prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — duktplacerade varorna eller tjänsterna eller innehålla andra säljfrämjande Programmet får inte heller otillbörligen framhäva produkten. När det förekommer produktplacering ska tittarna informeras om det i början och i slutet av programmet och när programmet börjar igen efter Informationen ska utformas på lämplig sätt och får inte innehålla säljfrämjande inslag eller något annat som gör att informatio- nen kan förväxlas med reklam. Den som överträder bestämmelserna om produktplacering ska kunna påföras särskild avgift. När någon annan än leverantören av medietjänsten har fått ersättning för att en produkt ska förekomma i ett program och produkten framhävs i programmet på ett otillbörligt sätt, kan förfarandet angripas med stöd av bestämmelserna om otillbörligt kommersiellt gynnande. I artikel 10 i AV-direktivet finns bestämmelser om identifikation av TV- reklam i TV-sändningar. Bestämmelserna bygger på den grundläggande principen om reklamidentifikation. De nuvarande bestämmelserna i 7 kap. 1 och 6 §§ radio och TV-lagen om annonsidentifikation och bestämmelserna i 9 § marknadsföringslagen om reklamidentifiering behöver inte ändras på grund av AV-direktivet. De genomför fullt ut artiklarna 10.1 och 10.2 i AV-direktivet. Genom AV-direktivet har bestämmelserna om placering av TV-reklam och reklamavbrott förenklats och liberaliserats. Reglerna återfinns i arti- När TV-reklam eller teleshopping infogas i programmen ska medlems- staterna säkerställa att detta inte påverkar programmens integritet eller Den tidigare huvudregeln i TV-direktivet att reklamavbrott ska ske mellan programmen tas således bort. motsvarar bestämmelserna vad som gäller enligt TV-direktivet. I artikel 11.2 finns begränsningar för hur ofta sändningar av filmer producerade för TV (med undantag för TV-serier och dokumentärer), biograffilmer, barnprogram och nyhetsprogram, får avbrytas av TV- reklam och teleshopping. TV-reklam eller teleshopping får inte infogas i sändningar av gudstjänster. Vi föreslår att avbrott för reklam och andra annonser inte ska få inte förekomma i program med gudstjänster, i program som huvudsakligen vänder sig till barn eller före eller efter program som huvudsakligen vänder sig till barn . Därutöver föreslår vi att det i lagen tas in bestämmelser om reklamav- brott som motsvarar vad som krävs enligt AV-direktivet. I fråga om övriga program får avbrott förekomma, om det sker på ett sådant sätt att det med hänsyn till naturliga avbrott i programmen, pro- grammens längd och karaktär inte påverkar programmens integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter. Vid sändningar av filmer och nyhetsprogram måste det vara minst mellan avbrotten. Tillåten tid för TV-reklam Radio- och TV-lagens bestämmelser om högsta tillåtna annonstid har ändrats så sent som . Regeringen uttalade då att det är angeläget att konkurrensförutsättningarna för programföretagen utjämnas och att risken för att programföretag etablerar sig utomlands minskar. Vidare anfördes att det inte är försvarligt att behålla en ordning som missgynnar de TV-företag som väljer att etablera sig i . svenska reglerna om sändningstid för annonser i TV-sändningar borde därför enligt regeringen närmas till den längsta tillåtna annonstiden enligt Vi anser att ett motsvarande synsätt kan anläggas också vid genomfö- randet av AV-direktivets regler om högsta tillåtna annonstid. bärande skäl att behålla eller införa strängare regler än vad som följer av Bestämmelserna om högsta tillåtna annonstid i TV-sändningar bör således utformas på så sätt att de motsvarar vad som krävs som mi- niminivå enligt direktivet. En nyhet i AV-direktivet är artikel 3k som rör korta nyhetsinslag i TV- Programföretagen har för korta nyhetsinslag rätt att få till- gång till evenemang av stort allmänintresse även om dessa sänds med utnyttjande av exklusiva rättigheter. Syftet med bestämmelsen är enligt skäl 38 i ingressen att främja