prop · GX03165 · 2010-03-23 00:00:00 — 11 § Den som enligt 22 kap. 13 § har rätt att delta i utbildning i svenska för invandrare har rätt att i stället delta i en folkhögskolas utbildning som motsvarar utbildning i svenska för invandrare, om 1.folkhögskolan enligt sådana föreskrifter som har meddelats med stöd av 29 kap. 24 § har getts rätt att sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg och intyg, och 2.folkhögskolan har förklarat sig ha för avsikt att ta emot den sökande till utbildningen. Paragrafen har sin motsvarighet i den nya 13 kap. 6 a § skollag som föreslås i propositionen Svenskundervisning för invandrare i folk- högskola (prop. 2009/10:68). Paragrafen innebär att en rätt att delta i en folkhögskolas utbildning som motsvarar utbildning i svenska för invand- rare införs. 12 § Vad som sägs i 22 kap. 210, 13, 14, 16 och 17 §§ om utbildning i svenska för invandrare gäller också en folkhögskolas motsvarande utbildning som en person är behörig att delta i enligt 14 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela Prop. 2009/10:165 föreskrifter om att även andra bestämmelser i lagen ska gälla för sådan Paragrafen motsvaras av den nya 13 kap. 6 b § skollag som föreslås i prop. 2009/10:68. Av paragrafen framgår att flertalet av de allmänna bestämmelserna i kapitlet om utbildning i svenska för invand- rare också gäller en folkhögskolas utbildning som motsvarar utbildning i svenska för invandrare som en person är behörig att delta i enligt 14 §. 13 § Den som vill delta i en folkhögskolas utbildning som motsvarar utbildning i svenska för invandrare enligt bestämmelserna i detta kapitel ska anmäla detta till sin hemkommun. En motsvarighet till paragrafen finns i den nya 13 kap. 6 c § skollag som föreslås i prop. 2009/10:68. 14 § Kommunen ska i samband med ett beslut om mottagande enligt 22 kap. 15 § förklara eleven behörig att delta i utbildning i folkhögskola som motsvarar utbildning i svenska för invandrare om 1.de villkor som anges i 11 § är uppfyllda, och 2.anmälan har lämnats enligt 13 §. Paragrafen har sin motsvarighet i en ny bestämmelse som i prop. 2009/10:68 föreslås införas i 13 kap. 12 § skollag. Om kommunen vid sin prövning av frågan om mottagande enligt 22 kap. 15 § finner att villkoren i 22 kap. 13 § är uppfyllda och att eleven därför ska tas emot till kommunens utbildning i svenska för invandrare ska kommunen under vissa förutsättningar även förklara eleven behörig att delta i en folkhögskolas utbildning som motsvarar utbildning i svenska för invandrare. 15 § En folkhögskola som till sin utbildning i svenska för invandrare har antagit en elev som har förklarats behörig att delta i utbildningen enligt 14 §, har rätt till ersättning för kostnaden för elevens utbildning från elevens hemkommun. Ersättningen ska bestämmas med hänsyn till folkhögskolans åtagande och elevens behov och på samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till sin egen utbildning i svenska för invandrare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ersättningens storlek och som ersättning får lämnas. Paragrafen har sin motsvarighet i den nya 13 kap. 14 § skollag som föreslås i prop. 2009/10:68 och reglerar en folkhögskolas rätt till ersättning från elevens hemkommun om folkhögskolan till sin utbildning i svenska för invandrare har antagit en elev som av kommunen har för- klarats behörig att delta i utbildningen enligt 14 §. Utbildning för barn och elever som vårdas på sjukhus eller annan Utbildning som motsvarar förskola, förskoleklass och fritidshem 16 § Om ett barn vårdas på sjukhus eller någon annan institution, ska huvudmannen för institutionen svara för att barnet får tillfälle att delta i utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som erbjuds i förskola, förskoleklass eller fritidshem. Paragrafen motsvarar 2 a kap. 4 § och 2 b kap. 4 § skollag. Den behandlas i avsnitt 28.6. 