prop · GX03245 · 2010-10-06 00:00:00 — grund för internationella organs etablering i värdlandet är att de anställda inte ska vara underkastade bestämmelser om invandringsbegränsning eller om registrering av utlänningar. För unionsmedborgare anställda vid EU:s institutioner uttrycks detta i artikel 11 (b) protokoll så att de, inom varje medlemsstats territorium och oberoende av statstillhörighet, tillsammans med sina äkta makar och av dem försörjda familjemedlemmar, ska vara undantagna från bestämmelser om begränsning av invandring och formaliteter för registrering av Bestämmelsen har varit föremål för prövning i ett antal I en dom från i mål nr 85/85 mellan kommissionen och prövades frågan om agerade i strid mot artikel 12 (b) (numera artikel 11 (b)) protokoll genom att på visst sätt beskatta anställda vid kommissionen för deras boende. Personer som var registrerade i befolkningsregistret och därmed ansågs permanent boende i behövde inte betala den aktuella De anställda vid kommissionen, som var undantagna från krav på registrering i befolkningsregistret, var dock tvungna att betala Domstolen konstaterade att det följer av artikel 12 (b) i 1965 års protokoll att anställda vid gemenskapen undantas från all skyldighet att registrera sig i befolkningsregistren i den medlemsstat där institutionen är belägen. Denna tolkning, menade domstolen, stöds av artikel 16 (numera artikel 15) i protokollet som stadgar att medlemsstaternas regeringar regelbundet ska underrättas om de anställdas namn och adress. Domstolen tillade att det är på det sättet som myndigheterna i de länder där institutionerna är belägna informeras om de anställdas adresser. medlemsstaterna måste avhålla sig från sådana åtgärder som, i strid mot artikel 12 (b), får den effekten att direkt eller indirekt tvinga anställda vid EU:s institutioner att ansöka om registrering i befolkningsregistret. exempel på ett indirekt angavs att en icke-registrering ofördelaktiga konsekvenser för dessa personer. Domstolen förklarade att Prop. 2009/10:245 , genom att på detta sätt beskatta de anställda vid institutioner, infört ett indirekt tvång för dessa personer att registrera sig i befolkningsregistret och därför underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt bl.a. artikel 12 (b) protokoll. I en dom som Förstainstansrätten meddelade i mål nr T-80/91 mellan Campogrande och kommissionen rörde målet en anställd vid kommissionen som vägrade att lämna uppgift om sin adress till kommissionen om hon inte fick garantier för att uppgiften inte fördes vidare till belgiska myndigheter för registrering i befolkningsregistret. Efter att ha konstaterat att protokoll enbart syftar till att undvika störningar avseende gemenskapernas funktion och oberoende, slog domstolen fast att protokollet varken har till syfte eller effekt att frånta medlemsstaterna deras möjligheter att ha kännedom om befolkningens rörelser inom landets gränser. Därför fann domstolen, med hänvisning till artiklarna 12 (b), 16, 18 och 19 protokoll (numera artiklarna 11 (b), 15, 17 och 18), att protokollet inte hindrar att den privata adressen till en anställd vid en EU-institution, vilken nationella myndigheter erhållit på basis av en överenskommelse mellan EU-institutionen och värdlandet, överförs till andra myndigheter, särskilt till den kommun där den anställde är bosatt, i syfte att ge de nationella myndigheterna möjlighet att känna till befolkningsrörelserna inom deras gränser. Denna dom överprövades av som inte uttryckligt gick in på medlemsstaternas rätt att kontrollera befolkningsrörelserna. Efter att ha konstaterat att skyldigheten för anställda vid EU:s institutioner att förmedla sina personuppgifter till institutionen följer direkt av artikel 55 i EU:s tjänsteföreskrifter slog domstolen fast följande. Artikel 12 (b) tillsammans med artikel 16 protokoll (numera artiklarna 11 (b) och 15) innebär inte att anställda vid en EU-institution kan vägra att lämna sina adressuppgifter till den institution där de är anställda på grund av att institutionen inte garanterar att adressen inte kommer att registreras i värdlandets befolkningsregister. Domstolen förklarade vidare att det av artikel 16 följer att institutionen måste vidarebefordra adressuppgifter till myndigheterna i värdlandet. Ändrade regler om folkbokföring av personer med anknytning till internationella organ I likhet med konstaterar regeringen att i sin dom i mål 85/85, som redogjorts för ovan, slår fast att artikel 12 (b) (numera artikel 11 (b)) protokoll innebär att en anställd vid en av EU:s institutioner inte får åläggas att ansöka om registrering i det lands befolkningsregister där institutionen är belägen. De efterföljande rättsfallen som refereras ovan innebär dock att det inte finns något som hindrar att de personuppgifter som den anställde ändå, med stöd av EU:s tjänsteföreskrifter och protokoll, måste lämna till sin institution, av denna vidarebefordras till vederbörande myndigheter. Detta gäller även om vidarebefordrandet sker för att uppgifterna ska registreras i landets befolkningsregister. har, på grund av artikel 15 (f.d. artikel 16) protokoll, till och med en skyldighet att vidarebefordra sådana uppgifter till berörda myndigheter. I motsats till gör därför regeringen den bedömningen att artikel 11 (b) protokoll inte hindrar att de anställda vid EU:s institutioner folkbokförs, så länge de inte åläggs att själva ansöka om folkbokföring. I enlighet med artikel 18 protokoll ska institutionerna vid tillämpningen av protokollet samarbeta med de berörda medlemsstaternas ansvariga myndigheter. I lämnar sålunda institutionerna uppgifter om sina anställda och dessas adresser till , genom Protokollet vid . Mot bakgrund av den rättspraxis som redogjorts för ovan finns det inget som hindrar att vidarebefordrar dessa uppgifter till med en begäran om folkbokföring, på motsvarande sätt som sker då personer som omfattas av immunitetslagen ska tilldelas samordningsnummer eller per- sonnummer, 5 § andra stycket folkbokföringsförordningen (1991:749). Det är dock alltjämt som är den formella mottagaren av en anmälan om folkbokföring. har förklarat att anmälan om invandring alltid bör lämnas vid ett personligt besök vid kontor för att förhindra missförstånd på grund av språksvårigheter och för att minska risken för felaktig folkbokföring. Enligt regeringens mening får dock identiteten beträffande de personer som är aktuella att folkbokföra anses säkerställd genom de uppgifter om dessa som organen tillhandahåller . Det kan därför finnas skäl för att undanta dessa personer från krav på regelmässig inställelse. Med en sådan lösning som övervägs kan folkbokföring av unionsmedborgare som arbetar vid internationella organ i inte anses stå i strid mot . Det innebär inte heller att den immunitet de anställda har med koppling till deras anställning måste hävas. Folkbokföring av dessa personer får till följd att rörlighetsdirektivets villkor bättre kan anses vara uppfyllda. I likhet med anser regeringen att det skulle strida mot de grundläggande principerna för folkbokföring att införa en möjlighet för dessa personer att välja om de vill vara folkbokförda. Ett visst inslag av frivillighet finns förvisso redan i folkbokföringslagen, såtillvida att riksdagsmän m.fl. i viss begränsad utsträckning kan välja var de vill vara folkbokförda. Införande av en möjlighet för en person att välja om han eller hon över huvud taget ska vara folkbokförd i landet är dock en annan sak. En sådan frivillig folkbokföring kan således inte anses som lämplig. Även för andra än unionsmedborgare som är anställda vid internationella organ gör sig skälen för folkbokföring deras begränsade immunitet och privilegier samt deras starka anknytning till det svenska samhället starkt gällande. Några hinder mot att även dessa personer folkbokförs finns inte. Regeringen föreslår därför att personer som är anställda vid internationella organ i ska folkbokföras, oavsett medborgarskap. En förutsättning för detta är att de allmänna förutsättningarna för folkbokföring är uppfyllda, dvs. att de har rätt att vistas i landet och uppfyller kraven på dygnsvila i 3 § Förslaget omfattar naturligtvis även de anställdas Prop. 2009/10:245 familjemedlemmar. Det fåtal ledande personer vid organen som har lika omfattande immunitet och privilegier som diplomatiska företrädare har, bör dock även i folkbokföringshänseende alltjämt jämställas med dessa och under samma villkor undantas från folkbokföring. I likhet med de diplomatiska företrädarna ska emellertid chefspersonerna vid de internationella organen folkbokföras om de är svenska medborgare eller om de var bosatta i vid tillträdandet av tjänsten vid organet. Författningstekniskt bör förslaget genomföras genom en ändring i 5 § folkbokföringslagen så att den krets anställda vid internationella organ som undantas från folkbokföring inskränks till att enbart omfatta de personer som har rätt till motsvarande immunitet och privilegier som den som är diplomatisk företrädare vid en främmande makts beskickning. Lagrådet har påpekat att det i 25 och 26 §§ folkbokföringslagen finns regler om att den som flyttat inom landet respektive flyttat in från utlandet är skyldig att själv anmäla inflyttningen och att denna anmälningsskyldighet är straffsanktionerad i 43 §. Lagrådet har mot bakgrund av praxis ifrågasatt om det inte erfordras ett uttryckligt undantag från anmälningsskyldigheten för de berörda personerna. Regeringen delar Lagrådets bedömning vad gäller anmälningsskyldigheten vid inflyttning från utlandet och föreslår att det i folkbokföringslagen uttryckligen regleras att dessa personer undantas från denna anmälningsskyldighet. För att undantaget även ska omfatta barn som flyttar hit med sina föräldrar, bör även en ändring göras i 30 § folkbokföringslagen så att det framgår att barnets vårdnadshavare inte ska anmäla barnets inflyttning i dessa fall. ansvar för att till vidarebefordra personuppgifter avseende de anställda och deras familjemedlemmar bör regleras i förordningsform. Vad gäller anmälningsskyldigheten vid flyttning inom landet gör dock regeringen en annan bedömning än Lagrådet. protokoll, såvitt nu är i fråga, tar enbart sikte på bestämmelser som begränsar de berörda personernas inflyttning till landet och formaliteter för registrering av utlänningar. Enligt regeringens mening innebär det att den anmälningsskyldighet för redan folkbokförda personer som folkbokföringslagen föreskriver inte kan anses stå i strid mot . När de personer som avses flyttar inom riket har de således själva ansvaret för att fullgöra sin flyttningsanmälan till . 5 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringen föreslår att förslaget att ändra den krets som undantas från folkbokföring ska träda i kraft . Någon särskild övergångsbestämmelse behövs inte. Genom förslaget, som innebär att personer som är anställda vid internationella organ i folkbokförs under förutsättning att de enbart har immunitet och privilegier i tjänsten, kan regleringen i folkbokföringslagen anses bättre överensstämma med dessa personers faktiska vistelse i landet. Konsekvenser för , och Detta förslag leder inte till några ökade kostnader för staten. För medför förslaget inte något behov av ändringar av befintliga datasystem. handläggning av det begränsade antalet ärenden som berörs av förslaget, ärenden som dessutom rör personer som till viss del hanteras av genom tilldelningen av person- eller samordningsnummer, kan inte heller antas medföra några ökade kostnader. hantering av uppgifterna medför inte heller några ökade kostnader mot bakgrund av att kansliet får flera av dessa uppgifter och vidarebefordrar dem till i samband med tilldelningen av identitetsbeteckningar. Det åligger att ta ställning till om en person och dennes familjemedlemmar omfattas av särskilda bestämmelser enligt avtal som reglerar deras socialförsäkringstillhörighet. Förslaget kommer därför inte medföra några ökade kostnader för myndighetens hantering. Det kan vidare konstateras att i vart fall de unionsmedborgare som är anställda vid de internationella organen enligt tjänsteföreskrifterna har en skyldighet att avräkna från de förmåner de får av EU-institutionerna, vad de kan ha mottagit från värdlandet (rådets förordning (EEG, Euratom; EKSG) nr 259/68 av om fastställande av tjänsteföreskrifter för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i dessa gemenskaper). Förslaget inverkar inte på regleringen av de anställdas skyldighet att betala skatt i . Den skatterättsliga hemvisten regleras beträffande EU-medborgare som är anställda vid någon av EU:s institutioner i artikel 14 (numera artikel 13) protokoll, till vilken artikel bestämmelsen i 3 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) hänvisar. Av artikel 12 i protokollet framgår att de anställda vid ska betala skatt på löner och arvoden till unionen och vara befriade från nationella skatter på dessa. I övrigt regleras skattskyldigheten och den skatterättsliga hemvisten i värdlandsavtalen mellan organisationerna och . Den anställde betalar som regel inkomstskatt till organisationen. De familjemedlemmar som har eget arbete i beskattas redan i Prop. 2009/10:245 dag för sin inkomst här i landet. Kopplingar till folkbokföringen görs i ett mycket stort antal författningar. Det fulla genomslag som förslaget har i annan lagstiftning, låter sig inte överblickas i detta lagstiftningsärende. Behovet av eventuella följdändringar bör dock vara litet. Några direkta offentligfinansiella effekter bedöms inte följa av propositionens förslag. 7.1Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) I paragrafen undantas från folkbokföring personer som omfattas av immunitet och privilegier. Den föreslagna ändringen innebär att undantaget, såvitt avser den som omfattas av 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (immunitetslagen), dels flyttas från första stycket till ett nytt andra stycke, dels inskränks. Beträffande en sådan person ska enbart den som har rätt till motsvarande immunitet och privilegier som en diplomatisk företrädare vid en främmande makts beskickning vara fortsatt undantagen från folkbokföring. Till denna krets hör oftast chefen och ibland även den biträdande chefen för det internationella organet och deras familjemedlemmar. Dessa personer ska, liksom , folkbokföras endast om de är svenska medborgare eller om de var bosatta här när de kom att tillhöra organet. Förslaget innebär att övriga anställda vid internationella organ, vilka enbart har immunitet och privilegier i tjänsten, ska folkbokföras om förutsättningarna för det i övrigt är uppfyllda. Detta gäller även dessa personers familjemedlemmar. Genom att behandla personer med anknytning till internationella organ i ett separat stycke förtydligas även dels att det enbart är beskickningar och lönade konsulat som gör åtskillnad mellan betjäningen (chaufförer, hushållerskor m.fl. som är anställda av beskickningen eller konsulatet) och övriga anställda, dels att privatanställda tjänare med immunitet och privilegier inte förekommer vid internationella organ. Vidare används orden det internationella organet i stället för organisationen för att täcka in både internationella organisationer och mellanstatliga organ, såsom EU-institutioner. Dessa justeringar innebär dock inte några ändringar i sak. I paragrafen regleras skyldigheten att anmäla inflyttning till landet för de personer som ska folkbokföras. Bestämmelsen i det föreslagna nya tredje stycket innebär ett uttryckligt undantag från denna skyldighet. Ändringen i 5 § folkbokföringslagen innebär att personer, som omfattas av 4 § immunitetslagen och som inte har rätt till motsvarande immunitet och privilegier som en diplomatisk företrädare vid en främmande makts beskickning, ska folkbokföras. Som har utvecklats i avsnitt 4 ska emellertid dessa personer inte vara skyldiga att själva anmäla sin inflyttning till landet. Regeringen avser att i förordningsform reglera att ska anmäla inflyttning för dessa personer till . Eftersom dessa personer undantas från anmälningsskyldigheten vid inflyttning till landet, får de inte föreläggas att komma in med uppgifter i samband med inflyttningen enligt 31 § första stycket första meningen folkbokföringslagen. Genom ändringen i första stycket tydliggörs att undantaget från anmälningsskyldigheten i 26 § tredje stycket folkbokföringslagen är avsett att vara absolut. Sammanfattning av avsnittet Folkbokföring av personer med immunitet och privilegier från betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75) Det saknas skäl att ändra bestämmelserna om folkbokföring av personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier. Diplomatiska företrädare och andra personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier ska enligt de internationella avtal och överenskommelser som finns inte anses bosatta i det mottagande landet. Dessa personer ska inte heller vara underkastade svenska invandringsbestämmelser eller bestämmelser om utlänningsregistrering. finns därför bestämmelser som undantar dessa personer från kravet på folkbokföring. Något undantag från folkbokföring har dock inte gjorts för lokalanställda som normalt endast i mycket begränsad utsträckning har immunitet och privilegier. För att få en registrering av bosatta som överensstämmer med vad som tillämpas internationellt bör personer med immunitet och privilegier inte anses bosatta i landet i folkbokföringslagens mening och därmed inte folkbokföras. Det som dock kan tala för att folkbokföra personer som omfattas av undantaget från folkbokföring i 5 § folkbokföringslagen är att folkbokföringen också har stor betydelse för den enskilde och kan underlätta för den enskilde att agera i samhället. kan dock inte ensidigt bestämma att ålägga personer som omfattas av immunitet och privilegier att anmäla sig för registrering i folkbokföringen. Det är inte möjligt ens om den enskilde själv skulle vilja det eftersom det endast är den sändande staten som kan upphäva immuniteten. De allmänna olägenheter som det innebär att inte vara folkbokförd har dessutom inte sin grund i själva folkbokföringen utan i att personen inte är registrerad med en personbeteckning i offentliga register. SPAR får innehålla uppgifter om personer som har samordningsnummer. Det bör underlätta för dessa personer. För att ytterligare underlätta för denna grupp att agera i samhället gäller dessutom att om de uppfyller folkbokföringslagens bosättningskriterium får de tilldelas ett personnummer i stället för ett samordningsnummer. Dessa ändringar innebär att skälen för att folkbokföra dessa personer ytterligare har minskat. Vad som ovan sagts gäller även personer som har ett uppdrag vid en internationell organisation i landet. För personer som redan är folkbokförda när de tillträder tjänsten anser vi emellertid att utgångspunkten bör vara att de i likhet med vad som gäller ska kvarstå i folkbokföringen. Särskilt om anställda vid EU:s institutioner Av praxis följer att det strider mot protokollet om immunitet och privilegier att kräva att en person som är anställd av en EU-institution registrerar sig i ett befolkningsregister. Någon möjlighet att ålägga EU-tjänstemännen och deras familjemedlemmar en skyldighet att anmäla inflyttning till folkbokföringen finns därmed inte. Privilegierna, immuniteten och lättnaderna beviljas enligt protokollet om immunitet och privilegier endast om det ligger i unionens intresse och immuniteten kan endast upphävas av institutionen i unionens intresse. Enligt kommissionen följer det av praxis att en tjänsteman inte får avstå från privilegier. anser emellertid att man måste skilja på privilegier och immunitet som avser att skydda tjänstemannen i hans eller hennes tjänsteutövning och privilegier och lättnader som i första hand har beviljats tjänstemannen i syfte att underlätta hans utlänningsstatus. Vi menar att det inte skulle vara förenligt med protokollet om immunitet och privilegier att införa ett frivilligt folkbokföringsförfarande för EU-tjänstemän och deras familje- medlemmar. Även om det skulle vara möjligt att införa ett sådant förfarande anser vi att en frivillighet inom folkbokföringen i allt för stor utsträckning skulle strida mot de grundläggande principerna för folkbokföringen. Något frivilligt folkbokföringsförfarande ska därför inte införas för denna grupp. ville initiera en diskussion om den rådande ordningen med privilegier och immunitet som sådan är ändamålsenlig. Enligt utskottets mening hade EU och dess institutioner i väsentliga avseenden en annan ställning än traditionella internationella organisationer i förhållande till vårt land. Vad gäller EU borde, enligt utskottet, ett mer inrikes perspektiv anläggas, vilket fick systemet med privilegier och immunitet att i vissa delar framstå som otidsenligt. Detta kunde, enligt utskottets mening, leda till att EU-tjänstemännens privilegier och immunitet tvärtemot sitt syfte riskerade att rubba förtroendet och den folkliga förankringen för EU och dess institutioner. Enligt utskottets mening borde regeringen ta lämpliga initiativ i syfte att inom EU söka få till stånd en bred översyn av systemet med immunitet och privilegier inom unionen. Vi anser att det finns anledning att på nytt ta upp frågan om privilegier och immunitet inom EU och, mot bakgrund av att registreringen i ett befolkningsregister kan ha betydelse för den enskilde, även diskutera frågan om undantaget från registrering. ombudsmän, för , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , , Kriminalvården, Brottsföre- byggande rådet, , , Datainspektionen, Försvarsmakten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , , Kammarkollegiet, Statskontoret, , , i , i , i , , , , , , , , , , , , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, , Bostadsfinansieringsaktiebolag, , , , , och folkminnen, , , Myndigheten för internationella adoptionsfrågor, , Arbetsförmedlingen, Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets , Trossamfundet , , , , , , Kommuner och Landsting, , , , , , , Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC), , Fastighetsägarna , (), Organisationen för det globala nätverket för vattenfrågor (GWPO), , Kvinno- och tjejjourers , , för kvinnojourer och tjejjourer i , , Samarbetsorgan för etniska organisationer i , Swedma, Upplysningscentralen, Världssjöfartsuniversitetet (WMU) och Östersjöstaternas råd () Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs att 5 § folkbokföringslagen (1991:481) ska ha följande lydelse Den som tillhör en främmande konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) eller dess betjäning, eller om immunitet och privilegier i vissa 2. enligt 4 § lagen (1976:661) om fall, folkbokförs endast om han är immunitet och privilegier i vissa fall svensk medborgare eller om han, har rätt till motsvarande immunitet utan att vara svensk medborgare, och privilegier som den som tillhör var bosatt här när han kom att en främmande makts beskickning, folkbokförs endast om han eller hon är svensk medborgare eller, Detta gäller även en utan att vara svensk medborgare, sådan persons familjemedlem eller var bosatt här när han eller hon kom konsulatet eller organisationen eller Detta gäller även en Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs att 5 § folkbokföringslagen (1991:481) ska ha följande lydelse. Den som tillhör en främmande Den som tillhör en främmande konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) folkbokförs endast om han eller hon om immunitet och privilegier i vissa är svensk medborgare eller, utan att fall, folkbokförs endast om han är vara svensk medborgare, var bosatt svensk medborgare eller om han, här när han eller hon kom att utan att vara svensk medborgare, var bosatt här när han kom att eller dess betjäning. familjemedlem eller tjänare. Detta gäller även en Den som omfattas av 4 § lagen privilegier i vissa fall och har rätt