prop · GX0385 · 2010-01-08 00:00:00 — Synpunkterna avser det närmare innehållet i registret och redovisas därför i avsnitt 19.4.2. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen vänder sig mot förslaget när det gäller förutsättningarna för registrering och anser att dessa innebär att det delvis blir en slump vilka uppgifter som får registreras. Statens krimi- naltekniska laboratorium anser att det bör kunna registreras i det all- männa spaningsregistret att man vid sökning i DNA-register eller finger- avtrycksregister har funnit överensstämmelse mellan spår och uppgifter i Skälen för regeringens förslag En utgångspunkt är att den nya regleringen av det allmänna spaningsre- gistret, så långt det kan motiveras av behov i den polisiära verksamheten, bör motsvara den registrering som sker . är det angeläget att man inte tillåter en registrering som inte är acceptabel med hänsyn till intresset av skydd för den personliga integriteten. Den enskilde bör i så stor utsträckning som möjligt ges samma skydd vid behandling av upp- gifter i det allmänna spaningsregistret som vid behandling av uppgifter enligt den föreslagna polisdatalagen. Lagen bör därför inte bara innehålla regler om vad som krävs för att en person ska få registreras utan också om vilka andra uppgifter som får behandlas. Dessutom bör det införas begränsningar i fråga om vilka uppgifter som får vara sökbara i registret. Detta är begränsningar som i större eller mindre utsträckning har sin motsvarighet i det nuvarande tillståndet att föra det allmänna spaningsre- gistret. förslag om man ska kunna re- gistrera träffar i DNA-register eller fingeravtrycksregister saknar mot- svarighet i dagens register. Eftersom utgångspunkten för den nya lagen är att skapa lagstöd för den typ av behandling som redan förekommer bör möjligheten till registrering inte utökas på det sätt som laboratoriet före- slår. Datainspektionen menar att promemorians förslag leder till att förut- sättningarna för att registrera uppgifter blir slumpmässiga eftersom det ställs som krav för registrering att det föreligger misstanke om ett kon- kret brott. Enligt tillståndet till det nuvarande registret ska registrering avse uppgifter med anknytning till misstänkt eller konstaterad brottslig- het. Även enligt tillståndet krävs det således misstanke om planerade, förberedda, pågående eller fullbordade brott. Någon avgörande skillnad i förhållande till dagens registrering blir det således inte fråga om. Uppgifter om misstänkta personer För att en person ska få registreras bör det för det första krävas att han eller hon är misstänkt för ett brott. Det bör räcka med en låg grad av misstanke. Eftersom registret syftar till att underlätta spaningsarbetet, bör brott som i sin helhet har lagförts inte kunna läggas till grund för registre- ringen. föreskrifter om det allmänna spaningsregistret (RPSFS 2003:4, FAP 4481) innehåller en uppräkning av ett stort antal brottsbalksbrott (brott mot 34, 6, 814, 16 och 17 kap. ) och vissa brott mot specialstraffrättsliga bestämmelser som utgör grund för registrering. En sådan uppräkning har bl.a. den nackdelen att den inte fångar in nya brottstyper. Som exempel kan nämnas att uppräkningen innehåller brott mot ransoneringslagen och valutabrott, som knappast förekommer, medan brott mot kreditupplysningslagen (1973:1173) inte täcks in, trots att det är en brottstyp som förknippas med brottslighet av organiserat slag. Vid lagreglering av registret bör man enligt regeringens mening välja en mera generell lösning än en uppräkning av vissa brottstyper. En lämp- lig lösning är att avgränsa registreringen till personer som är misstänkta för brott som inte har enbart böter i straffskalan. Det kan nämligen inte anses motiverat att låta registret omfatta uppgifter om personer som är misstänkta enbart för bagatellbrott. Förslaget får till följd att å ena sidan några av de brottstyper som kan läggas till grund för registrering faller bort. Å andra sidan kan vissa nya brottstyper ligga till grund för registre- ring. Förutom misstanke om brott av visst slag bör det krävas att behand- lingen av personuppgifter är av särskild betydelse för polisens spanings- Kravet innebär att uppgifter som visserligen skulle ha all- Prop. 2009/10:85 mänt värde för spaningsverksamheten, men där värdet inte är så stort, inte får behandlas. För att en uppgift ska anses ha särskild betydelse bör det krävas att den kan bidra till att brott, som är av sådan svårhetsgrad som krävs för behandling i registret, kan beivras. Det krävs en kvalifice- rad bedömning av om uppgifterna faktiskt har sådan betydelse. Endast ett fåtal tjänstemän får göra den bedömningen när det gäller den