prop · GX03150 · 2010-03-31 00:00:00 — EU:s civila observatörsinsats i , som inrättades efter kriget i , förlängdes . Sedan FN:s respektive observatörsmissioner avvecklats har betydelsen av EU:s insats som det internationella samfundets ögon och öron i området ökat ytterligare. I inleddes EU:s insats, för att stärka rättsväsendet, utbildning av irakiska tjänstemän. Utbildningarna hade tidigare genomförts uteslutande i olika EU-länder p.g.a. det allvarliga säkerhetsläget i . Förbättrad förmåga att genomföra fredsfrämjande insatser Arbetet med att förbättra EU:s civila och militära krishanteringsförmåga har fortsatt och varit en viktig del i ordförandeskapets målsättning att stärka EU som global aktör. Efterfrågan på EU:s engagemang i civil internationell fredsfrämjande verksamhet är stor och unionen behöver höja sin förmåga att genomföra insatser till samma nivå som sina ambitioner. På den civila sidan stärktes EU:s förmåga att genomföra fredsfrämjande insatser i flera avseenden. fattade EU beslut om att stärka förmågan till snabba insatser genom att utveckla användandet av de civila snabbinsatsgrupperna, etablera lager för förmågeavgörande materiel såsom bepansrade fordon och skydds- utrustning samt effektivisera upphandling av materiel. Medlemsstaterna var eniga om att föra civil och militär förmågeutveckling närmare varandra. Baserat på EU:s fleråriga erfarenhet av polisinsatser uppdaterades och förbättrades konceptet för polisinsatser. Åtgärder vidtogs även för att förbättra och bredda medlemsstaternas nationella arbete med att rekrytera, utbilda och sända ut mer civil personal i fält. Detta arbete omfattar bl.a. nationell lagstiftning och regelverk, budgethantering och utbildning. Beslut fattades om att stärka utbildning inom jämställdhet och mänskliga rättigheter. Arbete har även bedrivits för att förbättra EU:s militära krishanterings- förmåga. Som ett led i detta tog under sitt ordförandeskap initiativ till en politisk diskussion om att öka användbarheten av EU:s stridsgrupper. Det svenska initiativet ledde till att EU:s försvars- och utrikesministrar vid rådsmötet kunde enas om riktlinjer för att öka flexibiliteten och användbarheten av stridsgrupperna. Dessa riktlinjer anger att en stridsgrupp i särskilda fall ska kunna användas för annat än snabbinsats om de medlemsstater som tillhandahåller stridsgruppen önskar det och rådet så beslutar. Riktlinjerna medför därmed en ökad flexibilitet som förmågan till snabbinsats bibehålls. Vidare uppmanas medlemsstaterna att öka samarbetet mellan de olika stridsgrupperna som ställs i beredskap, i syfte att uppnå synergier och dra lärdomar av varandra. Arbete har även fortsatt för att åtgärda de brister som identifierats vad gäller EU:s militära förmåga att hantera kriser. I syfte att råda bot på nuvarande kapacitetsbrister inom bl.a. flygtransport och helikoptrar, har Europeiska försvarsbyråns styrelse fattat beslut om fördjupade samarbetsprojekt inom dessa områden. Arbete har även fortsatt för att skapa förutsättningar för en effektivare sjöövervakning, såväl inom EU som vid fredsfrämjande insatser, och rådet antog slutsatser med denna målsättning. Arbete har även bedrivits för att skapa en mer öppen europeisk försvarsmaterielmarknad och förbättrade konkurrensvillkor för den europeiska försvarsindustrin, vilket var en viktig fråga under det svenska ordförandeskapet. antog rådet ett direktiv om försvars- och säkerhetsupphandling, vilket bl.a. syftar till att minska möjligheterna för EU:s medlemsstater att använda undantagsbestämmelser från likvärdiga upphandlingsförfaranden, med hänvisning till att skydda nationella försvars- och säkerhetsintressen. antog EU:s försvarsministrar en politisk deklaration om vikten av likvärdiga konkurrensvillkor inom försvarsindustrin, samt gav Europeiska försvarsbyrån i uppdrag att ta fram en handlingsplan för fortsatt arbete. Deklarationen lyfter fram behovet av ökad konkurrens och transparens inom