prop · GX03152 · 2010-03-23 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 32 ska parterna så långt möjligt samarbeta med varandra enligt bestämmelserna i konven- tionen och med användande av de internationella och regionala instru- ment och arrangemang som överenskommits på grundval av enhetlig eller ömsesidig lagstiftning och nationella lagar i syfte att förebygga och bekämpa handel med människor, skydda och stödja brottsoffer, samt utreda eller inleda förfaranden om brott som konstaterats i enlighet med konventionen. I fråga om internationell rättslig hjälp finns både en Europarådskon- vention och en . Dessa instrument har genomförts i svensk rätt, bl.a. genom lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Enligt artikel 33.1 ska parterna lämna information till varandra om de har skälig anledning att tro att livet, friheten eller den fysiska integriteten för ett brottsoffer eller en annan bevisperson är i omedelbar fara inom en annan parts territorium, så att lämpliga skyddsåtgärder kan vidtas. Enligt artikel 33.2 ska parterna överväga samarbete när det gäller saknade per- soner, särskilt saknade barn. Om det finns misstanke om att ett brotts- offer, oavsett vilket brott han eller hon utsatts för, befinner sig i fara vidarebefordras den informationen från svensk polis efter sedvanlig sekretessprövning via , Europol eller utlandsstationerade polis- sambandsmän. Enligt artikel 34 ska parterna lämna information till varandra om det slutliga resultatet av vidtagna åtgärder (punkten 1) och om informationen kan hjälpa den mottagande staten att bedriva brottsutredning (punkten 2). Enligt artikeln får staterna ställa upp villkor för lämnad information endast i vissa fall (punkten 3). Information rörande bl.a. uppehållstill- stånd ska lämnas utan dröjsmål. Den svenska lagstiftningen om inter- nationell rättslig hjälp i brottmål och dess praktiska tillämpningen står i förenlighet med artikel 34. Enligt artikel 35 ska varje part uppmana statliga myndigheter och offentliga tjänstemän att samarbeta med icke-statliga organisationer, andra berörda organisationer och medlemmar av det civila samhället för att bilda strategiska partnerskap inriktade på att uppnå syftet med kon- ventionen. finns ett fungerande samarbete och informations- utbyte mellan olika myndigheter och organisationer som arbetar med frågor som rör människohandel. Som framgår av redovisningen i avsnitt 4.2 arbetar sektorsövergripande i sitt arbete med att förebygga och bekämpa människohandel. I detta arbete ingår bl.a. att stärka struk- turerna för regional och nationell samverkan. Sammantaget anser regeringen att uppfyller kraven i artiklarna 3235. Regeringens bedömning: Konventionens bestämmelser om övervak- ningsmekanism, samband med andra internationella instrument och ändringar i konventionen samt slutbestämmelserna föranleder inga lagstiftningsåtgärder. Utredningen gör ingen bedömning i denna del. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 36 ska en expert- grupp, , övervaka parternas tillämpning av konventionen. Artik- larna 37 och 38 innehåller bestämmelser om en partskommitté och det utvärderingsförfarande som ska genomföras. Artiklarna 39 och 40 regle- rar sambandet med andra internationella instrument. Artikel 41 innehåller bestämmelse om ändring i konventionen. Artiklarna 4247 upptar slut- bestämmelser om bl.a. undertecknande. Regeringen gör bedömningen att dessa artiklar inte föranleder några lagstiftningsåtgärder. Regeringens förslag: godkänner konvention om bekämpande av människohandel. godkänner en förklaring enligt artikel 31.1 e och 31.2 av innebörden att förbehåller sig rätten att inte, eller endast under särskilda förhållanden, utöva domsrätt enbart på den grunden att brott enligt konventionen förövats mot en svensk medborgare. Utredningens bedömning: Med hänvisning till sitt förslag om ändring i de svenska domsrättsreglerna (2 kap. 3 § ), gör utredningen bedömningen att inte behöver reservera sig mot artikel 31.1 e. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna invänder mot att Skälen för regeringens förslag: Som beskrivs i avsnitt 4 är människo- handel till sin natur ofta organiserad och gränsöverskridande. med människohandel uppträder i ursprungsländer, transitländer och Inget enskilt land kan med enbart nationella åtgärder komma tillrätta med problemen. Internationellt samarbete är därför nöd- vändigt för att nå framgång i kampen mot människohandel. också i hög grad bedrivit sitt arbete mot människohandel i olika interna- har tidigare tillträtt FN-protokollet mot människohandel (prop. 2003/04:111) och godkänt EU:s rambeslut om bekämpande av män- niskohandel (prop. 2001/02:99). har också tillträtt det fakultativa protokollet till (prop. 2005/06:68). genomfört EG-direktivet 2004/81/EG om offer för människo- handel (prop. 2006/07:53). bör fortsätta att aktivt främja och delta i det internationella samarbetet mot människohandel. niskohandel kompletterar övriga internationella instrument, främst genom att stärka offrens rättigheter och genom att tillhandahålla en över- Genom att tillträda konventionen skulle Prop. 2009/10:152 bidra till att synliggöra problemen med människohandel. gare skulle också ges förbättrade verktyg i det internationella arbetet. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns starka skäl för att tillträda konvention mot människohandel. Rege- ringen får inte ingå för riket bindande överenskommelser utan godkännande, om överenskommelsen förutsätter att lag ändras eller upp- hävs eller att ny lag stiftas eller om den i övrigt gäller ämne i vilket riks- dagen ska besluta (10 kap. 2 § regeringsformen). Av genomgången i avsnitt 7.2.4 följer att tillträde till konventionen föranleder en ändring i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringen föreslår därför att riks- dagen ska godkänna konventionen. En naturlig utgångspunkt vid tillträdet till konventionen är att vara re- striktiv när det gäller att utnyttja möjligheterna till reservationer. Av de skäl som anges i avsnitt 7.2.5 bör dock avge en förklaring om att svensk domsrätt inte ska föreligga enbart på den grunden att brott enligt konventionen förövats mot en svensk medborgare (artikel 31.1 e). 7.4Genomförande av konventionen i svensk rätt Regeringens förslag: Sekretess ska gälla hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål om ansvar för människorov eller människohandel. Utredningens förslag skiljer sig från regeringens genom att det inte omfattar uppgifter i mål om ansvar för människorov. Utredningen före- slår en ändring i 9 kap. 16 § sekretesslagen (1980:100) som förts in i 35 kap. 12 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. påpekar att människo- handelsbrottet är subsidiärt till människorov och att det därför bör över- vägas om inte förslaget också bör omfatta människorov. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 7.2.4 krävs, för att ska kunna tillträda konventionen, en lagändring i syfte att skydda uppgifter om offrets privatliv under en domstolsförhandling i enlighet med artikel 30 i konventionen. Utgångspunkten är att uppgifter om parterna i en domstolsförhandling ska vara offentliga. I 35 kap. 12 § offentlighets- och sekretesslagen före- skrivs att sekretess ska gälla hos domstol för uppgift om enskilds person- liga eller ekonomiska förhållanden. Denna sekretess gäller endast i vissa särskilt uppräknade måltyper, bl.a. sexualbrott. Motsvarande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anledning av sådana brott. Sekretessen omfattar dock inte uppgift om vem som är tilltalad eller svarande. Sekretessen begränsas genom ett s.k. rakt skaderekvisit, vilket innebär att sekretess gäller om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. sekretess gäller enligt 35 kap. 12 § offentlighets- och sekretesslagen får Prop. 2009/10:152 en förhandling vid domstol hållas inom stängda dörrar (5 kap. 1 § RB). Människohandelsbrottet finns inte med i uppräkningen i den aktuella sekretessbestämmelsen och sekretess gäller därför inte hos domstol för uppgifter om människohandelsoffers personliga eller ekonomiska för- hållanden. Enligt regeringens mening bör den som utsatts för människo- handel ofta ha ett starkt intresse av att uppgifter om hans eller hennes personliga eller ekonomiska förhållanden inte blir offentliga. Härvid kan även beaktas de likheter som kan förekomma mellan brottsoffers situa- tion vid människohandelsbrott och vid olika typer av sexualbrott vilka omfattas av uppräkningen i 35 kap. 12 § offentlighets- och sekretess- lagen. Regeringen anser därför att människohandelsbrottet bör läggas till uppräkningen i 35 kap. 12 § offentlighets- och sekretesslagen. De grövsta fallen av människohandel kan i vissa fall vara att bedöma som människorov enligt 4 kap. 1 § . Av det skälet har också brottet människohandel gjorts subsidiärt till brottet människorov. I likhet med anser därför regeringen att även människorov bör läggas till i uppräkningen i den aktuella bestämmelsen. Därigenom skulle brottsoffrens privatliv även i dessa fall kunna skyddas under domstolsförhandling i enlighet med artikel 30 oavsett om brottet rubriceras som människorov eller människohandel. Det ska dock i varje enskilt fall göras en sekretessprövning, vilket innebär att det inte alltid kommer att gälla sekretess och att det därmed kan saknas förutsättningar att hålla förhandlingen inom stängda dörrar. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att sekretess ska gälla hos domstol för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållan- den, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål om ansvar för människorov eller människohandel. Regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna ska träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Utredningens förslag och bedömning: Utredningen föreslår att lag- ändringarna ska träda i kraft . Utredningen anser inte att det krävs några särskilda övergångsbestämmelser. Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Det behövs inga särskilda övergångs- bestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte medföra annat än marginellt ökade kostnader för rättsväsendets myndigheter. Kostna- derna bedöms rymmas inom ram. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser yttrar sig över ut- Kriminalvården godtar utredningens bedömning att genomförandet av förslagen kommer att kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Flera remissinstanser, bl.a. , och , är däremot tveksamma till utredningens bedömning i denna del. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna lagändringarna innebär i huvudsak att människohandelsbrottet ges en ny utformning och att kravet på dubbel straffbarhet för människohandel som begåtts utom- lands tas bort. Förslagen syftar till att skapa förutsättningar för en effek- tiv tillämpning av straffbestämmelsen om människohandel. Förslagen förväntas leda till att fler brottsliga förfaranden kan lagföras som män- niskohandel. Det rör sig dock sannolikt om ett fåtal fall . Lagänd- ringarna kan därför förväntas leda till en obetydlig påverkan av arbets- belastningen för polis, åklagare och domstol. Lagändringarna kan leda till marginellt ökade kostnader för kriminalvården. Sammantaget gör regeringen bedömningen att de föreslagna lagändringarna kommer leda till marginella kostnadsökningar för rättsväsendets myndigheter. Kostna- derna bedöms rymmas inom ram. 10.1Förslaget till lag om ändring i 2 kap. Om tillämpningen av svensk lag 2 § För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk dom- stol, om brottet begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2.av utlänning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medbor- gare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 3.av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse . Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gär- ningsorten eller om den begåtts inom område som inte tillhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gär- ningsorten. De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för brott som avses i 6 kap. 16 §§, 8 § tredje stycket och 12 § eller försök till sådana brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Inte heller gäller inskränkningarna för brott som avses i 4 kap. 1 a § eller försök Prop. 2009/10:152 till sådant brott. Paragrafen innehåller vissa regler om svensk domstols behörighet att döma över brott som har begåtts utomlands. I tredje stycket har en språklig ändring gjorts. Ändringen i fjärde stycket innebär att människohandel undantas från de inskränkningar av svensk domsrätt som följer dels av kravet i andra stycket på dubbel straffbarhet, dels av bestämmelsen i tredje stycket om påföljdsval och straffmätning. Människohandelsbrottet kan därmed lag- föras i även om handlandet skulle vara straffritt enligt lagen i det land där det begicks. Likaså är svensk domstol oförhindrad att för brottet döma till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.5. 4 kap. Om brott mot frihet och frid 1 a § Den som, i annat fall än som avses i 1 §, genom olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska exploateras för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigs- tjänst, tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte, döms för människohandel till fängelse i lägst och högst . Den som begår en gärning som avses i första stycket mot en person som inte har fyllt döms för människohandel även om inte något sådant otillbörligt medel som anges där har använts. Är ett brott som avses i första eller andra stycket mindre grovt, döms till fäng- else i högst . Paragrafen straffbelägger människohandel. Den har ändrats såväl språk- ligt som redaktionellt. Paragrafen har också förändrats i sak. är att det s.k. kontrollrekvisitet i första stycket har tagits bort. exempel är att den särskilda kriminaliseringen av överförande och mot- tagande av kontrollen över en person, som fanns i andra stycket, också har tagits bort. I första stycket redovisas de tre moment otillbörligt medel, handels- åtgärd och syfte att exploatera offret som måste föreligga för att ansvar för människohandel med vuxna personer ska komma i fråga. anges uttryckligen att människohandel är subsidiärt till brottet människo- För straffansvar krävs att handelsåtgärderna vidtas genom olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med annat sådant otillbörligt medel. Det måste föreligga ett orsakssamband mellan användandet av det otillbörliga medlet och handelsåtgärden. tvång avses detsamma som i straffbestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § , dvs. att genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvinga annan att underkasta sig någon åtgärd. Rekvisitet vilseledande innebär förmedlande av en oriktig upp- fattning till någon och förekommer bl.a. i straffbestämmelsen om bedräg- eri i 9 kap. 1 § . Med utnyttjande av någons utsatta belägen- het avses olika situationer där gärningsmannen utnyttjar att offret befin- ner sig i en beroendeställning till honom eller henne, t.ex. till följd av ett ekonomiskt skuldförhållande eller ett anställnings- eller lydnadsförhåll- ande. Andra exempel är situationer där gärningsmannen utnyttjar att offret lever under ekonomiskt svåra förhållanden, lever i flyktingskap, befinner sig i vanmakt, lider av förståndshandikapp eller någon sjukdom, eller är beroende av narkotika. Med annat sådant otillbörligt medel avses situationer där gärningsmannen på andra sätt bemästrar offrets fria och verkliga vilja. Vid en helhetsbedömning ska omständigheterna ha varit sådana att offret inte har haft något annat verkligt eller godtagbart alter- nativ än att underkasta sig handelsåtgärden. De handelsåtgärder som omfattas av straffbestämmelsen är rekrytera, transportera, överföra, inhysa eller ta emot en person. Med rekrytera av- ses olika förfaranden för att värva eller anskaffa en person. Med trans- portera avses både organisering av resa och själva framförandet av trans- portmedlet. Överföra är ett nytt rekvisit och avser olika förfaranden som utgör ett led i en förflyttning eller en överföring av en person. Ett ex- empel är när gärningsmannen förmår offret att själv bege sig någonstans. Ett annat exempel är när gärningsmannen överlåter offret till en annan person. Med inhysa avses att gärningsmannen ger tillfälligt eller perma- nent boende åt offret. Rekvisitet tar emot innefattar både ett faktiskt mottagande och ett övertagande av offret. För straffansvar krävs dock, som redovisats ovan, att något otillbörligt medel har använts vid dessa förfaranden. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 5.3.2. För straffansvar krävs att gärningsmannen har vidtagit handelsåtgärd- erna i syfte att exploatera offret. Med exploatering avses ett otillbörligt användande av offret. Det krävs ett direkt uppsåt i förhållande till exploa- teringen. Det är dock inte nödvändigt att denna har kommit till stånd för att brottet ska anses fullbordat. Liksom tidigare saknar offrets eventuella samtycke till den åsyftade exploateringen betydelse för den straffrättsliga bedömningen. Handelsåtgärderna ska ha vidtagits i syfte att exploatera offret för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångs- arbete eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte. Med exploatering för sexuella ändamål avses att offret ska ut- sättas för sexualbrott eller utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser, dvs. Vidare avses ett otillbörligt användande av offret för medverkan vid framställning av pornografiska alster eller medverkan i pornografisk föreställning. Begreppet annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte är delvis nytt. Med verksamhet avses någon form av åtgärd som offret ska utföra eller underkasta sig. Med nödläge avses situationer där offret är förhindrat att fritt bestämma över sina göranden och låtanden. Gemensamt för dessa situationer