prop · GX0389 · 2010-02-11 00:00:00 — 2005/06:160) delades högre utbildning in i tre nivåer grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. I propositionen anger regeringen också principerna för inrättande av yrkesexamina. Regeringens bedömning i propositionen är att utbildning på avancerad nivå väsentligen ska bygga på utbildning på grundnivå vilket tydliggör en progression i studierna. Enligt regeringens mening i propositionen bör också varje utbildning karakteriseras av progression för studenten, såväl inom varje utbildningsnivå som mellan nivåerna. Utvecklingen har visat att det blivit allt vanligare att yrkesprogram har ett innehåll och ett upplägg som innebär att kraven inte bara för yrkesexamen utan även för en generell examen uppfylls. För att ett lärosäte ska utfärda en generell examen gäller att studenten måste ansöka om detta. När det gäller generella examina på avancerad nivå ställs dock krav i högskoleförordningen (1993:100) på tidigare avlagd kandidatexamen, konstnärlig kandidatexamen, yrkesexamen om minst 180 högskolepoäng eller motsvarande utländsk examen. Regeringen anser att det finns flera skäl till att inte utfärda en generell examen vid utfärdandet av en yrkesexamen. För det första finns det en uppenbar risk för missförstånd hos t.ex. arbetsgivare och utländska aktörer så länge examensbevisen och ingående kurser inte granskas och jämförs. För det andra kan utfärdande av en generell examen tillsammans med yrkesexamen ses som ett uttryck för att yrkesexamen i sig inte skulle ha samma status som den generella examen, eller att tydligheten i nivåplacering inte skulle vara densamma för yrkesexamen. Avslutningsvis, och kanske allvarligast, är att tydligheten i den svenska examensstrukturen undergrävs om lärosäten regelmässigt utfärdar både Prop. 2009/10:89 en yrkesexamen och en generell examen på grundval av samma utbildningsprogram. Utredarens förslag i SOU 2008:109: Överensstämmer inte med regeringens bedömning. Utredaren föreslår att utbildning med inriktning mot arbete i förskolan ska vara en inriktning inom grundlärarexamen och att den ska omfatta 180 högskolepoäng. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, exempelvis , , , , och kommuner, och (), avstyrker utredarens förslag. Den huvudsakliga invändningen är att en utbildning om 180 högskolepoäng inte räcker för att ge fullgoda kunskaper och praktisk erfarenhet för arbete i förskolan. Att utredarens förslag till utbildning för förskollärare endast ger en examen på grundnivå och inte på avancerad nivå har väckt kritik och t.ex. , Stiftelsen , , och kommuner samt TCO menar att en förkortning av utbildningen minskar forskningsanknytningen och att alla lärarexamina borde ligga på avancerad nivå för att kunna ge behörighet till forskarutbildning. Skälen för regeringens bedömning: I tillbringar fler än åtta av tio 15-åringar delar av sin vardag i förskolan, vilket innebär att förskolan och dess verksamhet är en stor och betydelsefull del av många barns liv. Förskolan bör, enligt regeringen, präglas av en verksamhet där omsorg, fostran, lärande och lek bildar en helhet och förskollärarens yrkesutövning kräver, inte minst i ljuset av förskolans stärkta pedagogiska uppdrag (prop. 2008/09:1, utg.omr. 16, bet. 2008/09:UbU1, rskr. 2008/09:131), gedigen kunskap om barns utveckling och lärande. Enligt betänkandet Legitimation och skärpta behörighetsregler (SOU 2008:52) blir det allt vanligare att huvudmän försöker rekrytera personal med pedagogisk högskoleutbildning till förskolor. Denna utveckling ligger i linje med Statens skolverks allmänna råd för kvalitet i förskolan (SKOLFS 2005:10) som anger att kommunen bör sträva efter att anställa sådan personal. Regeringen bedömer också att det är förskollärare som ska ha ansvaret för undervisningen i förskolan som verksamheten genomförs av såväl förskollärare som barnskötare. råder dock brist på förskollärare och enligt och arbetsmarknaden (2009:5 R) har denna brist funnits . beräkningar tyder