prop · GX03166 · 2010-04-08 00:00:00 — Vilka maxbelopp som ska gälla be- stäms av försökslandstingen och förskrivaren utifrån de riktlinjer och prislistor som finns för hjälpmedel. Brukaren söker själv kunskap om vilka hjälpmedel som finns, exempelvis via Internet, mässor, annonser och på annat sätt. Försöket kommer att utvärderas . delredovisning av försöksverksamheten 2009 visade att antalet personer som utnyttjat det fria valet kontinuerligt har ökat under försöket. Det har tagit tid att nå ut med information om möjligheten att själv kunna välja och inneburit en omställning för hjälpmedelsförskrivarna. Det finns ett stort intresse för fritt val verk- samheten även hos landsting som inte deltar i försöket. Många brukare och även förskrivare är positiva till den möjlighet försöket erbjuder. finns dock ett antal juridiska frågor att lösa i anslutning till försöket. Bland annat tycks upphandlingsreglerna i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och landstingens rutiner i anslutning till dessa, kunna innebära en begränsning. Hur tillgänglig information om produkter och priser och även någon form av egenutvärdering av olika produkter systematiskt kan nå ut till brukare är en annan fråga som diskuteras. Möjligheten att ha en ledarhund ökar synskadades oberoende och minskar behovet av stöd och hjälp i andra former (skr. 2005/2006:110). För att få till stånd rättsäkerhet i tilldelningen av ledarhundar och för att öka antalet ledarhundar har (SoU 2004/05: 17) efter förslag från regeringen (prop. 2004/05:84) beslutat att reglera verk- samheten och att införa ett upphandlingsförfarande i utbudet av ledar- hundsproduktion. De nya reglerna gäller från . I samband med behandling beslutades även om ett till- kännagivande om att utvärdera verksamheten. Verksamheten utvärderas av utredning 2009:01 Åtgärder för att stimulera tjänstehundsaveln. Utredningen lämnade sina förslag till regeringen . Regeringen har gett , förkortas HI, i uppdrag att i samverkan med genomföra en treårig försöksverksamhet med service- och signalhundar. Service- och signalhundar är tränade att hjälpa personer med funktionsnedsättning med olika moment i den dagliga livsföringen. HI ska ansvara för och driva projektet och Social- styrelsen ska utvärdera försöket. Syftet är att öka antalet service- och signalhundar i aktiv tjänst för att kunna göra en utvärdering av hur en ökad användning av service- och signalhundar påverkar brukarens behov av offentliga stödinsatser. Bilstöd utgår för anpassning och anskaffning av personbil, motorcykel eller moped. Fordonet ska fungera som ett hjälpmedel vid försörjning men också möjliggöra ett aktivt, självständigt och oberoende liv för människor med funktionsnedsättning. Ett antal förändringar i bilstödet genomfördes . Föräldrar till barn med funktionsnedsättning har t.ex. fått höjt grund- bidrag för införskaffande av motorfordon. Föräldrabegreppet i bilstödet har också utvidgats till att omfatta även vårdnadshavare som inte är föräldrar samt personer som tagit emot barn för adoption eller för stadigvarande vård och fostran. Dessutom har tiden för nytt grund- och anskaffningsbidrag förlängts från sju till . En annan förändring som genomfördes var att all handläggning av ärenden om bilstöd koncentrerades till i . En första uppföljning av denna förändring visar att koncen- trationen lett till en ökad specialisering, högre effektivitet och bättre kvalitet i handläggningen. pågår en försöksverksamhet med komplement till färdtjänst. Verksamheten är reglerad i lagen (2006:489) om försöksverksamhet med komplement till färdtjänst och innebär att en kommun ska kunna lämna ekonomiskt stöd till en kommuninvånare, som har en funktionsnedsättning, för att han eller hon ska kunna skaffa eller anpassa ett motorfordon. Ett villkor är bl.a. att personen inte är berättigad till bilstöd. Sjutton kommuner deltar i försöksverksamheten. Syftet är att förbättra personens möjligheter att förflytta sig och att behovet av färd- tjänst ska minska. Deltagande kommuner har kommit olika långt med försöksverksamheten och har olika ambitioner. För flera kommuner har det tagit tid att upprätta regelverk för försöket. 