nuvarande registreringen. Detta bör gälla även i fortsättningen, men är inte något som behöver regleras i lagen. Uppgifter om andra personer och om föremål Det bör, på samma sätt som , vara möjligt att i registret behandla även uppgifter som avser personer som inte är misstänkta för brott. Sådana uppgifter bör dock få behandlas endast om uppgiften har anknytning till en misstänkt person. Vidare bör det krävas att behandlingen är av sär- skild betydelse för polisens spaningsverksamhet. behand- las uppgifter om icke misstänkta i löpande text och är inte sökbara. Det rör sig t.ex. om uppgifter om att en viss namngiven person har setts i en misstänkt persons sällskap eller att den misstänkte brukar bo hos en namngiven anhörig. I det följande diskuteras vilka sökbegränsningar som bör gälla. Polisen behöver vidare kunna behandla uppgifter om fordon och andra föremål som kan antas ha samband med ett brott. Det rör sig här om indirekta personuppgifter, t.ex. om registreringsnumret på ett fordon som uppges ha lämnat en brottsplats i hög fart i nära anslutning till brottet. I många fall tillhör sådana fordon helt oskyldiga personer, eftersom stulna bilar ofta används som flyktfordon. I andra fall kan uppgifter om fordo- net leda till att gärningsmannen kan spåras. Uppgifter av detta slag bör kunna behandlas även i fortsättningen. En förutsättning för detta bör dock vara att uppgifterna är av särskild betydelse för polisens spanings- verksamhet. Likaså har polisen behov av att i vissa fall, där det inte finns misstanke mot någon fysisk person, kunna registrera uppgifter om en juridisk per- son som kan antas ha samband med ett misstänkt brott. Det kan t.ex. röra sig om ett aktiebolag som äger eller disponerar en lokal där smuggelgods förvaras eller någon annan typ av juridisk person som äger eller hyr en lokal där alkohol eller narkotika tillverkas. Det kan även vara fråga om en juridisk person som har utfärdat vissa handlingar som utnyttjas i brottslig verksamhet. Samma förutsättningar som föreslås gälla för regi- strering av transportmedel bör gälla för registrering av juridiska personer. 19.4.2Uppgifter om grunden för registreringen m.m. Regeringens förslag: Registret ska alltid innehålla uppgifter om 1.grunden för att en person registreras som misstänkt eller att upp- gifter om en juridisk person, ett transportmedel eller föremål införs i registret och omständigheterna som ger anledning till registreringen, 2.de omständigheter och händelser som ger upphov till att andra uppgifter än de som anges i 1 tillförs registret, och 3.uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Någon upplysning om det sistnämnda behöver dock inte lämnas om det på grund av särskilda omständigheter är onödigt. Därutöver får registret innehålla bl.a. följande uppgifter om en regi- strerad person: uppgift som är ägnad att identifiera personen, uppgift om vistelseadress, uppgift om verkställighet av påföljd för brott, uppgift om att personen är eftersökt i samband med brott, uppgift om att personen har varit beväpnad, våldsam eller flyktbenägen, och uppgift om att personen är föremål för särskild övervakning. Utredningens förslag motsvarar i stora delar promemorians. Utred- ningen förslår inte att grunden för registrering alltid ska antecknas. Remissinstanserna: har tolkat förslaget så att man även i fortsättningen ska kunna markera i registret om en person tillhör landets allra grövsta brottslingar (s.k. A-markering) eller om vederbö- rande anses vara yrkeskriminell (s.k. Y-markering). anser att detta bör framgå direkt av lagtexten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås inget undantag från kravet på att lämna upplys- ningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak om detta på grund av särskilda omständigheter är onödigt. Remissinstanserna: anser att ytterligare uppgifter om fordon och organisationer som har samband med brottslighet bör kunna registreras. Styrelsen framhåller också att det vid bekämpning av vardagsbrottsligheten finns ett stort behov av att kunna registrera upp- gifter om vaneförbrytare (s.k. V-markerade). I övrigt berör remissinstan- serna inte frågan. Skälen för regeringens förslag: Lagen om polisens allmänna spa- ningsregister bör reglera både vilka uppgifter som alltid måste finnas i registret och vilka uppgifter som därutöver får behandlas. Inledningsvis bör det framhållas att det allmänna spaningsregistret bygger på äldre teknik och att det därför inte medger fritextsökning utan endast sökning på vissa textfält eller begrepp. Eftersom lagen syftar till att reglera det nuvarande registret , och därför också föreslås vara tidsbegränsad, bör innehållet i allt väsentligt spegla den