på att bristen kommer att öka än mer och rekryteringsbehovet av förskollärare beräknas och framåt bli cirka 3 600 . Antalet examinerade med lärarexamen som omfattar förskolan uppskattas bli cirka 3 400 , men bara 1 600 av dessa beräknas börja arbeta som förskollärare. Övriga beräknas börja arbeta inom förskoleklass, fritidshem eller grundskola. Det innebär att inte ens hälften av det prognostiserade behovet kommer att kunna täckas. förväntas efterfrågan på förskollärare öka pga. pensionsavgångar, den allmänna befolkningsökningen och, i samband med denna, stigande födelsetal. fanns en barn- och ungdomspedagogisk examen som förberedde för arbete i förskola eller fritidshem, men i och med reformen 2001 (prop. 1999/2000:135, bet. 2000/01:UbU3, rskr. 2000/01:5) inordnades denna utbildning i utbildningen som leder till en samlad lärarexamen. I praktiken innebar reformen att utbildningarna för arbete i förskola, förskoleklass, fritidshem och integrerades i en och samma utbildning vilket i sin tur bl.a. ledde till att färre examinerade lärare valde att arbeta i förskolan. Det förskolepedagogiska kunskapsområdet kunde inte alltid hävda sig i kampen om utrymme i den nya, större lärarutbildningen och då har studenter i ökad grad valt andra verksamhetsgrenar i stället (2005:17 R). Regeringen bedömer att förskollärarexamen bör omfatta 210 högskolepoäng. Detta innebär en termins längre utbildning för förskollärare än vad utredaren föreslår. Regeringen anser dock, liksom många av remissinstanserna som yttrat sig om förslaget, att detta utrymme är nödvändigt, särskilt då förskolans pedagogiska uppdrag kommer att förstärkas och förskollärarnas ansvar för undervisningen i förskolan tydliggöras, och för att hålla en god kvalitet på förskollärarutbildningen. I exempelvis regeringens uppdrag till (U2008/6144/S) om förslag till förtydliganden i läroplanen för förskolan anger regeringen att förskolan i högre utsträckning ska ge tidig pedagogisk stimulans för barns språkliga och matematiska utveckling. Mot bakgrund av det förstärkta pedagogiska uppdraget vill regeringen betona vikten av att den blivande förskolläraren har den kunskap och kompetens som krävs för att möta de yngsta barnens behov av lärande och omsorg. Detta ger även utbildningen en prägel och ett djup med inriktning mot förskolans uppdrag som ger förskollärare en tydlig yrkesidentitet och status i förhållande till andra lärargrupper. Enligt examensbeskrivningen för dagens lärarexamen (examensordningen, bilaga 2 till högskoleförordningen [1993:100]) gäller för undervisning och annan pedagogisk verksamhet i bl.a. förskola att studenten ska visa mycket god kunskap i läs- och skrivinlärning och i grundläggande matematikinlärning. Regeringen anser att en hög ambitionsnivå inom dessa områden måste gälla även för den framtida förskollärarutbildningen. För förskollärarexamen bör den utbildningsvetenskapliga kärna som beskrivs i avsnitt 7.1 omfatta 60 högskolepoäng. För förskollärarexamen bör vidare verksamhetsförlagd utbildning om 30 högskolepoäng (se avsnitt 7.3) krävas och ett examensarbete om 15 högskolepoäng. Resterande del (105 högskolepoäng) bör bl.a. omfatta kunskaper om barns utveckling och lärande, t.ex. grundläggande läs-, skriv- och matematikinlärning, praktiska och estetiska lärprocesser, och kunskaper om barns behov av omsorg samt förskolans pedagogik och arbetssätt. Leken som pedagogiskt verktyg bör genomgående betonas. utbildningen få kompetens för att kunna arbeta i Prop. Regeringens bedömning: Grundlärarexamen bör ges med inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 13, inriktning mot arbete i årskurs 46, och inriktning mot arbete i fritidshem. Grundlärarexamen med inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 13 bör omfatta 240 högskolepoäng. Grundlärarexamen med inriktning mot arbete i årskurs 46 bör omfatta 240 högskolepoäng. Grundlärarexamen med inriktning mot arbete i fritidshem bör omfatta 180 högskolepoäng. Utredarens förslag i SOU 