prop · GX03224 · 2010-06-02 00:00:00 — I 2 § personuppgiftslagen anges att om det i en annan lag eller förord- ning finns bestämmelser som avviker från personuppgiftslagen ska de be- stämmelserna gälla. Eftersom personuppgiftslagen bör gälla framför lagen om geografisk miljöinformation bör det klargöras att personupp- giftslagen ska ges företräde framför lagen om geografisk miljöinforma- tion i fråga om behandling av personuppgifter. Som Lagrådet föreslagit bör detta ske genom att det i lagen om geografisk miljöinformation tas in en bestämmelse som anger att 2 § personuppgiftslagen inte gäller i fråga om behandling av personuppgifter enligt lagen om geografisk miljöinfor- mation. Skydd för landskapsinformation och säkerhetsskydd Försvarsmakten har anfört att förslaget till ny lag skulle undergräva det skydd som svensk lagstiftning genom reglerna om sekretess och skydd för landskapsinformation gett olika typer av information som omfattas av den nu föreslagna lagstiftningen. Regeringens bedömning är att skyddet för landskapsinformationen inte undergrävs. Enligt lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation ska den som inrättar en databas med landskapsinformation ha tillstånd till sådan verksamhet, om databasen ska föras med hjälp av automatisk databehandling. Ett tillstånd krävs också för spridning av kartor i större skalor än 1:100 000 och andra sam- manställningar av landskapsinformation (lägesbestämd information om förhållanden på och under markytan samt på och under sjö- och havsbott- nen). Merparten av den geografiska miljöinformation som omfattas av lagen utgör landskapsinformation och de informationsansvariga måste därför ha tillstånd enligt den lagen för att få tillgängliggöra sin informa- tion enligt lagen om geografisk miljöinformation. I säkerhetsskyddslagen (1996:627) finns bestämmelser om säkerhets- skydd, med vilket enligt 6 § avses skydd mot brott som kan hota rikets säkerhet, skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen och som rör rikets säkerhet, och skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Säkerhetsskyddet ska enligt 7 § säkerhetsskyddslagen bl.a. förebygga att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet röjs, ändras eller förstörs (infor- mationssäkerhet). Enligt 9 § säkerhetsskyddslagen ska vid utformningen av informationssäkerheten behovet av skydd för automatisk informa- tionsbehandling beaktas särskilt. Innan en myndighet inrättar ett register, som ska föras med hjälp av automatisk databehandling och som kan för- utses komma att innehålla sådana uppgifter att utlämnandet av dem var för sig eller sammanställda kan skada totalförsvaret, ska myndigheten samråda med Försvarsmakten och, om uppgifternas natur ger anledning till det, . Detta framgår i 12 § första stycket säkerhets- skyddsförordningen (1996:663). Säkerhetsskyddslagen och säkerhets- skyddsförordningen är tillämpliga på informationsansvariga myndigheter som har information i form av register enligt vad som anges ovan. påverkar inte detta. Som framgår av di- rektivet får vidare en informationsansvarig myndighet begränsa såväl all- mänhetens tillgång till myndighetens geografiska miljöinformation ge- nom informationshanteringstjänster som delningen av information med andra informationsansvariga, om det behövs på grund av sekretess till skydd för internationella förbindelser, det nationella försvaret eller all- män säkerhet (artiklarna 13.1 och 13.2 samt 17.7, se vidare avsnitt 7.4). I lagen om geografisk miljöinformation bör det därför erinras om att bestämmelser finns i lagen om skydd för landskapsinformation och i säkerhetsskyddslagen. Säkerhet i övrigt i det sammanhängande systemet En annan viktig aspekt i det sammanhängande systemet är att säkerställa informationens konfidentialitet, riktighet och tillgänglighet. Direktivets bestämmelser om metadata tar sikte på vilken kvalitet och giltighet infor- mationen har, vilka offentliga myndigheter som har ansvaret för att upp- rätta, förvalta, underhålla och distribuera informationen och tjänsterna, samt vilka begränsningar som gäller för allmänhetens tillgång till dessa. Det är de informationsansvariga myndigheterna, kommunerna och en- skilda organen som själva kommer att ansvara för sin egen informations konfidentialitet och riktighet. De ansvarar även för metadata och infor- Tillgängliggörande sker via deras egna hemsi- Prop. 2009/10:224 dor men länkas till den svenska Inspireportalen, . behov av att kunna styra åtkomsten till och användningen av geografisk miljöinformation och informationshanteringstjänster för olika användare. För att åstadkomma detta sker en utveckling av den svenska portalen för att få ett system som kan styra åtkomsten till viss information eller vissa tjänster utifrån de rättigheter som en viss användare har. Detta säkerhets- system kommer att medföra att endast de som har rätt, t.ex. enligt beslut eller tecknade avtal eller licenser att använda vissa tjänster och därige- nom få tillgång till viss geografisk miljöinformation, också får den möj- ligheten. Säkerhetssystemet kan användas av alla informationsansvariga myndigheter. 7.3Immateriella rättigheter i det sammanhängande systemet Regeringens förslag: Myndigheter, kommuner och enskilda organ får begränsa fullgörandet av informationsansvaret eller deltagandet i sam- arbetet om det kan skada immateriella rättigheter. I lagen görs en hän- visning till lagen om upphovsrätt till litterära eller konstnärliga verk. Lantmäteriets och lagtextpromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens, men i regeringens förslag har det förtydligats att möjligheten att begränsa tillgängliggörandet av geografisk miljöinfor- mation eller informationshanteringstjänster med hänsyn till immateriella rättigheter även avser fullgörandet av deltagande i samarbetet. Remissinstanserna har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som nämns i avsnitt 4.2.1 kan en myndighet ha upphovsrätt till allmänna handlingar (jfr 9 § upphovsrätts- lagen). Sådana handlingar ska dock oavsett upphovsrätten tillhandahållas enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen (jfr 26 b § upphovsrättslagen). Skyldigheten att tillhandahålla de nättjänster som anges i artikel 11 går dock utöver skyldigheten att lämna ut allmänna handlingar enligt tryck- frihetsförordningen. Enligt artikel 2.2 påverkar direktivet inte förekoms- ten av eller äganderätten till offentliga myndigheters immateriella rättig- heter. Av artikel 13.1, andra stycket, följer att det är möjligt att begränsa tillgängliggörandet via de nättjänster som avses i artikel 11 be, dvs. vis- nings-, nedladdnings-, omvandlings- eller förbindelsetjänster, om det kan inverka negativt på immateriella rättigheter. Detta innebär bl.a. att direk- tivet, i den mån en myndighet har upphovsrätt till visst material, inte innebär några inskränkningar i de möjligheter som informationsansvariga myndigheter har att använda sig av licenslösningar och ta ut avgifter grundade på upphovsrätt för användandet av materialet. En bestämmelse med denna innebörd bör tas in i lagen. Vidare följer av artikel 4.5 att såvitt avser information som innehas av eller förvaras av en offentlig myndighet, men för vilken tredje part har immateriella rättigheter, får åtgärder vidtas endast med den tredje partens samtycke. De redovisade artiklarna i direktivet syftar alltså inte till att ge några nya möjligheter, vare sig för myndighet eller annan, att vidta åtgärder med upphovsrätts- ligt skyddade verk eller prestationer än de som följer av lagen (1960:729) Prop. 2009/10:224 om upphovsrätt till litterära eller konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Någon särskild bestämmelse av motsvarande innehåll behövs inte. En hänvisningsbestämmelse till upphovsrättslagen bör dock tas in i lagen. 