17 § För sådana elever i , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan som på grund av sjukdom eller liknande skäl inte kan delta i vanligt skolarbete och som vårdas på sjukhus eller en motsvarande institution ska särskild undervisning anordnas på sjukhuset eller institutionen. Sådan undervisning ska så långt det är möjligt motsvara den undervisning som eleven inte kan delta i. Paragrafen motsvarar i sak bestämmelser som finns i 10 kap. 3 § första stycket skollag, 5 kap. 7 § grundskoleförordningen (1994:1194), 5 kap. 5 § särskoleförordningen (1995:206), 6 kap. 5 § specialskoleförordningen (1995:401), 3 kap. 13 § sameskolförordningen (1995:205), 8 kap. 2 och 3 §§ gymnasieförordningen (1992:394) samt 8 kap. 2 och 3 §§ förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan, såvitt gäller elever som vårdas på sjukhus eller motsvarande institution. Para- grafen reglerar för vilka elever särskild undervisning ska anordnas samt var denna undervisning kan äga rum. 18 § Särskild undervisning enligt 17 § ska inte ges en elev om den läkare som ansvarar för elevens vård avråder från det. motsvarar 5 kap. 8 § (1994:1194), 5 kap. 6 § (1995:206), 6 kap. 6 § förordningen (1995:401) och (1995:205). Någon motsvarighet finns inte beträffande utbildning på gymnasienivå. Av paragrafen följer att särskild undervisning får nekas en elev endast om elevens medicinska tillstånd är sådant att det är uppenbart olämpligt att eleven får undervisning. 19 § Särskild undervisning enligt 17 § anordnas av den kommun där institutionen är belägen. Sådan undervisning ska stå öppen även för dem som fullgör skolplikt utanför skolväsendet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska gälla i stället för första stycket i de fall där institutionen är belägen i två eller flera kommuner. I paragrafen regleras vem som ska vara huvudman för sådan särskild Prop. 2009/10:165 undervisning som avses i 17 §. Jämfört med 10 kap. 3 § andra stycket i skollag har ansvaret för att anordna särskild undervisning på sjukhus eller motsvarande institution flyttats från skolhuvudmannen till kommunen där sjukhuset eller motsvarande är beläget. Bemyndigandet i andra stycket är nytt och har tillkommit för att möj- liggöra en lösning i de fall där institutionen är belägen i fler än en kommun. Utbildning i hemmet eller på annan lämplig plats 20 § För sådana elever som avses i 17 § men som inte vårdas på sjukhus eller en motsvarande institution ska särskild undervisning anordnas i hemmet eller på annan lämplig plats. Sådan undervisning ska så långt det är möjligt motsvara den undervisning som eleven inte kan delta i. I paragrafen regleras särskild undervisning för elever som inte anordnas på sjukhus eller någon annan liknande institution. Bestämmelsen mot- svarar delvis vad som anges i 10 kap. 3 § första stycket skol- lag, 5 kap. 7 § grundskoleförordningen (1994:1194), 5 kap. 5 § särskole- förordningen (1995:206), 6 kap. 5 § specialskoleförordningen (1995:401), 3 kap. 13 § sameskolförordningen (1995:205), 8 kap. 2 och 3 §§ gymnasieförordningen (1992:394) samt 8 kap. 2 och 3 §§ förord- ningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. Till skillnad mot har bestämmelserna om särskild undervisning på sjukhus eller liknande in- stitution respektive särskild undervisning i elevens hem eller på annan lämplig plats delats upp i två paragrafer. Orsaken till denna uppdelning är att ansvaret för undervisningen fördelas på olika huvudmän beroende på var den särskilda undervisningen kommer till stånd. 21 § Särskild undervisning enligt 20 § ska inte ges en elev om den läkare som ansvarar för elevens vård avråder från det. Särskild undervisning får ges i hemmet endast om eleven eller elevens vårdnadshavare samtycker. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 8 och 9 §§ grundskoleförord- ningen (1994:1194), 5 kap. 6 och 7 §§ särskoleförordningen (1995:206), 6 kap. 6 § specialskoleförordningen (1995:401) samt 3 kap. 13 § same- skolförordningen (1995:205). Paragrafens första mening motsvarar vad som enligt 18 § ska gälla för särskild undervisning vid sjukhus eller mot- svarande institution. I andra meningen har det gjorts ett tillägg om att det är eleven själv som ska samtycka om eleven är myndig. 22 § Särskild undervisning enligt 20 § anordnas av den som är huvudman för den utbildning som eleven annars deltar i. Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 3 § andra stycket skollag. Annat sätt att fullgöra skolplikten 23 § Ett skolpliktigt barn får medges rätt att fullgöra skolplikten på annat sätt än som anges i denna lag. Medgivande ska lämnas om 1.verksamheten framstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt föreskrifter i denna lag, 2.behovet av insyn i verksamheten kan tillgodoses, och 3.det finns synnerliga skäl. Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 4 § första stycket skollag (se prop. 1985/86:10 s. 50 f. och 125 f.). Förutsättningarna för ett medgivande har av redaktionella skäl delats upp i punkter. Tredje punkten är ny och innebär en skärpning av be- stämmelsen. För att ett medgivande ska kunna ges måste synnerliga skäl föreligga. Synnerliga skäl kan t.ex. förekomma i situationer då eleven flyttat till från något av våra grannländer men har mycket starka skäl för att gå kvar i det gamla landets skola under återstoden av terminen. Även situationer då eleven önskar vara från skolan på grund av resor eller filminspelning kan tänkas utgöra synner- liga skäl för att få medgivande att fullgöra skolplikten på annat sätt om det finns mycket starka skäl i det enskilda fallet. Införandet av kriteriet synnerliga skäl innebär att bestämmelsen ska tillämpas med stor restriktivitet. Elever som till följd av sjukdom eller liknande skäl inte kan delta i skolarbetet har rätt till särskild under- visning under de förutsättningar som anges i 1722 §§. Författnings- kommentaren har förtydligats på Lagrådets inrådan. 24 § Medgivande enligt 23 § får lämnas för upp till i sänder. Under dess giltighetstid ska det prövas hur verksamheten utfaller. Medgivandet ska återkallas, om det kan antas att förutsättningarna enligt 23 § inte längre finns. Ett beslut om återkallelse av ett medgivande gäller , om inte annat beslutas. Paragrafen motsvarar i princip 10 kap. 4 § andra stycket skol- lag. 25 § Frågor enligt 23 och 24 §§ prövas av barnets hemkommun eller, om barnet har sådan funktionsnedsättning som enligt 7 kap. 6 § kan vara grund för att fullgöra skolplikten i specialskolan, av Specialpedagogiska skolmyndigheten. Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 5 § skollag. Av be- stämmelsen följer att i de flesta fall ska hemkommunen pröva frågan om medgivande och återkallande av medgivande enligt första och andra styckena. I vissa fall ska dock Specialpedagogiska skolmyndigheten göra motsvarande prövning. Av 28 kap. framgår att hemkommunens respektive Specialpedagogiska skolmyndighetens beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 26 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utbildning som avses i detta kapitel. I paragrafen finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om sådana utbildningsformer som regleras i detta kapitel. Paragrafen har viss mot- svarighet i 9 kap. 7 a § tredje stycket och 8 d § tredje stycket samt 10 kap. 2 § tredje stycket skollag. 25 kap. Annan pedagogisk verksamhet Kapitlets innehåll 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om pedagogisk omsorg som erbjuds i stället för förskola eller fritidshem (2 §), öppen förskola (3 §), öppen fritidsverksamhet (4 §), omsorg under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds (5 §), övergripande krav på verksamheten (69 §§), och bidrag (1016 §§). I paragrafen, som saknar motsvarighet skollag, beskrivs inne- hållet i kapitlet. Pedagogisk omsorg som erbjuds i stället för förskola eller fritidshem 2 § Kommunen ska sträva efter att i stället för förskola eller fritidshem erbjuda ett barn pedagogisk omsorg om barnets vårdnadshavare önskar det. Kommunen ska ta skälig hänsyn till vårdnadshavarnas önskemål om verksamhetsform. Sådan omsorg som avses i första stycket ska genom pedagogisk verksamhet stimulera barns utveckling och lärande. Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling ska ges den omsorg som deras speciella behov kräver. Verksamheten ska utformas så att den förbereder barnen för fortsatt lärande. Enligt första stycket är en kommun skyldig att sträva efter att i stället för förskola eller fritidshem erbjuda barn, vars vårdnadshavare önskar det, pedagogisk omsorg. Vid erbjudande om omsorgsform ska kommunen ta skälig hänsyn till vårdnadshavares önskemål. Bestämmelsen omfattar endast barn som kommunen är skyldig att erbjuda förskola eller fritids- hem. Enligt 2 a kap. 7 § tredje stycket skollag ska skälig hän- syn tas till vårdnadshavarens önskemål om omsorgsform när kommunen erbjuder plats inom förskoleverksamheten eller skolbarnsomsorgen. Av förarbetena till den bestämmelsen framgår att därmed avses bl.a. önske- mål om familjedaghem (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 47). Formerna för sådan pedagogisk omsorg som kommunen enligt denna paragraf ska sträva efter att erbjuda som alternativ till förskola eller fritidshem är däremot inte begränsade till familjedaghem i tradi- tionell mening. Även flerfamiljslösningar och andra verksamheter där det bedrivs pedagogisk verksamhet i annan form än förskola eller fritidshem omfattas av bestämmelsen. Innebörden av begreppen förskola och fri- tidshem samt öppen förskola och öppen fritidsverksamhet förändras inte (se prop. 2008/09:115 s. 22). I andra stycket anges den aktuella verksamhetens uppdrag. 2009/10:165 stämmelsen motsvarar delvis 2 a kap. 3 § första stycket skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 44). Tredje stycket motsvarar delvis 2 a kap. 3 § tredje stycket skollag. I sista meningen har tillkommit vissa krav på verksamhetens utformning. Paragrafen har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Förslaget behandlas i avsnitt 29.2. 3 § En kommun får anordna öppen förskola som komplement till förskola och pedagogisk omsorg. Den öppna förskolan ska erbjuda barn en pedagogisk verksamhet i samarbete med de till barnen medföljande vuxna som de vuxna ges möjlighet till social gemenskap. Paragrafens första stycke motsvaras delvis av 2 a kap. 2 § första stycket skollag. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Här beskrivs den öppna förskolans uppdrag. Lagrådet har ifrågasatt den del av bestämmelsen som avser medföljande vuxna. Regeringen anser att bestämmelsen bör utformas så att det framgår att den öppna förskolans uppdrag är oförändrat. Enligt regeringens mening kommer detta till uttryck i den valda ordalydelsen. Förslaget behandlas i avsnitt 29.3. 4 § Enligt 14 kap. 7 § får en huvudman under vissa förutsättningar erbjuda öppen fritidsverksamhet i stället för fritidshem. Den öppna fritidsverksamheten ska genom pedagogisk verksamhet komplettera utbildningen i , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan och andra särskilda utbildningsformer i vilka skolplikt kan fullgöras. Verksamheten ska erbjuda barnen möjlighet till utveckling och lärande samt en meningsfull fritid och rekreation. Paragrafen reglerar den öppna fritidsverksamheten. Hänvisningen i första stycket motsvarar till viss del 2 a kap. 2 § andra stycket andra meningen skollag (prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 44). Enligt 14 kap. 7 § i denna lag får en elev från och med höstterminen det år då eleven fyller erbjudas öppen fri- tidsverksamhet i stället för fritidshem, om inte han eller hon på grund av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver sådant stöd i sin utveckling som endast kan ges i fritidshem. Andra stycket, där den öppna fritidsverksamhetens uppdrag anges, motsvarar delvis 2 a kap. 3 § första stycket andra meningen skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 44). Omsorg under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds 5 § Kommunen ska sträva efter att erbjuda omsorg för barn under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrars förvärvsarbete och familjens situation i övrigt. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Bestämmelsen inne- bär att en kommun är skyldig att sträva efter att erbjuda omsorg under tid då förskola och fritidshem inte erbjuds. Sådan omsorg bör erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrars förvärvsarbete eller familjens situation i övrigt. Som exempel på omständigheter som är hän- förliga till familjens situation i övrigt kan nämnas att en förälder fullgör värnplikt eller är intagen på behandlingshem eller i kriminalvårdsanstalt. Det står alltid kommunen fritt att erbjuda förskola och fritidshem även under tid då den inte är skyldig att göra det. Skyldigheten enligt denna paragraf gäller inte om kommunen ändå erbjuder förskola eller fritids- hem . Lagrådet har ansett att ordet vårdnadshavare bör användas i stället för föräldrar. Av samma skäl som anförs i författningskommentaren till 8 kap. 5 § anser regeringen emellertid att föräldrar bör användas. Förslaget behandlas i avsnitt 29.5. Övergripande krav på verksamheten 6 § Sådan verksamhet som avses i 25 §§ ska utformas med respekt för barnets rättigheter och i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Den ska förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på. Var och en som verkar inom sådan verksamhet ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling. Verksamheten ska utgå från en helhetssyn på barnet och barnets behov samt utformas så att den främjar allsidiga kontakter och social gemenskap. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Grundläggande be- stämmelser om de aktuella verksamheternas övergripande mål och värdegrund bör emellertid finnas i lag. I första stycket framhålls särskilt att verksamheten ska utformas med respekt för barnets rättigheter som har sin grund i FN:s konvention om barnets rättigheter () och som reglerar barnets egna mänskliga rättigheter. Av betydelse är särskilt bestämmelserna om sär- skild hänsyn till barnets bästa, se 1 kap. 10 §. I stycket anges att verk- samheten ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demo- kratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna. Verksamheten ska förmedla och förankra dessa värderingar och rättigheter vilket kräver ett medvetet och aktivt arbete. Dessa värden är centrala moment i barnens lärande och utveckling. En motsvarande bestämmelse för skolväsendet finns i 1 kap. 5 §. Andra stycket första meningen motsvarar för de aktuella verksam- Prop. 2009/10:165 heterna vad som enligt 1 kap. 5 § gäller för den som verkar inom skol- Bestämmelsen riktar sig till både anställda och uppdragstagare som arbetar i verksamheten. Bestämmelser om huvudmannens skyldig- heter att förebygga kränkande behandling finns i 6 kap. Bestämmelsen i andra meningen är ny och uppställer vissa krav på verksamheternas utformning som motsvarar vad som föreskrivs för förskolan (se 8 kap. 2 §). Förslaget behandlas i avsnitt 29.6.1. 7 § Sådan verksamhet som avses i 25 §§ ska bedrivas i ändamålsenliga lokaler i grupper med en lämplig sammansättning och storlek. För bedrivande av verksamheten ska det finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att barnets behov av omsorg och en god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. För de verksamheter som avses i 25 §§ motsvarar paragrafen i huvudsak 2 a kap. 3 § andra stycket skollag (se prop. 1997/98:6 s. 83 och prop. 1993/94:11 s. 44 f.). 