2008:109: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredaren föreslår att även utbildningen för arbete i förskola ska ligga inom ramen för grundlärarexamen och att inriktningen mot arbete i fritidshem bör omfatta 240 högskolepoäng. Remissinstanserna: Flera av de remissinstanser som yttrat sig över utredarens förslag om en grundlärarexamen med fyra inriktningar tillstyrker förslaget, t.ex. bedömer att utredarens förslag ger grundlärare breda men relativt grunda kunskaper men anser att det är viktigare att läraren i årskurserna 16 har någon form av lärarutbildning i flertalet undervisningsämnen än att han eller hon har djupare kunskaper i ett fåtal ämnen och ingen utbildning i övriga. Utredarens förslag om stadieindelningen möts av kritik från bl.a. , samt och kommuner vilka menar att förslaget om en stadieindelad lärarutbildning kan skapa snäva ämnes- och åldersgruppsperspektiv och riskera att minska lärarnas anställningsbarhet. tillstyrker förslaget och menar att exempelvis åldersgruppen i många sammanhang kommit i kläm då det inte utbildats lärare specialiserade på denna åldersgrupp. Flera instanser, t.ex. , , , , , samt , och kommuner är kritiska till utredarens förslag på upplägg för grundlärare och menar att det innebär en reducering av ämnesstudier i samtliga ämnen jämfört med dagens utbildning. Åtskilliga instanser, såsom exempelvis , , och kommuner, ställer sig kritiska till att utredarens förslag om grundlärarutbildning innebär en minskning av ämnesdjup när det gäller t.ex. natur- och samhällsorienterande ämnen och åtskilliga remissinstanser, bl.a. , och , menar att det bör kunna ges möjlighet till fördjupning i ett eller två ämnen. Vidare ifrågasätter ett antal instanser, däribland , , Kungl. , , och kommuner, utredarens förslag till grundlärarnas utbildning eftersom den, menar de, helt saknar inslag av praktiska och estetiska ämnen. Högskolan på och tillstyrker förslaget om en förlängning av utbildningen jämfört med dagens krav om en lärarexamen om 210 högskolepoäng för undervisning i välkomnar utredarens föreslag om satsningar på läs-, skriv- och Ett stort antal av remissinstanserna, exempelvis , , , , Stiftelsen , och kommun, skolverk, och är positiva till utredarens förslag om att utbildningsinriktningen mot arbete i fritidshem ska få ämnesfördjupning i sin utbildning för att ge möjlighet att undervisa i förskoleklass och i . framhåller att det bör finnas möjlighet att ta ut en examen på grundnivå för dem som endast önskar arbeta i fritidshem, dock med möjlighet till påbyggnadsutbildning för behörighet till undervisning i ämnen i Skälen för regeringens bedömning Behovet av lärare i förskoleklassen och i årskurser 16 Dagens lärarutbildning ger ofta fördjupade kunskaper i ett par ämnen men grundare kunskaper i övriga ämnen. Avsikten är att de blivande lärarna ska undervisa i de ämnen där fördjupade studier skett men det är inte alltid detta passar med de behov och den organisation som finns på dagens skolor. Exempelvis visar Statskontorets studie Lärares utbildning och undervisning i skolan kartläggning och analys (2007:8) att av de lärare som undervisar i matematik i årskurserna 15 saknar utbildning i ämnet. Samma studie visar att mindre skolor har svårt att rekrytera lärare med tillräckligt bred utbildning för att den samlade kompetensen ska täcka alla undervisningsämnen. intervjuer med bl.a. rektorer, lärare, förskollärare och fritidspedagoger, som tjänade som ett av underlagen till betänkandet Legitimation och skärpta behörighetsregler (SOU 2008:52), visar att det behövs flera olika Ett annat problem i dagens lärarutbildning är att utbildningen ofta är riktad mot breda åldersintervall. medföra att studenterna kan ha svårt att uppnå tillräckliga ämnes- och ämnesdidaktiska kunskaper för hela åldersspannet. undervisning i är ofta riktad mot årskurserna 1 Enligt utvärdering (2008:8 R) är den elevgrupp som oftast hamnar på undantag eleverna i årskurs 35/6. Som framkommer av denna beskrivning har lärarutbildningen