7.4Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen 7.4.1Direktivet och sekretessgrunderna i tryckfrihetsförord- ningen Som framgår av avsnitt 6.5 kan en myndighet som har sådan geografisk miljöinformation som omfattas av lagen om geografisk miljöinformation komma att åläggas ett informationsansvar. Detta ansvar innebär en skyl- dighet att elektroniskt, via Internet, tillgängliggöra informationshanter- ingstjänster som gör det möjligt för bl.a. allmänheten och andra myndig- heter att söka, visa, eller ladda ned geografisk miljöinformation. När det gäller sådan geografisk miljöinformation som en informations- ansvarig ska hålla tillgänglig via en informationshanteringstjänst som innebär en möjlighet att söka i metadata om geografisk miljöinformation får, som nämns i avsnitt 7.1, tillgängliggörandet bara begränsas med hän- syn till internationella förbindelser, allmän säkerhet eller nationellt för- svar (artikel 13.1 första stycket). Som nämnts tidigare får vidare en informationsansvarig enligt direkti- vet begränsa allmänhetens tillgång till geografisk miljöinformation ge- nom sådana informationshanteringstjänster som innebär möjlighet att visa, ladda ned eller omvandla informationen eller sätta sig i förbindelse med datatjänster om tillgången skulle inverka negativt på något av föl- jande: a)sekretess som omfattar offentliga myndigheters förfaranden, då så- dan sekretess föreskrivs enligt lag, b)internationella förbindelser, allmän säkerhet eller nationellt försvar, c)domstolsförfaranden, personers möjlighet att få en rättvis rättegång eller en offentlig myndighets möjligheter att genomföra en undersökning av straffrättslig eller disciplinär art, d)sekretess som omfattar kommersiell eller industriell information, där sådan sekretess föreskrivs i nationell lagstiftning eller gemenskapslag- stiftning i syfte att skydda legitima ekonomiska intressen, inbegripet det allmänna intresset att upprätthålla sekretess för statistiska uppgifter och skattesekretess, e)immateriella rättigheter, f)sekretess som omfattar personuppgifter och/eller akter om en fysisk person, om denna person inte har gett sitt medgivande till att informa- tionen lämnas ut till allmänheten, om sådan sekretess föreskrivs i natio- nell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning, g)en persons intressen eller skyddet av en person, om denne frivilligt tillhandahållit den begärda informationen utan att vara skyldig att göra detta enligt lag eller utan att kunna tvingas att göra detta enligt lag, så- vida inte denna person gett sitt medgivande till att informationen lämnas h) skydd av den miljö som informationen avser, exempelvis lokalise- ring av sällsynta arter (artikel 13.1 andra stycket). Enligt direktivet ska skäl som är tillåtna för att begränsa tillgången till geografisk miljöinformation och informationshanteringstjänster tolkas på ett restriktivt sätt, med hänsyn till allmänhetens intresse av att få tillgång till tjänsten i det enskilda fallet. I varje enskilt fall ska allmänhetens in- tresse av öppenhet vägas mot intresset av begränsa eller villkora till- gången (artikel 13.2). Vidare framgår av direktivet att allmänhetens tillgång till geografisk miljöinformation som avser uppgifter om utsläpp i miljön inte får be- gränsas med hänvisning till punkterna a, d, f, g och h ovan (artikel 13.2). Direktivet innehåller också bestämmelser som innebär att de informa- tionsansvariga ska samarbeta med andra informationsansvariga inom så- väl som EU och dela geografisk miljöinformation med dem samt med EU:s institutioner och organ. Sådan delning av geografisk miljö- information får bara begränsas med hänsyn till domstolsförfaranden, all- män säkerhet, nationellt försvar eller internationella förbindelser (artikel 17.7). Som framgår ovan ska informationsansvariga myndigheter och enskilda organ genom informationshanteringstjänster göra såväl metadata om geo- grafisk miljöinformation och informationshanteringstjänster som geogra- fisk miljöinformation tillgängliga för allmänheten, andra informationsan- svariga inom och EU samt EU:s institutioner och organ. Som nämnts i avsnitt 6.1 och 7.3 går detta informationsansvar längre än den skyldighet att lämna ut allmänna handlingar som följer av tryckfrihetsför- ordningen. Enligt direktivet får endast vissa sekretessgrunder åberopas för att be- gränsa allmänhetens tillgång till informationen genom informationshan- teringstjänsterna samt för att begränsa delning av denna information med andra informationsansvariga m.fl. organ. När det är fråga om de myn- digheter och enskilda organ som omfattas av offentlighets- och sekre- tesslagens (2009:400) reglering innebär detta dels att det måste införas sekretessbrytande regler i denna lag, dels att myndigheterna och de en- skilda organen måste göra en sekretessprövning innan de gör information tillgänglig för olika mottagare genom informationshanteringstjänsterna. Sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen är uppde- lade i kapitel som samlats i lagens fjärde och femte avdelningar. Upp- delningen följer den disposition av sekretessgrunderna som finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Enligt 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen får rätten att ta del av all- männa handlingar begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till 1.rikets säkerhet eller dess förhållande till annan stat eller mellanfolk- lig organisation, 2.rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik, 3.myndigheters verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn, 4.intresset att förebygga eller beivra brott, 5.det allmännas ekonomiska intresse, 6. skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, eller 7. intresset att bevara djur- eller växtart. I offentlighets- och sekretesslagen har sekretessbestämmelser till skydd för allmänna intressen (jfr 2 kap. 2 § första stycket 15 och 7 tryckfri- hetsförordningen) samlats i lagens fjärde avdelning, dvs. Se- kretessbestämmelser till skydd för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden (jfr 2 kap. 2 § 6 tryckfrihetsförordningen) har samlats i la- gens femte avdelning, dvs. Enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess inte bara i för- hållande till allmänheten utan även i förhållande till andra myndigheter (8 kap. 1 §) och i förhållande till utländska myndigheter och mellanfolk- liga organisationer (8 kap. 3 §). I vissa fall kan sekretess gälla även inom en myndighet, nämligen mellan olika verksamhetsgrenar när de är att an- se som självständiga i förhållande till varandra (8 kap 2 §). De grunder som enligt Inspiredirektivet möjliggör att tillgången till geografisk miljöinformation via de olika slagen av informationshanter- ingstjänster begränsas överensstämmer med de sekretessgrunder som är angivna i artikel 4 i direktiv /4/EG om allmänhetens tillgång till mil- jöinformation, det s.k. miljöinformationsdirektivet. Som nämns i avsnitt 7.1 ligger sistnämnda direktiv till grund för lagen (2005:181) om mil- jöinformation hos vissa enskilda organ och vissa bestämmelser i offent- lighets- och sekretesslagen (bl.a. 10 kap. 5 §). I det lagstiftningsärendet konstaterade regeringen att tryckfrihetsförordningens bestämmelser om för vilka syften allmänhetens rätt att ta del av allmänna handlingar får begränsas är förenliga med bestämmelserna i miljöinformationsdirektivet (prop. 2004/05:65 s. 48 f). Regeringen gör på motsvarande sätt bedöm- ningen att sekretessgrunderna i 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen är för- enliga med sekretessgrunderna i artikel 13 i Inspiredirektivet. Kort kan här sägas följande om de i 2 kap. 2 § första stycket tryckfri- hetsförordningen uppräknade punkterna i förhållande till begränsnings- grunderna i artikel 13.1 andra stycket i direktivet. Första punkten kan sägas ha sin motsvarighet i direktivets bestämmelse om rätt att föreskriva sekretess med hänvisning till skydd av internationella förbindelser, det nationella försvaret eller allmän säkerhet. Tredje och fjärde punkterna