mångfald genom diversifierad nyhetspro- duktion och ett diversifierat programutbud. För att genomföra artikel 3k är inte nu gällande inskränkningar i upp- hovsrätten och de till upphovsrätten närstående rättigheterna tillräckliga. Vi föreslår därför att det införs bestämmelser i upphovsrättslagen som ger programföretagen rätt att i allmänna nyhetsprogram sända korta ut- drag från ett evenemang av stort allmänintresse som ett annat programfö- retag har den exklusiva rätten att sända. Programföretaget ska också få sända utdraget när nyhetssändningen senare tillhandahålls som beställ- Det korta utdraget får inte vara längre än vad som är motiverat av Det får inte heller sändas efter evenemanget än som är motiverat med hänsyn till nyhetsintresset. I artikel 1 i AV-direktivet definieras begreppet TV-reklam. Definitionen motsvarar närmast ordagrant definitionen av begreppet TV-reklam i TV- direktivet. Begreppet annons har dock utgjort ett samlingsbegrepp för kommersiell reklam och meddelanden som utan att utgöra sådan reklam har till syfte att bibringa allmänheten vissa allmänna värderingar. Det saknas anledning att nu frångå detta system. Annonsbegreppet är väl inarbetat och bör behållas. Mot bakgrund av dess centrala betydelse på området bör begreppet definieras i den nya lagstiftningen. Vi föreslår att begreppet annons ska avse dels kommersiell reklam, dels meddelanden som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan och som har till syfte att främja en sak eller idé. informa- tions- eller utbildningsprogram som bekostas av någon annan omfattas därmed inte. Begreppet reklam bör definieras i lagstiftningen som varje form av meddelande som sänds antingen mot betalning eller liknande ersättning eller som utgör egenreklam, och som syftar till att marknadsföra varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter. Annonsering med delad skärm Tekniken med delad skärm (split screen) innebär att olika former av innehåll kan visas i bild. Detta sker genom att TV-skärmen delas upp i olika delar. Exempelvis kan annonsinslag sändas i ett fönster under sändningen av ett TV-program så att två åtskilda bilder syns på skärmen. används split screen-tekniken av svenska , exempelvis genom att låta en rullande text längst ner i rutan ange börskurser eller återge sms-meddelanden som skickats till ett program. Radio- och behandlade frågan om annonsering med delad skärm i betänkandet Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62). I likhet med den förra utredningens förslag föreslår vi att man i ett pro- gram som består av ett direktsänt evenemang som fortgår oberoende av annonsavbrott ska få sända annonsering med delad skärm under förut- sättning att det sker på ett sådant sätt att programmets integritet och vär- de eller rättighetshavarnas rättigheter inte kränks. Vi föreslår också att sponsringsmeddelanden får sändas med delad skärm under samma förut- sättningar som med hel skärm. Med virtuell annonsering avses användningen av virtuella metoder för att infoga reklaminslag under sändning av TV-program, särskilt genom att befintliga reklamskyltar på platsen byts ut eller att nya bilder placeras Härigenom får tittaren intrycket att reklambilderna finns i verkligheten, dvs. rent fysiskt, medan de i själva verket är inlagda på elektronisk väg i TV-signalen. Radio- och behandlade frågan om virtuell annon- sering i betänkandet Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62). I likhet med den förra utredningen föreslår vi att virtuell annonsering ska få förekomma i program under förutsättning att programföretaget inte får någon ersättning för den och att annonseringen är placerad på ett fysiskt föremål eller en fysisk plats som normalt används för annonser, inte är mer framträdande än den annonsering som normalt sett före- kommer på platsen, inte innebär att programmets integritet och värde eller rättighetsha- varnas rättigheter kränks, eller inte strider mot lagens annonsbestämmelser i övrigt. Ett krav för att