prop · GX03147 · 2010-03-16 00:00:00 — Med dessa utgångspunkter, och med en uppskattad framtida dygnskostnad för en plats i anstalt, blir kostnaden , varav avser platser i sluten anstalt, avser platser i öppen anstalt och utslussningsåtgärder samt avser frivård. Till det kommer ca för främst förslaget om återfall i brott. Kostnaden kommer enligt utredningen att uppstå tidigast efter ikraftträdandet och får inte fullt genomslag förrän ett flertal år därefter. När det gäller ett höjt straffminimum för vållande till annans död, grovt brott, har i promemorian kostnadsökning- en bedömts som marginell. Regeringens satsning på fler poliser kan tillsammans med förslaget om skärpta straff för allvarliga våldsbrott förväntas medföra ett successivt ökat antal klienter för Kriminalvården . Enligt regeringens bedömning är det, som också utredningen framhållit, inte möjligt att med någon exakthet förutse effekterna av förslaget. Därmed är det inte möjligt att , närmare än vad utredningen redovisat, pre- cisera kostnaderna för förslaget och när kostnader uppstår för Kri- minalvården. Såväl ett ökat antal lagföringar för allvarliga våldsbrott som längre strafftider än vad utredningen utgått ifrån kan leda till ytterligare kostnader. Å andra sidan kan förhållandena också bli de omvända. I sammanhanget ska också noteras att regeringens förslag avseende återfall i brott avviker från utredningens förslag. Regeringen anser att de ekono- miska konsekvenserna av förslagen om straffskärpningar ska hanteras inom ramen för Kriminalvårdens anslag. Regeringen avser att noga följa utvecklingen och som uttalats i budgetpropositionen har reger- ingen för avsikt att återkomma till i budgetpropositionen med en närmare bedömning av Kriminalvårdens resursbehov. Den faktiska utvecklingen av antalet klienter, det fortsatta arbetet med att utveckla prognoserna, Kriminalvårdens åtgärder för att ytterligare för- bättra sitt resursutnyttjande, bl.a. avseende lokalförsörjning, samt re- kommendationerna från utredningen effektivitet kom- mer att utgöra viktiga underlag för denna bedömning. också, som ett led i att säkerställa tillräckligt underlag för bedömningen, gett Kriminalvården i uppdrag att med utgångspunkt i de ekonomiska Prop. 2009/10:147 ramar som framgår av budgetpropositionen redovisa hur verk- samheten ska bedrivas med beaktande av kraven på kvalitet, effektivitet och säkerhet. Utredningen har inte beräknat några kostnadsökningar avseende sluten ungdomsvård. Den totalt utdömda tiden för sådan vård kan öka något. Det torde dock komma att röra sig om en begränsad ökning som bör rymmas inom Statens institutionsstyrelses befintliga anslag. Förslagen kan inte anses leda till mer än högst marginella kostnads- konsekvenser för polis, åklagare och domstolar eller staten i övrigt. Eventuella kostnadskonsekvenser ryms inom befintliga anslag. Förslaget till lag om ändring i Är brott som avses i 5 § att anse som grovt, döms för grov misshandel till fängel- se i lägst ett och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen var livsfarlig eller om gärningsmannen har tillfogat en svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Är brottet att anse som synnerligen grovt, döms dock till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömande av om brottet är synnerligen grovt ska särskilt beaktas om kroppsskadan är bestående eller om gärningen har orsakat synnerligt lidande eller om gärningsmannen har visat synnerlig hänsynslöshet. Paragrafen har ändrats genom att straffskalan för grov misshandel, som var fängelse i lägst ett och högst , har delats upp i syfte att höja straffnivån för de allvarligaste fallen. Omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om en grov misshandel ska hänföras till den strängare straffskalan har angetts. Dessutom har språkliga och redak- ändringar gjorts. Ändringen har behandlats i avsnitt 4.3. Paragra- fen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt första stycket döms för grov misshandel till fängelse i lägst ett och högst . Uppräkningen av omständigheter som särskilt ska beak- tas vid bedömande av om en misshandel är grov har utan ändring i sak flyttats från det tidigare andra stycket till första stycket. Maximistraffet för grov misshandel enligt detta stycke har, mot bakgrund av uppdel- ningen av straffskalan, ändrats till fängelse . Det nya maximistraf- fet får betydelse för tillämpningen av bl.a. bestämmelserna om gemen- samt