8 § En kommun ska systematiskt följa upp och utvärdera sådan verksamhet som avses i 25 §§. Om det vid uppföljning, genom klagomål eller på annat sätt kommer fram att det finns brister i sådan verksamhet som avses i 25 §§ ska kommunen se till att nödvändiga åtgärder vidtas. Kommunen ska ha skriftliga rutiner för att ta emot och utreda klagomål mot verksamheten. Information om rutinerna ska lämnas på lämpligt sätt. Paragrafen saknar motsvarighet skollag. Enligt första stycket är varje kommun skyldig att på huvudmannanivå systematiskt planera, följa upp och utvärdera sådan verksamhet som avses i 25 §§ för vilken kommunen är huvudman. Den motsvarar vad som gäller för huvudmän inom skolväsendet (se kommentaren till 4 kap. 3 §). Bestämmelsen i andra stycket förtydligar kommunens skyldighet att vidta åtgärder om det kommer fram att det finns brister i de aktuella verksamheterna. För skolväsendet finns motsvarande reglering i 4 kap. 7 §. I tredje stycket regleras kommunens skyldighet att ha skriftliga rutiner för klagomålshantering och att informera om dem. Även denna be- stämmelse motsvarar vad som gäller för huvudmän inom skolväsendet i dessa avseenden (se kommentaren till 4 kap. 8 §). Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9 § För plats i sådan pedagogisk omsorg som avses i 2 § och som erbjuds i stället för förskola eller fritidshem samt för sådan omsorg som avses i 5 § får avgifter tas ut på det sätt som anges i 8 kap. 16 § första stycket respektive 14 kap. Prop. 2009/10:165 12 §. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 10 § skollag. Dessutom framgår att kommunen även för sådan omsorgsverksamhet som avses i 5 § får ta ut avgifter på samma sätt som för plats i förskola och fritids- hem. Pedagogisk omsorg som erbjuds i stället för förskola eller fritidshem 10 § Den kommun där en enskild bedriver sådan pedagogisk omsorg som avses i 2 § ska efter ansökan besluta att huvudmannen har rätt till bidrag om 1.huvudmannen har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för motsvarande offentlig verksamhet, 2.verksamheten inte innebär påtagliga negativa följder för kommunens motsvarande verksamhet, 3.verksamheten är öppen för alla barn som en kommun ska sträva efter att erbjuda motsvarande verksamhet, med undantag för barn som hemkommunen har beslutat att inte lämna bidrag för enligt 13 § andra stycket, och 4.avgifterna inte är oskäligt höga. Kommunen får besluta att en huvudman har rätt till bidrag trots att villkoret i första stycket 3 inte är uppfyllt, om det finns skäl med hänsyn till verksamhetens särskilda karaktär. Paragrafen reglerar kommunens skyldighet att lämna bidrag till enskilda som bedriver sådan pedagogisk omsorg som kommunen enligt 2 § ska sträva efter att erbjuda som alternativ till förskola eller fritidshem. Para- grafen har viss motsvarighet i 2 a kap. 17 § skollag. Första stycket innebär att kommunen är skyldig att besluta att en en- skild huvudman som erbjuder sådan omsorg har rätt till bidrag om där angivna villkor är uppfyllda. Det är den kommun där den enskilda verk- samheten är belägen som prövar om villkoren enligt första stycket för rätt till bidrag är uppfyllda. Av första punkten framgår att den enskilde som bedriver verksamheten ska ha förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för motsvarande verksamhet som anordnas av det allmänna. Med föreskrifter avses samtliga gällande regler i lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter som gäller för den aktuella typen av verksamhet. Verksamheten ska framför allt uppfylla de krav på kvalitet och innehåll som enligt 6 och 7 §§ ställs på motsvarande offentlig verksamhet. Enligt andra punkten krävs att etablerandet av den enskilda verksamheten inte får några påtagliga negativa följder för motsvarande verksamhet i kommunen. Öppenhetskravet i tredje punkten innebär att verksamheten i mån av plats ska ta emot alla barn som kommunen är skyldig att erbjuda förskola eller fritidshem, men som i stället kan erbjudas sådan peda- gogisk omsorg som avses i 2 §.