virtuell annonsering ska få förekomma är att program- företaget före och efter varje sändning av program som innehåller virtuell annonsering på lämpligt sätt upplyser om annonseringen. Bestämmelser- na om annonssignatur, annonstid och annonsavbrott ska inte tillämpas på virtuell annonsering. Övriga bestämmelser om annonsinnehåll är däremot tillämpliga. Med elektroniska företagsskyltar avses sådana skyltar som förekommer i sportsändningar och som tillsammans med tids-, placerings- och resultat- information anger namnet på det eller de företag som tillhandahållit den tidmätnings- eller datautrustning som används vid sportevenemanget. Det är alltså fråga om skyltar som inte finns naturligt utan som fogas in i bilden av produktionsföretaget i samband med sändningen. Radio- och behandlade frågan om virtuell annon- sering i betänkandet Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62). Även i denna del ansluter vi oss till den förra utredningen och föreslår att det i lagen tas in bestämmelser som innebär att det blir möjligt att under vissa förutsättningar infoga elektroniska företagsskyltar i sportpro- gram. Sådana företagsskyltar ska få förekomma i sportprogram i TV- sändning under förutsättning att 1.det sker i samband med sändning av den information som företaget i fråga tillhandahållit, 2.programföretaget inte får någon särskild ersättning för det, 3.företagsnamnet eller logotypen inte förenas med ljud och bara upptar en liten del av bilden och 4. företagsnamnet visas i rimlig omfattning. Konkurrens och abonnentinflytande i kabel-TV-nät Radio- och hade i uppdrag att överväga om det är lämpligt och möjligt att genom lagstiftning skapa förutsättningar för konkurrens mellan olika innehållsleverantörer i kabel-TV-näten. Utredningen behandlade i sitt betänkande Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62) tre olika delfrågor: lagstiftning om tillträde till kabel-TV-näten för programföretag eller andra operatörer, inflytande för abonnenterna över programutbudet och inflytande för abonnenterna över hur programutbudet paketeras. Utredningen bedömde att det varken skulle vara möjligt eller lämpligt att lagstiftningsvägen skapa förutsättningar för konkurrens mellan olika innehållsleverantörer i kabel-TV-näten. Utredningen ansåg inte heller att det borde införas lagstiftning om hur de program som distribueras i ka- bel-TV-nät ska väljas ut eller hur programutbudet ska paketeras. Vi gör ingen annan bedömning än Radio- och . bör således inte införas lagstiftning om konkurrens mellan olika inne- hållsleverantörer i kabel-TV-nät. Det bör inte heller införas någon lag- stiftning om hur de program som distribueras i kabel-TV-nät ska väljas ut Villkor för sändningarnas innehåll Radio- och hade i uppdrag att lägga fram förslag som gör att samma regler kan tillämpas på samtliga TV-sändningar från ett företag, oberoende av om sändningarna sker på ett sätt som kräver tillstånd eller på något annat sätt. Utredningen skulle också föreslå mer kraftfulla åtgärder om ett programföretag vid upprepade tillfällen och på liknande sätt bryter mot villkor för innehållet i sändningarna. Radio- och diskuterade i sitt betänkande Anpass- ning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62) frågor om innehållet i sändningar skulle regleras genom tillståndsvillkor eller lagregler, frågan om sanktioner och tillsyn och slutligen tillämplig- het av tillståndsvillkor på vissa sändningar. viss kritik vid remissbehandlingen. Vi anser att regler som har till syfte att tjäna angelägna intressen bör kunna upprätthållas för alla slags sändningar, även trådsändningar. sådan ordning kräver emellertid ändringar i yttrandefrihetsgrundlagen. har framfört detta till (Ju 2003:04), som för närvarande ser över grundlagen. Trots det som sagts föreslår vi inte att några av de regler som för närvarande kan föreskrivas som tillståndsvillkor omvandlas till föreskrif- ter i lag. Vi anser att den nuvarande myndighetskontrollen av vissa sänd- ningsvillkor