för undervisning i flera brister. I många fall kan den inte möta det behov av lärarkompetens som dagens skolor har. fjärdedel av de lärare som undervisar 711-åringar i matematik saknar utbildning i ämnet är ett illustrerande exempel. Enligt en promemoria från , bild av utvecklingen av kunskapsresultaten i och av elevers studiemiljö (dnr 2008:3010), hamnade resultat i en undersökning av matematikkunskaper 2007 hos elever i årskurs 4 under både OECD- och EU-genomsnittet. Enligt Statens skolverks kunskapsöversikt Vad påverkar resultaten i svensk grundskola? (, best.nr. 09:1127) pekar forskning på att lärarkompetensen är en viktig faktor när det gäller elevernas resultat. Välutbildade och erfarna lärare med ämnesdidaktisk kompetens är alltså en nyckelfaktor för ett framgångsrikt utbildningsväsende, och lärare med utbildning för den undervisning de bedriver är av avgörande betydelse för elevernas måluppfyllelse. Skolhuvudmännen har ansvaret för att organisera skolverksamheten och organisationen kan därmed skilja sig åt mellan olika huvudmän och skolor. Därför anser regeringen att det är viktigt att grundlärarutbildningen anpassas efter de olika behov som finns på skolorna. Utbildningen till grundlärare bör vara utformad så att en och samma lärare ska kunna följa eleverna . De skolor som efterfrågar klasslärare ska kunna få tillgång till lärare med sådan utbildning som de skolor som vill organisera undervisning så att flera lärare samverkar om undervisningen i en klass har fortsatt möjlighet att använda lärare som undervisar i enskilda ämnen. På grund av att det alltså finns ett behov av både klasslärare och ämneslärare för undervisning i lägre årskurser anser regeringen att de lärare som är inriktade mot förskoleklass och årskurs 1-6 bör ha bredare ämneskunskaper och vara inriktade mot snävare åldersintervall än vad som är fallet . Mot denna bakgrund bedömer regeringen att grundlärarexamen bör ges med en inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 1 3 samt med en inriktning mot arbete i årskurs 46. Som framgår av avsnitt 5.4 så kommer ämneslärare med inriktning mot årskurs 79 också att kunna undervisa i sina ämnen i årskurs 46. Därmed ges skolhuvudmännen goda möjligheter att kunna anställa lärare som passar den egna organisationen, antingen klasslärare eller ämneslärare. Inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 13 Förskoleklassen är en del av det offentliga skolväsendet och följer samma läroplan som (Lpo 94). Den är frivillig, men kommunerna är skyldiga att erbjuda alla sexåringar plats. Nästan alla barn går numera i förskoleklass. Under /2009 gick av sexåringarna i förskoleklass. Att gå i förskoleklass är en viktig övergångsfas i barnens liv, då de får möjligheter till förberedande möten med skolans krav på kunskaper och färdigheter på samma gång som förskolans arbetssätt med lärande genom lek fortfarande får stort utrymme. bör verksamheten i förskoleklassen betraktas som undervisning i samma mening som i övriga skolformer. Såväl nationellt som internationellt finns en stark undervisningen och det tidiga ämneskunnandet. Det är viktigt med tidig uppföljning och tidiga insatser för att ge alla elever förutsättningar att nå Därför har bl.a. beslutat att årskurs 3, 6 och 9 ska 2008/09:87, 2008/09:UbU9, rskr. 2008/09:189). Som ett led i arbetet med tidig uppföljning beslutade regeringen att mål i svenska, svenska som andraspråk och matematik skulle införas från höstterminen 2008 i årskurs 3 (U2008/3962/S). Regeringen bedömer att kunskaper om läs- och skrivutveckling och om barns kommunikation och språkutveckling bör utgöra en väsentlig del av kompetensen för lärare inriktade på förskoleklassen och Till denna hör också fördjupade kunskaper om matematik för yngre barn och hur barns matematiska begreppsutveckling och lärande I läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) anges bl.a. att skapande arbete och lek är väsentliga delar i det aktiva lärandet och att eleverna ska utveckla sin