prop · GX03225 · 2010-06-09 00:00:00 — 4 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör varumärkesintrång ska betala skälig ersättning för utnyttjandet av varukännetecknet samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. När ersättningens storlek bestäms ska hänsyn särskilt tas till 2.vinst som den som har begått intrånget har gjort, 3.skada på varukännetecknets anseende, 4.ideell skada, och 5.rättighetshavarens intresse av att intrång inte begås. Den som utan uppsåt eller oaktsamhet gör varumärkesintrång ska betala ersättning för utnyttjandet av varukännetecknet, om och i den mån det är skäligt. Begränsning av straffansvar och skadeståndsskyldighet i vissa fall 5 § Grundas en talan om varumärkesintrång på registrering enligt denna lag, ska 1 och 2 §§ inte tillämpas för tid före registreringsdagen. Inte heller 4 § ska i dessa fall tillämpas för tid före registreringsdagen, om inte intrånget skett uppsåtligen. Preskription av rätten till skadestånd 6 § Rätten till ersättning för skada preskriberas, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. Rätten till ersättning med anledning av intrång i ett varumärke som är skyddat enbart på grund av registrering preskriberas dock inte i något fall tidigare än från registrerings- dagen. Åtgärder med egendom och hjälpmedel 7 § På yrkande av den som har lidit varumärkesintrång får domstolen, efter vad som är skäligt, besluta att egendom på vilken varukännetecken olovligen förekommer ska återkallas från marknaden, ändras eller förstöras eller att någon annan åtgärd ska vidtas med den. gäller i fråga om hjälpmedel som har använts eller varit avsett att användas vid intrånget. Sådan egendom som avses i första stycket får tas i beslag om det skäligen kan antas att ett brott enligt 1 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmänhet. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Ett beslut om åtgärd enligt första stycket får inte innebära att den som har lidit varumärkesintrång ska betala ersättning till den som åtgärden Åtgärder enligt första stycket ska bekostas av svaranden om det inte finns särskilda skäl mot detta. Ett beslut som avses i denna paragraf ska inte meddelas, om förverkande eller någon åtgärd till förebyggande av missbruk ska beslutas enligt 2 § eller enligt . Spridning av information om dom i mål om varumärkesintrång 8 § På yrkande av käranden får domstolen, i mål om varumärkesintrång, besluta att den som har gjort eller medverkat till intrånget ska bekosta lämpliga åtgärder för att sprida information om domen i målet. Första stycket tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till 9 kap. Informationsföreläggande och intrångsundersökning 1 § Om en sökande visar sannolika skäl för att någon har gjort ett varumärkesintrång, får domstolen vid vite besluta att någon eller några av dem som anges i andra stycket ska ge sökanden information om ursprung och distributionsnät för de varor eller tjänster som intrånget gäller (informationsföreläggande). Ett sådant beslut får meddelas på yrkande av den som innehar varukännetecknet enligt 1 kap. 68 §§ eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja detta. Det får bara meddelas om informationen kan antas underlätta utredning av ett intrång som avser varorna eller tjänsterna. Skyldigheten att lämna information omfattar den som 1.har gjort eller medverkat till intrånget, 2.i kommersiell skala har förfogat över en vara som intrånget gäller, 3.i kommersiell skala har använt en tjänst som intrånget gäller, 4.i kommersiell skala har tillhandahållit en elektronisk Prop. 2009/10:225 kommunikationstjänst eller en annan tjänst som har använts vid 5.har identifierats av någon som anges i 24 såsom delaktig i tillverkningen eller distributionen av en vara eller tillhandahållandet av en tjänst som intrånget gäller. Information om varors eller tjänsters ursprung och distributionsnät kan särskilt avse 1.namn på och adress till producenter, distributörer, leverantörer och andra som innehaft varorna eller tillhandahållit tjänsterna, 2.namn på och adress till avsedda grossister och detaljister, och 3.uppgifter om hur mycket som har producerats, levererats, mottagits eller beställts och om vilket pris som har bestämts för varorna eller tjänsterna. Förstatredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. 