bör kunna ersättas med självreglering, under förutsättning att självregleringen bedöms kunna fungera lika effektivt som myndighets- För att en utveckling mot självreglering ska underlättas bör regler som kan föreskrivas som villkor för sändningstillstånd inte ersättas med föreskrifter i lag, som den förra utredningen föreslog. ett programföretag omfattas av en effektiv ordning för självreglering bör tillståndsmyndigheten kunna avstå från att ställa upp villkor inom områ- den som omfattas av självregleringen eller ändra sådana villkor som Om en utveckling mot självreglering inte kommer till stånd anser vi att man på nytt bör överväga om vissa regler bör framgå direkt av lagen och därmed bli tillämpliga även för sändningar som inte TV och radio är viktiga informationskällor och det är angeläget att tit- tare och lyssnare har tillgång till korrekt och relevant information. på saklighet bör därför fortfarande kunna ställas upp som villkor för Till skillnad från den förra utredningen anser vi inte heller att nuvaran- de regler om tillsyn och sanktioner i fråga om förbudet att sända program med ingående våldsskildringar m.m. bör ändras. Radio- och behandlade frågor om tillståndsplikt i sitt betänkande Tillgänglighet, mobil-TV samt vissa andra radio- och TV- rättsliga frågor (SOU 2006:51). Detta gjordes dels i samband med förslag om mobil-TV, dels i samband med förslag om interaktiva tjänster. Vi bedömer att de skäl som historiskt använts för att motivera till- ståndsplikt är giltiga när det gäller traditionell marksänd TV. Däremot bedömer vi att det finns anledning att överväga om man ska begränsa omfattningen av de sändningar för vilka det ska krävas tillstånd. Vi föreslår att tillstånd ska krävas för att sända TV-program med hjälp av radiovågor, om sändningen sker på frekvenser mellan 87,5108 me- gahertz, eller . För att sända ljudradioprogram med hjälp av radiovågor ska det krävas tillstånd, om sändningarna sker på 1.frekvenser under som är avsedda för rundradiosänd- ningar enligt internationella överenskommelser som är bundet av, eller 2.frekvenser mellan , eller . Vi bedömer att så kallade push-tjänster i allmänhet får anses utgöra TV-sändningar i AV-direktivets mening och att det inte bör utformas några särskilda regler för sådana sändningar. Ett programföretag med tillstånd att sända TV har rätt att sända push-tjänster i den utsträckning som tillståndet ger möjlighet till det. Det bör också vara möjligt att med- dela tillstånd till programföretag som uteslutande avser att sända push- tjänster. Vi föreslår att det ska krävas tillstånd för att sända sökbar text-TV i de frekvensband som föreslås vara tillståndspliktiga för sändning av ljudra- dio- och TV-program. Med sökbar text-TV ska avses en medietjänst som huvudsakligen be- står av text, grafik eller stillbilder, med eller utan ljud, om användaren själv kan välja vilken del av innehållet som han eller hon vill ta del av och det ska ske. Vi bedömer att det inte kommer att bli aktuellt att sända beställtjänster iAV-direktivets mening som rundradiosändning i de frekvensområden som vi föreslår ska vara tillståndspliktiga. När man inskränker tillståndsplikten bör de regler om utgivare som fö- reskrivs i 3 kap. 1 och 2 §§ lagen (1991:1559) om föreskrifter på tryck- frihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden även gälla för TV- och ljudradiosändningar som inte kräver tillstånd. Den som tillhandahåller beställtjänster ska anmäla sig för registrering hos Radio- och så att myndigheterna vet vilka som bedriver sådan verksamhet som är ansvarigt för enligt AV-direktivet. Radio och ska vid anmälan om registrering av dem som sänder TV-program, sökbar text-TV och beställ-TV pröva om verksam- heten omfattas av lagen. Om verksamheten inte omfattas av lagen, ska registrering inte ske. Slutligen föreslår vi att ett tillstånd att sända TV och sökbar text-TV ska kunna överlåtas om tillståndsmyndigheten godkänner det. ståndsmyndigheten ska pröva om