nuvarande registreringen, även om detta kanske inte i alla delar över- ensstämmer med hur man numera brukar reglera register. Vissa uppgifter i registret bör vara obligatoriska. För det första bör det alltid kunna utläsas vad som har motiverat att uppgifter om en person eller om ett transportmedel eller annat föremål första gången har förts in i Det måste således finnas uppgifter om det brott som har för- anlett att en viss person har antecknats såsom misstänkt. Även omstän- digheterna kring brottet bör redovisas. Motsvarande krav bör ställas om det beträffande en registrerad person införs uppgifter om nya brottsmiss- tankar eller beträffande en juridisk person, ett transportmedel eller annat föremål införs nya uppgifter om samband med brott. För det andra bör det framgå vad som har legat bakom att nya uppgifter av annat slag om en registrerad person tillförs registret. Här är det när- mast fråga om vilka omständigheter eller händelser som gett upphov till den nya anteckningen. Det är nämligen vanligt att en registrering så små- ningom följs av nya noteringar om den registrerade personen, om upp- gifterna är av värde från spaningssynpunkt. Det kan t.ex. röra sig om uppgifter om vilka personer en misstänkt narkotikabrottsling träffar, vilka fordon en misstänkt inbrottstjuv disponerar osv. Det är framför allt i sådana noteringar som det kan finnas uppgifter om personer som inte själva är misstänkta för brott. Liksom nu bör också som huvudregel uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak bedömas. En sådan bedömning görs av den person som avgör om uppgifterna har sådant värde från spaningssynpunkt att de över huvud taget bör tillföras registret. På samma sätt som föreslås i den nya polisdatalagen (se avsnitt 10) bör någon upplysning inte krävas om det på grund av omständigheterna framstår som onödigt, t.ex. om det framgår att uppgifterna härrör från slutsatserna i en dom. Av lagen bör också framgå vilka ytterligare uppgifter om den registre- rade som får behandlas. Det bör vara fråga om uppgifter som typiskt sett är viktiga för polisens spaningsverksamhet och som i huvudsak mot- svarar vad som får registreras i det allmänna spaningsregistret. Efter- som spaning kan äga rum av olika skäl bör det finnas utrymme för upp- gifter som underlättar olika typer av spaning, framför allt uppgifter som underlättar personrelaterad spaning. Det rör sig exempelvis om uppgifter om var personen vistas, uppgifter som kan bidra till identifieringen av denne, uppgifter om anknytningen till juridiska personer och uppgifter som underlättar vid direkta ingripanden mot personen i fråga. anser att vissa ytterligare uppgifter bör få registreras, bl.a. att en person är s.k. vaneförbrytare. En sådan registrering ter sig betänklig från integritetssynpunkt. Vidare kan behovet ifrågasättas mot bakgrund av att det framgår av belastningsregistret att en person har gjort sig skyldig till upprepade brott och av misstankeregistret om det finns flera aktuella misstankar. Någon registrering av vaneförbrytare på det sätt som förordar bör därför inte tillåtas. För att så långt som möjligt anpassa regleringen till verksamhetens be- hov och för att uppnå ett tillfredsställande integritetsskydd, bör reger- ingen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela närmare föreskrifter om de uppgifter som får behandlas i registret och om förfa- randet vid registreringen. En bestämmelse som informerar om att sådana föreskrifter kan meddelas bör införas i lagen. Behandling av känsliga personuppgifter Regeringens förslag: Uppgifter om en person får inte behandlas en- bart på grund av vad som är känt om personens ras, etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Uppgifter som behandlas på annan grund får dock kompletteras med sådana uppgifter, när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Uppgifter om en persons utseende ska alltid utformas på ett objek- tivt sätt med respekt för människovärdet. Utredningens förslag överensstämmer i sak med promemorians, men utredningen föreslår inte någon särskild regel om uppgifter om personers utseende. Remissinstanserna har tillstyrkt utredningens förslag eller inte haft någon invändning mot det. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i frågan. Skälen för regeringens förslag: Det finns särskilda regler om behand- ling av känsliga personuppgifter både i 5 § polisdatalagen och i förslaget till ny polisdatalag (se avsnitt 8). En motsvarande bestämmelse bör infö- ras i lagen om polisens allmänna spaningsregister. Bestämmelsen bör utformas efter mönster av den bestämmelse som föreslås i den nya polisdatalagen. Det innebär att känsliga personupp- gifter inte ska få behandlas enbart på grund av vad som är känt om per- sonens ras, etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Däremot bör, om personuppgifter behandlas på annan grund, dessa få kompletteras med känsliga personuppgifter, men endast om detta är absolut nödvän- digt för syftet med behandlingen. Vidare bör det införas en bestämmelse om att uppgifter om en persons utseende alltid ska utformas på ett objek- tivt sätt med respekt för människovärdet. 