2.10 Regeringens satsning på psykiatriområdet Nära kopplat till den nationella handlingsplanen för handikappolitiken finns den omfattande satsning på psykiatriområdet som regeringen gör (20092011). Regeringen har identifierat behovet av en kraftfull och riktad satsning för att förbättra situationen för personer med psykisk sjukdom och personer med psykisk funktionsnedsättning. Det övergripande målet med satsningen är att personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning ska ges vård-, rehabiliterings- och stödinsatser utifrån sina behov och med senast tillgängliga kunskap om möjliga resultat. Regeringen satsar för att åstadkomma konkreta och varaktiga förbättringar för personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning. läm- nade regeringen skrivelsen (2008/09:185) En politik för personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning till . I skrivelsen redovisas de olika insatser, uppdrag, lagändringar och utred- ningar som tillsammans utgör psykiatrisatsningen. En samlad uppfölj- ning och analys ska göras av hur vård- och stödinsatserna till personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning utvecklas samt effekterna av psykiatrisatsningen. Regeringen har sammanfattat politiken inom psykiatriområdet i tre huvudområden: vården, vardagen och valfriheten. Det övergripande syf- tet inom samtliga huvudområden är att barn, vuxna och äldre inom målgruppen ska ha tillgång till en god och kunskapsbaserad vård, tillgång till ett varierat och anpassat arbetsliv, stöd och boende. En ambition är att personer med psykisk sjukdom och personer med psykisk funktions- nedsättning i ökad utsträckning ska ges möjlighet att göra egna val och ha inflytande över hur vård-, rehabiliterings- och stödinsatser utformas samt av vem de ska utföras. Arbete och sysselsättning för målgruppen är ett av de områden som prioriterats. I budgetpropositionen (prop. 2009/10:1) presenterade regeringen flera uppdrag på området. Personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning tillhör dem som står längst från arbetsmarknaden och utgör en grupp där utanförskap är svårt att bryta för den enskilde. För att öka valfriheten i sysselsättningen för målgruppen erbjuds kommunerna att ta del av ett stimulansbidrag för att utveckla nya former för sysselsättning. Rege- ringen har lagt tonvikten på att kunna erbjuda verksamhet i form av sociala kooperativ och liknande. Genom att den enskilde i ökad ut- sträckning ges förutsättningar att välja innehåll och inriktning på sin sysselsättning bör förutsättningarna att få en förankring till en långsiktigt arbetsliv öka. Arbetsförmedlingen har fått i uppdrag att i samverkan med För- säkringskassan upphandla rehabilitering och andra former av stödinsatser till personer med psykisk funktionsnedsättning. De som regeringen har avsatt syftar till att ge fler personer med nedsatt arbetsförmåga rehabilitering, sysselsättning och arbete. Regeringen fram- håller i beslutet att det är angeläget att sociala företags möjligheter att stödja personer med psykisk funktionsnedsättning tas tillvara när platser upphandlas. Att stärka kunskapen kring psykisk sjukdom och psykisk funktionsned- sättning är betydelsefullt för att bryta utanförskapet. Psykiatrin, social- tjänsten, Arbetsförmedlingen och behöver därför ut- veckla och stärka en gemensam kunskapsbas vilken så långt som möjligt bygger på kunskap och beprövad erfarenhet. För att uppnå detta fördelar tio miljoner till en myndighets- gemensam kunskapsutveckling om rehabilitering för personer med Skr. 2009/10:166 psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Regeringen har även gett Handisam i uppdrag att i samarbete med samverkan för psykisk hälsa, ett nätverk av organisationer för