prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — Lagrådet ifrågasätter, som redan angetts, behovet av en redogörelse för kapitlets innehåll. 3 kap. 29 §§ De i 29 §§ föreslagna bestämmelserna skulle enligt Lagrådets uppfattning vinna i tydlighet om de utformades och disponerades på följande sätt: Barns och elevers utveckling mot målen 2 § Om inte något annat anges gäller bestämmelserna i detta kapitel samtliga skolformer och fritidshemmet. Barnens och elevernas lärande och personliga utveckling 3 § Alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Elever som lätt når de kunskapskrav som minst ska uppnås ska ges ledning och stimulans för att kunna nå längre i sin kunskapsutveckling. Information om barnets och elevens utveckling 4 § Eleven och elevens vårdnadshavare och vårdnadshavare för ett barn i förskolan ska fortlöpande informeras om elevens eller barnets utveckling. Närmare bestämmelser om sådan information finns i 8 kap. 11 §, 9 kap. 11 §, 10 kap. 12 och 13 §§, 11 kap. 15 och 16 §§, 12 kap. 12 och 13 §§, 13 kap. 12 och 13 §§, 15 kap. 20 § och 18 kap. 13 §. 5 § Bestämmelsen i 4 § om information gäller inte i vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare. Allmänt om särskilt stöd 6 § Bestämmelserna om särskilt stöd gäller inte i förskolan, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare. 7 § Särskilt stöd får ges i stället för den undervisning eleven annars skulle ha deltagit i eller som komplement till denna. Det särskilda stödet ska ges inom den elevgrupp som eleven tillhör, om inte annat följer av denna lag eller annan författning. 8 § Om det inom ramen för undervisningen eller genom resultatet på ett nationellt prov, genom uppgifter från lärare, övrig skolpersonal, en elev eller en elevs vårdnadshavare eller på annat sätt framkommer att det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, ska detta anmälas till rektorn. Rektorn ska se till att elevens behov av särskilt stöd skyndsamt utreds. Behovet av särskilt stöd ska utredas också om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation. Samråd ska ske med elevhälsan, om det inte är uppenbart obehövligt. Om en utredning visar att en elev behöver särskilt stöd ska han eller hon ges sådant stöd. 9 § Ett åtgärdsprogram ska utarbetas för en elev som ska ges särskilt stöd. Av programmet ska det framgå vilka behoven är, hur de ska tillgodoses och hur åtgärderna ska följas upp och utvärderas. Eleven och elevens vårdnadshavare ska ges möjlighet att delta när ett åtgärds- program utarbetas. Åtgärdsprogrammet beslutas av rektorn. Om beslutet innebär att särskilt stöd ska ges i en annan elevgrupp eller enskilt enligt 11 § eller i form av anpassad studiegång enligt 12 § får rektorn inte överlåta sin beslutanderätt till någon annan. Om en utredning enligt 8 § visar att eleven inte behöver särskilt stöd ska rektorn eller den som rektorn har överlåtit beslutanderätten till i stället besluta att ett åtgärdsprogram inte ska utarbetas. Utformningen av det särskilda stödet i vissa skolformer 10 § För en elev i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan ska det särskilda stödet ges på det sätt och i den omfattning som behövs för att eleven ska ha möjlighet att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås. 3 kap. 18 § Paragrafen innehåller bestämmelser om rättelse av ett betyg som innehåller en uppenbar oriktighet till följd av ett skrivfel eller liknande förbiseende. Betyget får rättas av rektorn. Betyg beslutas enligt 15 § normalt av den eller de lärare som ansvarar för undervisningen. Enligt 19 § ska ändring av ett uppenbart oriktigt betyg göras av den eller dem som meddelat beslutet om betyget, dvs. normalt av lärare. Av remissen framgår inte av vilket skäl endast rektorn får rätta betyg i de fall som avses i 18 §. Även om rektor enligt 2 kap. 10 § får överlåta beslutanderätt till någon annan förefaller det enligt Lagrådets mening naturligare att det direkt framgår av bestämmelsen att det är den som beslutat betyget som får rätta skrivfel och liknande som finns i betyget. I sista meningen i paragrafen föreskrivs att ett nytt skriftligt betyg ska utfärdas efter rättelsen och att den oriktiga betygshandlingen om möjligt ska förstöras. Den senare bestämmelsen saknar motsvarighet vid ändring av uppenbart oriktigt betyg enligt 19 §. Om skillnaden mellan bestämmelserna är avsiktlig bör detta förklaras i författnings- kommentaren. 