prop · GX03128 · 2010-03-23 00:00:00 — bör tillsammans med och efter samråd med övriga berörda myndig- heter få i uppdrag att föreslå lämpliga åtgärder för att öka andelen energi från alla typer av energi från förnybara energikällor i bebyggelsen. Bo- verket bör också tillsammans med och efter samråd med andra berörda myndigheter utreda hur genom byggregler och bygg- normer eller på andra sätt med motsvarande verkan miniminivåer av förnybar energi kan ställas som krav där så är lämpligt i nya byggnader och i befintliga byggnader som genomgår betydande renoveringar. bör även tillsammans med och efter samråd med andra berörda myndigheter utforma rekommendationer vid planering m.m. Artikel 14 Information och utbildning Prop. I artikeln åläggs medlemsstaterna en omfattande informationsskyldighet beträffande energi från förnybara energikällor. Medlemsstaterna ska enligt artikel 14.1 säkerställa att information om stödåtgärder finns tillgänglig för alla relevanta aktörer, såsom konsu- menter, byggare, installatörer, arkitekter och leverantörer av värme-, kyl- och elutrustning. När det gäller artikel 14.1 konstaterar regeringen att det ingår i myndigheternas allmänna informationsansvar att göra information om stödåtgärder tillgänglig för alla relevanta aktörer. Någon särskild genomförandeåtgärd behövs därför inte enligt rege- ringens bedömning. Enligt artikel 14.2 ska medlemsstaterna säkerställa att information om nettofördelarna med, kostnaderna för och energieffektiviteten hos utrust- ning och system för användning av värme, kyla och el från förnybara energikällor görs tillgänglig av antingen leverantören av utrustningen eller systemet eller av behörig myndighet. I frågan om de krav som ställs upp i artikel 14.2 är enligt regeringens bedömning ansvaret för informa- tion inte helt tydligt . Medlemsstaterna ska enligt artikel 14.3 även säkerställa att certi- fieringssystem eller motsvarande kvalifikationssystem görs eller finns tillgängliga för installatörer av små pannor och ugnar som drivs med biomassa, solcells- och solvärme- system, system för ytnära jordvärme samt värmepumpar samt ge allmän- heten tillgång till information om detta enligt artikel 14.4. När det gäller punkterna 14.3 och 14.4 konstaterar regeringen att det saknas nationellt samordnade certifieringssystem eller motsvarande kvalifikationssystem för installatörer av små anläggningar baserade på förnybar energi. Emellertid har flera branscher infört, eller är på väg att införa, system för certifiering eller motsvarande kvalifikationssystem. Dessa system får i förekommande fall ta hänsyn till befintliga system och strukturer och ska baseras på kriterierna i bilaga IV. Enligt artikel 14.5 ska medlemsstaterna säkerställa att alla relevanta aktörer, särskilt planerare och arkitekter, ges vägledning så att de kan överväga den optimala kombinationen av energi från förnybara energi- källor, högeffektiv teknik och fjärrvärme och fjärrkyla när de planerar, utformar, bygger och renoverar industri- eller bostadsområden. Artikel 14.6 anger att medlemsstaterna, med deltagande av lokala och regionala myndigheter, ska utveckla lämpliga program för information för medborgarna om fördelarna med att utveckla och använda energi från förnybara energikällor samt de praktiska detaljerna kring detta. När det gäller artikel 14.5 och 14.6 kan medborgarna i anses vara väl förtrogna med fördelarna som förnybar energi för med sig. bedriver genom stöd till energi- och klimatrådgivare, samarbete med de regionala energikontoren, projekt som Uthållig kommun samt annan informationsverksamhet och kampanjer en omfattande verksamhet som bl.a. syftar till att främja användningen av förnybar energi. Då tyngdpunkten har varit på energieffektivise- ring behöver det förtydligas att även främjande av förnybar energi omfattas av denna verksamhet. bör enligt regeringens bedömning få ett samlat Prop. 2009/10:128 informationsansvar avseende vissa delar av artikel 14 (14.214.6). bör få i uppdrag att närmare utreda och ansvara för hur information enligt artikel 14.2 om nettofördelarna med, kostnaderna för och energieffektiviteten hos utrustning och system för användning av värme, kyla och el från förnybara energikällor kan göras tillgänglig av antingen leverantören av utrustningen eller systemet eller av berörda myndigheter. bör få i uppdrag att tillsammans med och ta fram förslag till nationellt samordnade system för certi- fiering eller motsvarande kvalifikationssystem enligt artikel 14.3. I upp- draget bör även ingå att ta fram förslag på hur information, i den mån den inte finns tillgänglig, om certifieringssystem eller mot- svarande kvalifikationssystem tillhandahålls för allmänheten enligt artikel 14.4. Enligt regeringens bedömning bör få i uppdrag att tillsammans med övriga berörda myndigheter säkerställa att alla rele- vanta aktörer ges vägledning om hur förnybara energikällor kan utnyttjas vid planering, utformning, byggnation och renovering av industri- och bostadsområden för genomförandet av artikel 14.5. bör även ansvara för ta fram och tillgängliggöra information, vägledning och utbildning för att informera allmänheten om fördelarna med att utveckla och använda energi från förnybara energikällor för genom- förandet av artikel 14.6. Artikel 15 Ursprungsgaranti för el, värme och kyla som produceras från förnybara energikällor Artikel 15 kräver lagstiftning och behandlas närmare i kapitel 7. Artikel 16 Åtkomst till och drift av näten Artikel 16 kräver lagstiftning och behandlas närmare i kapitel 8. Artikeln 1721 Hållbarhetskriterier m.m. Artiklar behandlas i regeringens proposition Hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen (prop. 2009/10:164). Artikel 22 Medlemsländernas rapportering Artikel 22 ställer krav på att varje medlemsland ska lämna in en rapport till kommissionen om hur främjandet och användningen av energi från förnybara energikällor utvecklas. Första rapporten ska lämnas in och därefter ska rapporteringen ske . Sista rapporten ska lämnas in . Rapporterna ska inkludera en stor mängd information om bl.a. andelen förnybar energi i elsektorn, i transportsektorn och i Prop. 2009/10:128 värme/kylasektorn, införande av stödsystem för förnybar energi, eventuella stödsystem för biodrivmedel som framställs av avfall, restprodukter, cellulosa från icke-livsmedel och material som innehåller både cellulosa och lignin, en beskrivning av hur systemet med ursprungsgarantier fungerar, framsteg som gjorts när det gäller att utvärdera och förbättra administrativa förfaranden, åtgärder som vidtagits för att säkra transmission och distribution av energi från förnybara energikällor, förändringar när det gäller tillgänglighet och användning av bio- massaresurser för energiändamål och uppskattad nettominskning av växthusgasutsläppen till följd av användningen av energi från förnybara energikällor. bör enligt regeringens bedömning i sin instruktion få till uppgift att, tillsammans med övriga berörda myndigheter, ansvara för framtagandet av underlag för rapportering enligt artikel 22. Artikel 23 Kommissionens övervakning och rapportering I artikel 23 anges i korthet att kommissionen ska övervaka ursprunget för biodrivmedel och flytande biobränslen som används i gemenskapen samt de konsekvenser som produktionen får på markanvändningen i gemen- skapen och i de viktigaste tredjeländerna som tillhandahåller produkterna och upprätthålla en dialog med vissa angivna aktörer avseende bl.a. hur produktionen av biodrivmedel påverkar livsmedelspriserna. Kommissio- nen ska dessutom utifrån medlemsländernas rapporter enligt artikel 22 rapportera till och rådet. Kommissionen ska skicka in den första rapporten . Artikeln innehåller detaljerade an- visningar för kommissionens arbete med bl.a. rapportering. Artikel 23 riktar sig till kommissionen och kräver därmed inga natio- nella genomförandeåtgärder. Direktivet anger att Europeiska kommissionen ska inrätta en offentlig öppenhetsplattform på Internet. I