med uppkomna fel och brister ska utgöra ett underlag för det systematiska kvalitetsarbetet. Rutiner ska också finnas för att samla in och använda synpunkter och klagomål från enskilda samt från t.ex. myndigheter och organisationer. Rutiner ska vidare finnas för Prop. 2009/10:131 att fortlöpande kontrollera personalens kompetens och verksamhetens publicerade 2008 en handbok, God kvalitet i social- tjänsten. Den ger stöd och vägledning i det praktiska arbetet med att utveckla ett systematiskt kvalitetsarbete och verka för god kvalitet i . Hälso- och sjukvårdens systematiska kvalitetsarbete I föreskrifter (SOSFS 2005:12) Ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården behandlas bl.a. riskhantering och avvikelsehantering. Det ska finnas rutiner för att identifiera, analysera och bedöma riskerna i verksamheten och åtgärda orsakerna. Ledningssystemet ska säkerställa att det för avvikelse- hanteringen finns rutiner för att anmäla (lex ) till myndigheter i enlighet med gällande författningar. Rutiner ska finnas för att identifiera, dokumentera och rapportera negativa händelser och tillbud, fastställa och åtgärda orsakerna, följa upp vidtagna åtgärders effekt samt sammanställa och återföra negativa och positiva erfarenheter från avvikelsehanteringen till verksamhetens personal och andra berörda. Dessa erfarenheter samt förslag och klagomål från patienter, närstående och personal ska tas till vara och användas i det förebyggande riskhanteringsarbetet. publicerade 2006 en handbok, God vård. Den ger stöd och vägledning i det praktiska arbetet med att utveckla ett systematiskt kvalitetsarbete och verka för god kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. Regeringen har beslutat att överlämna remissen Patientsäkerhet och tillsyn till Lagrådet. 5.3Socialtjänstens personal m.fl. ska medverka till god kvalitet och rapportera om missförhållanden 5.3.1Var och en som fullgör uppgifter inom ska medverka till god kvalitet Regeringens förslag: Den som fullgör uppgifter inom , vid (SiS) eller enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, ska medverka till att den verksamhet som bedrivs och de insatser som genomförs är av god kvalitet. Regeringens bedömning: Det är viktigt att frivilligarbetare, som deltar i frivilligarbete i samarbete med en kommun eller en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet, informeras om möjligheten att påtala fel och brister, framföra klagomål samt rapportera missförhållanden eller påtaglig risk för missförhållanden. Social- styrelsen bör ge råd och stöd angående hur informationen kan utformas. Skrivelsens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. 2009/10:131 Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser, dvs. tal, tillstyrker eller har ingen invändning mot att bestämmelsen utvidgas till att omfatta hela inklusive verksamhet vid SiS samt verksamhet enligt LSS. JO och anser att det av bestäm- melsen bör framgå att den även avser verksamhet enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, förkortad LSU. föreslår att begreppet vaka över byts ut mot medverka till samt att plikt byts ut mot skyldighet då detta tydligare beskriver den skyldighet och det ansvar som åläggs den som fullgör uppgifter enligt denna bestämmelse. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker att vakandeplikten bör avse god kvalitet. Många instanser framhåller behovet av att kvalitetsbegreppet förtydligas och välkomnar därför det regerings- uppdrag med detta syfte som lämnats till och som ska redovisas . Kommuner och Landsting tar däremot i sin helhet avstånd från uppdraget att förtydliga kvalitets- begreppet, då det ger uttryck för en ambition att kraftigt öka den statliga detaljstyrningen. i anser att förhållandet till kvalitetsföreskrifter bör förtydligas. Föreningen , Independent Living och Mental Hälsa framhåller att begreppet kvalitet bör utgå från den enskilde individens upplevelse och bedömning, dvs. begreppet kvalitet kan inte ges en generell eller objektiv tolkning. anser att bestämmelsens tillämpningsområde bör förtydligas och omfatta både individuellt och allmänt inriktade insatser men inte strukturellt inriktade insatser. Ett 20-tal remissinstanser har lämnat synpunkter på förslaget att vakandeplikten ska omfatta var och en som fullgör uppgifter inom berörd verksamhet. Åtta remissinstanser, bl.a. JO, och i , tillstyrker eller har inga invändningar mot att frivilligarbetare inte ska omfattas av bestämmelsen. Några påpekar att frivilligarbetare bör upplysas om möjligheten att rapportera miss- förhållanden. Sex instanser, bl.a. i , och avstyrker eller är tveksamma. tror inte att dagens regler skapar några stora svårigheter att rekrytera frivilligarbetare. Läns- styrelsen i anser att om förslaget antas bör verksamheter åläggas ett tydligt krav att informera om frivilligarbetares möjlighet att påtala missförhållanden. tillstyrker att familjehem inte ska omfattas men är tveksam till om rappor- teringsskyldigheten inte ska omfatta andra uppdragstagare, t.ex. vissa ledsagare och kontaktpersoner. i vill ha ett förtydligande av om t.ex. kontaktpersoner som tar uppdrag direkt från socialnämnd ska ses som yrkesverksamma uppdragstagare och om familjehem och kontaktpersoner som är knutna till en privat organisation som bedriver yrkesmässig verksamhet ska ses som yrkesverksamma. Skälen för regeringens förslag Medverka till god kvalitet Vakandeplikten i socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, är knuten till begreppen god omvårdnad och trygga förhållanden och hänför sig till omsorger om äldre personer eller personer med funk- tionsnedsättning. I LSS är vakandeplikten knuten till begreppen gott stöd, god service och trygga förhållanden. Dessa begrepp passar något sämre ihop med den utvidgning som vakandeplikten föreslås få och med alla insatser som kan komma ifråga inom . Regeringen anser att den utvidgning av vakandeplikten och lex Sarah- bestämmelsen som föreslås istället bör knytas till begreppet god kvalitet då detta är ett begrepp som redan gäller inom hela och . En majoritet av remissinstanserna instämmer i förslaget att vakande- plikten bör knytas till begreppet god kvalitet. Regeringen delar den uppfattningen och har i föregående avsnitt (5.1 och 5.2) redovisat skälen för detta. Regeringen instämmer även i bedömning att begreppet vakandeplikt bör ersättas med begreppet skyldighet att medverka till, då detta tydligare beskriver det ansvar som åläggs den som fullgör uppgifter inom , vid SiS och enligt LSS. Att vaka över innebär en skyldighet att medverka till att enskilda får god omvårdnad, gott stöd, god service och lever under trygga förhållanden. Regeringen vill betona att den föreslagna förändrade ordalydelsen är av språklig karaktär och att innebörden av bestämmelsen därför är oförändrad. Av dagens lex Sarah-bestämmelse framgår tydligt att det är den enskilde och dennes levnadsförhållanden som står i centrum för de åligganden som följer av bestämmelsen. Syftet är att bidra till att den enskilde får insatser av god kvalitet och att skydda den enskilde från missförhållanden. Regeringen anser att detta tydligt bör vägleda tillämp- ningen av den nu föreslagna bestämmelsen. Konkretisering av god kvalitet Flera remissinstanser har framfört vikten av att kvalitetsbegreppet förtydligas. Regeringen vill i detta sammanhang nämna att på regeringens uppdrag bedriver i samarbete med Kommuner och Landsting ett omfattande arbete för att bl.a. utveckla nationella kvalitetsindikatorer och öppna jämförelser av kvalitet och effektivitet i och hälso- och sjukvården. Regeringen har vidare gett i uppdrag (regeringsbeslut , S2009/5080/ST) att utarbeta föreskrifter, till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa, och allmänna råd som konkretiserar innebörden av 3 kap. 3 § SoL, den s.k. kvalitetsparagrafen. Social- styrelsen ska också utarbeta bedömningskriterier för tillsynen när det gäller denna paragraf. Uppdraget ska vara genomfört . I sitt remissvar framför Kommuner och Landsting (SKL) kritik mot detta regeringsuppdrag. SKL menar att uppdraget leder till en kraftigt ökad statlig detaljstyrning.