2 § Ett beslut om informationsföreläggande får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Skyldigheten att lämna information enligt 1 § omfattar inte uppgifter vars yppande skulle röja att uppgiftslämnaren eller någon honom eller henne närstående som avses i 36 kap. 3 § har begått en brottslig handling. I personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser som begränsar hur mottagna personuppgifter får behandlas. Handläggningen av frågor om informationsföreläggande 3 § Ett beslut om informationsföreläggande får meddelas av den domstol där rättegången om intrånget pågår. I övrigt gäller i fråga om behörig domstol det som föreskrivs i 10 kap. 6 § för där avsedda mål och i om tvistemål för andra fall som rör intrång. Det som sägs i om inskränkning av en domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan ordning än inför domstol, ska dock inte tillämpas. Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot den som är sökandens motpart i ett mål om intrång, ska bestämmelserna om rättegång som gäller för det målet tillämpas. Ett beslut om informations- föreläggande får överklagas särskilt. Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot någon annan än den som anges i andra stycket, ska lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. För prövning av frågan får det även hållas förhör enligt 37 kap. . Domstolen får bestämma att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader. Talan om utdömande av vite får föras av den som har ansökt om föreläggandet. Talan ska handläggas enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. samband med en sådan talan får talan föras om nytt informations- Prop. 2009/10:225 föreläggande. Rätt till ersättning samt underrättelseskyldighet 4 § Den som på grund av 1 § andra stycket 25 har förelagts att enligt första stycket samma paragraf lämna information, har rätt till skälig ersättning för kostnader och besvär. Ersättningen ska betalas av den som har framställt yrkandet om informationsföreläggande. Den som tillhandahåller en elektronisk kommunikationstjänst och som till följd av ett informationsföreläggande har lämnat ut information som avses i 6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska sända en skriftlig underrättelse om detta till den som uppgifterna gäller tidigast och senast från det att informationen lämnades ut. Kostnaden för underrättelsen ersätts enligt första stycket. 5 § Om det skäligen kan antas att någon har gjort eller medverkat till ett varumärkesintrång, får domstolen för att bevisning ska kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas ha betydelse för en utredning om intrånget (intrångsundersökning). Ett sådant beslut får meddelas på yrkande av den som innehar varukännetecknet enligt 1 kap. 68 §§ eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja detta. Om rättegång inte är inledd, ska yrkandet framställas skriftligen. Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Handläggningen av frågor om intrångsundersökning 6 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas av den domstol där rättegången om intrånget pågår. Om rättegång inte är inledd, gäller i fråga om behörig domstol det som föreskrivs i 10 kap. 6 § för där avsedda mål och i om tvistemål för andra fall som rör intrång. Det som föreskrivs i om inskränkning av en domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan ordning än inför domstol, ska dock inte tillämpas. Innan ett beslut om undersökning meddelas ska motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock meddela ett beslut som gäller till dess att annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har betydelse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller förvanskas. I övrigt ska en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då Prop. 2009/10:225 rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan uppkommit under rättegång. Ställande av säkerhet och överklagande av beslut 7 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av motparten. I fråga om överklagande av domstolens beslut om intrångsunder- sökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . 8 § Ett beslut om intrångsundersökning ska innehålla uppgifter om 1.vilket ändamål undersökningen ska ha, 2.vilka föremål och handlingar som får eftersökas, och 3.vilka utrymmen som får genomsökas. Om det behövs, ska domstolen även besluta om andra villkor för verkställandet. Verkställighet av ett beslut om intrångsundersökning 9 § Ett beslut om intrångsundersökning gäller . Om ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, förfaller det. 10 § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av Kronofogde- myndigheten enligt de villkor som domstolen har beslutat och med tillämpning av 13 kap., 17 kap. 15 §§ samt 18 kap. utsökningsbalken. Sökandens motpart ska underrättas om verkställigheten endast om beslutet om intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande. Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och ljud- upptagningar av sådana föremål som den får söka efter. Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter. En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling som avses i 27 kap. 2 § . Juridiskt biträde och rätt att närvara vid intrångsundersökningen 11 § När ett beslut om intrångsundersökning ska verkställas har motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om 1. undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller 2. det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte uppnås. Vid verkställigheten får anlita det biträde av en sakkunnig som behövs. Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för sökanden är närvarande vid undersökningen för att bistå med upplysningar. sådant tillstånd ges, ska myndigheten se till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om förhållanden som kommer fram. Återgång av en åtgärd vid intrångsundersökning 12 § Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett förfarande om saken, ska en åtgärd som företagits vid verkställigheten av intrångs- undersökningen gå åter, i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett beslut om intrångsundersökning hävs sedan Hantering av material från intrångsundersökningen 13 § ska förteckna fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål samt kopior av och utdrag ur handlingar Materialet ska hållas tillgängligt för sökanden och motparten. 10 kap. Övriga bestämmelser Förbud att döma till påföljd m.m. 1 § Om en registrering av ett varumärke har hävts genom ett beslut eller en dom som har vunnit laga kraft, får domstolen inte döma till påföljd eller besluta om ersättning eller annan åtgärd enligt 8 eller 9 kap. 2 § Förs talan om intrång i ett registrerat varumärke och gör den mot vilken talan förs gällande att registreringen är ogiltig, får frågan om ogiltighet prövas endast sedan talan om hävning har väckts. får förelägga den som gör gällande att registreringen är ogiltig att inom väcka sådan talan. Första stycket ska också tillämpas om det i ett mål som gäller fastställelsetalan avseende ett registrerat varumärke görs gällande att registreringen är ogiltig. 3 § Trots förbudet i 21 § personuppgiftslagen (1998:204) får person- uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott enligt 8 kap. 1 § behandlas om detta är nödvändigt för att ett rättsligt anspråk ska kunna Prop. 2009/10:225 fastställas, göras gällande eller försvaras. Särskilda bestämmelser om gemenskapsvarumärken Avgifter för vidarebefordrade ansökningar m.m. 4 § Föreskriven avgift ska betalas av den som 1.ger in en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke till för vidare befordran enligt artikel 25.2 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken, 2.begär omvandling av en registrering av ett gemenskapsvarumärke eller en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke till en ansökan om nationell registrering av ett varumärke, eller 3.begär ett intyg enligt artikel 93.3 i rådets förordning. Bestämmelser som tillämpas för gemenskapsvarumärken 5 § Vid intrång i ett gemenskapsvarumärke tillämpas bestämmelserna i 8 kap. 1 § om ansvar för varumärkesintrång. I den utsträckning inte något annat följer av rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskaps- varumärken gäller i övrigt 3 §, 8 kap. 28 §§ och 9 kap. I dessa fall ska vad som sägs om varumärkesintrång gälla intrång i gemen- skapsvarumärke. 6 § Om det inte finns någon domstol som enligt är behörig att ta upp ett mål om hävning av registreringen av ett varumärke, om varumärkesintrång eller om fastställelse, väcks talan vid . Talan som avses i 5 § och i artikel 96 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken väcks vid . Särskilda beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel 7 § Bestämmelserna i 3 § samt 8 kap. 38 §§ och 9 kap. ska tillämpas vid intrång i den rätt till en beteckning som följer av 1.rådets förordning (EG) nr 509/2006 av om garanterade traditionella specialiteter av jordbruksprodukter och livsmedel3, 2.rådets förordning (EG) nr 510/2006 av om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruks- produkter och livsmedel4, 3EUT L 93, 31.3.2006, s. 1 (Celex 32006R0509). 