straff vid flerfaldig brottslighet och om preskription, se 26 kap. 2 § andra stycket och 35 kap. 1 § första stycket. Är brottet att anse som synnerligen grovt, döms enligt andra stycket i stället till fängelse i lägst fyra och högst . Minimistraffet innebär bl.a. att det finns universell jurisdiktion för brottet, se 2 kap. 3 § 7, och större möjligheter till tvångsmedel jämfört med brott enligt första styck- et, se t.ex. 24 kap. 1 § andra stycket, 27 kap. 18 och 20 a §§ samt 28 kap. Prop. 2009/10:147 2 a § . Andra stycket omfattar sådana fall av misshandel som avses i första stycket när omständigheterna vid brottet är starkt försvårande. Vid be- dömande av om brottet är att hänföra till andra stycket ska särskilt beak- tas om gärningsmannen har tillfogat en bestående svår kroppsskada eller om gärningen har orsakat synnerligt lidande eller om gärningsmannen har visat synnerlig hänsynslöshet. Omständigheten ska vara täckt av den tilltalades uppsåt. Med bestående skada avses att skadan med hänsyn till den medicinska kunskapen vid tillfället bedöms vara livsvarig. Innebörden av begreppet svår kroppsskada är densamma som enligt första stycket. Exempel på en bestående svår kroppsskada är förlust av synen, kvarstående förlamning eller bestående hjärnskada. Med att gärningen har orsakat synnerligt lidande avses i första hand att den orsakat kraftig och långvarig smärta. Så kan vara fallet vid en omfat- tande våldsanvändning under ett inte helt kortvarigt förlopp, såsom vid misshandel av tortyrliknande slag. Också när gärningen har orsakat stark dödsångest eller liknande stor psykisk påfrestning hos offret kan synner- ligt lidande ha förelegat. Med att hänsynslösheten har varit synnerlig avses att den gått påtagligt utöver vad som gäller för att brottet med hänvisning till visad särskild hänsynslöshet enligt första stycket ska bedömas som grovt. Detta kan vara fallet när grovt våld använts mot en person som saknat eller haft begränsad allmän möjlighet att försvara sig såsom ett barn, en äldre människa eller en person med funktionshinder. Vidare kan synnerlig hänsynslöshet ha förelegat när flera personer allvarligt misshandlat en ensam person. Också när den tilltalade annars visat synnerlig brutalitet, t.ex. när grovt våld använts mot en närstående kvinna som tidigare utsatts för upprepade och allvarliga övergrepp av gärningsmannen, kan det vara fråga om synnerlig hänsynslöshet. Även andra omständigheter än de som anges i andra stycket kan beak- tas om de talar i starkt försvårande riktning. Domstolen ska göra en hel- hetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Vid bedömningen av straffvärdet för en grov misshandel enligt såväl första som andra stycket ska enligt 29 kap. 1 § andra stycket andra me- ningen särskilt beaktas att gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Om den tilltalade genom gärningen av oaktsamhet har orsakat offrets död, döms ansvar för grov misshandel ut i brottskonkurrens med vållandebrottet. Den som av oaktsamhet orsakar annans död, döms för vållande till annans död till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas 1.om gärningen har innefattat ett medvetet risktagande av allvarligt slag, eller 2.om gärningsmannen, när det krävts särskild uppmärksamhet eller skicklig- het, har varit påverkad av alkohol eller något annat medel eller annars gjort sig skyldig till en försummelse av allvarligt slag. Paragrafens andra stycke har ändrats genom att straffminimum för vål- Prop. 2009/10:147 lande till annans död, grovt brott, har höjts. Ändringen har behandlats i Enligt andra stycket döms för vållande till annans död, grovt brott, till fängelse i lägst ett och högst . Höjningen av straffminimum syftar till att höja straffnivån för brottet, oavsett om det har begåtts tillsammans med annat brott eller inte. Ändringen är inte avsedd att påverka gräns- dragningen mellan brott av normalgraden och grovt brott. Avsikten är inte heller att påverka straffvärdebedömningen för brott av normalgra- den. Ansvar för vållande till annans död, grovt brott, döms liksom tidigare ut i brottskonkurrens med t.ex. misshandelsbrott eller trafikonykterhets- brott. Straffet bestäms då efter den samlade brottslighetens straffvärde. Om vållandebrottet har begåtts i samband med ett allvarligt våldsbrott, såsom grov misshandel, ska enligt 29 kap. 1 § andra stycket andra me- ningen vid straffvärdebedömningen särskilt beaktas att gärningen