3 kap. 19 § I paragrafen, som innehåller bestämmelser om rättelse av uppenbart oriktigt betyg, används i första stycket och i andra stycket 1 uttrycket meddelat beslut medan i andra stycket 2 och 3 uttrycket fattat beslut används. Någon anledning att använda olika uttryck synes inte finnas enligt Lagrådets mening. 4 kap. 8 § Enligt den föreslagna paragrafen ska huvudmannen ha rutiner för att ta emot och utreda klagomål mot verksamheten. Vidare ska information om rutinerna lämnas på lämpligt sätt. Enligt vad som uppgetts vid föredragningen inför Lagrådet är paragrafen ny och ska ses mot bakgrund av den erfarenheten att barn, elever och föräldrar ofta inte känner till att de kan vända sig direkt till huvudmannen med klagomål och få dessa utredda. Av lagrådsremissen framgår att de som är missnöjda med något i stället vänder sig direkt till utan att huvudmannen fått tillfälle att agera. Av lagrådsremissen framgår vidare att det bör överlämnas till varje huvudman att bestämma hur klagomålshanteringen ska organiseras och hur informationen om klagomålsrutinerna ska lämnas. Lagrådet har inga synpunkter på detta. Däremot kan ifrågasättas om syftet med paragrafen bäst uppnås genom att lämna oreglerat om de rutiner som beslutas av den enskilde huvudmannen ska vara skriftliga eller om det räcker med att de är muntliga. Enligt Lagrådets mening skulle det åsyftade ändamålet med paragrafen bäst uppnås om det av lagtexten framgår att de rutiner en enskild huvudman har bestämt sig för ska dokumenteras skriftligen. 5 kap. 2 § Av paragrafens första stycke framgår att bestämmelserna i kapitlet gäller fritidshemmet och alla skolformer utom förskolan, om inte annat anges i andra stycket eller särskilt i respektive paragraf. I andra stycket anges vissa bestämmelser i kapitlet som inte gäller för utbildningar som riktar sig till vuxna och fritidshemmet. Paragrafen är svårläst och besvärlig att tillämpa. För att i varje situation kunna överblicka vilka undantagen är förutsätts att man läser dels hänvisningarna till undantagen i andra stycket, dels samtliga paragrafer i kapitlet. I fråga om vuxenutbildningen framgår samtliga undantag av 2 §. När det gäller sådana skolformer som förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola kan man sluta sig till om en bestämmelse inte är tillämplig endast genom att läsa just den bestämmelsen. Lagrådet anser att tekniken för att reglera undantagen bör vara enhetlig för alla skolformer. Om lagstiftaren väljer att behålla andra stycket bör bestämmelsen kompletteras med de övriga undantag som också gäller enligt kapitlet. En sådan uppräkning omfattar dock ganska många paragrafer. Lagrådet förordar i stället att det endast hänvisas till respektive paragraf där det ju framgår vilka skolformer bestämmelsen gäller för. Om en sådan teknik används torde andra stycket kunna utgå. Bestämmelserna i 5 och 23 §§ bör i sådant fall kompletteras med en upp- lysning om att dessa föreskrifter inte gäller vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare. Efter även vissa redaktionella justeringar skulle 2 § förslagsvis kunna ges följande lydelse: Om inte annat anges i respektive paragraf gäller bestämmelserna i detta kapitel alla skolformer utom förskolan. Bestämmelserna i 17 och 23 25 §§ gäller också fritidshemmet. 5 kap. 6 och 7 §§ Enligt 6 § får rektorn eller en lärare vidta de omedelbara åtgärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs ordningsstörande uppträdande. Ingripanden enligt bestämmelsen får ske i akuta situationer. Med omedelbara åtgärder avses enligt författningskommentaren ingripanden under en kort och begränsad tid. Mot bakgrund av denna upplysning i kommentaren förefaller den begränsade tiden vara en nödvändig förutsättning för ett ingripande i aktuellt fall. Detta går inte att utläsa av bestämmelsen. Paragrafen bör därför kompletteras och kan förslagsvis inledas med orden Rektorn får vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder. Av 6 § framgår vidare att en lärare har befogenhet att vidta omedelbara åtgärder under pågående undervisning eller när eleverna i övrigt står under ledning av läraren. Enligt Lagrådets mening torde det kunna uppstå situationer när t.ex. elever slåss eller gör sig skyldiga till skadegörelse, men varken rektorn eller en lärare, som eleven kan sägas stå under ledning av, finns tillgänglig. Frågan är om avsikten är att annan personal i skolan, exempelvis en lärare som eleven inte står under ledning av eller en expeditionsvakt, ska kunna ingripa i sådana akuta fall. Vid föredragningen har uppgetts att så inte är fallet. Lagrådet ifrågasätter om detta är en tillfredsställande ordning med hänsyn till ändamålet med bestämmelsen. Det är vidare oklart vad som avses med uttrycket då eleverna i övrigt står under ledning av läraren. Lagrådet noterar att motsvarande begränsning inte finns i bestämmelsen om omhändertagande av föremål (23 §). Vidare noteras att 6 §, till skillnad från 23 §, inte innehåller någon begränsning av rektorns möjligheter att uppdra åt någon annan att ingripa i akuta situationer. Lagrådet kan inte finna några sakliga skäl för denna diskrepans. Nämnda frågor bör övervägas ytterligare och tydliggöras i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Enligt de förutsättningar som följer av 824 §§ får, enligt 7 §, beslutas om utvisning, kvarsittning, tillfällig omplacering, tillfällig placering vid annan skolenhet, avstängning och omhändertagande av föremål. I både 6 och 7 §§ finns ett uttryckligt krav på proportionalitet vid tillämpningen. Av författningskommentaren framgår att 6 § omfattar sådana åtgärder som anges i 7 § och dessutom åtgärder som är av mindre ingripande natur, t.ex. tillrättavisningar och omflyttningar i klassrummet och situationer där det finns behov av att sära på elever. Bestämmelserna i 6 och 7 §§ överlappar i huvudsak varandra och kan med fördel samlas i en paragraf under rubriken och andra särskilda åtgärder. Mot denna bakgrund föreslår Lagrådet att bestämmelserna i 7 § tas in i som ett nytt andra och tredje stycke i 6 § och att det nuvarande andra stycket i 6 § utgår. Hänvisningen i tredje stycket bör då ändras till att avse första och andra styckena. Mot bakgrund av vad som anförts föreslås att 6 § och rubriken närmast före 6 § ges följande lydelse: Disciplinära och andra särskilda åtgärder Rektorn får vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs ordningsstörande uppträdande. En lärare får vidta sådana åtgärder under pågående undervisning eller då eleverna i övrigt står under ledning av läraren. Enligt de förutsättningar som följer av 824 §§ får beslutas om utvisning, kvarsittning, tillfällig omplacering, tillfällig placering vid annan skolenhet, avstängning och omhändertagande av föremål. En åtgärd enligt första eller andra stycket får vidtas endast om den står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter. 5 kap. 8 § Enligt den föreslagna paragrafen får en lärare visa ut en elev från högst återstoden av undervisningspasset om eleven ifråga stör undervisningen eller på annat sätt uppträder olämpligt och under förutsättning att eleven inte har ändrat sitt uppförande efter uppmaning från läraren. Lagrådet kan konstatera att lagtexten har begränsats till att gälla utvisning från undervisningslokalen. Frågan är då om avsikten är att en elev som stör ett undervisningspass utomhus, t.ex. ett idrottspass, inte ska kunna utvisas från det pågående undervisningspasset för att den pågående undervisningen ska få möjlighet att fortsätta utan störningar. Av lagtexten kan man närmast få uppfattningen att möjligheten till utvisning står till buds endast om undervisningen bedrivs inomhus, dvs. i en undervisningslokal. I författningskommentaren ges inte någon närmare ledning. Enligt Lagrådets mening förtjänar frågan att övervägas och belysas under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 5 kap. 13 § I paragrafen finns bestämmelser om tillfällig omplacering av en elev i vissa skolformer. I likhet med vad som gäller då en skriftlig varning meddelas enligt 12 § och då en elev enligt 14 § tillfälligt placeras vid en annan skolenhet synes det motiverat att elevens vårdnadshavare informeras om åtgärden. Paragrafen bör därför enligt Lagrådets mening kompletteras med ett nytt tredje stycke, som kan ges följande lydelse: Elevens vårdnadshavare ska informeras om rektorns beslut. 5 kap. 14 § I paragrafen finns bestämmelser om tillfällig placering vid annan skolenhet. Beslut om sådan placering får enligt första stycket i paragrafen fattas under samma förutsättningar som i 13 §, om åtgärderna enligt 13 § inte är tillräckligt ingripande eller på grund av andra omständigheter inte är möjliga. Det förefaller sannolikt att vad som avses med samma förutsättningar är skolformerna och den tidsbegränsning som finns i 13 § andra stycket. Den enda förutsättning för tillfällig omplacering enligt 13 § som anges är dock att åtgärderna efter en sådan utredning som avses i 10 § första stycket inte varit tillräckliga eller att det annars är nödvändigt för att tillförsäkra de andra eleverna trygghet och studiero. Enligt Lagrådets uppfattning kan 14 § första stycket i stället utformas på följande sätt: Om åtgärder enligt 13 § inte är tillräckligt ingripande eller på grund av andra omständigheter inte är möjliga att genomföra, får rektorn besluta att en elev tillfälligt ska följa undervisningen vid en annan skolenhet. En bestämmelse motsvarande tidsbegränsningen i 13 § bör läggas till som ett nytt tredje stycke i 14 §. 5 kap. 20 § Enligt paragrafen får en elev stängas av från en viss utbildning i vilken ingår praktik eller som delvis är arbetsplatsförlagd, om eleven har visat sig uppenbart olämplig för praktisk tjänstgöring. Den närmast till hands liggande innebörden av denna bestämmelse är enligt Lagrådets uppfattning att den som saknar förmåga att utföra det praktiska arbete det är fråga om inte heller ska delta i den del av utbildningen som avser sådant arbete. I författningskommentaren anges dock som ett exempel på fall där bestämmelsen kan tillämpas en narkotikamissbrukares praktik på sjukhus. Enligt Lagrådets mening kan paragrafens första stycke förslagsvis ges följande lydelse som bättre täcker den enligt författningskommentaren avsedda innebörden: Huvudmannen får besluta att helt eller delvis stänga av en elev från en viss utbildning i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare, om 1.det i utbildningen ingår praktik eller delar av utbildningen är Prop. 2.det är uppenbart olämpligt att eleven deltar i den praktiska tjänstgöringen. 5 kap. 23 § I gällande skollag finns en likalydande bestämmelse om rektorns och en lärares befogenheter att omhänderta föremål. För att tydliggöra att rektorn inte har befogenhet att uppdra åt någon annan att fatta beslut om omhändertagande av föremål föreslås i remissen ett nytt andra stycke av Enligt vad som upplysts vid föredragningen torde föreskriften inte innebära någon saklig skillnad i förhållande till vad som Skolans möjligheter att omhänderta egendom innefattar en begränsning av skyddet för enskild egendom enligt . har också inslag av myndighetsutövning rättssäkerhetsskäl är det