försvarsmaterielområdet. Som ett led i EU:s arbete att verka för civil-militär samverkan tog det svenska ordförandeskapet initiativ till att arbeta för förbättrad samordning i utvecklingen av civila och militära resurser inom EU. Initiativet handlar om att undersöka civil-militära synergier på en rad områden inom förmågeutvecklingen, såsom strategisk och taktisk transport, logistik, kommunikationer, medicinskt stöd, säkerhets- och skyddsaspekter för t.ex. personal, träning, nyttjande av rymdförmågor samt utbyte av teknisk expertis inom specifika områden. Rådet beslutade att arbetet skulle tas vidare och ska en arbetsplan presenteras av rådssekretariatet. Under det svenska ordförandeskapet togs initiativ för att stärka EU:s dialog- och medlingskapacitet. Bland annat genomfördes ett möte med utrikesministern, /HR och samtliga EU:s särskilda representanter. Dessutom utarbetades och godkändes ett koncept för att stärka EU:s kapacitet på detta område. Samarbete med andra aktörer Samarbete med andra organisationer, framför allt med FN, spelar en framträdande roll i EU:s säkerhets- och försvarspolitik. av den gemensamma deklarationen om samarbete mellan EU och FN 2003 har ett gemensamt uttalande antagits om samarbetet på det har arbetet med att genomföra målsättningarna i detta uttalande fortsatt, bl.a. genom utökade kontakter mellan EU:s rådssekretariat och . Samarbetet mellan EU och FN i fält är också av stor betydelse. Samarbetet i samband med förberedelserna och genomförandet av EU:s militära insats i /var ett bra exempel på framgångsrikt samarbete mellan de båda organisationerna. gäller samarbetet mellan EU och FN i samband med planeringen och genomförandet av GSFP-insatsen i Kosovo. Samarbetet med FN och Programme inom ramen för EUFOR , EU:s insats utanför , är ytterligare ett exempel på ett nära och framgångsrikt samarbete mellan organisationerna. Samarbetet mellan EU och Nato är också av stor betydelse i Behovet av nära samarbete är särskilt stort i områden där både EU och Nato är närvarande med fredsfrämjande Som exempel kan nämnas och Kosovo. svenska ordförandeskapet har särskild uppmärksamhet ägnats åt EU- har på olika sätt verkat för ett närmare utbyte på Bland annat arrangerades ett möte mellan Nato:s nytillträdde generalsekreterare och EU:s utrikes- och förvarsministrar för diskussion om bl.a. engagemanget i . Samarbetet med Afrikanska unionen (AU) spelade fortsatt en framträdande roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i (se vidare under avsnitt 11.6 ). fortsatte samarbetet med ett antal länder utanför EU som deltar i unionens fredsfrämjande insatser. tog initiativ till en diskussion om hur samarbetet med som bidrar med personal till EU-insatser kan utvecklas. kommer att fortsätta . Kvinnor, fred och säkerhet EU:s arbete för genomförande av 1325 (2000) om kvinnor fred och säkerhet har utvecklats och fördjupats under arbetar aktivt inom EU för att stärka resolutionen. vilar på en helhetssyn om säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter. En nationell handlingsplan () för resolutionen antogs av regeringen i februari för perioden 20092012. genomförs på nationell, regional och global nivå. 1820 (2008) mot sexuellt våld i väpnade konflikter utgör en fördjupning och ett förtydligande av skyddsaspekten av resolution . Under det svenska ordförandeskapet genomfördes bl.a. seminarier i om utbildningsaspekter av resolutionerna och 1820 inom ESFP och arbetet med . Days i anordnades ett seminarium för strategiska diskussioner om 1325 med bland andra president . 2009/10:150 Sirleaf och kommissionär . Inom ramen för EU:s arbete i FN har varit pådrivande för till- skapandet av en ny för kvinnors rättigheter och utveck- ling. Den nya organisationen samlar FN:s expertis och mandat på jämställdhetsområdet till en enhet som ska driva på hela FN:s arbete med dessa frågor. I FN:s arbete med genomförandet av resolutionerna och 1820 har EU varit en viktig aktör. 1325 har dessutom ytterligare stärkts genom FN:s två nya säkerhetsrådsresolutioner och 1889 (2009). har EU:s arbete med klimat och säkerhet tagits vidare. Det svenska ordförandeskapet ordnade bl.a. en konferens om miljö, klimatförändringar och säkerhet i . antog rådet en rapport, samt rådsslutsatser, om EU:s fort- satta arbete med klimat och säkerhet. I rådets slutsatser betonas bl.a. att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken utgör ett av de instrument som EU har till sitt förfogande för att möta klimat- förändringarnas konsekvenser för säkerheten. 8.3EU som aktör i FN har EU, med aktiv svensk medverkan och under svenskt ordförandeskap, spelat en central roll i FN:s arbete. Under det svenska ordförandeskapet höll EU närmare 200 anföranden varav 19 i säkerhets- rådet. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhandlingsprocesser och varit en nyckelaktör i de flesta resolutioner och initiativ, bl.a. i Mellanösternresolutionerna. Det reformarbete som har präglat FN har fortsatt även . EU har arbetat aktivt för att stödja general- sekreterarens olika förslag om fortsatt reformering av FN:s styrning och förvaltning. Genom det svenska ordförandeskapet har EU varit en central aktör i att förhandla fram FN:s reguljära budget 20102011 samt i att driva frågan om reform av skalorna för medlemsstaternas bidrag till FN. Mellanstatliga förhandlingar om reformer av säkerhetsrådet har inletts . Medan EU-länderna är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet råder det oenighet om hur detta bör ske. EU har fortsatt att arbeta för att göra FN:s fredsbyggande kommission till ett effektivt verktyg för stats- och fredsbyggande och förhindra att länder återfaller i konflikt, med särskild inriktning på översynen av kommissionen som ska göras 2010. EU har också spelat en aktiv roll i förhandlingarna för att stärka FN:s fredsfrämjande kapacitet. EU har medverkat aktivt i genomförandet av mot terrorism och bidragit till arbetet med att försöka nå en överenskommelse om en övergripande konvention mot terrorism. I FN är EU en ledande aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter (MR). EU har fortsatt vara djupt engagerat i att verka för att i ska bli ett verksamt Skr. 2009/10:150 forum för behandling av utvecklingen i världens länder såväl som av tematiska frågor på området. På utvecklingsområdet har ansträngningarna för att uppnå millennie- målen förstärkts med EU som en aktiv och pådrivande aktör. EU har fortsatt bidragit till uppföljningen av FN:s högnivåpanel för samstämmighet på det ekonomiska och sociala området. Arbetet med reformeringen av FN:s jämställdhetsarbete har varit intensivt, och ett beslut i generalförsamlingen lägger första byggstenen för en ny och effektivare organisation på jämställdhets- området. höll EU:s anförande i Generalförsamlingen med anledning av uppmärksammandet av 15-årsjubileet av den internationella konferensen om befolkning och utveckling (International Conference on Population and Development, ICPD). I talet betonades vikten av sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, bl.a. framhölls att ökad tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa är nödvändigt för att nå millenniemålen. Det nära samarbetet mellan EU och FN när det gäller fredsfrämjande insatser har fortsatt att utvecklas . Förutom ett allt närmare samarbete mellan EU:s rådssekretariat och har ett nära samarbete i fält skett, bl.a. i , och Kosovo. Se vidare avsnitt 8.2 Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken Samarbete med andra aktörer. EU är en viktig aktör inom såväl som Organisationen för säkerhet och samarbete i (). Ett av de prioriterade områden som EU definierat inom ramen för sitt arbete med civil krishantering är främjandet av rättsstatens principer, vilket tillhör såväl som . Arbetet med att genomföra beslutet från toppmötet i 2005, om ett fördjupat samarbete mellan och EU, fortskrider och har varit en prioritering . Samarbetets fördjupning återspeglas