prop · GX03173 · 2010-03-23 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att det i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet ska införas en ny paragraf, 8 b §, av följande lydelse. En försäkring som syftar till att er- sätta skada på byggnader, anlägg- ningar, system, komponenter och anordningar av betydelse för säk- erheten i en kärnteknisk verksam- het får inte ha någon annan som förmånstagare än den som är till- ståndshavare för verksamheten en- ligt denna lag. Denna lag träder i kraft . 2009/10:173 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs att 8 a och 25 §§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet ska ha följande lydelse. Lydelse enligt lagförslag 2.2 Föreslagen lydelse Regeringen får meddela föreskrifter om att tillstånd till en kärnteknisk verksamhet ska förenas med de villkor som behövs för att säkerställa 1. det ansvar och de skyldigheter 1. det ansvar och de skyldigheter som följer av atomansvarighets- som följer av lagen (2010:000) om lagen (1968:45), och ansvar och ersättning vid radio- logiska olyckor, och 2. tillämpningen av de krav i fråga om försörjning med , rå- material och speciella klyvbara material som följer av bestämmelserna i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergi- gemenskapen. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bedriver kärnteknisk verksamhet utan tillstånd enligt 5 § första stycket eller 5 a § första stycket, 2.åsidosätter sin anmälningsskyldighet enligt 7 a7 c §§, eller 3.åsidosätter villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Den som i övrigt med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot 10 § första stycket döms till böter eller fängelse i högst . Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gär- ningen kan dömas ut enligt 40 § atomansvarighetslagen (1968:45). Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gär- ningen kan dömas ut enligt 53 § lagen (2010:000) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2009/10:173 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 11 § järnvägstrafiklagen (1985:192) ska ha följande lydelse. Om atomskada gäller särskilda be- stämmelser. Särskilda bestämmelser om radio- logisk skada finns i lagen (2010: 000) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2009/10:173 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i produktansvarslagen (1992:18) Härigenom föreskrivs att 4 § produktansvarslagen (1992:18) ska ha följan- de lydelse. Lagen gäller inte skador som om- fattas av atomansvarighetslagen (1968:45). Lagen gäller inte skador som om- fattas av lagen (2010:000) om an- svar och ersättning vid radiolo- giska olyckor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3. en fordran som är underkastad en internationell konvention eller en nationell lag som reglerar eller förbjuder begränsning av ansvar för radiologisk skada, 2009/10:173 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 36 §, 9 kap. 3 § och 11 kap. 1 § sjölagen (1994:1009) ska ha följande lydelse. Sjöpanträtt i fartyg gäller till säkerhet för en sådan fordran mot redaren som kan hänföras till fartyget och som avser 1.lön och annan gottgörelse till befälhavaren eller någon annan ombordanställd på grund av dennes anställning på fartyget, 2.hamn-, kanal- och annan vattenvägsavgift samt lotsavgift, 3.ersättning med anledning av personskada som uppkommit i omedel- bart samband med fartygets drift, 4.ersättning med anledning av sakskada som uppkommit i samband med fartygets drift, förutsatt att fordringen inte kan grundas på avtal, och 5.bärgarlön, ersättning för avlägsnande av vrak och bidrag till gemen- samt haveri. Första stycket 3 och 4 gäller inte Första stycket 3 och 4 gäller inte i fråga om en fordran på ersättning i fråga om en fordran på ersättning för radiologisk skada. Sjöpanträtt gäller även om fordringen riktar sig mot sådan fartygets ägare som inte är redare, eller mot den som i egenskap av befraktare eller i annan egenskap har hand om fartygets drift i redarens ställe. Rätt till ansvarsbegränsning föreligger inte beträffande 1. en fordran på bärgarlön, sådan särskild ersättning som avses i 16 kap. 9 §, bidrag till gemensamt haveri eller på avtal grundad ersätt- ning för åtgärder som avses i 2 § första stycket 4, 5 eller 6, 2. en fordran med anledning av oljeskada som omfattas av 10 kap. 1 § och 2 § första och