plattformen ska kommissionen offent- liggöra medlemsstaternas handlingsplaner, prognosdokument, erbju- dande om samarbete kring statistiska överföringar eller gemensamma projekt på begäran av den berörda medlemsstaten, uppgifter om samarbetsmekanismer, medlemsstaternas rapporter enligt artikel 22 samt kommissionens rapporter enligt artikel 23.3. Öppenhetsplattformen är redan inrättad. Artikel 24 riktar sig till kommissionen och kräver därmed inga natio- nella genomförandeåtgärder. Artikel 25 Kommittéer Prop. Kommissionen ska biträdas av kommittén för energi från förnybara energikällor förutom när det handlar om frågor som rör hållbarhets- kriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen då kommissionen i stället ska biträdas av kommittén för hållbarhet för biodrivmedel och flytande biobränslen. Artikel 25 kräver inga nationella genomförandeåtgärder. Artikel 26 Ändringar och upphävanden En del artiklar i direktivet 2001/77/EG om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el2 och i direktivet 2003/30/EG om främjande av användningen av biodrivmedel eller andra förnybara drivmedel3 upphör att gälla . Båda direktiven upphör att gälla med verkan . Bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet ska träda i kraft om inget annat anges. Direktivet träder i kraft den tjugonde dagen efter att det har offentlig- gjorts i Europeiska unionens officiella tidning. offent- liggjordes direktivet i Europeiska unionens officiella tidning (EUT L 140/45), vilket innebär att det trädde i kraft . I artikel 4 redogörs för vilka krav som förnybartdirektivet ställer på medlemsländer vad det gäller nationella handlingsplaner för energi från förnybara energikällor. Handlingsplaner ska anmälas till kommissionen . Innehållet i handlingsplanen styrs av en mall framtagen av kommissionen . Handlingsplanen består enligt denna mall av fem avsnitt. Dessa avsnitt är sammanfattning av nationell politik, förväntad slutligt energianvändning, nationellt övergripande mål och sektorsmål, åtgärder för att uppnå målen och bedömningar. arbetar med att ta fram nationella hand- lingsplan. En viktig utgångspunkt är redovisning av ett regeringsuppdrag i rapporten för förnybar energi 2EGT L 283, 27.10.2001, s. 33 (Celex 32001L0077). 3EUT L 123, , s. 42 (Celex 32003L0030). (ER 2010:08), som lämnades in . Rapporten remiss- behandlas . Remissvar ska inkomma . Det finns även andra uppdrag som utgör viktiga underlag för framtagandet av handlingsplanen. Bland dessa räknas ett särskilt uppdrag till att utreda utformningen och analysera konse- kvenserna av en utvidgad elcertifikatmarknad m.m. (dnr N2010/773/E) och ett särskilt uppdrag till myndigheten att utveckla en sektors- övergripande biogasstrategi (dnr N2009/5373/E). För fastställande av såväl förväntad slutlig energianvändning som nationellt övergripande mål och sektorsmål kommer prognos att vara en central utgångspunkt. Denna prognos skickades till kommissionen i enlighet med artikel 4 i förnybart- direktivet i ett så kallat prognosdokument (dnr N2009/9287/E). Prognosen visar att andelen förnybar energi i förhållande till den totala slutliga energianvändningen förväntas uppgå till , vilket överstiger övergripande mål enligt direktivet om . Andelen förnybar energi för värme- och kyla uppgår till vilket motsvarar en användning av förnybar energi om . Andelen i elsektorn beräknas bli motsvarande medan andelen i transportsektorn beräknas uppgå till motsvarande . Om dessa volymer relateras till den totala förväntade slutliga energianvändningen i på i stället för till den slutliga energianvändningen i respektive sektor, som andelarna ovan visar, blir andelarna för respektive sektor enligt tabell 1. Prognosdokumentet återfinns i bilaga 2. (i förhållande till resp. (i förhållande till Tabell 1: Andel förnybar energi för hela energisektorn samt för de olika sektorerna enligt prognosdokument. prognos visar, som nämnts tidigare, att andelen förnybar energi 2020 förväntas uppgå till . antog