patienter, brukare och närstående, arbeta för att påverka människors attityder i förhållande till psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Attityder, värderingar och fördomar leder ofta till diskriminering och ett ovärdigt bemötande. Följden kan bli att människor inte blir insläppta i olika sammanhang, exempelvis på arbets- marknaden. I genomförandet av uppdraget lyfts arbetslivet särskilt fram. Företag, myndigheter, kommuner, landsting och fackförbund ska få ökad kunskap och inspireras att utveckla en arbetsplats för alla. En medie- kampanj riktad till arbetsmarknadens aktörer ska genomföras med namnet Räkna med oss på arbetsmarknaden. Ett pris ska delas ut till årets företag. Regeringen har också gett i uppdrag att utveckla och ansvara för en kunskapsportal inom psykiatri- och äldreområdena. Syftet med portalen är att strukturera den kunskap som finns och växer fram inom de båda områdena samt tillhandahålla ett lättillgängligt och samlat utbud av aktuell och relevant kunskap till personal på alla nivåer som i sitt arbete kommer i kontakt med personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning eller med äldre. Portalen ska också kunna användas som ett effektivt verktyg för att stödja arbetsgivarna i deras ansvar att implementera bl.a. aktuell forskning, kunskapsöversikter och riktlinjer inom psykiatri- och äldreområdena. Andra satsningar som pågår inom psykiatriområdet avser bl.a. forsk- ning, utbildning, förstärkt kompetens hos personal och utveckling av uppföljningen genom förbättrad statistik och förbättrade kvalitetsregister. Enligt lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden är fondens ändamål att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning. Allmänna arvsfonden ger stöd till nyskapande projekt med tydlig delaktighet av någon av de tre mål- grupperna. Projekten genomförs över hela landet och är av varierande storlek. Allmänna arvsfondens uppföljningar och utvärderingar visar att stödet möjliggör försöksverksamheter som i flera fall legat till grund för insatser som blivit del av det offentliga åtagandet. Regeringen kan konstatera att allmänna arvsfonden vid sidan om statsbidraget är ett viktigt verktyg för handikapporganisationer att få möjlighet att utveckla sin verksamhet. har volymen beviljade projektmedel ökat för fondens samtliga tre målgrupper. För projekt som rör mål- gruppen barn ökade medlen med 37 miljoner, för projekt som rör ungdomar ökade medlen med 137 miljoner och för projekt som rör personer med funktionsnedsättning var ökningen 10 miljoner. delade arvsfondsdelegationen ut . Av dessa delades 95 miljoner ut till projekt som rör målgruppen barn, 235 miljoner till projekt som rör ungdomar och 148 miljoner till projekt . 2009/10:166 som rör personer med funktionsnedsättning. Projekt som rör barn och ungdomar med funktionsnedsättning återfinns i målgrupperna barn respektive ungdomar. Därmed är summan av de beviljade medlen till projekt som rör barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning betydligt större än vad som framgår av summan av de medel som fördelas till projekt som rör målgruppen personer med funktionsnedsättning. Exempelvis var beviljade medel 378 miljoner . Om de projekt som omfattar barn och ungdomar med funktions- nedsättning inkluderas i målgruppen personer med funktionsnedsättning var beviljade medel för denna grupp 200 miljoner, vilket utgör 53 pro- cent av beviljade medel. Handikapporganisationerna driver eller finns med som samarbets- partners i så gott som samtliga arvsfondsprojekt inom målgruppen personer med funktionsnedsättning. har volymen beviljade medel till projekt med handikapporganisationer som projektägare ökat kraftigt. motsvarar ökningen eller . En grund för handikappolitiken och ökad Ett övergripande resultat av arbetet med handlingsplanen är att det finns en grund för handikappolitiken som etablerats under genom- Att handikappolitiken är tvärsektoriell, att varje