19.6Särskilda upplysningar och sökbegränsningar Regeringens förslag: När uppgifter behandlas som direkt kan hänfö- ras till en person som inte misstänks för brott ska det genom en sär- skild upplysning eller på något annat sätt framgå att personen inte är misstänkt. Uppgifter som direkt kan hänföras till en person som inte är miss- tänkt för brott får inte vara sökbara i registret. Vid sökning i registret får uppgifter som avslöjar ras, etniskt ur- sprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlem- skap i fackförening eller som rör hälsa eller sexualliv inte användas som sökbegrepp. Detta hindrar inte att brottsrubriceringar eller upp- gifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp. Tillgången till uppgifter i registret ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Utredningens förslag överensstämmer i sak med promemorians vad gäller särskilda upplysningar. Utredningen föreslår inga sökbegräns- ningar. Remissinstanserna har inte yttrat sig i saken. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna berör inte frågan. Skälen för regeringens förslag: Som har framgått ovan bör det all- männa spaningsregistret få innehålla uppgifter om personer som inte är misstänkta för brott. Frågan är då i vilken utsträckning sådana uppgifter bör förses med särskilda upplysningar och vilka sökbegränsningar som bör gälla. Den nya polisdatalagen föreslås innehålla bestämmelser om att upp- gifter som rör icke misstänkta personer, och som har gjorts gemensamt tillgängliga, som huvudregel ska förses med en upplysning om att per- sonen i fråga inte är misstänkt (avsnitt 10). Motsvarande bör gälla för behandling av uppgifter i det allmänna spaningsregistret. Någon särskild upplysning bör dock inte krävas om det ändå av omständigheterna fram- går att personen i fråga inte är misstänkt. Uppgifter som direkt hänför sig till personer som inte själva är miss- tänkta bör inte få vara sökbara. Däremot bör indirekta personuppgifter som rör transportmedel och andra föremål kunna vara sökbara, på samma sätt som . Uppgifter av det slaget är viktiga från spaningssynpunkt, som det integritetsintrång som en behandling kan medföra är begränsat. Uppgifter om fordon är tillgängliga i offentliga register och polisens behandling av dessa uppgifter kan inte sägas vara särskilt integ- ritetskänslig. Detsamma gäller uppgifter om andra transportmedel. När det gäller andra föremål kan man inte dra lika generella slutsatser om ris- ken för integritetsintrång, men eftersom uppgifterna kan ha stor betydelse för spaningsverksamheten, t.ex. en uppgift om varifrån ett visst skjutva- pen härrör, bör en behandling som innebär att uppgiften är sökbar ändå kunna godtas. Även uppgifter om juridiska personer bör, liksom , vara sökbara i registret. Sådana uppgifter har ofta ett stort spaningsvärde. I detta fall finns uppgifterna normalt också tillgängliga i offentliga register och det eventuella integritetsintrånget är därför begränsat. Det bör införas samma begränsning vid sökning på känsliga person- uppgifter som föreslås gälla i den nya polisdatalagen. Vid sökning i registret bör således uppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, poli- tiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackfö- rening eller som rör hälsa eller sexualliv inte få användas som sökbe- grepp. Detta bör inte hindra att brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp. Tillgången till personuppgifter ska alltid begränsas till vad varje tjäns- teman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter, vilket bör framgå direkt av lagen. En motsvarande bestämmelse föreslås i den nya polisdatalagen. I avsnitt 6.6 redogörs för den närmare innebörden. Regeringens förslag: Personuppgifter som behövs för framställning av rättsstatistik ska lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik. Om det är förenligt med svenska intressen, får personuppgifter läm- nas till eller Europol, eller till en polis- eller åklagarmyndig- het i en stat som är ansluten till , om det behövs för att myn- digheten eller organisationen ska kunna förebygga, förhindra, upp- täcka, utreda eller beivra brott. Personuppgifter ska också få lämnas till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, om