genom propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik Energi (prop. 2008/09:163) och efterföljande riksdagsbeslut (bet. 2008/09:NU25, rskr 2008/09:133) att målet för andel förnybar energi i transportsektorn ska vara . Regeringen uttryckte också i nämnda proposition en långsiktig ambition om en fossiloberoende fordonsflotta till 2030. Vad en fossiloberoende fordonsflotta innebär bör konkretiseras. Vidare bör kopplingen mellan det nationella målet om andel förnybar energi- användning i transportsektorn till 2020 och visionen till 2030 analyseras. Med utgångspunkt i denna analys bör det övervägas hur arbetet med att uppfylla dessa målsättningar kan koordineras på bästa sätt. I handlings- planen kommer regeringen, i enlighet med direktivets krav, att ange indikativa sektorsmål även för transportsektorn. En central del i nationella handlingsplan för förnybar energi i elsektorn är utvecklingen av elcertifikatsystemet. Regeringen bedömde i propositionen En sammanhållande klimat- och energipolitik Energi (prop. 2008/09:163) att ett högre mål för elcertifikatsystemet i nivå med till 2020 jämfört med bör ställas upp. I regeringens proposition Höjt mål och vidareutveckling av elcertifikatsystemet (prop. 2009/10:133) föreslås bl.a. vilka kvoter som ska gälla för kvotpliktiga aktörer fram . prognos som ligger till grund för beräkningen av de förväntade andelarna förnybar energi har utgått ifrån den aviserade höjningen av ambitionsnivån för elcertifikat- systemet. En annan viktig del i handlingsplan rör de administrativa procedurerna. För att kunna utveckla användningen av förnybar energi i den omfattning som krävs för att kunna uppnå mål behöver de administrativa procedurerna förenklas. Regeringen har genomfört ett antal förändringar för att förenkla de administrativa procedurerna och ett exempel på detta är en planeringsram för vindkraft motsvarande elproduktion. Syftet med planeringsramen är att förenkla för etableringen av vindkraftanläggningar genom att skapa planeringsberedskap i de kommunala översiktsplanerna då kommunerna identifierar och lägger fast lämpliga områden för vindkraft. Efter förslag från regeringen i propositionen Prövning av vindkraft (prop. 2008/09:146) har beslutat att den samlade prövningen av vindkraftverken ska ske vid miljötillståndsprövningen. Kraven på detaljplan och bygglov har i huvudsak tagits bort i det fall uppförandet av vindkraftverk har fått tillstånd enligt . Även för mindre vind- kraftverk, som inte kräver miljötillstånd, slopas i regel kravet på detalj- plan, och genom att det kommer att räcka med bygglov förenklas pröv- ningen även för dessa anläggningar. Det ska fortfarande finnas krav på detaljplan när vindkraft avses att uppföras i områden där det råder stor efterfrågan på mark för bebyggelse eller anläggningar. Till skillnad från tidigare kommer det inte att vara möjligt att överklaga flera olika beslut som tas i processen, vilket försenar projekten. Kommunerna ges medbestämmande genom att kommunens godkän- nande krävs för projekt som tillståndsprövas enligt , dvs. större verk eller vindkraftsparker. Regeringen beslutade att göra det möjligt att bygga interna nät i en vindkraftspark utan krav på nätkoncession (SFS 2008:897). Beslutet var ett led i regeringens arbete för att underlätta utbyggnaden av förnybar energi. Frågor som rör elnätet är centrala för hur snabbt utbyggnaden av vindkraft kan ske. Förändringen innebär att den totala tiden för att få alla tillstånd som krävs för att anlägga en vind- kraftspark minskar . Planering och genomförande av anläggningsarbeten underlättas också kraftigt. Förändringen av regel- verket var ett av förslagen i betänkande Bättre kontakt via nätet om anslutning av förnybar elproduktion Prop. 2009/10:128 (SOU 2008:13). Inom transportsektorn är skattelättnader för biobränslen det huvud- sakliga styrmedlet som används. Högre låginblandningsnivåer enligt den senaste revideringen av bränslekvalitetsdirektivet4 utgör också en viktig förutsättning för att kunna öka användningen av förnybar energi inom transportsektorn. Vad det gäller användningen av förnybar energi för värme och kyla är det viktigt att påpeka att denna sektor består av en del olika delsektorer, nämligen hushåll, lokaler, industri samt fjärrvärmeproduktion. Energi- användningen i industrin, hushåll och lokaler syftar både till energi som används för kyla- och värmeproduktion och för processvärme i industrin. Det stora antalet delsektorer inom värme- och kyla gör det svårt att sätta ett relevant mål för sektorn som helhet. Energi- och koldioxidskatten är sektorsövergripande styrmedel som har stor påverkan på denna sektor.5 Dessa styrmedel främjar en ökad användning av förnybar energi och en ökad energieffektivisering. Handel med utsläppsrätter berör industrin och fjärrvärmeproduktion och syftar till att begränsa utsläppen av växthus- gaser, vilket innebär att förnybara energikällor blir mer konkurrens- kraftiga jämfört med fossila bränslen. Ytterligare ett styrmedel som har påverkan på energianvändning i industrin är programmet för energi- effektivisering i energiintensiv industri. Regeringens bedömning: Staten bör kunna utnyttja ett eventuellt statistiskt överskott av förnybar energi för överföring till andra medlemsstater. Regeringen avser att analysera vidare de juridiska och statsfinansiella aspekterna av ett sådant utnyttjande. Staten bör öppna för möjligheten för andra medlemsstater att finan- siera investeringar inom gränser och ekonomiska zon genom s.k. gemensamma projekt. Fortsatt arbete bör bedrivas med att ta fram metoder och riktlinjer för användningen av samarbets- mekanismerna både inom ramen för och nationellt. Bakgrund: En central del i direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor är de nationella övergripande målen för andelen energi från förnybara energikällor. När de nationella målen fastställdes baserades fördelningen inte på medlemsstaternas tekniska 4Europaparlamentets och rådets direktiv /30/EG av om ändring av direktiv /70/EG, vad gäller specifikationer för bensin, diesel och gasoljor och införande av ett system för hur växthusgasutsläpp ska övervakas och minskas, om ändring av rådets direktiv /32/EG, vad gäller specifikationen för bränsle som används av fartyg på inre vattenvägar, och om upphävande av direktiv /12/EEG (EUT L 140, , s. 88, Celex 32009L0030). 5Ekonomiska styrmedel i Energisektorn en utvärdering av utvecklingen (ER 2006:06). och ekonomiska potentialer för en ökad andel förnybar energi utan på Prop. 2009/10:128 medlemsstaternas betalningsförmåga. Vissa medlemsstater har fått mål som ligger över vad som kan uppnås genom åtgärder i det egna landet. I direktivet ingår därför en möjlighet till flexibilitet mellan medlems- staterna för uppfyllande av målen. Denna flexibilitet bygger antingen på statistiska överföringar (artikel 6) mellan medlemsstaterna eller på att stater genomför gemensamma projekt (artiklarna 710) för produktion av förnybar energi. Dessutom tar direktivet upp möjligheten till gemen- samma stödsystem (artikel 11) för två eller flera medlemsstater. Kommissionen presenterade tillsammans med tre direktivförslagen för förnybar energi, för minskade utsläpp av växthusgaser och för ändrat regelverk för handeln med utsläppsrätter en konsekvens- analys (SEC[2008]85) av effekterna av införandet av dessa förslag. Konsekvensanalysen använde flera scenarier för att utvärdera effekterna av att införa olika ramverk. Bland dessa scenarier fanns ett där målet för andel förnybar energi i varje land skulle nås enbart med inhemska åtgärder och ett där inga begränsningar fanns för import/export av förnybar energi från/till övriga medlemsstater. Analyserna visade att flexibiliteten för att uppnå målet för förnybar energi minskade de totala kostnaderna med . I propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik Energi (prop. 2008/09:163) gjorde regeringen bedömningen att bör ta tillvara möjligheten att låta andra länder finansiera investeringar i förnybar energi inom gränser. I propositionen angavs att praktiska modeller för att möjliggöra sådana samarbetsprojekt skulle utvecklas skyndsamt. Även möjligheterna till att utvidga marknaden för elcertifikat till att omfatta fler länder borde övervägas. Nordiska ministerrådets arbetsgrupp för förnybar energi tog fram en rapport som analyserade samarbetsmekanismerna enligt förnybart- direktivet6 . Rapporten rekommenderar nordiska och övriga länder att skyndsamt analysera hur samarbetsmekanismer enligt direktivet kan komplettera inhemska åtgärder. Enligt rapporten skulle denna analys kunna göras genom en nordisk Testing Ground. beslutade i arbetsprogrammet för arbetsgruppen för förnybar energi att utveckla ett tvåårigt projekt (2010 och 2011) för att titta närmare på som en Testing Ground. Målet med projektet är att bygga kapacitet, kompetens och en gemensam förståelse för samarbetsmekanismerna för förnybar energi genom att ta fram potentiella metoder och riktlinjer för användningen av samarbets- mekanismerna. Myndigheter, företag och andra relevanta aktörer är inblandade i projektet. Aktörerna ska bl.a. titta på hur samarbetsmekanismer kan genomföras i de nationella regelverken och på reglerna för transaktioner i mekanismerna. Projektet ska även inkludera kunskap och erfarenheter från initiativ och aktiviteter som har påbörjats i andra EU-länder. 6 Analys of the flexible support mechanisms in the Directive on the promotion of the use of energy from renewable sources. Förhoppningen är att detta ska resultera i både nationella samt nordiska Prop. 2009/10:128 riktlinjer för implementering och harmonisering av samarbets- mekanismer, t.ex. standardiserade kontrakt och ramverk. Inom ramen för det europiska samarbetet har regeringen gett Energi- myndigheten i uppdrag att vara deltagande myndighet i gemensamma åtgärder (concerted action) beträffande direktivet om främjande av förnybar energi (dnr N2009/7644/E). En del av arbetet inom ramen för gemensamma åtgärder kommer att vara inriktad på utvecklingen av rikt- linjer och system för samarbetsmekanismer. ska fortlöpande hålla () underrättat om arbetets fortskridande. Skälen för regeringens bedömning: För att EU ska kunna uppnå sitt mål som helhet och på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt krävs att de länder som har ett överskott av förnybar energi möjliggör för de länder som har ett underskott av sådan energi att använda samarbets- mekanismerna. Användning av samarbetsmekanismer innebär enligt gjorda analyser betydande kostnadsbesparingar för att uppnå EU:s övergripande mål om för andelen förnybar energi enligt förnybartdirektivet. visade i sitt prognosdokument som skickades till kommissionen att kan uppnå sitt övergripande mål om utan att behöva använda samarbets- mekanismerna. Det finns dock medlemsstater, som exempelvis , som enligt sina prognosdokument kommer att behöva använda samarbetsmekanismerna för att kunna uppfylla sina mål. Prognosdokumenten finns i den öppenhetsplattform som kommissionen har inrättat i enlighet med artikel 24. I propositionen Höjt mål och vidareutveckling av elcertifikatsystemet (prop. 2009/10:133) behandlas frågan om en gemensam marknad med . Inriktningen är att en gemensam marknad med bör etableras med start . har fått i uppdrag att utreda utformningen och analysera konsekvenserna av en utvidgad elcertifikatmarknad m.m. (dnr 2010/773/E). Uppdraget ska slutredovisas . En delredovisning kommer att ske . Syftet med en ursprungsgaranti är enligt artikel 15 i förnybartdirektivet, som ska genomföras, att för slutkunderna visa hur stor andel eller mängd energi från förnybara energikällor som ingår i energileverantörens energimix, i enlighet med artikel 3.6 i direktiv /54/EG (elmarknads- direktivet). Ursprungsgarantin uppgift är således att för konsumenten säkerställa ursprunget på el som produceras från förnybara energikällor. Förnybartdirektivet ger medlemsstaterna i uppgift att säkerställa att hela