samhällssektor ska utformas så att alla medborgare kan delta och att frågorna är en del av arbetet med mänskliga rättigheter är exempel på utgångspunkter som blivit allt mer integrerade i samhällets olika delar. Utifrån de resultat som finns är regeringens bedömning att även tillgängligheten konkret förbättrats inom de flesta områden och att funktionshinderperspektivet mer frekvent finns med i planering och genomförande inom flertalet sektorer. Regeringen kan också konstatera att det intensifierade arbetet som inletts under genomförandets senare del har haft effekt. återstår arbete innan personer med funk- tionsnedsättning kan ta del av samhällets alla delar på jämlika villkor. heltäckande resultat av utvecklingen av tillgängligheten saknas dock inom många samhällssektorer vilket gör att det på många områden är svårt att i faktiska tal göra jämförelser mellan handlingsplanens början och dess slutfas. I arbetet med handlingsplanen har kunskap om arbete för ökad tillgänglighet byggts upp vilket ger en bra grund att stå på inför arbetet Statliga myndigheters arbete för ökad tillgänglighet är en sektor där utvecklingen följts upp kontinuerligt och framgångsfaktorer kunnat Uppföljningen visar att arbetet varit framgångsrikt då det genomförts i ett strukturerat plan- och strategiarbete, varit väl förankrat och erhållit stöd från myndighetens ledning samt inkluderats i ordinarie En ytterligare framgångsfaktor att föra in i kommande strategi är att tydliga prioriteringar och uppföljningsbara mål har visat sig ge Skr. 2009/10:166 resultat. Regeringens satsning, på att snabbt öka ambitionen inom järnvägen under handlingsplanens slutfas, är ett exempel på hur till- gängligheten snabbt förbättrats och där arbetet verkar kunna nå längre än vad målen angav. Samarbete och samverkan för att nå mål är ytterligare en framgångsfaktor som identifierats i det arbete som regeringen etablerat med Kommuner och Landsting, förkortas SKL. Tillgänglighetsarbetet har gått framåt för handlingsplanen, men har inte bedrivits med jämn takt inom samtliga sektorer. Inom flera områden har ett tillgänglighetsarbete tagit fart under handlingsplanens slutfas. Rättssystemet är ett exempel. Ett tillgängligt rättssystem innebär, tillgängliga lokaler, tillgänglig information i rättsprocesser som berör den enskilde samt relevant kunskap om tillgänglighet i mötet med personer funktionsnedsättning i olika rättsliga sammanhang. Frågan om tillgäng- lighet till rättsystemet har successivt blivit mer tydlig och uppmärk- sammad inom arbetet med handlingsplanen. Handisams uppföljning av statliga myndigheters tillgänglighetsarbete har påvisat att tillgänglig- hetsarbetet varit bristfälligt inom såväl polismyndigheterna som inom domstolsväsendet. Arbetet bör vidareutvecklas för att samhället ska till- handahålla ett fungerande och grundläggande skydd för alla medborgares mänskliga rättigheter. Regeringen uppmärksammade vid sitt tillträdande att tillämpningen av kraven om enkelt avhjälpta hinder gått trögt och att kunskapen om kraven har varit bristfällig. har regeringen i samarbete med SKL genomfört insatser för att intensifiera arbetet. rapporter har visat på att det finns behov av en förbättrad planering och uppföljning kring byggprocesser samt att det krävs ett tydligare tillgänglighetsperspektiv i tillsynen inom området. Regeringen har arbetat med dessa frågor i beredningen av den nya . Trots att det i lag funnits krav på att kollektivtrafiken ska tillgänglighetsanpassas och att ambitionen kraftigt förstärktes med hand- lingsplanen kan fortfarande många personer med funktionsnedsättning inte använda kollektivtrafiken. På liknande sätt som när det gäller tillgänglighet i den fysiska miljön är samverkan mellan olika aktörer nödvändig för att uppnå god tillgänglighet på transportområdet. Kommuner och regioners planering och upphandling samt deras roll som utförare har stor betydelse. Det gäller även privata aktörer som transpor- törer, väghållare samt ägare och förvaltare av terminaler och resecentra. Flera samhällsområden saknar en systematisk uppföljning av till- Avsaknad av statistikförsörjning kring levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning samt statistik som löpande beskriver utvecklingen av samhällets tillgänglighet har påverkat upp- följningen av handlingsplanen. Inför kommande strategi är det viktigt att så långt som möjligt formulera mätbara mål och att skapa förutsättningar för att mer systematiskt och löpande följa dessa. till stånd bättre underlag för uppföljning av levnadsvillkor för personer med funktionsnedsättning och har påbörjat ett arbete som syftar Skr. 2009/10:166 till att stärka statistikförsörjningen. För detta ändamål avsattes 1,3 miljo- ner kronor i budgetpropositionen (prop. 2010/11:1). Att följa förutsättningar för delaktighet och jämlikhet för personer med funktionsnedsättning bör inte kräva särskilda mätningar eller statistik- system. Handisam menar i sin rapport av Handisams indi- katorsystem att det genom att analysera befintliga resultat samt föra in ett fåtal strategiska frågor skulle gå att utläsa relevant och jämförbar infor- mation ur ordinarie befolkningsmätningar som genomförs inom olika sektorer. Inom de områden där utvecklingen följs med statistik kan frågor om tillgänglighet inkluderas och skapa förutsättningar för att styra och styra om genomförandet av politiken . Riktade utvärderingar och kvalitativa uppföljningar kan också användas i större utsträckning för att komplettera uppföljningen och följa utvecklingen på områden där förutsättningar för löpande statistik saknas samt för att följa förut- sättningar för grupper som inte representeras i den generella statistiken. Ett exempel på ett område där systematisk uppföljning av den generella tillgängligheten saknas är inom bostadsbeståndet. Huvud- beståndet av bostäder utgörs av äldre fastigheter som sannolikt inte uppfyller kraven för god tillgänglighet. Med ökad andel äldre med- borgare ökar kraven på bättre tillgänglighet i det generella bostads- beståndet. I ett längre perspektiv är det ekonomiskt ohållbart för kommuner att lösa otillgänglighet i bostadsbeståndet med individuella stödinsatser såsom bostadsanpassningsbidrag och hemtjänst. För den övergripande och långsiktiga planeringen för kommunen krävs att bostadsförsörjning får ökad synlighet och prioritet ur ett tillgäng- lighetsperspektiv. För att få bättre underlag för att avgöra vilka insatser som är verkningsfulla bör möjligheter att följa bostadsbeståndets tillgänglighet utvecklas. I det särskilda sektorsansvaret ingick att myndigheterna skulle formulera mål för hur de handikappolitiska målen skulle omsättas inom ramen för Varje myndighet ansvarade för att identifiera och prioritera Handisams uppföljning av sektorsmyndigheternas arbete har visat att detta lett till en mycket varierande utgångspunkt i sektors- Statskontoret delar på flera punkter Handisams uppfattning i sin rapport vision till verklighet?. lämnades och var en redovisning av regeringsuppdraget att följa upp den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. rapporten menar att det varit svårt för myndigheterna att tolka de handikappolitiska målen utifrån sin verksamhetssektor. och erfarenhet har i stor utsträckning saknats och det stöd i arbetet som erbjudits initialt från och senare från Handisam har varit alltför generellt. Statskontoret menar därför att genomförandet av målen inom ramen för respektive sektor inte blivit effektivt och samlat. Även Handisam anser i sin redovisning att arbetet utifrån sektors- ansvaret lett till en ojämn grund för genomförandet. dock snarare att styrningen och samordningen kring målarbetet borde ha varit mer sammanhållen och strukturerad och att Handisams stödjande och samordnande roll kan bli tydligare. Ett viktigt styrinstrument som omfattat samtliga myndigheter har varit förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken som medför att