givetvis angeläget att bestämmelserna är tydliga och har en begränsad räckvidd. Det får inte råda någon tvekan om vilka personalkategorier som ska ha rätt att ingripa och hur långt befogenheterna sträcker sig. I likhet med vad Lagrådet anfört under 5 kap. 6 § kan konstateras att det sannolikt kan uppstå akuta situationer då t.ex. en expeditionsvakt passerar elever som skadar skolans inredning men där expeditionsvakten inte har befogenhet att omhänderta t.ex. en kniv eller en sprayburk trots att rektor eller lärare inte finns tillgänglig i Som redan påtalats ifrågasätts om det är en tillfredsställande ordning med hänsyn till ändamålet med bestämmelsen. 6 kap. 1 § I förevarande kapitel behandlas frågor om åtgärder mot kränkande behandling i skolväsendet. I den föreslagna paragrafens första stycke sägs att bestämmelserna i detta kapitel har till ändamål att motverka kränkande behandling av barn och elever. Av andra stycket framgår att bestämmelserna ska tillämpas på utbildning och annan verksamhet enligt denna lag. Av författningskommentaren framgår inte närmare vad som avses med uttrycket annan verksamhet. konstatera att 25 kap. innehåller bestämmelser om annan pedagogisk verksamhet. sådan pedagogisk verksamhet som avses med uttrycket annan verksamhet bör det enligt Lagrådets mening få komma till direkt uttryck Om det är ytterligare något eller något annat som åsyftas med uttrycket så bör detta belysas under den fortsatta beredningen av 7 kap. 18 § Paragrafen handlar om beviljande av ledighet. Av andra stycket framgår att det är rektor eller den rektor bestämmer som fattar beslut om kortare Enligt 2 kap. 10 § andra stycket får rektor överlåta beslutanderätten åt en anställd eller uppdragstagare vid skolenheten som har tillräcklig erfarenhet och kompetens. Beträffande längre ledigheter än finns det dock inte någon möjlighet för rektor att överlåta beslutanderätten. Lagrådet föreslår i förtydligande syfte att bestämmelsen omformuleras och ges följande lydelse: En elev i en skolform som avses i 17 § får beviljas kortare ledighet för enskilda angelägenheter. Om det finns synnerliga skäl får längre ledighet beviljas. Rektorn beslutar om ledighet. Rektorn får inte uppdra åt någon annan att fatta beslut om ledighet som avser än . 7 kap. 22 § Enligt den föreslagna paragrafens första stycke ska kommunen se till att eleverna i dess grundskola och grundsärskola fullgör sin skolgång. Vidare ska huvudmannen för specialskolan och huvudmannen för sameskolan se till att elever i utbildning under deras ledning fullgör sin skolgång. Lagrådet har inte något att erinra mot förslaget i den delen. Frågan är däremot om andra stycket har fått en korrekt och avsedd utformning. Enligt detta stycke ska huvudmannen lämna uppgift till elevens hemkommun när en skolpliktig elev börjar eller slutar vid en fristående skola eller utan giltig orsak är frånvarande från obligatoriska inslag i betydande utsträckning. Av författningskommentaren framgår att andra stycket i huvudsak motsvarar 3 kap. 14 § första meningen och 9 kap. 15 § första stycket skollag. Enligt Lagrådets mening kan man av bestämmelserna utläsa att det är huvudmannen för just dessa slags skolor som avses. Den nu föreslagna paragrafens andra stycke bör förtydligas i detta avseende. Lagrådet föreslår därför att andra stycket får följande lydelse: När en skolpliktig elev börjar eller slutar vid en fristående skola eller utan giltig orsak är frånvarande i betydande utsträckning från obligatoriska inslag i skolan, ska huvudmannen lämna uppgift om detta till hemkommunen. 