förmåga till kreativt skapande och få ett ökat intresse för att ta del av samhällets kulturutbud. De estetiska uttryckssätten har ett 2007/08:1, 2007/08:KrU1, 2007/08:59). Regeringen bedömer därför att kunskaper och kompetenser inom de praktiska och estetiska områdena är viktiga för de blivande lärarna. Flera av remissinstanserna som kommenterat utredarens förslag har anmärkt på att ämnesdjupet blir mindre med utredarens förslag till utbildning för undervisning i jämfört med vad Regeringen instämmer i att det är viktigt med ämnesdjup men bedömer också att grundlärarutbildningen behöver utformas så att den svarar mot huvudmännens efterfrågan på klasslärare som kan följa eleverna och som kan undervisa i flertalet ämnen, inte bara i ett fåtal. För att utbildningen ska kunna ge både ämnesbredd och ökat ämnesdjup anser regeringen att grundlärarexamen med inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 13 bör omfatta 240 högskolepoäng. ett halvårs längre utbildning jämfört med dagens krav för undervisning i 30 högskolepoäng i exempelvis matematik. Genom utbildningen ska studenterna kunna få de kunskaper och kompetenser som krävs för arbete i förskoleklass och i årskurs 13 och som anges i målen för examen i högskoleförordningen. Utbildningens innehåll bör således spegla utbildningens examensmål. Ämnesstudierna inom inriktningen bör omfatta sammanlagt 165 Av dessa bör 15 högskolepoäng utgöras av verksamhetsförlagd utbildning inom ett eller flera aktuella ämnen eller ämnesområden (se avsnitt 7.3). Inom ramen för ämnesstudierna bör även examensarbetet om 30 högskolepoäng, alternativt två examensarbeten om 15 högskolepoäng vardera, genomföras. inkludera ämneskunskaper och ämnesdidaktik i svenska, matematik, utbildningens ram bör även kunna rymmas vissa moment inom de ämneskompetens inom dessa områden anser regeringen att grundlärare med andra inriktningar och relevanta ämneskunskaper och ämneslärare med relevanta ämneskunskaper ska kunna undervisa i praktiska och estetiska ämnen i förskoleklassen och i årskurs 1-3. Det är också önskvärt att det anordnas kompletterande kurser (se avsnitt 7.8) där blivande lärare i förskoleklassen och årskurs 1-3 ges möjlighet till fördjupning i dessa ämnen. Utöver ämnesstudier bör en utbildningsvetenskaplig kärna om 60 högskolepoäng (se avsnitt 7.1) samt ytterligare verksamhetsförlagd utbildning inrymmas i utbildningen. Den verksamhetsförlagda utbildningsdelen bör totalt omfatta 30 högskolepoäng. Inriktning mot arbete i årskurs 46 fanns en särskild lärarexamen med inriktning på årskurserna 46 i , då benämnt mellanstadiet. Mellanstadielärarnas fick en bred utbildning som, förutom kunskaper i svenska, matematik och engelska, omfattade både naturkunskap och de samhällsvetenskapliga områdena liksom praktiska och estetiska ämnen. Den nuvarande lärarexamens utformning med dess breda åldersspann har tenderat att ha negativa konsekvenser i form av otillräckliga ämnes- och ämnesdidaktiska kunskaper anpassade för hela åldersintervallet. Lärarna lämnar ofta sin utbildning med ofullständiga kunskaper inom flera av de ämnesområden som är betydelsefulla för denna grupp av elever. Det gäller t.ex. matematik och de ämnen som ryms inom naturvetenskap, men även svenska och samhällskunskap. För de lärarstudenter som inte är inriktade på matematik kan t.ex. dagens utbildning i praktiken ofta innebära så lite som några veckors ämnesstudier i matematik men kommer trots detta kanske ändå att undervisa i matematik. I utvärdering (2008:8 R) uppmärksammades särskilt matematikämnet, och den visade att de blivande lärarna dels har dåliga förkunskaper, dels att de inte får tillräckliga kunskaper under lärarutbildningen. konstaterade också att det var just årskurserna 46 som hamnar på undantag i lärarutbildningen, inte bara när det gällde ämnesfördjupning utan även ämnesdidaktiska kunskaper. Regeringen anser att det är av central betydelse att även elever i årskurs 46 undervisas av lärare som har utbildning som är riktad mot åldersgruppen. Flera av de remissinstanser som kommenterat utredarens förslag om en grundlärarexamen med inriktning mot arbete i årskurs 46 menar att det finns en risk att ämnesdjup går förlorat jämfört med hur dagens lärarexamen är utformad och att de blivande lärarnas kunskaper i t.ex. natur- och samhällsorienterande ämnen blir för grunda om utredarens förslag genomförs. Det har även anförts att det borde finnas utrymme i utbildningen för ämnesfördjupning. Regeringen instämmer i detta och bedömer att grundlärarexamen med inriktning mot arbete i årskurs 46 bör omfatta 240 högskolepoäng, vilket innebär ett halvårs längre utbildning än med dagens krav för undervisning . Detta möjliggör en bred kunskapsbas hos de blivande lärarna i årskurs 46. Genom utbildningen ska studenterna kunna få de kunskaper och Prop. 2009/10:89 kompetenser som krävs för arbete i årskurs 46 och som anges i målen för examen i högskoleförordningen. Utbildningens innehåll bör således spegla utbildningens examensmål. Detta innebär bl.a. att utbildningsinriktningen för undervisning i årskurs 46 bör i svenska, matematik och Därutöver bör även den utbildningsvetenskapliga kärnan (se avsnitt 7.1) om 60 högskolepoäng och ytterligare verksamhetsförlagd utbildning ingå i utbildningen. Den verksamhetsförlagda utbildningsdelen bör totalt omfatta 30 högskolepoäng. Studenten bör dessutom välja mellan tre olika alternativ; 30 högskolepoäng i naturorienterande ämnen och teknik, 30 högskolepoäng i samhällsorienterande ämnen eller 30 högskolepoäng i något eller några praktiska och estetiska ämnen. Examensarbetet om 30 högskolepoäng, alternativt de två examensarbetena om 15 högskolepoäng vardera, bör skrivas i något eller några av undervisningsämnena. Sammantaget motsvarar detta 165 högskolepoäng ämnesstudier. För att öka flexibiliteten i utbildningen och därmed också anställningsbarheten anser regeringen att det bör kunna erbjudas en extra termins studier för de studenter som så önskar i form av ett tillval av studier i något av de alternativ som man inte redan har läst, dvs. i naturorienterande ämnen och teknik, i samhällsorienterande ämnen eller i något eller några praktiska och estetiska ämnen. Med grundlärarexamen med inriktning mot årskurs 46 skärps kraven när det gäller både ämnesbredd och ämnesfördjupning betydligt jämfört med dagens lärarexamen, och den lärarstuderande får en tydlig läraridentitet med en inriktning mot årskurserna 46. Utbildningen för arbete i årskurs 46 bör dock även kunna ge lärarna sådan kompetens att de kan undervisa även i lägre årskurs i exempelvis praktiska och estetiska ämnen. Behovet av lärare i fritidshemmen; inriktning mot arbete i fritidshem Det råder brist på fritidspedagoger och lärare med inriktning mot arbete i fritidshem. Få studenter väljer lärarutbildningens inriktning mot fritidspedagogik och fritidsverksamhet. Skäl till detta kan vara den otydlighet som finns i dagens lärarexamen. I samband med förändringen av lärarutbildningen (prop. 1999/2000:135, bet. 2000/01:UbU3, rskr. 2000/01:5) inordnades den barn- och ungdomspedagogiska utbildningen, som förberedde för arbete i förskola eller fritidshem, i utbildningen som leder till en samlad lärarexamen (se även avsnitt 5.2). Reformen innebar att utbildningarna för arbete i förskola, förskoleklass, fritidshem och integrerades i en och samma utbildning. finns vid vissa lärosäten därmed inte en tydlig inriktning i lärarutbildningen mot arbete i fritidshem, utan det kan vara en generell inriktning mot arbete med yngre barn. Tillämpningen av lärarutbildningsreformen innebar i praktiken att för arbete i fritidshem relevant kunskap fick ett kraftigt reducerat utrymme i Prop. 2009/10:89 lärarutbildningen. Enligt och arbetsmarknaden (2009:5 R) har behovet av fritidspedagoger och lärare med inriktning mot arbete i fritidshem ökat och efterfrågan förväntas öka än mer, bland annat till följd av att antalet barn i åldrarna väntas öka på grund av den allmänna befolkningsökningen.