4EUT L 93, 31.3.2006, s. 12 (Celex 32006R0510). 3. rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av om Prop. 2009/10:225 allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av 4.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker, samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/896, 5.rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av om den gemensamma organisationen av marknaden för vin7, eller 6.rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden)8. Skyldighet för licenstagare och andra att underrätta innehavaren 8 § Innehavaren av ett varukännetecken eller av en sådan särskild beteckning som avses i 7 § ska underrättas innan en talan om varumärkesintrång väcks. Detta gäller dock endast om den som vill väcka talan är 2.en panthavare som vill väcka talan med anledning av intrång i den pantsatta egendomen, 3.någon som är berättigad att använda ett sådant varukännetecken som avses i 1 kap. 2 §, eller 4.någon som är berättigad att använda en sådan särskild beteckning som avses i 7 § och som vill väcka talan enligt 8 kap. 4 eller 7 §. Underrättelse enligt första stycket ska också ske när en licenstagare eller en panthavare vill väcka talan om fastställelse avseende ett varukännetecken. Om någon underrättelse enligt första eller andra stycket inte har skett, ska talan avvisas. Förbud mot utmätning av inarbetade varukännetecken 9 § Rätten till ett varukännetecken enligt 1 kap. 7 § får inte utmätas. Försätts innehavaren i konkurs, ingår dock rätten i konkursboet. 10 § Ett slutligt beslut av enligt denna lag får överklagas till Patentbesvärsrätten för beslutet. 5EGT L 60, , s. 1, (Celex 31989R1576). 6EUT L 39, , s. 16 (Celex 32008R0110). 7EGT L 179, , s. 1 (Celex 31999R1493). 8EUT L 299, 16.11.2007, s. 1 (Celex 32007R1234). Ett slutligt beslut i ett ärende om registrering av ett varumärke får Prop. 2009/10:225 överklagas endast av sökanden. Detsamma gäller för ett slutligt beslut i ett ärende om att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i . Ett slutligt beslut med anledning av en invändning mot en registrering får överklagas endast av innehavaren av varumärket och av invändaren. Ett slutligt beslut med anledning av en invändning mot att en internationell varumärkesregistrering ska gälla i får överklagas endast av innehavaren av den internationella varumärkesregistreringen och av invändaren. Återkallar en invändare sin talan, får denna ändå prövas, om det finns särskilda skäl. Talan får dock inte prövas om det till grund för den endast har åberopats hinder som avses i 2 kap. 810 §§. Ett slutligt beslut av Patentbesvärsrätten får överklagas till för beslutet. Vid ett överklagande till tillämpas 3537 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Patentbesvärsrättens beslut ska innehålla uppgift om att det krävs särskilt tillstånd för prövning i och om de grunder på vilka ett sådant tillstånd meddelas. Denna paragraf gäller inte beslut i ärenden om administrativ hävning av en registrering. 11 § Ett beslut enligt 3 kap. 15 § om administrativ hävning av en registrering av ett varumärke får inte överklagas. Detsamma gäller ett beslut genom vilket ett ärende har överlämnats till tingsrätt eller avskrivits enligt 3 kap. 13 § tredje stycket. Andra beslut i ärenden om administrativ hävning får överklagas till tingsrätt för beslutet. Beslut under handläggningen av ett sådant ärende får inte överklagas särskilt. 12 § Ett överklagande enligt 11 § görs till den tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig enligt 10 kap. att pröva frågan om hävning av registrering. Om det inte finns någon domstol som enligt är behörig att pröva överklagandet, ska beslutet överklagas till . Överklagandet ges in till . Vid handläggningen i domstol tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden. ska dock inte vara part i domstolen. 13 § Kungörelser enligt denna lag ska göras i en särskild publikation som ges ut av . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om kungörelser enligt denna lag. 14 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter i ärenden enligt 1.Denna lag träder i kraft , då varumärkeslagen (1960:644) och kollektivmärkeslagen (1960:645) ska upphöra att gälla. 2.Lagen ska tillämpas även på varukännetecken som har inarbetats, varumärken som har registrerats eller varumärkesregistreringar som har sökts före ikraftträdandet, om inte annat följer av 35. 3.Ett varumärke som har registrerats före ikraftträdandet får inte hävas på grund av att det strider mot 2 kap. 7 § andra stycket. 4.Bestämmelserna i 8 kap. 8 § och 9 kap. 14 §§ ska inte tillämpas när intrånget, eller försöket eller förberedelsen till intrånget, har begåtts före . 5.Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. 6.Nationella och internationella varumärken som genom registrering har beviljats skydd i enligt äldre föreskrifter ska anses utgöra sådana varukännetecken som avses i 2 kap. 8 § andra stycket 1 och 2. 2 a §Den som innehar ett varumärke eller ett annat varukännetecken har ensamrätt till kännetecknet som näringskännetecken. Om varukännetecknet är skyddat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området.1 Jfr och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (EUT L 195, , s. 16, Celex 32004L0048).2 Senaste lydelse av 6 § 1994:1509.3 Senaste lydelse 1994:1509.Ett näringskännetecken anses inarbetat, om det är känt som beteckning för innehavarens verk- samhet inom en betydande del av den krets till vilken verksamheten riktar sig.Firma registreras enligt bestäm- melserna i denna lag och vad som föreskrivs i annan författning om registrering av visst slags firma.Ensamrätten till en registrerad firma gäller inom det område som registreringen omfattar.Ett näringskännetecken ska anses inarbetat om det här i landet inom en betydande del av den krets till vilken det riktar sig (omsättningskretsen) är känt som beteckning för den verksamhet som bedrivs under kännetecknet. Om näringskännetecknet är inarbetat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området.2 §3Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom registrering eller inarbetning. Ensamrätt till sekundärt kännetecken förvärvas genom inarbetning.Firma registreras enligt bestäm- melserna i denna lag och vad i annan författning kan vara särskilt föreskrivet om registrering av visst slags firma.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse2.2 Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156)Härigenom föreskrivs1 i fråga om firmalagen (1974:156)2 dels att 5, 6 och 23 §§ ska upphöra att gälla,dels att 24, 7, 8, 10, 1518, 20, 22, 24 och 25 §§ ska ha följande lydelse,dels att det i lagen ska införas tjugoen nya paragrafer, 2 a, 16 a16 q och 2830 §§, samt närmast före 16, 16 b, 16 c, 17, 28 och 30 §§ nya rubriker av följande lydelse. Den som använder sitt namn som näringskännetecken har ensamrätt till kännetecknet som näringskännetecken, om namnet har särskiljningsförmåga för den verksamhet som det används för. Om namnet används endast inom en del av landet, gäller ensam- rätten endast inom det området. Ensamrätt till registrerad firma innebär att annan än innehavaren ej får använda ett med firman förväxlingsbart näringskännetecken inom det område för vilket firman registrerats, om det ej visas att innehavaren icke kan lida skada därav. Ensamrätt till näringskänne- tecken på grund av inarbetning innebär att annan än innehavaren ej får använda ett med dennes kännetecken förväxlingsbart näringskännetecken inom det område där inarbetningen består. Ensamrätten till ett närings- kännetecken enligt 2 och 2 a §§ innebär att ingen annan än innehavaren, utan dennes tillstånd, i näringsverksamhet får använda ett tecken som är 1.identiskt med näringskänne- tecknet för verksamhet av samma slag, 2.identiskt med eller liknar näringskännetecknet för verksam- het av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder tecknet och innehavaren av näringskännetecknet, eller 3.identiskt med eller liknar ett näringskännetecken som här i landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen drar otillbörlig fördel av eller utan skälig anled- ning är till skada för näringskännetecknets särskilj- ningsförmåga eller anseende. Ensamrätten till en registrerad firma hindrar inte att någon annan inäringsverksamhet använder ett tecken som avses i första stycket inom det område där firman är skyddad, om det visas att inne- havaren av firman inte kan lida skada av detta. Näringsidkare får utan regi- Ensamrätten till ett närings- strering och oberoende av inarbet- kännetecken ger inte något ning använda sitt släktnamn som näringskännetecken, om icke detta är ägnat att framkalla förväxling med annans skyddade närings- eller varukännetecken.