det följer av en internationell överens- kommelse som efter godkännande har tillträtt. Trots sekretess enligt 21 kap. 3 § första stycket och 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) har polismyndigheter, , , och rätt att ta del av personuppgifter i det allmänna spaningsregistret, om den mottagande myndigheten har behov av uppgifterna i sin brottsbe- kämpande verksamhet. Polismyndigheter, , , Kustbevak- ningen och ska kunna medges direktåtkomst till det all- männa spaningsregistret. En myndighet som får direktåtkomst ansva- rar för att tillgången till personuppgifter begränsas till vad varje tjäns- teman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Enstaka personuppgifter får lämnas ut på medium för automatiserad behandling. Regeringen har dock möjlighet att meddela föreskrifter om sådant utlämnande även i andra fall. Utredningens förslag: Uppgifter ur det allmänna spaningsregistret ska få lämnas ut till , , en tullmyn- dighet eller en skattemyndighet, men endast om uppgifterna kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersökning eller för andra brottsbe- kämpande åtgärder. Endast polismyndigheter ska kunna få direktåtkomst till registret. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland doma- reförbund och Kammarrätten i , har ifrågasatt varför möjlig- heten att bevilja direktåtkomst generellt är så begränsad i utredningens förslag. Dåvarande har noterat att förslaget inte förefal- ler innebära någon förändring för skattebrottsenheternas del och fram- hållit behovet av samverkan mellan de brottsbekämpande myndighe- terna. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian förslår dock inte att ska kunna medges direkt- åtkomst till registret. Remissinstanserna: ställer sig bakom förslaget. anser att det bör övervägas att ge även möjlighet till direktåtkomst. anser att promemorians förslag bygger på en felaktig beskrivning av skattebrottsenheternas verksamhet och att verket bör medges direktåtkomst till registret. Skälen för regeringens förslag I avsnitt 12 diskuteras behovet av informationsutbyte för en effektivare brottsbekämpning. Vad som sägs där har giltighet även för det allmänna spaningsregistret. Detsamma gäller behovet av tillgång till uppgifter genom direktåtkomst. I avsnitt 13 övervägs behovet av sekretessbrytande bestämmelser. Uttalandena i det avsnittet har giltighet också för utläm- nande av uppgifter ur det allmänna spaningsregistret. För att underlätta möjligheten att lämna ut uppgifter och bevilja direktåtkomst till registret bör det införas sekretessbrytande bestämmelser i den nya lagen. De bör utformas efter mönster av motsvarande bestämmelser i den föreslagna polisdatalagen. Det är framför allt polismyndigheter, , Tullver- ket, och som i sin brottsbekämpande verk- samhet kan ha behov av att få del av uppgifter ur registret (jfr avsnitt 19.3). Polismyndigheter och (den polisiära verk- samheten) har direktåtkomst till registret, medan Tullver- ket, och i viss utsträckning kan få tillgång till uppgifter ur registret med stöd av 14 och 15 §§ polisdataförordningen (1999:81). En regel om utlämnande av uppgifter bör först och främst tillgodose behovet av att kunna utbyta information inom polisväsendet. Vidare måste uppgifter kunna lämnas till andra brottsbekämpande myndigheter, eftersom brottsbekämpningen är en gemensam uppgift för flera myndig- heter. De myndigheter som har möjlighet att få uppgifter ur det allmänna spaningsregistret bör kunna få det även när registret lag- regleras. Mot den bakgrunden föreslås att polismyndigheter, Ekobrotts- myndigheten, , och ska kunna få tillgång till uppgifter ur registret. En grundläggande förutsättning för att uppgifter ska kunna lämnas ut bör vara att den mottagande myndigheten har behov av uppgifterna i sin brottsbekämpande verksamhet. Här kan anmärkas att åtkomsten till upp- gifter i det allmänna spaningsregistret, för myndigheter utanför polis- väsendet, har begränsats till sådana brottstyper som den motta- gande myndigheten ska bekämpa. Som exempel kan nämnas , vars åtkomst är begränsad till i huvudsak uppgifter om smuggling och om narkotikabrott. Begränsningar av det slaget behöver inte ställas upp i lag. Däremot bör lagen innehålla samma generella begränsning som den föreslagna polisdatalagen, nämligen att tillgången till personuppgifter alltid ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna full- göra sina arbetsuppgifter. Uppgifter som behövs för att framställa rättsstatistik bör alltid få läm- nas ut till den statistikansvariga myndigheten. Motsvarande bestämmel- ser finns i andra lagar som reglerar behandlingen av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet.