prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — Bestämmelsen anger inte hur informationen ska hållas tillgänglig utan lämnar över till medlemsstaterna att bestämma de praktiska detaljerna. Yttrandefrihetsgrundlagen innehåller vissa bestämmelser om namn på databaser och uppgifter om utgivare. Sålunda ska databaser ha ett namn (1 kap. 9 § femte stycket yttrandefrihetsgrundlagen). Närmare bestäm- melser om sådana namn meddelas, enligt samma lagrum, i lag. Enligt 4 kap. 4 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen ska uppgift om utgivare av radioprogram hållas tillgänglig för allmänheten enligt vad som närma- re föreskrivs i lag. Med radioprogram avses tv-program och ljudradio- program. Bestämmelser om utgivare av radioprogram m.m. ges i 3 kap. tillämpningslagen. När informationen lämnas enligt 1 kap. 9 § yttrandefrihetslagen (den s.k. databasregeln) ska uppgift om verksamhetens namn och utgivare och vem som har utsett denne lämnas. Uppgifterna ska vara lättillgängliga och tydliga samt anges i anslutning till varandra (3 kap. 26 § tillämp- ningslagen). Kravet på lättillgänglighet innebär att det ska vara enkelt att hitta uppgifterna (prop. 2001/02:74 s. 109). Av motiven följer vidare att det är lämpligt att uppgifterna anges på den sida som presenterar data- basen och som i regel först möter en användare. Namnet på databasen ska innehålla databasens domännamn eller motsvarande uppgift (3 kap. 18 § och 19 § andra stycket tillämpningslagen). I 6 kap. 9 § radio- och TV-lagen finns en bestämmelse som har ett lik- artat syfte som artikel 3a i AV-direktivet. Enligt bestämmelsen ska den som sänder tv-program använda en sådan beteckning för sina sändningar som har godkänts av Radio- och . Sändningsbeteckningen måste ha särskiljningsförmåga och den ska i regel anges minst en gång varje sändningstimme. För beställ-tv som omfattas av databasregeln gäller enligt 3 kap. 26 § tillämpningslagen en skyldighet att vid varje tillhandahållande lämna uppgift om verksamhetens namn och utgivare samt vem som har utsett denne. Därutöver ställer e-handelslagen krav på att den som tillhandahål- ler beställ-tv lämnar information som gör det möjligt att kontakta tjänste- leverantören. Regeringen anser att den information som ska lämnas enligt yttrande- frihetsgrundlagen, tillämpningslagen, radio- och TV-lagen och e- handelslagen inte är tillräcklig för att mottagare av audiovisuella medie- tjänster ska kunna ta direkt kontakt med leverantörer av medietjänster eller för att få information om behöriga kontroll- eller övervakningsor- Befintliga nationella bestämmelser uppfyller alltså inte fullt ut kra- ven i artikel 3a i AV-direktivet. Ett sätt att lämna den i direktivet förskrivna informationen i tv- sändningar är naturligtvis att lämna den i samma form som sändningarna. Informationen utgör då ett program i yttrandefrihetsgrundlagens mening och träffas därmed av reglerna i 3 kap. yttrandefrihetsgrundlagen. En skyldighet att lämna den aktuella informationen i trådsändning skulle därmed komma i konflikt med 3 kap. 1 och 4 §§ yttrandefrihets- grundlagen. Däremot lämnar 3 kap. 2 § samma lag en möjlighet att åläg- ga ett programföretag som sänder på något annat sätt än genom tråd en sådan informationsskyldighet, eftersom en sådan skyldighet måste anses förenlig med bestämmelserna i 2 kap. 12 § andrafemte styckena och 13 § regeringsformen. Informationskravet i AV-direktivet gäller alla tv-sändningar, oavsett om de sänds genom etern eller tråd. Om informationskravet utformas så att det ska fullgöras i tv-sändning och avse alla sändningar skulle det som ovan nämnts inte vara förenligt med yttrandefrihetsgrundlagens bestäm- melser. AV-direktivet ställer dock inte några andra krav på informationsläm- nandet än att mottagarna av audiovisuella medietjänster ska ha tillgång till den föreskrivna informationen och att den ska vara lättill- gänglig, alltså inte på att t.ex. informationen ska lämnas i en tv-sändning. Regeringen anser därför att det bör vara tillräckligt att föreskriva att programföretag som sänder tv och leverantörer av beställ-tv ska lämna den i direktivet föreskrivna informationen, att informationen ska lämnas så att mottagare enkelt har tillgång till informationen och i övrigt lämna över till programföretagen och leverantörerna att bestämma på vilket sätt det ska ske. De kan då välja att lämna informationen på så sätt att den alltid kan hämtas i en sändning på tv-skärmen eller att lämna den på något annat sätt, t.ex. på företagets webbplats. Sammantaget anser regeringen således att det i radio- och tv-lagen bör införas en bestämmelse om att programföretag som sänder tv och leve- rantörer av beställ-tv ska se till att mottagare av deras tjänster alltid och på ett enkelt sätt har tillgång till namnet på leverantören av medietjänster, den geografiska adress där leverantören är etablerad, uppgifter om leve- rantören, inklusive dess e-postadress eller webbplats och uppgift om behörig tillsynsmyndighet. Som redovisas ovan motsvarar e-handelslagen inte fullt ut vad som krävs för att genomföra artikel 3a i AV-direktivet. Dessutom innehåller lagen krav på information i andra avseenden än vad som följer av direk- tivet. På sätt som föreslagit bör det i radio- och tv-lagen införas en upplysning om att 8 § e-handelslagen även gäller för leveran- törer av beställ-tv. På motsvarande sätt bör i e-handelslagen finnas en hänvisning till radio- och tv-lagen. Enligt för radio och TV bör det finnas en sank- tion kopplad till föreslagen bestämmelse om krav på information. Det finns enligt regeringen i och för sig inga rättsliga hinder mot att koppla en sanktion till bestämmelsen om krav på information. Något förslag om detta har emellertid inte lämnats av . Det saknas således underlag för att nu ta ställning i den frågan. 6.7.1Innehåll som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet Regeringens förslag: Den s.k. demokratibestämmelsen utvidgas till att även omfatta den som tillhandahåller beställ-tv. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker ut- redningens förslag eller lämnar det utan invändning. den för radio och TV är tveksam till utredningens slutsats att demokrati- bestämmelsen bidrar till ett förbud i beställ-tv mot sändningar som inne- håller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller natio- Nämnden anför att demokratibestämmelsen avser programverk- samheten som helhet och inte kan tillämpas på enstaka sändningar samt att bestämmelsen endast kan sanktioneras genom återkallelse av tillstånd vilket inte är en möjlighet när det gäller beställ-tv. Skälen för regeringens förslag: Tv-direktivets bestämmelse om att medlemsstaterna ska säkerställa att tv-sändningarna inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet har genom AV-direktivet utvidgats till att omfatta alla audiovisuella medie- tjänster (artikel 3b). Bestämmelsen i tv-direktivet har ansetts genomförd i genom straffbestämmelsen om hets mot folkgrupp och den s.k. demokratibe- stämmelsen i radio- och TV-lagen. Enligt 16 kap. 8 § döms den som i uttalande eller i något annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för folk- grupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hud- färg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell lägg- ning för hets mot folkgrupp. Hets mot folkgrupp är även ett yttrandefrihetsbrott (5 kap. 1 § yttrande- Straffbestämmelserna om hets mot folkgrupp gäller alltså oavsett på vilket sätt och i vilket medium brottet begås. ingen roll om brottet begås i en tv-sändning, genom beställ-tv eller på något annat sätt. Som konstaterat tillgodoses kraven i artikel 3b i AV-direktivet därför till övervägande del av nämnda be- stämmelser i och i yttrandefrihetsgrundlagen. serna tar dock inte hand om kravet i AV-direktivet att audiovisuella me- dietjänster inte får innehålla något som uppammar hat grundat på kön. Demokratibestämmelsen i 6 kap. 1 § radio- och TV-lagen gäller för alla tv-sändningar som omfattas av lagen, dvs. även trådsändningar (jfr 1 kap. 1 och 3 §§ radio- och TV-lagen samt prop. 1995/96:160 s. 62 ff., 93 och 171). Enligt bestämmelsen ska den som sänder tv-program se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska stats- skickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. det som sänds under annonstid i tv (prop. 1990/91:149 s. 85). Demokratibestämmelsen infördes dels för att lagstiftaren ansåg att det fanns ett inhemskt behov, dels för att tv-direktivet krävde det. ren har konsekvent ansett att demokratibestämmelsen tillsammans med reglerna om hets mot folkgrupp tillgodoser de allmänna krav som ställs i Prop. 2009/10:115 tv-direktivet på att sändningar inte får innehålla något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. Regeringen anser att samma synsätt som lagstiftaren har haft i fråga om tv-sändningar bör anläggas i fråga om beställ-tv. Även den som leve- rerar beställ-tv tillhandahåller tv-program (jfr artikel ) i AV- direktivet). Till skillnad mot tv-sändningar där programmen tillhanda- hålls för tittande enligt en programtablå, tillhandahålls pro- grammen i beställ-tv efter begäran av mottagaren ur en katalog med program som valts ut av leverantören av beställ-tv. Det är svårt att se att det skulle finnas någon principiell eller praktisk skillnad mellan de olika tjänsterna när det gäller programverksamheten. Om beställ-tv tillhanda- hålls via Internet kan den vara en trådsändning. Frågan är då om reglerna om trådsändningar i yttrandefrihetsgrundlagen kan anses tillåta att demo- kratibestämmelsen i radio- och TV-lagen blir tillämplig på beställ-tv som sänds i tråd. Som tidigare nämnts avser demokratibestämmelsen pro- gramverksamheten i dess helhet och den gäller även för trådsändningar. Överträdelse av bestämmelsen kan leda till återkallelse av sändningstill- ståndet om tillståndshavaren väsentligt har brutit mot reglerna (11 kap. 2 § radio- och TV-lagen). Eftersom sändning genom tråd inte kräver till- stånd är en sådan sanktion inte möjlig. Demokratibestämmelsen gäller dock för trådsändningar och det kan inte anses möta hinder mot att göra demokratibestämmelsen tillämplig också på beställ-tv. Det finns också skäl att låta demokratibestämmelsen gälla även beställ-tv. Yttrandefrihetsgrundlagen hindrar det inte. Även om bestämmelsen inte alltid kan sanktioneras är det en viktig markering. Mot denna bakgrund bör demokratibestämmelsen avse även beställ-tv. Regeringens förslag: Program som tillhandahålls genom beställ-tv och som innehåller ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller pornografiska bilder får inte tillhandahållas på ett sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker ut- redningens förslag eller lämnar det utan invändningar. Barnombudsman- nen är i stort positiv till utredningens förslag men, anser att det har brister när det gäller minderårigas rätt till skydd mot våldsskildring och porno- grafisk framställning. Enligt ombudsmannen bör förslaget skärpas i flera avseenden utöver vad direktivet föreskriver och i linje med barnkon- ventionen och praxis från och TV både vad avser tv-sändningar och beställ-tv. och TV, (), och Utbildningsra- dio (UR) anser att det finns praktiska och tekniska problem med försla- get. Nämnden påpekar att den måste avgöra om sådana tekniska spärrar som ska hindra att barn tar del av programmet är tillräckligt effektiva för att fylla sin funktion samt att sådana bedömningar ligger vid sidan om Prop. 2009/10:115 nämndens huvudsakliga uppdrag och kompetensområde. Tv-direktivets bestämmelse om skydd av underåriga vid tv-sändningar är oförändrad genom AV-direktivet. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att tv-sändningar från programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte innehåller program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld (artikel 22). Därutöver gäller att åtgärderna ska utsträckas till att gälla andra pro- gram som kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska ut- vecklingen hos underåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av sändningstid eller genom tekniska åtgärder, att de underåriga inom sänd- ningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar. Om sådana program sänds i okodad form ska medlemsstaterna dessutom se till att de föregås av en akustisk varning eller att de markeras med en visuell sym- bol . Genom AV-direktivet har det införts en ny bestämmelse om skydd av minderåriga när det gäller beställ-tv. Enligt artikel 3h i direktivet ska medlemsstaterna vidta lämpliga åtgär- der för att se till att audiovisuella medietjänster på begäran som tillhan- dahålls av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion och som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga endast tillhandahålls på ett sådant sätt att minderåriga normalt inte hör eller ser sådana tjänster. Tv-direktivets bestämmelse om skydd av underåriga vid tv-sändningar har ansetts genomförd i svensk rätt dels genom bestämmelserna om ytt- randefrihetsbrott i yttrandefrihetsgrundlagen, om barnpornografibrott, olaga våldsskildring, hets mot folkgrupp, uppvigling och förledande av ungdom i , dels genom bestämmelserna om sändning av våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär i radio- och TV-lagen (jfr prop. 1995/96:160 s. 95). Enligt 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen får pro- gram med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder inte sändas och på sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn ser programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. Skälen för regeringens förslag: I propositionen där förslag till nuva- rande radio- och TV-lag behandlades uttalades att program som här i landet innefattar bland annat barnpornografibrott och olaga våldsskild- ring torde vara sådana program som allvarligt kan skada minderåriga och att sådana sändningar är förbjudna enligt yttrandefrihetsgrundlagen och (prop. 1995/96:160 s. 95). I det sammanhanget pekades också på brotten uppvigling och hets mot folkgrupp. Vidare ansågs att bestämmelsen i tv-direktivet ska tolkas så att program som innehåller pornografi eller meningslöst våld av mindre allvarlig art kan godtas un- der förutsättning att sändningarna sker på ett sådant sätt att det är säkert att minderåriga normalt inte ser eller hör programmen. Detta kunde ske genom val av sändningstid eller genom tekniska åtgärder. Det saknas anledning att göra någon annan bedömning än den som ti- digare har gjorts när det gäller frågan om vad som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga. Ak- tuella bestämmelser i och i yttrandefrihetsgrundlagen är tillämpliga oavsett hur programmen distribueras. Detta innebär att pro- gram som allvarligt kan skada minderåriga och som tillhandahålls som beställ-tv är förbjudna enligt och yttrandefri- hetsgrundlagen. Som konstaterat går alltså redan i denna del de svens- ka reglerna längre än vad AV-direktivet kräver i fråga om beställ-tv. Artikel 3h i direktivet innefattar nämligen bara ett krav på att sådana program ska tillhandahållas på ett sådant sätt att minderåriga normalt inte hör eller ser dem. Eftersom AV-direktivet är ett minimidirektiv är det emellertid inget som hindrar att de svenska reglerna är mer långtgående eller strängare än direktivets bestämmelser. Det krävs dock att medlems- staten håller sig inom ramen för vad unionsrätten tillåter. I likhet med anser regeringen att gränsdragningen mellan vad som allvarligt kan skada och vad som bara kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga är allt annat än tydlig. Det kan därför finnas anledning att överväga om inte en bestämmelse motsvarande den i radio- och TV-lagen om skyddet av minderåriga från skadligt programinnehåll vid tv-sändningar ska införas även när det gäller beställ-tv. Det är emellertid inte enbart gränsdrag- ningsproblem som talar för en sådan ordning. Det är svårt att hävda att intresset av att skydda minderåriga mot vissa skadliga program är större när programmen sänds linjärt i tv än när de tillhandahålls icke-linjärt i form av beställ-tv. Skydd av barn och unga tillhör sådana hänsyn som kan motivera en avvikelse från den fria rörligheten för varor och tjänster, så länge reglerna inte går längre än vad som är nödvändigt för att nå målet och reglerna verkar icke-diskriminerande. En regel av det slag som föreslagit faller väl inom ramen för vad som är tillåtet enligt unionsrätten (jfr skäl 32 i AV-direktivet). En sådan ordning överensstämmer också med 3 kap. 1 § andra stycket 4 yttrandefrihetsgrundlagen (jfr prop. 1995/96:160 s. 97). Beställ-tv som tillhandahålls via Internet kan vara en trådsändning och rätten att sända genom tråd får inskränkas endast i de fall som avses i 3 kap. 1 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Bestämmelsen ger möjlighet att med- dela föreskrifter om ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsskildringar, pornografiska bilder och hets mot folkgrupp. Sammantaget anser regeringen att övervägande skäl talar för en enhet- lig ordning när det gäller skyddet av minderåriga från skadligt program- innehåll. Det bör därför i radio- och tv-lagen införas en bestämmelse för beställ-tv som motsvarar den som gäller för tv-sändningar. Enligt be- stämmelsen får program som tillhandahålls genom beställ-tv och som innehåller ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller pornografiska bilder inte tillhandahållas på ett sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. Regeringen anser att detta utgör en lämplig avvägning mellan intresset Prop. 2009/10:115 av att upprätthålla en hög grad av medie- och yttrandefrihet och ett nöd- vändigt skydd av minderåriga. När det gäller frågan på vilket sätt beställ-tv med ovan angivet inne- håll ska kunna tillhandahållas ger skäl 45 till AV-direktivet god ledning. Som exempel nämns användningen av personliga identifieringsnummer (PIN-koder), filtersystem eller märkning. Vidare hänvisas i skäl 37 till direktivet till exempel på en rad möjliga åtgärder som anges i Europapar- lamentets och rådets rekommendation av om skyddet av minderåriga och människans värdighet och om rätten till genmäle med avseende på konkurrenskraften hos den europeiska indu- strin för audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster (EUT L 378, 27.12.2006 s. I denna del vill regeringen understryka att det i AV-direktivet endast ges exempel på metoder, t.ex. tekniska spärrar, som leverantörerna av beställ-tv kan använda och att det är behörig nationell tillsynsmyndighet som i varje enskilt ärende har att bedöma om de metoder som används är tillräckligt effektiva för att fylla sin funktion. Regeringen har viss förståelse för de farhågor som Granskningsnämn- den för radio och TV ger uttryck för när det gäller kontrollfunktionen, men anser att framtiden får utvisa om förslaget leder till konkreta pro- blem. Det är viktigt att kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter följer utvecklingen på området (se bland annat artikel 26 i AV- direktivet). Avslutningsvis vill regeringen nämna att radio- och TV-lagen även in- nehåller andra regler som har till syfte att skydda barn och att regeringen föreslår att dessa bestämmelser ska utvidgas till att även omfatta beställ- tv (se bl.a. avsnitten 6.9 och 6.11). 6.7.3Främjande av europeiska produktioner Regeringens förslag: Den som tillhandahåller beställ-tv på annat sätt än genom tråd ska på lämpligt sätt och när det är praktiskt möjligt främja framställningen av och tillgången till program av europeiskt ursprung. Den som tillhandahåller beställ-tv på annat sätt än genom tråd ska och därefter till behörig myndighet redo- visa vilka åtgärder som vidtagits för att främja framställningen av och tillgången till europeiska produktioner. Den nuvarande skyldigheten i radio- och TV-lagen för programföretag att redovisa hur stor del av verksamheten som utgjorts av pro- gram av europeiskt ursprung och sådana som framställts av självständiga producenter ändras så att rapporteringsskyldigheten bara behöver fullgö- ras . förslag överensstämmer i huvudsak med regering- Remissinstanserna: Flera remissinstanser ansluter sig till utredning- ens förslag eller lämnar dem utan invändningar. anser att kraven på att tjänsterna ska ha något annat innehåll än vad som efterfrågas av allmänheten inte är rimligt. ducenter och TV-producenter anser att kvoten för självständig produktion bör höjas till , att en förutsättning för att räkna produktion som självständig är att produktionen ägs och förvaltas av producenten samt att andelen självständig produktion bör kontrolleras av behörig myndighet och inte . Granskningsnämn- den för radio och TV efterlyser anvisningar om vilka åtgärder nämnden förväntas vidta med den information som ges. Enligt bör förslagen förenas med tydliga incitament för att kunna förverkligas. (TV4) anser att bestämmelsen om främjandet av europeiska produk- tioner endast bör omfatta beställ-tv där det är praktiskt och tekniskt möj- ligt. Enligt TV4 bör begreppet särskilda skäl i nuvarande bestämmelse om tv-sändningar tas bort och ersättas med de kriterier som gäller för beställ-tv. Skälen för regeringens förslag: Enligt tv-direktivet ska medlemssta- terna, där så är praktiskt möjligt och på lämpligt sätt, säkerställa att pro- gramföretagen reserverar en övervägande del av sin sändningstid för europeiska produktioner. Nyheter, sportevenemang, tävlingar och reklam omfattas inte av artikeln. AV-direktivet innehåller inte några ändringar i den delen. När det gäller beställ-tv innehåller dock AV-direktivet en ny bestäm- melse (artikel 3i.1). Enligt den ska medlemsstaterna se till att leverantö- rer av sådana tjänster där så är praktiskt möjligt och på lämpligt sätt, främjar framställningen av och tillgången till europeiska produktioner. Sådant främjande kan bland annat avse det finansiella bidraget från såda- na tjänster till produktionen och förvärv av sändningsrätter till europeiska produktioner eller andelen och/eller framhävandet av europeiska produk- tioner i den programkatalog som erbjuds för beställ-tv. Vad som avses med europeiska produktioner framgår av artikel 1 n i i AV-direktivet. Artikel 3i.1 i AV-direktivet innebär inte något krav på hur främjandet av europeiska produktioner ska ske. Vidare finns inte något absolut krav på främjande utan i direktivet anges endast att det ska ske där så är prak- tiskt möjligt och på lämpligt sätt. Motiven till artikeln framgår av skäl 48 till AV-direktivet. Eftersom beställ-tv delvis kan komma att ersätta tv-sändningar bör sådana tjänster främja produktion och distribution av europeiska produktioner och på så sätt aktivt bidra till och främja den kulturella mångfalden. Som exempel på sådant stöd till europeiska produktioner anges, förutom ekonomiska bidrag, en minsta andel av europeiska produktioner i beställvideokatalo- ger eller en attraktiv presentation i elektroniska programguider. Tv-direktivets bestämmelse om främjande av europeiska produktioner har genomförts i svensk rätt (6 kap. 8 § radio- och TV-lagen). För ett korrekt genomförande av AV-direktivet i svensk rätt krävs att nationell lagstiftning anpassas till direktivets bestämmelser om beställ-tv. Leverantörer av beställ-tv kan antas ha olika förutsättningar att främja europeiska produktioner. Av betydelse är bland annat typ av program och till vilken publik som tjänsten huvudsakligen riktar sig.