myndigheterna ska bedriva en verksamhet som är tillgänglig för personer med funktions- nedsättning. Statskontoret lyfter i sin redovisning fram styrningen genom förordning och regleringsbrev som ett bättre alternativ för styrning än systemet med sektorsmyndigheter. Statskontoret menar att styrning inom de ordinarie styrsystemen skapar ökad tydlighet och knyter an till övriga verksamheten inom sektorn. Den statliga styrningen av myndigheter är i genomgripande förändring. I budgetpropositionen (prop. 2008/09:1) redogjorde regeringen för inriktningen av myndighetsstyrningen. Regeringens bedömning var att myndighetsstyrningen skulle bli mer långsiktig och att mängden återrapporteringskrav i regleringsbreven skulle begränsas. Det årliga regleringsbrevet kommer för vissa myndigheter därför endast att inne- hålla myndighetens finansiella förutsättningar. Regeringen skrev att styrsignalerna till myndigheterna bör bli såväl färre som tydligare för att de ska få avsett politiskt genomslag. För tvärsektoriella frågor såsom handikappolitiken skapas därmed nya förutsättningar. Att hitta verktyg för att synliggöra ansvaret i strategiska myndigheters instruktion är en möjlighet. Att vidareutveckla den befintliga förordningen är en ytterligare möjlighet. På insatsnivå är regleringsbrev och särskilda regeringsuppdrag av stor betydelse. Sektorsmyndigheternas insatser för handlingsplanen visar att utvecklingen visserligen varit ojämn men att kunskapen och intresset inom flertalet sektorer har ökat. Det är svårt att bedöma om orsaken till den ojämna hanteringen av sektorsansvaret primärt är en fråga om brister i styrsystem eller om det indikerar de svårigheter ett nytt perspektiv generellt för med sig när det ska inkluderas i befintliga verksamhets- områden och strukturer. Handisam menar i sin redovisning att modellen i grunden är bra men att formerna för styrningen bör utvecklas. Statskontoret föreslår att styrsystemet avvecklas till förmån för en mer traditionell och direkt styrning från regeringen. En viktig del i genomförandet har varit det särskilda uppdrag som funnits inom ramen för Handisams uppdrag. Enligt Handisams instruktion ska myndighen verka för ett strategiskt genom- förande av handikappolitiken och i den rollen fungera som stabsfunktion åt regeringen. Handisams roll som samordnande myndighet samt rollen i förhållande till regeringen kan göras mer tydlig. En central del i Handisams uppdrag är att vara stödjande gentemot sektorsmyndig- heterna. Denna roll har visat sig vara svår. Det har funnits förväntningar på ett mer specifikt stöd till respektive sektor medan Handisam med sina begränsade resurser företrätt en generell handikappolitisk kunskap utifrån handlingsplanens mål. Statskontoret menar i sin redovisning att dessa förutsättningar skapar frågor kring myndighetens framtida arbetsuppgifter. Ett alternativ skulle enligt Statskontoret kunna vara att ge Handisam en tydligare roll som uppföljare och utvärderare av handikappolitiken. Ett annat alternativ som Skr. 2009/10:166 presenteras är att samordningsresurs förstärks. Mot detta ska även ställas att intresset för att öka tillgängligheten avsevärt ökar efterfrågan på kunskap inom området. Det kan röra riktlinjer för tillgänglighet på olika områden, en plattform för samarbete mellan olika aktörer på området och en länk till specifik kompetens exempelvis vad gäller fysisk tillgänglighet och universell utformning. Denna kompetens finns i stor utsträckning av Handisam. Att tydliggöra Handisams roll är således en fråga för det framtida genomförandet. Regeringens handikappdelegation är ett viktigt led i genomförandet av politiken. I detta forum möter regeringen representanter för handikapp- organisationerna och får möjlighet att diskutera genomförandet av politiken utifrån delegationens expertkunskap. Delegationen erbjuder också en möjlighet till återkoppling på olika politiska initiativ samt ett forum att diskutera områden i behov av åtgärder.