innebu- rit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till per- son. Enligt 10 § döms för arbetsmiljöbrott till samma straff som är föreskri- vet för vållandebrottet, om brottet har begåtts genom att någon uppsåtli- gen eller av oaktsamhet åsidosatt vad som i enlighet med arbetsmiljöla- gen (1977:1160) ålegat honom eller henne till förebyggande av ohälsa eller olycksfall. Den som genom olaga tvång förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvungne eller någon i vars ställe denne är, döms, om inte brottet är att anse som rån eller grovt rån, för utpressning till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet. Paragrafens andra stycke har ändrats genom att straffminimum för ut- pressning, grovt brott, har höjts samt att omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömande av om brottet är grovt har angetts. Dessutom har språkliga ändringar gjorts i paragrafen. Ändringen har behandlats i av- snitt 4.4. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt andra stycket döms för utpressning, grovt brott, till fängelse i lägst ett och högst . Höjningen av straffminimum syftar till att höja straffnivån för brottet. Vid bedömningen av straffvärdet ska enligt 29 kap. 1 § andra stycket andra meningen särskilt beaktas att gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Avsikten är inte att påverka straffvärdebedömningen för brott av normalgraden. Denna kan dock påverkas av ändringen i 29 kap. 1 §. Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärning- en har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet. Även andra omständigheter, t.ex. den ekonomiska skadans storlek, kan beaktas. Domstolen ska göra en hel- Prop. 2009/10:147 hetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Med våld av allvarligt slag och hot av allvarligt slag menas i första hand sådant våld och hot som avses i 3 kap. 6 § om grov misshandel respektive 4 kap. 5 § andra stycket om olaga hot, grovt brott. Även våld eller hot av något mindre allvarligt slag kan omfattas. Med särskild hän- synslöshet menas att handlandet annars varit särskilt graverande, t.ex. när det riktats mot en särskilt utsatt person. En utpressning bör bedömas som grov när situationen varit snarlik en rånsituation såsom när hotet skett med ett skarpladdat vapen och förmö- genhetsöverföringen sker . Ett annat exempel är om den tilltalade har hotat att utöva allvarligt våld mot ett barn eller någon annan närstående till den tvungne. Om den tilltalade utnyttjat att den tvungne stått i beroendeställning till honom eller henne, kan utpress- ningen också bedömas som grov. Detsamma kan vara fallet när en tillta- lad i utpressningssituationen har utnyttjat sin anknytning till en gruppe- ring som ägnar sig åt s.k. beskyddarverksamhet eller illegal indrivnings- verksamhet. Ett ytterligare exempel är när flera personer har trängt in i målsägandens bostad och hotat honom eller henne med ett vapen. Straff ska, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om straffvärdet som utgångspunkt för straffmätningen. Paragrafens andra stycke, som innehåller bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid bedöm- ningen av straffvärdet, har ändrats i sak och språkligt. Ändringen har behandlats i avsnitt 4.2. Enligt första meningen i andra stycket ska vid straffvärdebedömningen beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Före uppräkningen har slopats ordet särskilt i syfte att klargöra att endast de angivna omständigheterna får beaktas av domstolen. Uppräkningen är alltså uttömmande. Omständigheterna har samma innebörd som . Inom ramarna för dessa grundläggande omständigheter ska beaktas omständigheter enligt andra meningen samt försvårande och förmildrande omständigheter enligt 2 respektive 3 §. Av den nya andra meningen följer att det vid bedömningen av straff- värdet särskilt ska beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Bestämmelsen syftar till att åstadkomma en höjd straffnivå för brott som inneburit ett sådant Ändringen är inte avsedd att förändra straffvärdebedömningen för andra brott. Bestämmelsen omfattar brott där gärningen har bestått i eller innefattat uppsåtlig allvarligare våldsanvändning, uppsåtligt allvarligare hot eller med sådant våld eller hot jämställbart handlande att ha försatt någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd eller att, utan våld eller hot, ha berö- vat någon friheten , direkt riktat mot en