andra styckena, 3. en fordran som är underkastad en internationell konvention eller en nationell lag som reglerar eller förbjuder begränsning av ansvar- ighet för atomskada, 4. en fordran med anledning av atomskada orsakad av atomfartyg, 4. en fordran med anledning av radiologisk skada orsakad av 5.en fordran med anledning av skada som har drabbat en lots eller den som är anställd hos någon som avses i 1 § första stycket och vars skyldigheter står i samband med fartygets drift eller med bärgningen, och 6.en fordran på ränta eller ersättning för rättegångskostnader. Om atomskada finns särskilda bestämmelser i atomansvarighets- lagen (1968:45). Särskilda bestämmelser om radiologisk skada finns i lagen (2010:000) om ansvar och ersätt- ning vid radiologiska olyckor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2009/10:173 Bilaga 8 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor Härigenom föreskrivs att 9 kap. 3 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor ska ha följande lydelse. Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 2 § första stycket av den som vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. För den som är att anse som arbetstagare skall dock ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 § skadestånds- lagen (1972:207). Om rätt till återkrav för ersätt- ning som har betalats för atom- skada finns särskilda bestämmel- ser i atomansvarighetslagen (1968:45). Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 2 § första stycket av den som vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. För den som är att anse som arbetstagare ska dock ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 § skadestånds- lagen (1972:207). Särskilda bestämmelser om rätt till återkrav för ersättning som har betalats för radiologisk skada finns i lagen (2010:000) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyck- or. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utdrag ut protokoll vid sammanträde . Närvarande: F.d. regeringsrådet , justitierådet och f.d. justitieombudsmannen . Kärnkraften ökat ansvar och förutsättningar för generations- skifte Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 3.lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 4.lag om upphävande av lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveck- 5.lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor, 6.lag om ändring i lagen (1922:382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart, 7.lag om ändring i lagen (1937:73) om befordran med luftfartyg, 8.lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes vägtransport, 9.lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 10.lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192), 11.lag om ändring i produktansvarslagen (1992:18), 12.lag om ändring i sjölagen (1994:1009), 13.lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Den tid inom vilken granskningen enligt regeringens önskemål skulle vara klar har med hänsyn till lagförslagens omfattning och komplicerade natur varit osedvanligt kort. Lagrådet ställs i en sådan situation inför svåra avvägningar. Lagrådet vill naturligtvis inte göra avkall på sin ambi- tion att granska och analysera den föreslagna lagtexten så noggrant som möjligt. vill Lagrådet inte vara en propp i systemet som kommer att försena genomförandet av viktiga reformer. I det föreliggan- de fallet har Lagrådet valt att i första hand fullgöra sina kontrollfunk- tioner enligt 8 kap. 18 § tredje stycket regeringsformen. Däremot har det endast undantagsvis varit möjligt att på sätt som utbildats i praktiken reparera lagtekniska brister och därvid utarbeta nya lydelser av lagtext. Vidare har Lagrådet i sitt yttrande inte gått in på rena detaljer utan kon- centrerat granskningen till viktiga principiella förslag. Remissen innehåller förslag om införande av dels regler som möjliggör ett generationsskifte i det svenska kärnkraftsbeståndet, dels regler som uppfyller de krav på ansvar för skador vid en radiologisk olycka som till följd av internationella överenskommelser åtagit sig att De förstnämnda reglerna är avsedda att komma till uttryck genom ändringar i och lagen om kärnteknisk verksamhet. sistnämnda reglerna kommer i huvudsak att sammanföras i en ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Förslaget till lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor I bestämmelsen definieras begreppet kärnämne. Anpassningen till har medfört att definitionen i viss mån avviker från hur kärnämne definieras i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Lagrådet anser det önskvärt att en framtida översyn av sistnämnda lag leder till att begreppsbildningen i de båda lagarna så långt möjligt sam- ordnas. I sista stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om att annat klyvbart material ska anses vara kärnämne enligt lagen. Lagrådet ifrågasätter lämpligheten av bemyndigandet. En utvidgning av definitionen bör i första hand ske genom att lagen ändras, så att det i denna kontinuerligt finns en full- ständig definition av begreppet kärnämne. De anmärkningar som Lagrådet här riktar mot 2 § gör sig på motsva- rande sätt gällande i fråga om definitionerna i 35 §§ och i fråga om bemyndigandena i 3 och 5 §§. Såvitt Lagrådet kan finna omfattar definitionens punkt 1 även vad som upptas under punkt 4. Lagrådet föreslår därför att punkt 4 utgår. Lagrådet anser att bestämmelsens syfte kommer till bättre uttryck om den ges förslagsvis följande lydelse: Vid tillämpningen av denna lag ska två eller flera svenska kärntek- niska anläggningar anses som en anläggning, om anläggningarna har samma innehavare och ligger nära varandra. Om en anläggning som innehåller kärnämne eller kärnavfall, men som inte är en kärnteknisk anläggning, ligger nära en svensk kärntek- nisk anläggning, ska anläggningarna anses som en anläggning om de har samma innehavare. Enligt Lagrådets mening bör det övervägas om det inte för tydlighetens skull borde framgå av bestämmelsen att anspråk kan riktas även mot den som har ställt säkerhet för anläggningshavarens ersättningsansvar (jfr 33 §). Vidare anser Lagrådet att lagen skulle bli mera lättöverskådlig om be- stämmelserna i 1518 §§ placerades efter de föreslagna 1929 §§. Enligt den föreslagna paragrafen är det där angivna ansvaret för en innehavare av en utländsk anläggning begränsat enligt de bestämmelser som gäller i det landet. Eftersom det i paragrafen inte uttryckligen nämns något land är uttrycket enligt Lagrådets mening inte språkligt korrekt. Det bör bytas ut mot i anläggningsstaten. Detta begrepp defi- nieras i 8 § och används också i motsvarande bestämmelse i atomansva- righetslagen (1968:45), se 17 § första stycket fjärde meningen, liksom i den av föreslagna bestämmelsen i ämnet (11 §). Lagrådet föreslår att det efter orden den som har tillstånd till transpor- ten infogas orden enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Det bör framgå av bestämmelsen att den radiologiska olyckan ska ha or- sakats av det tillfälligt förvarade kärnämnet eller kärnavfallet. Bestäm- melsen bör på motsvarande sätt som 26 § kunna inledas enligt följande: Om det i ett fall som inte omfattas av 2026 §§ inträffar en radiolo- gisk olycka med kärnämne eller kärnavfall som förvaras tillfälligt Enligt den föreslagna bestämmelsen ska en innehavare av en svensk anläggning ha en ansvarsförsäkring eller annan ekonomisk säkerhet. Jfr artikel 10 to have and maintain insurance or other financial security. Enligt Lagrådets mening bör kravet enligt svenskt språkbruk avse skyldighet att ha en ansvarsförsäkring eller ställa annan ekonomisk säkerhet. Uttrycket hanteras inom ramen för den statliga garantimodellen är oprecist och anknyter inte till någon vedertagen terminologi. Andra me- ningen i första stycket bör förslagsvis ges följande lydelse: Det ska göras genom att statliga garantier i form av återförsäkrings- åtaganden ställs ut. 42 och 43 §§ I 43 § andra stycket är statens ersättningsansvar begränsat till 300 mil- joner euro plus ränta och rättegångskostnader. Av 60 § framgår att ersätt- ning för rättegångskostnader inte ska anses som ersättning enligt lagen utan ska betalas av den ersättningsskyldige utöver ersättningen enligt lagen. Möjligt är att det till följd härav framstår som överflödigt att nämna rättegångskostnader i 43 § andra stycket. I 42 § andra stycket anges inte huruvida ränta och rättegångskostnader faller utanför den ansvarsbegränsning som gäller för statens ersättnings- Åtminstone bör till beloppet läggas orden plus ränta. Jfr 31 och 31 a §§ atomansvarighetslagen. Oavsett den föreslagna bestämmelsen kan besluta att ytterliga- re gottgörelse av statsmedel ska kunna beredas skadelidande. har härvid rätt att på egen hand