i samarbetsavtal (MoU) mellan och EU och genom särskilt samarbetsavtal med i samt genom gemen- Ett gemensamt ramverk för demokratiarbete och normutveckling av arbetet med mänskliga rättigheter har utvecklats I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde också en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. arbete, liksom förberedelserna inför nästa års om för de mänskliga rättigheternas framtid, påbörjades under det svenska ordförandeskapet. stärktes EU som aktör i , vilket bl.a. var tydligt inom ramen för dialogen om framtida säkerhet i den s.k. EU-samordningen ökade och EU:s synpunkter fick större genomslag i organisationens verksamhet. Arbetet med att främja samarbetet mellan EU och , inte minst när det gäller insatser för konfliktförebyggande, krishantering och postkonfliktrehabilitering i fält EU och samarbetade även effektivt under Skr. 2009/10:150 EU:s ledning i anslutning till valet i . Till grund för det operativa samarbetet ligger de riktlinjer för samarbete med som EU:s utrikesministrar antog 2003. Det finns ett starkt stöd från den Europeiska unionen till den () för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och för att se till att straffrihet för förövarna av dessa brott utesluts. Som ett led i detta arbete har EU, inte minst under det svenska ordförandeskapet, bl.a. uppvaktat ett stort antal länder för att uppmuntra dessa att ansluta sig till domstolens stadga. Enskilda länder har också uppvaktats och påmints om den samarbets- skyldighet de har med domstolen. EU har även verkat för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas nationella lagstiftning. Samarbets- och partnerskapsavtal som EU slutit med tredjeländer innehåller som regel också en ICC-klausul. Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s arbete. EU-arbetet på detta område har också inriktats mot att förbereda den översynskonferens avseende domstolens stadga som äger rum i , . EU:s arbete för att främja respekten för mänskliga EU är en global aktör för de mänskliga rättigheterna. ordförandeskapet har en prioritet varit att integrera de mänskliga rättigheterna i bredden av EU:s utrikespolitiska arbete. EU:s arbete mot dödstraff, tortyr, våld mot kvinnor samt arbetet rörande MR-försvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den internationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de särskilda EU-riktlinjerna på dessa områden. individuella fall av MR-försvarare vars mänskliga rättigheter kränkts, har särskilt tagits upp genom uppvaktningar och uttalanden under det FN:s arbete för mänskliga rättigheter (MR) har hög prioritet för EU. har EU under det svenska ordförandeskapet framför allt arbetat för antagandet av landresolutioner om , /och , samt ett antal tematiska resolutioner, t.ex. om religiös intolerans och barnets rättigheter. En annan viktig fråga för EU är hur i ska bli ett verksamt forum för behandling av MR-utvecklingen i världens länder såväl som av tematiska frågor på området. Tonvikt har också lagts på arbete med att uppmärksamma övergrepp i enskilda länder. På EU:s initiativ uppmanade rådet enhälligt till ett frigivande av Aung och alla andra politiska fångar i . frågor har varit förlängningen av rådets rapportörsmandat för bl.a. och , som försöken att försvaga rådets arbete gentemot dessa och andra länder har motverkats från EU:s sida. har också EU:s medlemsstater kunnat arbeta med nya allmänna granskningar av alla FN:s medlemsstaters efterlevnad av de mänskliga rättigheterna. Utgångspunkten för EU:s arbete är att arbetet i FN ska skärpas och utvecklas. Under det svenska ordförandeskapet fattade rådet beslut att EU ska ansluta sig till FN:s konvention om funktionsnedsattas rättigheter. Bekämpandet av rasism och religiös intolerans har också prioriterats från EU:s sida, inte minst i samband med uppföljningskonferensen till mot rasism (den s.k. ) och vid en rad expertmöten knutna till konferensen. Vid dessa möten har EU särskilt lyft fram vikten av att efterleva existerande bindande normer mot rasism och annan diskriminering, skyddet av yttrandefriheten mot nya inskränkningar och behovet av att motverka krav på förbud av smädelse av religion. EU:s utrikesministrar antog rådsslutsatser som betonar staters ansvar för att skydda individer mot religiöst motiverat våld och diskriminering. genomförde EU särskilda dialogmöten om de mänskliga rättigheterna med drygt ett 25-tal organisationer och stater, bl.a. med och . Nya MR-dialoger med , och inrättades, och det första dialogmötet med hölls. Dialogen mellan och om tolkningen och tillämpningen av det folkrättsliga regelverket i kampen mot terrorism har fortsatt. Arbetet med att förbättra och utveckla EU:s sanktionsinstrument för att tillförsäkra överensstämmelse med kravet på rättssäkerhet och respekt för de mänskliga rättigheterna har fördjupats. Mänskliga rättigheter diskuterades också vid ett flertal möten på politisk nivå, inklusive högnivå- och toppmöten. Under ordförandeskapet har vidare öppenheten ökat inom EU på MR-området, bl.a. genom bättre användning av Internet och förbättringar i EU:s rapportering av MR- situationen i individuella länder. EU:s utrikes- och biståndsministrar antog rådsslutsatser för ökad samstämmighet och effektivitet i EU:s demokratistöd. Dessa innehåller en rad konkreta åtgärder, såväl på ett övergripande plan som med avseende på vissa utvalda pilotländer. En uppföljningsrapport om genomförandet ska tillställas rådet . EU ger omfattande bistånd på MR-området. Det tidigare europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR) ombildades till ett särskilt finansiellt instrument. Programmet syftar till att främja rättsstatsprinciper, demokrati, jämlikhet, tolerans och fred genom olika samarbetsprojekt, främst med det civila samhället, men i vissa länder även i samarbete med FN-organ. EIDHR stödjer mer än tusen projekt i ett 70-tal länder. EU:s arbete för att främja respekten för internationell Skr. En viktig fråga under det svenska ordförandeskapet har varit att främja tredjelands liksom icke-statliga aktörers efterlevnad av den internationella humanitära rätten i väpnad konflikt och för att respekten för den internationella humanitära rätten ska integreras i EU:s förbindelser med omvärlden. I detta syfte antog rådet slutsatser om den internationella humanitära rätten, inklusive en uppdatering av EU:s operativa riktlinjer på området. Under det svenska ordförandeskapet uppmärksammades särskilt genomförandet av riktlinjerna och hur dessas effekt ytterligare kunde stärkas. Detta skedde exempelvis genom riktade aktiviteter, baserade på riktlinjer rörande såväl den internationella humanitära rätten som de mänskliga rättigheterna, i utvalda länder. 60- års jubileumet av de fyra de konventioner som utgör kärnan av den internationella humanitära rätten upp- märksammades särskilt under det svenska ordförandeskapet bl.a. genom ett gemensamt EU-uttalande och genom ett seminarium, som arrangerades tillsammans med (), om aktuella utmaningar för den internationella humanitära rätten. Speciell vikt lades här vid skyddet av civila i väpnad konflikt. EU:s roll inom nedrustning och icke-spridning har utvecklats . Under det svenska ordförandeskapet stärktes EU-arbetet ytterligare. EU:s gemensamma syn samordnades i två rådsarbetsgrupper i om nedrustning respektive icke-spridning. Omfattande EU-samordning ägde också rum i bl.a. (), , och . hölls en högnivåkonferens i för att främja anslutningen till det fullständiga provstoppsavtalet då utrikesminister framförde EU:s tal till stöd för avtalet. EU kom överens om en gemensam deklaration om nedrustning och icke-spridning med , vilken antogs vid . Den nya amerikanska administrationens syn på nedrustning och icke- spridning har inneburit en större samsyn med EU, vilket även kom till uttryck i deklarationen. fattade () styrelse beslut om ett ryskt förslag om en kärnbränslebank, vilken ska tillförsäkra tillgång till kärnbränsle. EU stödde och bidrog till att beslutet fattades. Vidare fortsatte EU uppföljningen av den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog . Detta sker bl.a. genom flera konkreta gemensamma åtgärder och genom att en s.k. icke-spridningsklausul tas in i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. För är det särskilt viktigt att EU driver en politik för både nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Den politiskt mest uppmärksammade frågan var Skr. 2009/10:150 fortsättningsvis förhandlingarna kring kärntekniska program, där EU i synnerhet , och samt den höge representanten fortsatte att spela en aktiv roll för att förmå att frysa all anrikning av uran och inleda förhandlingar. Rådet genomförde en översyn av sin gemensamma ståndpunkt och förordning om EU:s genomförande av FN:s säkerhetsråds resolutioner , 1747 och 1803. Dessa syftar till att påverka att frysa sin urananrikning och därmed möjliggöra förhandlingar. Den antagna säkerhetsrådsresolutionen upprepade det som hade ålagts i tidigare antagna resolutioner. genomförde en kärnsprängning, som starkt fördömdes av bl.a. EU. antog resolution , som förstärkte sanktionerna mot kärntekniska program och robotprogram i resolution samt innehöll vissa nya sanktioner. Inom EU genomfördes resolution genom att antog en gemensam ståndpunkt och en förordning. hölls i det tredje förberedande mötet i översynscykeln 20072010 för ickespridningsfördraget. EU agerade samfällt på de områden där så var möjligt; åsiktsskillnader finns i unionen, bl.a. vad gäller kärnvapennedrustning. EU-gemensamma arbetspapper lades fram på en rad områden; om förbud mot produktion av klyvbart material för vapenändamål, det fullständiga provstoppsavtalet och om element till en handlingsplan att antas av översynskonferensen . Efter en blockering antog i ett arbetsprogram, vilket innebar nya möjligheter att påbörja förhandlingar om ett avtal om förbud mot produktion av klyvbart material för vapenändamål. EU stödde och arbetade aktivt för att programmet skulle antas. Vid statspartmötet för konventionen mot biologiska vapen (BTWC) uppmärksammades bl.a. EU:s guide för genomförandet av förtroende- skapande åtgärder och det seminarium som EU höll med särskilt utvalda NAM-länder om samarbete och stöd. EU fortsatte sitt arbete för en internationell uppförandekod för rymdfrågor. Ett stort antal länder konsulterades om koden och förberedelserna fortsatte för en ad hoc-konferens som troligen genomförs . 8.8.2Lätta vapen, särskilt inhumana konventionella vapen och minor Genomförandet av den EU-strategi med en handlingsplan för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av små och lätta vapen (SALW) som antogs av , har Denna strategi behandlar åtgärder på såväl internationell och regional nivå som inom EU. FN:s handlingsprogram mot små och lätta vapen har fortsatt Rådets slutsatser om införande av en särskild SALW-klausul i internationella avtal mellan EU och tredjeländer har börjat omsättas i förhandlingar med tredjeländer. fortsatte vidare arbetet med det EU-projekt som leder om Skr. 2009/10:150 flygtransporter av SALW (air trafficking). EU:s liksom engagemang i förhandlingarna om kluster- ammunition inom ramen vapenkonvention (CCW) kvarstår. Vid betonade EU vikten av att förhandla fram ett protokoll avsett att skyndsamt ta sig an de humanitära konsekvenserna av klusterammunition. Man uttalade sitt stöd för fortsatta förhandlingsansträngningar . EU välkomnade konventionen om klusterammunition. skrev under denna konvention vid en ceremoni i . EU verkar för att så många stater som möjligt ansluter sig till med förbud mot antipersonella minor. Den andra översynskonferensen hölls i , , i , varvid EU världens största bidragsgivare på minområdet drev på för fortsatt stöd för att kvarvarande lager av minor förstörs, att minfält röjs och att bistånd ges åt minoffer. antog Allmänna rådet EU:s uppförandekod för vapen- export som en gemensam ståndpunkt.