motsvaras av bestämmelsen i direktivet om sekretess för domstolsförfar- anden, myndigheters möjlighet att genomföra undersökning etc. Direkti- vets bestämmelser om sekretess för myndigheters verksamhet måste an- ses ha sin motsvarighet i åtminstone andra och femte punkterna. Sjätte punkten motsvaras av direktivets punkt om möjlighet att föreskriva sek- retess för personuppgifter, immateriella rättigheter och kommersiell eller industriell information etc. Sjunde punkten måste sägas vara tillåten en- ligt direktivets bestämmelse om att skydda den miljö informationen avser (jfr prop. 2004/05:65 s. 50). Som nämnts får dock enligt artikel 13.1 första stycket, 13.2 och 17.7 i direktivet inte samtliga dessa sekretessgrunder, och därmed inte samtliga sekretessbestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen, åberopas be- träffande uppgifter som utgör geografisk miljöinformation i samtliga in- formationstjänster. 7.4.2Undantag från sekretess för uppgifter som ingår i söktjänster Regeringens förslag: I offentlighets- och sekretesslagen införs en be- stämmelse om att annan sekretess än utrikes- och försvarssekretess samt viss sekretess till skydd för allmän säkerhet inte hindrar att upp- gift som utgör metadata om geografisk miljöinformation och informa- tionshanteringstjänster görs tillgängliga i en söktjänst. Lantmäteriets och lagtextpromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens, men regeringens förslag har fått en annan lagteknisk utformning då bestämmelsen om undantag från sekretess för söktjänster vad gäller myndigheter och sådana enskilda organ som om- fattas av offentlighets- och sekretesslagen förs in i sistnämnda lag i stället för i lagen om geografisk miljöinformation. Remissinstanserna: Se redovisningen av remissinstansernas synpunk- ter i avsnitt 7.1. Skälen för regeringens förslag: Genom en sådan informationshanter- ingstjänst som avses i artikel 11.1 första stycket a i direktivet kan allmän- heten söka i metadata om geografisk miljöinformation och informations- hanteringstjänster och därmed få tillgång till en träfflista som anger vil- ken geografisk miljöinformation som finns och hos vilken informations- ansvarig den kan återfinnas. Det torde bara undantagsvis vara så att upp- gifterna som ingår i en sådan lista omfattas av sekretess. Medlemsstaterna får enligt direktivet bara begränsa allmänhetens möj- lighet att söka efter rumsliga datamängder och datatjänster (geografisk miljöinformation) med utgångspunkt i motsvarande metadata om till- gången skulle få negativa följder för internationella förbindelser, allmän säkerhet eller nationellt försvar (artikel 13.1 första stycket). Enligt reger- ingens uppfattning motsvarar den första och den sista grunden den sekre- tess som kan gälla enligt 15 kap. offentlighets- och sekretesslagen (sek- retess till skydd för rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer). Sekretessgrunden allmän säkerhet motsvarar enligt regeringens bedömning i detta sammanhang sekretess- bestämmelserna i 18 kap. 1, 2, 3, 8, 11 och 13 §§ offentlighets- och sek- retesslagen. En bestämmelse som innebär att annan sekretess än den som följer av nu nämnda bestämmelser inte hindrar att metadata om geogra- fisk miljöinformation och informationshanteringstjänster görs tillgänglig för allmänheten genom en söktjänst bör därför föras in i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringens bedömning: Det behövs inte någon ny sekretessbestämmelse för uppgifter som ingår i informationshante- ringstjänster som gör det möjligt att elektroniskt visa, ladda ner eller omvandla geografisk miljöinformation samt tjänster som gör det möj- ligt att sätta sig i förbindelse med informationstjänster. Lantmäteriets och lagtextpromemorians förslag innebär att sekre- tessgrunder motsvarande sekretessgrunderna i direktivet förs in i lagen om geografisk miljöinformation och att dessa grunder är tillämpliga på såväl enskilda organ, kommuner som myndigheter. Regeringens bedöm- ning tar sin utgångspunkt i att eventuella nya sekretessbestämmelser för myndigheter, kommuner och sådana enskilda organ som omfattas av reg- leringen i offentlighets- och sekretesslagen ska föras in i sistnämnda lag i stället för i lagen om geografisk miljöinformation. Remissinstanserna: Se redovisningen av remissinstansernas inställ- ning i avsnitt 7.1. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 13.1 andra stycket i direktivet är det möjligt för en myndighet att begränsa allmänhetens till- gång till geografisk miljöinformation via sådana nättjänster som avses i artikel 11.1 första stycket be, dvs. visnings- nedladdnings-, omvand- lings- och förbindelsetjänster. En förutsättning för att tillgången ska få begränsas är att allmänhetens tillgång till tjänsten inverkar negativt i något av de avseenden som anges i artikel 13.1 andra stycket. Som fram- går av avsnitt 7.4.1 korresponderar de begränsningsgrunder som är tillåt- na enligt sistnämnda artikel med de sekretessgrunder som anges i tryck- frihetsförordningen och som anger de ramar som regleringen i offentlig- hets- och sekretesslagen ska hålla sig inom. Frågan är då vilka bestäm- melser i denna lag som kan bli tillämpliga på uppgifter som utgör geo- grafisk miljöinformation i ovan nämnda tjänster. I förarbetena till bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen sägs att sekretessintresset aldrig ensamt kan bli avgörande för hur starkt sekretesskyddet ska vara utan att detta alltid måste vägas mot insynsin- tresset samt att insynsintresset kan vara olika stort i olika sammanhang. Därför är huvudregeln att sekretessen för en uppgift inte ska följa med från en myndighet till en annan. Regleringen i offentlighets- och sekre- tesslagen är i stället utformad på så vis att en sekretessbestämmelse som huvudregel omfattar en viss ärendetyp eller en viss verksamhetstyp som hanteras hos en eller flera myndigheter. Det finns också sekretessbestäm- melser som riktar sig direkt till en myndighet eller som omfattar vissa uppgifter, oavsett hos vilken myndighet uppgiften förekommer. Den infrastruktur av informationshanteringstjänster som ska skapas ge- nom det nya regelverket bygger i allt väsentligt på tanken att geografisk miljöinformation ska hämtas ur de informationsansvarigas reguljära verksamhet och sedan göras tillgänglig för allmänheten och andra infor- mationsansvariga på det sätt som föreskrivs i direktivet. För myndighe- ters del kan detta innebära att uppgifter kommer att föras över från exem- pelvis vissa ärenden som myndigheten hanterar eller från en viss angiven verksamhet hos myndigheten, till sådana informationshanteringstjänster som avses i artikel 11.1. Det kan antas att sådana informationshanter- ingstjänster kan komma att inrättas som en ny verksamhet hos myndig- heten, i syfte att uppfylla myndighetens skyldigheter som informations- ansvarig. Det kan dock naturligtvis även bli så att informationshanter- ingstjänster kommer att inrättas inom ramen för befintliga verksamheter där det gäller sekretess enligt vissa sekretessbestämmelser. I de fall en myndighet kommer att föra över geografisk miljöinforma- tion från ett visst ärende eller från en viss verksamhet till en informa- tionshanteringstjänst kan således följden bli, beroende på i vilken verk- samhet tillhandahållandet av tjänster anses ingå, att en sekretessbestäm- melse som specifikt gäller för uppgiften när den förekommer i ärendet eller i den ursprungliga verksamheten, upphör av vara tillämplig på upp- giften när den i stället återfinns i informationshanteringstjänsten. Sekre- tessbestämmelser som omfattar vissa uppgifter, oavsett hos vilken myn- dighet uppgiften förekommer, kan dock vara tillämpliga i ett sådant fall. Bestämmelserna i 15 kap. offentlighets- och sekretesslagen (sekretess till skydd för rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer) gäller för uppgifter oavsett var de före- kommer inom myndighetssfären.