annan person. Också medhjälp och anstiftan samt försök och andra osjälvständiga brottsformer omfattas. Med allvarligt angrepp avses att brottets straffvärde motsvarar fängelse eller mer. Att bestämmelsen tar sikte på uppsåtligt brott utesluter inte dess tillämpning när ett sådant brott begåtts tillsammans med ett brott där oaktsamhet är tillräckligt för straffansvar. Domstolen ska i varje enskilt fall pröva om gärningen bestått i eller innefattat ett sådant angrepp som avses i bestämmelsen. Exempel på sådana angrepp är mord, dråp, grov misshandel och annan misshandel av allvarligare slag, människorov, olaga frihetsberövande, grov kvinnofridskränkning, grov fridskränkning samt rån och grovt rån men däremot inte förmögenhetsbrott som enbart inneburit angrepp på någons ekonomiska trygghet. Andra exempel på angrepp som omfattas är grövre fall av olaga tvång, olaga hot, utpressning, myteri, våld eller hot mot tjänsteman, övergrepp i rättssak och brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. Vidare omfattar bestämmelsen i regel grov våldtäkt, grov våldtäkt mot barn, våldtäkt och våldtäkt mot barn. Även andra sexualbrott kan omfattas. Också t.ex. människohandel, sjö- och luftfartssabotage och våldsamt upplopp kan omfattas. Detsamma gäller sådana brott som begås med en särskild avsikt eller under speciella omständigheter, t.ex. folkmord enligt lagen (1964:169) om straff för folkmord och terroristbrott enligt lagen (2003:148) om straff för terro- ristbrott. Brott som typiskt sett riktar sig mot en mer obestämd krets av männi- skor och där det för straffansvar för fullbordat brott är tillräckligt med en fara för denna krets omfattas inte. Detsamma gäller brott med det primära skyddsintresset att värna rikets styrelseskick och oberoende. Exempel på brott av dessa slag är mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, uppror och högförräderi. Om någon skadas genom brottet kan dömas för brottet i brottskonkurrens med t.ex. grov misshandel. I sådant fall är andra styck- ets andra mening tillämplig. Om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person ska brottets straffvärde anses vara högre än det straffvärde som skulle ha följt vid en bedömning enligt tidigare praxis. Straffvärdet ska anses ligga över straffminimum eller den allra nedersta delen av straffskalan för det aktuella brottet. För brott som har en straffvärdenivå en bit upp i straffskalan ska straffvärdet anses ligga på en ytterligare högre nivå. Höjningen av straffvärdet bör vara större för brott av det förra slaget än för brott av det senare slaget. För brott med mycket höga straffnivåer kan den relativa höjningen vara något mindre. kan höjningen också påverkas av om angreppet är mindre framträdande när det gäller brott som innefattar även annan kränkning. Exempelvis bör en höjning ske med cirka för brott som har en straffvärdenivå från och med fängelse och upp till . På nivån från och med och upp till bör höj- Vidare bör på t.ex. nivån en höj- Prop. 2009/10:147 ning ske med och på nivån och uppemot en höjning ske med . Vid straffvärdebedömningen ska också försvårande och förmildrande omständigheter enligt 2 och 3 §§ som har förelegat i det enskilda fallet påverka i skärpande respektive mildrande riktning. I förekommande fall ska hänsyn även tas till övriga omständigheter relevanta för straffmätningen. Den övre delen av respek- tive straffskala bör användas i större utsträckning än tidigare som den nedre delen av straffskalan kan användas på ett mer differentie- rat sätt. Liksom tidigare ska skadestånd med anledning av kränkning genom brott bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens art och varaktighet, se 5 kap. 6 § skadeståndslagen (1972:207). Som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet ska, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas 1.om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt 2.om den tilltalade visat stor hänsynslöshet, 3.om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårighe- ter att värja sig, 4.om den tilltalade utnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende, 5.om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroende ställ- ning, 6.om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form el- ler systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering, 7.om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en an- nan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet, eller 8.om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. Paragrafen innehåller en exemplifierande uppräkning av omständigheter som, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt ska beaktas som försvårande vid bedömningen av straffvärdet. beakta sådana omständigheter har vidgats i syfte att öka spännvidden vid straffvärdebedömningen av brott i allmänhet. har utvidgats särskilt. Dessutom har språkliga ändringar gjorts. arna har behandlats i avsnitt 6.1 och 6.2. I förstafemte punkterna har kvalificerande rekvisit, dvs. angett viss styrka för att en försvårande omständighet ska beaktas vid straffvärdebedömningen, slopats eller ändrats. med beaktas även när den inte varit av kvalificerat slag eller när den varit av det kvalificerade slag som krävs. Den ska vidare verka i ytter- ligare skärpande riktning jämfört med när den tidigare förelegat med Den ska ges genomslag vid straffvärdebedömningen enligt förevarande paragraf när den inte har beaktats alls eller inte har beaktats tillräckligt genom rubriceringen av brottet eller kvalificeringen av brottet till viss grad. Hur mycket straffvärdet bör ökas beror på med vilken styrka omständigheten har förelegat. Ju mer påtaglig styrkan varit, desto mer bör straffvärdet ökas. I undantagsfall kan omständigheten ha förelegat med så starkt begränsad styrka att straffvärdet inte bör påver- kas. Enligt första punkten ska beaktas om den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått. Ordet betydligt före all- varligare har slopats. Enligt andra punkten ska beaktas om den tilltalade visat stor hänsyns- löshet. Ordet stor före hänsynslöshet har ersatt ordet särskild. Det ska vara fråga om ett beteende som gått utöver vad som varit nödvändigt för att begå brottet och som objektivt sett varit ett uttryck för hän- synslöshet. Enligt tredje punkten ska beaktas om den tilltalade utnyttjat någon an- nans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig. Ordet särskilda framför svårigheter har slopats. Enligt fjärde punkten ska beaktas om den tilltalade utnyttjat sin ställ- ning eller i övrigt missbrukat ett särskilt förtroende. Ordet grovt framför utnyttjat har slopats. Enligt femte punkten ska beaktas om den tilltalade förmått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller missbruk av hans eller hennes ungdom, oförstånd eller beroende ställning. Ordet allvarligt fram- för uppräkningen har slopats. Bestämmelsen korresponderar numera med strafflindringsregeln i 23 kap. 5 § om att någon förmåtts medverka till brottet genom sådant tvång, svek eller missbruk. Enligt sjätte punkten ska beaktas om brottet utgjort ett led i en brotts- lighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Med brottslighet som utövats i organiserad form avses brottslighet som har begåtts inom ramen för en struktur där flera personer samverkat un- der en inte helt obetydlig tidsperiod för att begå brott. Det är inte tillräck- ligt att det aktuella brottet har skett i samverkan. Personerna ska ha ingått i en sammanslutning eller ett nätverk av viss kontinuitet vars syfte att begå brott sträckt sig längre än till enbart det ifrågavarande brottet. Att brottet ska ha utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form innebär att brottet ska ha haft ett naturligt samband med brottslighe- ten. Det är inte nödvändigt att brottet begåtts av den eller de som organi- serat brottsligheten. Ett exempel på brottslighet som utövats i organiserad form kan vara fickstölder som begåtts av en grupp av personer. Ett annat exempel är illegal indrivningsverksamhet som en gruppering ägnat sig åt. Punkten är däremot inte tillämplig när ett brott begåtts inom en sam- manslutning eller ett nätverk med legal verksamhet, som inte utgör en täckmantel för illegal verksamhet. Med brottslighet som utövats systematiskt avses brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger av antingen en ensam gärningsman eller av flera personer i samförstånd. Ett exempel är att någon vid upprepade tillfällen förmått annan till utbetalning av en för- mån som han eller hon inte har haft rätt till. Ett annat exempel är om flera personer rånat olika butiker eller banker och då gått till väga på ett likar- tat sätt . Med att brottet föregåtts av särskild planering avses att planeringen gått utöver vad som typiskt sett krävts för att ett brott av det aktuella slaget ska kunna genomföras. Det saknar betydelse om brottet utgjort ett Prop.