8 kap. 47 §§ Av 3 § framgår att barn som är bosatta i och som inte har börjat i förskoleklass eller obligatoriska skolan ska erbjudas förskola enligt 4 7 §§. Skyldighet att erbjuda förskola föreligger enligt 4, 5 eller 7 § om vissa krav är uppfyllda, såsom att föräldrarna arbetar, studerar, är föräldralediga, arbetslösa eller sjuka eller att barnet av annan anledning har ett eget behov. Om inte någon av förutsättningarna enligt de tre sistnämnda paragraferna är uppfyllda ska i vart fall erbjudas plats i förskola enligt 6 §. Denna paragraf omfattar samtliga i bosatta barn som uppnått viss ålder och är allmän såtillvida att det inte krävs några ytterligare skäl för att erbjudas plats i förskola. Enligt Lagrådets mening skulle de aktuella bestämmelserna vinna i tydlighet om de disponeras i en annan ordning. Det är naturligt att den allmänna bestämmelsen i 6 § anges närmast efter 3 § som är gemensam för de följande paragraferna, vilket får till följd att nuvarande 6, 4 och 5 §§ i stället ska betecknas 4, 5 respektive 6 §. I 6 § införs begreppet allmän förskola. I förslaget till skollag finns därmed tre olika förskolebegrepp: förskola, öppen förskola och allmän förskola. Som framhållits i Lagrådets kommentar till 1 kap. 3 § är det nödvändigt att olika begrepp som används i skollagen definieras redan i det inledande kapitlet. Begreppet allmän förskola förekommer inte i något annat sammanhang i skollagen och det torde inte heller behövas för att förstå uppbyggnaden av förskolesystemet. Mot denna bakgrund bedömer Lagrådet att uttrycket kan utgå ur lagtexten. I 4 och 5 §§ används begreppet föräldrar i stället för vårdnadshavare. Redan i 9 § sker dock en återgång till uttrycket vårdnadshavare. Någon saklig skillnad torde inte vara avsedd. För att uppnå enhetlighet bör uttrycket vårdnadshavare användas även i 4 och 5 §§. Lagrådet föreslår att 47 §§, med även redaktionella ändringar, ges följande disposition och lydelse: 4 § Barn ska från och med höstterminen det år barnet fyller erbjudas förskola , om inte annat följer av 57 §§. 5 § Barn ska från och med erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till vårdnadshavarnas förvärvsarbete eller studier eller om barnet har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. 6 § Barn, vars vårdnadshavare är arbetslösa eller föräldralediga enligt föräldraledighetslagen (1995:584) för vård av annat barn, ska från och med erbjudas förskola under minst eller . 7 § Annat barn än som avses i 56 §§ ska erbjudas förskola, om det av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola. 8 kap. 17 § I ett förhållandevis stort antal bestämmelser används uttrycket om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. I den föreslagna paragrafen finns under rubriken ersättning en huvudregel som innebär att en kommun som i sin förskola har ett barn från en annan kommun under vissa förutsättningar ska av hemkommunen ersättas för sina kostnader för barnets utbildning. I ett undantag från denna huvudregel föreskrivs att om ett barn har ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. I författningskommentaren sägs att bestämmelsen har samma innebörd som motsvarande bestämmelse för och en hänvisning görs till bestämmelsen i 10 kap. Den bestämmelse som torde avses är 10 kap. 34 § som också handlar om interkommunal ersättning mellan kommuner Undantaget i de båda paragraferna har emellertid inte fått en ensartad utformning. I den bestämmelse till vilken det hänvisas har nämligen betydande organisatoriska svårigheter utelämnats. förslaget till 11 kap. 33 § och 25 kap. 12 § har uttrycket inskränkts på ett är ordningsföljden mellan de båda delarna omkastade (se 16 kap. 54 §). Det finns vidare fall där ordet svårigheter ersatts med ordet konsekvenser (se 19 kap. 20 §). I några fall har ordet betydande utelämnats (se 10 kap. 32 § och 11 kap. 31 §). saklig skillnad är avsedd bör uttrycket vara enhetligt utformat. En mera generell fråga för samtliga paragrafer som innehåller det nämnda uttryckssättet är om ordet svårigheter i författningstexten på ett adekvat sätt beskriver vilka organisatoriska problem eller ekonomiska kostnader som ska uppstå för att en kommun inte ska behöva bidra till en elevs särskilda stöd.