som innebär nödläge är att offret befinner sig i en verkligt svår situation som inte är helt tillfällig eller övergående. Ett exempel på en verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte är när en person utan att det är fråga om tvångsarbete förmås arbeta under synnerligen svåra för- hållanden till en mycket låg lön. Andra exempel är när en person förmås att tigga eller stjäla. Ytterligare ett exempel är när en person förmås att Prop. 2009/10:152 avlägsna annat biologiskt material än organ, t.ex. vävnad såsom hud och Övervägandena i denna del finns i avsnitt 5.3.3. Straffskalan, fängelse lägst två och högst , är oförändrad. I andra stycket, som tidigare utgjorde tredje stycket, har vissa språkliga ändringar gjorts. I tredje stycket, som tidigare utgjorde fjärde stycket, har vissa följd- ändringar gjorts. Straffskalan för mindre grova fall, fängelse högst , är oförändrad. 10.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott, m.m. 12 § Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstå- ende till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften före- kommer i mål om ansvar för 3.brytande av post- eller telehemlighet, 4.intrång i förvar, 7.brott mot tystnadsplikt, 8.brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, Motsvarande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anledning av brott som anges i första stycket. Därutöver gäller sekretess hos domstol för uppgift om en ung person som skildras i pornografisk bild, om det kan antas att denne eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål om 1.ansvar för barnpornografibrott, 2.ersättning för skada med anledning av sådant brott, och 3.förverkande av skildring med sådant innehåll. Sekretessen enligt första och tredje styckena gäller även i ärende som rör brott som anges i denna paragraf. Sekretessen enligt denna paragraf gäller inte för uppgift om vem som är till- talad eller svarande. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen innehåller regler om sekretess hos domstol för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden dels i vissa brottmål, dels i mål och ärenden som rör sådana brott. Övervägandena finns i Prop. 2009/10:152 avsnitt 7.4. I första stycket har en ändring gjorts som innebär att mål om ansvar för människorov och människohandel läggs till den tidigare uppräkningen av brottmål i vilka sekretess gäller hos domstol. Sekretessen gäller med s.k. rakt skaderekvisit, dvs. om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Övriga stycken är oförändrade. Sammanfattning av betänkandet Människohandel och barnäktenskap ett förstärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41) I vårt uppdrag har ingått en rad olika frågor som har kunnat delas upp i två huvudsakliga områden, frågor om människohandel och frågor om barn- och tvångsäktenskap. Beträffande den förstnämnda delen av upp- draget har utredningen haft i uppdrag att göra en översyn av bestämmel- sen om människohandel i 4 kap. 1 a § . Översynen har syftat till att möjliggöra en mer effektiv bekämpning av människohandel och innefatta en bedömning av om brottsbeskrivningen eller straffskalorna borde ändras. Beträffande människohandel har vi också haft i uppdrag att överväga om kravet på dubbel straffbarhet borde slopas och om utlänningslagen (2005:716) borde kompletteras för att tillgodose det behov av skydd som målsägande i mål om människohandel eller närliggande brott kan ha. Uppdraget i den del som avser utlänningslagen grundas på att det i socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU4 s. 17 anges att ut- skottet anser att det borde införas en särskild bestämmelse i utlännings- lagen som anger att den som aktivt medverkat i rättsprocessen genom att ställa upp som vittne eller medverkat som målsägande ska kunna beviljas permanent uppehållstillstånd i om personen i fråga till följd härav är i behov av skydd här. Vi har också haft att analysera frågan om tillträde till människohandelskonvention (on Action against Trafficking in Human Beings, ETS nr 197). Beträffande barn- och tvångsäktenskap har vi haft att utreda om det gällande straffrättsliga skyddet mot barn- och tvångsäktenskap är till- fredsställande. Den delen av uppdraget har vi också ansett innefatta frågor som rör tillämpningen av 2 kap. Om tillämpligheten av svensk lag. Människohandelsbrottet i 4 kap. 1 a § Bestämmelsen om människohandel i 4 kap. 1 a § har en utformning som kan hindra att den tillämpas på ett effek- tivt sätt.