förvärvaren uppfyller kraven för att Vidare ska myndigheten pröva om ägarkoncentrationen bland innehavarna av tillstånd att sända TV påverkas i mer än ringa om- fattning och om överlåtelsen för med sig en påtaglig minskning av mång- falden i programutbudet. Den som förvärvar ett tillstånd övertar överlåta- rens rättigheter och skyldigheter. Radio- och behandlade i sitt betänkande Tillgäng- lighet, mobil-TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51) mobil-TV. Utredningen lämnade ett omfattande förslag på området. Det saknas utrymme för rundradiosänd mobil-TV i de frekvensband där vi föreslår att det ska krävas tillstånd och det är tveksamt om de sär- skilda sändningssystemen för mobil-TV kommer att behövas. Med hän- syn till dessa förhållanden och till den tekniska utvecklingen på området bedömer vi att det är mindre sannolikt att det kommer att bli aktuellt att inleda TV-sändningar som är särskilt anpassade för mottagning med små rörliga mottagare inom det område som vi föreslår ska vara tillstånds- pliktigt. Vi finner därför att det inte finns någon anledning att införa några sär- skilda regler för sådana TV-sändningar. Om särskilda mobil-TV- sändningar ändå skulle komma till stånd inom det tillståndspliktiga om- rådet, kommer de att följa samma regler som TV-sändningar i allmänhet. Lokal icke-kommersiell TV och närradio Radio- och tog självmant upp frågan om registrerade trossamfunds möjlighet att sända närradio i sitt betänkande Tillgänglig- het, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51). Vi föreslår i likhet med den förra utredningen att tillstånd att sända närradio ska också kunna ges till samtliga registrerade trossamfund och registrerade organisatoriska delar av registrerade trossamfund som har anknytning till sändningsområdet. anpassades bestämmelserna om vidaresändningsplikt i 8 kap. 1 § radio- och TV-lagen till artikel 31 i USO-direktivet . Vi anser i likhet med Radio- och och Radio- och att sam- ma anpassning bör göras när det gäller bestämmelserna i 8 kap. 2 § ra- dio- och TV-lagen om skyldighet att tillhandahålla utrymme för lokala kan kabeloperatören välja att tilldela kabelsändarföre- tagen enbart analogt sändningsutrymme trots att allt övrigt programutbud Det leder till att det enligt Radio- och finns en risk att tittarna inte på ett enkelt sätt kan ta del av sändningarna från de lokala kabelsändarföretagen. Vi anser därför att skyldigheten att tillhandahålla sändningsutrymme ska gälla såväl analog som digital tek- Den nuvarande bestämmelsen i 8 kap. 4 § radio- och TV-lagen om skyldighet att tillhandahålla utrymme för de lokala kabelsändarföretagens sändningar i mikrovågssändningar bör avskaffas. Enligt vad som är be- kant för utredningen förekommer det inte några sådana sändningar. stämmelsen är därmed obehövlig. i lokalt kabelsändarföretag har ansetts mindre rätt- visande, eftersom det framförallt är ideella föreningar som bedriver verk- Enligt vår mening bör minsta möjliga ändring göras av be- greppet för att tillgodose önskemålet om ett begrepp som inte leder tan- ken till någon särskilt organisationsform. Vi föreslår därför att begreppet lokalt kabelsändarföretag ersätts med begreppet lokal kabelsändarorgani- I övrigt anser vi att den nuvarande ordningen när det gäller lokal icke- kommersiell TV och närradio bör bestå. Den nuvarande radio- och TV-lagen ersätts med en helt ny lag med samma namn. Den nya lagen inleds med en avdelning med övergripande bestämmel- ser som gäller för såväl radio som TV. Därefter följer en avdelning med bestämmelser som bara rör TV, dvs. TV-sändningar, beställ-TV och sökbar text-TV. Nästa avdelning innehåller bestämmelser som bara re- glerar ljudradiosändningar. Lagen avslutas med en avdelning med ge- mensamma bestämmelser. I utredningens uppdrag att göra en allmän översyn av radio- och TV- lagen ingår att överväga möjligheten att komplettera lagstiftningen med former för självreglering. AV-direktivet innehåller också regler enligt vilka medlemsstaterna åläggs att främja system för sam- eller självre- glering på nationell nivå inom de områden som samordnas i direktivet. Det finns i flera system för självreglering som berör olika me- Det saknas dock system som skapats av eller uteslutande riktar sig till programföretagen eller andra leverantörer av AV-tjänster. TV-företagen har sinsemellan olika förutsättningar för att delta i själv- reglerande eller självsanerande verksamhet. Det finns inget som hindrar att programföretagen ansluter sig till befintliga system på pressens områ- de eller skapar egna. Omfattas ett programföretag av en effektiv självre- glering bör tillståndsmyndigheten främja självregleringen genom att avstå från att ställa upp sändningsvillkor inom områden som omfattas av Vi föreslår att Radio- och tillsynsansvar förtydligas i lagen. Tillsyn över villkor som meddelats med stöd av 3 kap. 8 § 2 (skyldig- het att sända under en viss minsta tid) har tidigare ansetts vara delat mel- lan och TV och Radio- och . Vi föreslår att det bara ska vara Radio- och som ska ha tillsyn över sådana villkor. Redovisningen av hur stor andel av verksamheten som har utgjorts av europeiska program och vilka åtgärder som har vidtagits för att främja framställningen av europeiska produktioner, som lämnas till Radio- och , ska i fortsättningen lämnas till och TV, eftersom arbetsuppgiften är programrelaterad och kan samordnas med annan rapporteringsskyldighet till nämnden. På begäran av och TV ska den som be- driver verksamhet enligt lagen lämna de upplysningar som behövs för att kunna bedöma storleken av den särskilda avgiften. Beslut av Radio- och om tillstånd att sända TV, återkallelse av tillstånd m.m. ska gälla , om inte något annat bestäms. Den nya lagen föreslås träda i kraft . tidpunkten för lagens ikraftträdande har tillstånd att sända TV ska ha rätt att också sända sökbar text-TV i rimlig omfattning så länge tillståndet Lagens bestämmelser om produktplacering ska bara gälla program som har producerats efter lagens ikraftträdande. Våra förslag innebär att både och TV och Radio- och kommer att få nya uppgifter. som uppstår bör kunna finansieras genom besparingar som kan vinnas genom att myndigheterna ytterligare samverkar och integrerar sina verk- samheter med varandra. För staten i övrigt får de förslag vi lämnar i detta betänkande inte några konsekvenser som måste finansieras i särskild Våra förslag till nya regler för annonser, sponsrade program och pro- duktplacering kan leda till ökade intäkter för programföretagen. till nya regler när det gäller skyldigheten att göra TV-program och pro- gram i beställ-TV som sänds på annat sätt än genom tråd tillgängliga för personer med funktionsnedsättning kommer att leda till ökade kostnader för de berörda företagen. Det är emellertid inte möjligt att uppskatta kostnaderna, eftersom ett genomförande av skyldigheten kommer att göras successivt och med beaktande av företagens finansiella förutsätt- ningar och den tekniska utvecklingen. Författningsförslag i betänkandet En ny radio- och TV-lag (SOU 2008:116) Förslag till radio- och TV-lag Härigenom föreskrivs följande. Lagens innehåll och tillämpningsområde 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ljudradio- och TV- sändningar, beställ-TV och sökbar text-TV enligt följande. lagens innehåll och tillämpningsområde (1 kap.) information och registrering (2 kap.) definitioner (3 kap.) TV-sändningar, beställ-TV och sökbar text-TV tillstånd (4 kap.) innehållet i TV-sändningar och beställ-TV (5 kap.) produktplacering (6 kap.) sponsring (7 kap.) reklam och andra annonser (8 kap.) vidaresändning i kabelnät (9 kap.) krav på tillstånd (10 kap.) tillstånd att sända andra ljudradioprogram än närradio och lokalradio (11 kap.) tillstånd att sända närradio (12 kap.) tillstånd att sända lokalradio (13 kap.) innehållet i ljudradiosändningar (14 kap.) reklam, andra annonser och sponsring (15 kap.) granskning och tillsyn (16 kap.) straff och särskilda avgifter (17 kap.)