bestämma grunderna och formerna för utgivande av sådan ersättning. Allt efter omständigheterna kan också meddela sitt beslut i annan form än i en särskild lag. Jfr 9 kap. 2 § regeringsformen samt Lavin, Lagrådet och den offentliga rätten 1999- 2001 s. 104 ff. Enligt Lagrådets mening bör övervägas om bestämmelsen är nödvän- dig och i så fall vilken funktion den är avsedd att fylla. Enligt den föreslagna bestämmelsen ska ersättning enligt lagen bestäm- mas med tillämpning av allmänna skadeståndsrättsliga regler, om inte annat följer av lagen. Enligt Lagrådets mening är behovet av denna bestämmelse diskutabelt. Redan enligt 1 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) gäller ju att i den lagen meddelade bestämmelser om skade- stånd ska tillämpas om inte annat är särskilt föreskrivet eller föranleds av avtal eller i övrigt följer av regler om skadestånd i avtalsförhållanden. En hänvisning av denna art har dock för tydlighets skull gjorts i annan lagstiftning, t.ex. i 10 kap. 5 och 6 §§ ellagen (1997:857). I samman- hanget kan pekas på att begränsningarna i 14 § atomansvarighetslagen, motsvarande 15 § i den nu föreslagna lagen, ansetts ge uttryck för att begränsningarna i ansvaret inte kan kringgås genom att skadeståndslagen åberopas (se Bengtsson-Strömbäck, Kommentar till skadeståndslagen, 3 u. 2008, s. 32). Första stycket framstår som onödigt och bör kunna utgå. Avsikten med föreskriften i första meningen klargörs enligt Lagrådets mening på ett bättre sätt om meningen ges följande lydelse: Om det efter en radiologisk olycka kan befaras att de medel som ska användas för att betala ersättning enligt denna lag inte kommer att räcka till full ersättning åt alla skadelidande, ska ersättningen betalas ut i delbetalningar som fördelas proportionellt på det sätt som anges i 49 § andra stycket. Den föreslagna lydelsen av andra meningen kan felaktigt läsas som om det för rätten till ersättning krävs att talan väcks samt att detta görs inom Meningen bör istället inledas med orden Talan om ersättning ska väckas senast ... Bestämmelsen i första meningen innefattar dels ett normgivningsbemyn- digande, dels en kompetensregel. Jfr vad ovan anförts under 10 b § för- slaget till lag om ändring i lagen om kärnteknisk verksamhet. fallen är regeringen beslutsmyndighet. Om det gäller en viss skadelidan- de eller en begränsad krets av skadelidande som ska åtnjuta undantag från reglerna i 52 §, kan frågan som regel inte avgöras genom föreskrifter eftersom dessa måste ha en generell karaktär. Det bör övervägas om inte bestämmelsen bör utformas som enbart en kompetensregel. I första stycket 2 hänvisas till luftfartslagen (2010:000), varmed åsyftas den i prop. 2009/10:95 föreslagna lagen. I anslutning till föredragningen har upplysts att hänvisningen rätteligen skall göras till den i samma pro- position föreslagna lagen om lufttransporter. Bestämmelsen bör ändras i Tillsynen begränsas i den föreslagna bestämmelsen till att avse att denna lag följs. Det får antas att förordnings- och myndighetsföreskrif- ter också kan komma att få sådant innehåll att tillsynen bör omfatta även För detta ändamål bör efter orden denna lag läggas till och anslutande föreskrifter. Däremot bör uttrycket bestämmelser som meddelats med stöd av denna lag undvikas, eftersom det kommer att omfatta enbart föreskrifter i en av regeringen meddelad förordning. Det framgår inte närmare vilka regler som ska gälla för förfarandet i hovrätt eller för överklagande av hovrättens avgörande till Högsta dom- stolen (jfr t.ex. 46 §§ lagen [2006:74] med kompletterande bestämmel- ser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verk- ställighet av vissa avgöranden). På dessa punkter bör ett klargörande ske. Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen Det i sista stycket angivna lagrummet ska rätteligen vara 15 § lagen (2010:000) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Förslaget till lag om ändring i lagen om kärnteknisk verksamhet (förslag 2.3) I paragrafens sista stycke ska rätteligen hänvisas till 58 § lagen (2010: 000) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , Husmark , , , , , , , , , , , , Adelsohn , , , . Regeringen beslutar proposition 2009/10:173 Kärnkraften ökat skades- tåndsansvar. inför, ändrar, upp- Lag om ansvar och er- 13, 38, 39 §§ Lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk