prop · GX03170d4 · 2010-03-23 00:00:00 — 10 § En avgift enligt 8 eller 9 § får tas ut med högst det belopp som motsvarar kommunens genomsnittliga kostnad för den typ av besked, beslut eller handläggning som avgiften avser. Grunderna för beräkning av avgifterna ska anges i en taxa som beslutas av kommunfullmäktige. 11 § En avgift enligt 8 eller 9 § ska betalas av den som är sökande eller har gjort anmälan i det ärende som beskedet, beslutet eller handläggningen avser. Avgiften får tas ut i förskott. (jfr nuv. 11 kap. 5 § tredje och fjärde styckena) Överklagande av kommunala beslut 1 § Följande beslut enligt denna lag får överklagas i den ordning som gäller för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900): 1.kommunfullmäktiges beslut om översiktsplan, 2.kommunfullmäktiges beslut om uppdrag åt en nämnd att anta, ändra eller upphäva detaljplaner eller områdesbestämmelser, 3.kommunfullmäktiges beslut om uppdrag åt en nämnd att fatta beslut om skyldighet för fastighetsägare att betala kostnader för gator och andra allmänna platser eller att fatta beslut om villkoren för sådan betalning, 4.kommunfullmäktiges eller en nämnds beslut att inte anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser, 5.kommunfullmäktiges eller en nämnds beslut om grunderna för skyldighet att betala kostnader för gator och andra allmänna platser och om generella villkor för sådan betalning, 6.kommunfullmäktiges beslut om taxa i ärenden hos , och 7.ett kommunalförbunds eller regionplaneförbunds fullmäktiges beslut om regionplan. (jfr nuv. 13 kap. 1 §) 2 § Följande kommunala beslut enligt denna lag får inte överklagas: 1. beslut om planbesked enligt 5 kap. 2 §, 2. beslut om pliktbesked enligt 9 kap. 14 §, 3. beslut om villkorsbesked enligt 9 kap. 17 §, 4.beslut om ingripandebesked enligt 11 kap. 6 §, 5.andra beslut om gatukostnader än de som avses i 1 § 5. Att prövning av tvister rörande gatukostnader prövas av fastighetsdomstol framgår av 15 kap. 9 §. (delvis ny, jfr 13 kap. 1 §) 3 § Andra kommunala beslut enligt denna lag än de som avses i 1 och 2 §§ får överklagas hos . Sådana beslut får dock inte överklagas till den del de avser 1.en fråga som redan är avgjord genom en detaljplan, områdesbestämmelser eller ett förhandsbesked, 2.en fråga i ett ärende om bygglov som redan är avgjord i ett tillståndsärende enligt 9 kap. 6 § för samma verksamhet, 3.behovet av tekniskt samråd eller slutsamråd, eller 4.behovet av kontrollansvarig eller särskilt sakkunnig. (delvis ny, jfr nuv. 13 kap. 2 §) 4 § beslut enligt 11 kap. 9 § i frågan om överprövning av kommunens beslut får inte överklagas. (jfr nuv. 13 kap. 4 § första stycket) 5 § beslut enligt 11 kap. 10 § att helt eller i en viss del upphäva ett beslut om detaljplan, områdesbestämmelser, lov eller förhandsbesked får överklagas hos regeringen. (jfr nuv. 13 kap. 4 § första och andra styckena) 6 § beslut i ett överklagat ärende om antagande, ändring eller upphävande av en detaljplan eller områdesbestämmelser får överklagas hos regeringen. (jfr nuv. 13 kap. 4 § första och andra styckena) 7 § Andra beslut av enligt denna lag än de som avses i 4 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. (jfr nuv. 13 kap. 4 § tredje och fjärde styckena) 8 § Om ett ärende som har överklagats hos en allmän förvaltningsdomstol rör en fråga som har särskild betydelse för Försvarsmakten, , eller , ska domstolen överlämna målet till regeringen för prövning. (jfr nuv. 13 kap. 4 § tredje och fjärde styckena) 9 § Ett beslut som får överklagas enligt 3, 5 eller 7 § får överklagas endast av den som beslutet angår (sakägare) och endast om beslutet har gått emot sakägaren. Om beslutet har gått emot staten i egenskap av fastighetsägare eller innehavare av en särskild rätt till en fastighet, får beslutet överklagas av den förvaltande myndighet som regeringen bestämmer. 10 § Trots det som sägs i 9 § får ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser överklagas endast av den som senast skriftligen har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Den inskränkning i rätten att överklaga som följer av första stycket gäller inte 1.om beslutet har gått emot sakägaren genom en ändring av planförslaget efter granskningstiden, eller 2.överklaganden som görs på den grunden att beslutet inte har tillkommit i laga ordning. (delvis ny, jfr nuv. 13 kap. 5 §) 11 § Trots det som sägs i 9 § får en sådan ideell förening som avses i 16 kap. 13 § överklaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan som kan antas få en betydande miljöpåverkan på grund av att planområdet får tas i anspråk för verksamheter eller åtgärder som anges i 5 kap. 34 § denna lag. (jfr nuv. 13 kap. 6 §) 12 § Trots det som sägs i 9 § får en sådan ideell förening som avses i 16 kap. 13 eller 14 § överklaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan som innebär att ett område inte längre ska omfattas av strandskydd enligt 7 kap. . (jfr nuv. 13 kap. 6 § och strandskyddspropositionen) 13 § Trots det som sägs i 9 § får ett beslut om lov eller förhandsbesked inom sådana skydds- eller säkerhetsområden som avses i 9 kap. 9 § överklagas av den myndighet som regeringen bestämmer. (jfr nuv. 13 kap. 7 §) 14 § Trots det som sägs i 9 § får vissa beslut om bygglov för ändring av byggnad eller annan anläggning överklagas endast av sökanden i bygglovsärendet. Vilka dessa beslut är framgår av föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 16 kap. 18 §. 15 § Trots det som sägs i 9 § får ett beslut om byggstartbesked överklagas endast av sökanden i bygglovsärendet. 16 § Bestämmelser om överklagande av beslut som avses i 3 § finns i 2325 §§ förvaltningslagen (1986:223). Tiden för överklagande av ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser liksom beslut om lov eller förhandsbesked räknas dock, för alla utom för den sökande och övriga som har delgetts beslutet, från den dag då beslutet eller justeringen av protokollet av beslutet har tillkännagetts på kommunens anslagstavla. När ett sådant beslut har fattats av kommunfullmäktige, ska det som sägs i 2325 §§ förvaltningslagen om den myndighet som har meddelat beslutet i stället avse kommunstyrelsen. (jfr nuv. 13 kap. 3 §) Prövningen av ett överklagande 17 § Den myndighet som prövar ett överklagande av ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser ska an- tingen fastställa eller upphäva beslutet i dess helhet. medgett det, får dock beslutet upphävas i en viss del eller ändras på annat Ändringar som har ringa betydelse får göras utan kommunens med- Om kommunen begär det, får myndigheten förordna att det överklaga- de beslutet i sådana delar som uppenbarligen inte berörs av överklagan- det får genomföras trots att överklagandet inte har avgjorts slutligt. sådant förordnande får inte överklagas. (jfr nuv. 13 kap. 8 §) 14 kap. Skadersättning och inlösen 1 § Detta kapitel innehåller bestämmelser om skyldighet för kommunen att betala ersättning för skador som uppkommer till följd av beslut enligt denna lag (217 §§), om skyldighet för kommunen och andra att lösa eller på annat sätt förvärva rätt till egendom (1826 §§), om hur en skada ska bedömas och ersättning beräknas (2729 §§), om kommunens rätt att i sin tur få ersättning i vissa fall (30 och 31 §§) samt om att rätten till ersättning eller inlösen kan gå förlorad (32 §). Ersättning i samband med en myndighets tillträde m.m. 2 § Om skada har uppkommit till följd av åtgärder som avses i 11 kap. 7 §, har den skadelidande rätt till ersättning för skadan av kommunen eller, om åtgärden har vidtagits på uppdrag av en statlig myndighet, av staten. (jfr nuv. 14 kap. 6 §) Ersättning vid vissa förelägganden 3 § Om med stöd av 11 kap. 18, 19 eller 20 § har meddelat ett föreläggande som innebär att ett byggnadsverk ska tas bort eller bli föremål för annan åtgärd eller att en utfart eller annan utgång ska ändras, har den som äger byggnadsverket rätt till ersättning för den skada som föreläggandet medför för ägaren. (jfr nuv. 14 kap. 3 §) Ersättning på grund av vägrat bygglov 4 § Om ersättning har betalats för gatukostnader enligt 6 kap. 25 eller 26 § eller enligt motsvarande äldre bestämmelser, är kommunen skyldig att betala tillbaka ersättningen i den mån skada uppkommer för ägaren av fastigheten genom att ägaren på grund av att bygglov vägras inte kan använda fastigheten på det sätt som förutsattes när ersättningen togs ut. Kommunen är också skyldig att betala ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) från den dag fastighetsägaren betalade ersättningen. (jfr nuv. 14 kap. 7 §) 2009/10:170 5 § Om bygglov vägras för en åtgärd som avser att en byggnad som är Bilaga 13 riven eller som är förstörd genom en olyckshändelse ska ersättas med en i huvudsak likadan byggnad, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som det vägrade bygglovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock 1.endast om ansökan om bygglov har gjorts från det att byggnaden revs eller förstördes, och 2.när den byggnad som ska ersättas inte är förstörd genom en olyckshändelse, endast om den skada som det vägrade bygglovet medför för ägaren är betydande i förhållande till värdet av den berörda delen av fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 6 § Det som sägs i 5 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som det vägrade bygglovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) Ersättning på grund av vägrat marklov 7 § Om marklov vägras med stöd av 9 kap 33 § första stycket 2 eller 3, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som det vägrade marklovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om det vägrade marklovet innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 8 § Det som sägs i 7 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som det vägrade marklovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) Ersättning på grund av rivningsförbud eller vägrat rivningslov 9 § Om en detaljplan eller områdesbestämmelser innehåller ett rivningsförbud eller om ett rivningslov vägras enligt 9 kap. 32 §, har fastighetens ägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som rivningsförbudet eller det vägrade rivningslovet medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om den skada som det vägrade bygglovet medför för ägaren är betydande i förhållande till värdet av den berörda delen av fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 10 § Det som sägs i 9 § om fastighetens ägare gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som rivningsförbudet eller det vägrade rivningslovet medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) Ersättning när en detaljplan ändras eller upphävs 11 § Om ett område som enligt en detaljplan har varit avsett för en väg för allmän samfärdsel men vid genomförandet av en ny eller ändrad detaljplan helt eller delvis blir använt för ett annat ändamål eller ändrat till sitt höjdläge, har den som äger en fastighet som ligger intill området rätt till ersättning av väghållaren för den skada som den nya eller ändrade detaljplanen medför för ägaren. (jfr nuv. 14 kap. 4 §) 12 § Om en detaljplan ändras eller upphävs före genomförandetidens utgång, har den som äger en fastighet rätt till ersättning av kommunen för den skada som ändringen eller upphävandet medför för ägaren. En sådan rätt till ersättning gäller också om ändringen eller upphävandet sker efter genomförandetidens utgång och skadan avser en åtgärd som vid genomförandetidens utgång omfattades av ett bygglovsärende som inte var slutligt avgjort. (jfr nuv. 14 kap. 5 §) 13 § Det som sägs i 11 § och 12 § första stycket om den som äger en fastighet gäller också den som har en särskild rätt till fastigheten. Rätten till ersättning gäller då den skada som den nya, ändrade eller upphävda detaljplanen medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 4 och 5 §§) Ersättning på grund av bestämmelser om skydd, placering, utformning och utförande av byggnadsverk och tomter 14 § Om kommunen i en detaljplan inför en bestämmelse som avses i 4 kap. 8 § 1 eller 16 § eller i områdesbestämmelser inför en bestämmelse som avses i 42 § 2 eller 5, har en fastighetsägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som bestämmelserna medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om bestämmelsen innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 15 § Det som sägs i 14 § om en fastighetsägare gäller också den som har en särskild rätt till en fastighet. Rätten till ersättning gäller då den skada som bestämmelsen medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) Ersättning på grund av områdesbestämmelser om vegetation och markyta 16 § Om kommunen i områdesbestämmelser för ett område som avses i 9 kap. 10 § inför en bestämmelse om vegetation eller om markytans utformning eller höjdläge, har en fastighetsägare rätt till ersättning av kommunen för den skada som bestämmelsen medför för ägaren. Rätten till ersättning gäller dock endast om bestämmelsen innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom den berörda delen av fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 17 § Det som sägs i 16 § om en fastighetsägare gäller också den som har en särskild rätt till en fastighet. Rätten till ersättning gäller då den skada som bestämmelsen medför för innehavaren av den särskilda rätten. (jfr nuv. 14 kap. 8 § första, andra och tredje styckena) 18 § Om ett beslut som avses i 5, 7, 9, 14 eller 16 § eller en ändring eller ett upphävande som avses i 12 § första stycket medför att synnerligt men uppkommer vid användningen av fastigheten, är kommunen skyldig att på fastighetsägarens begäran lösa fastigheten. (jfr nuv. 14 kap. 5 § och 8 § första, andra och tredje styckena) 19 § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en allmän plats som kommunen är huvudman för eller som ska an- vändas för annat än enskilt byggande, är kommunen skyldig att på fastig- hetsägarens begäran lösa marken eller utrymmet. (jfr nuv. 14 kap. 1 § 20 § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en allmän plats som någon annan än kommunen är huvudman för, är den samfällighet som finns eller ska bildas för ändamålet skyldig att på fastighetsägarens begäran förvärva marken eller utrymmet med ägande- rätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. (jfr nuv. 14 kap. 1 § första 21 § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en väg som staten ska vara väghållare för enligt väglagen (1971:948), är staten skyldig att på fastighetsägarens begäran förvärva marken eller utrymmet med äganderätt, nyttjanderätt eller annan särskild rätt. (jfr nuv. 14 kap. 1 § första stycket) 22 § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för en väg som kommunen ska vara väghållare för enligt väglagen (1971:948), är kommunen skyldig att på fastighetsägarens begäran för- värva marken eller utrymmet med äganderätt, nyttjanderätt eller annan (jfr nuv. 14 kap. 1 § första stycket) 23 § Om mark eller annat utrymme enligt en detaljplan ska användas för enskilt byggande men också för en allmän trafikanläggning, för en trafikanläggning som är gemensam för flera fastigheter eller för en all- män ledning, är den som ska vara huvudman för anläggningen skyldig att på fastighetsägarens begäran förvärva nyttjanderätt eller annan särskild rätt i den omfattning som behövs för ändamålet. 14 kap. 2 § 24 § Den som förvärvar rätt till mark eller utrymme enligt 20, 21, 22 eller 23 § får bestämma vilken rätt som förvärvet ska avse. (jfr nuv. 14 kap. 1 § första stycket och 2 § sista meningen) 25 § Skyldigheterna i 1922 §§ gäller inte för tid då tillfällig använd- ning av marken eller utrymmet enligt detaljplanen får pågå enligt det som följer av 4 kap. 2629 §§. (jfr nuv. 14 kap. 1 § andra stycket) 2009/10:170 26 § Särskilda bestämmelser om mark eller utrymme inom ett samver- Bilaga 13 kansområde enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan finns i (jfr nuv. 14 kap. 1 § tredje stycket) Bedömningen av en skadas betydelse 27 § Vid bedömningen av en skadas betydelse enligt någon av bestämmelserna i 510 och 1418 §§ ska man också beakta 1.andra beslut som avses i 510 och 1418 §§, 2.beslut enligt 3 kap. 2 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 3.beslut enligt 7 kap. 3, 5, 6, 9, 22 eller 24 § , 4.beslut som innebär att tillstånd enligt 7 kap. 11 § andra stycket eller 28 b29 a §§ inte ges, 5.förelägganden eller förbud enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket miljöbal- 6.beslut som innebär att dispens enligt de bestämmelser som avses i 2 5 inte ges, 7.beslut enligt 18 § skogsvårdslagen (1979:429), och 8.inverkan av hänsynstaganden enligt 30 § skogsvårdslagen. Första stycket gäller endast i fråga om beslut som har meddelats eller hänsynstaganden som har inträtt före det senaste beslutet. Att en talan eller rätt till ersättning eller inlösen med anledning av ett beslut som avses i första stycket har gått förlorad till följd av bestämmelserna i 15 kap 4 § denna lag eller motsvarande bestämmelser i eller lagen om kulturminnen m.m. hindrar inte att beslutet beaktas. (jfr nuv. 14 kap. 8 § fjärde stycket) 28 § Vid bestämmande av ersättning enligt detta kapitel ska man tillämpa 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Det som sägs i 4 kap. 3 § expropriationslagen ska då tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före den då talan om inlösen väcktes. (jfr nuv. 14 kap. 9 §) 29 § I fall som avses i någon av bestämmelserna i 3 och 511 §§, 12 § första stycket samt 1418 §§ ska, trots det som sägs i 28 §, ersättning för minskning av en fastighets marknadsvärde bestämmas 1.som skillnaden mellan fastighetens marknadsvärde före och efter beslutet eller den åtgärd som avses i 11 §, och 2.utan hänsyn till förväntningar om ändring av markanvändningen. I fall som avses i 510 och 1418 §§ ska ersättningen minskas med ett belopp som motsvarar det som på grund av 5 § andra stycket och 9 § andra stycket ska tålas utan ersättning. (jfr nuv. 14 kap. 10 §) Ersättning för kommunens kostnader enligt detta kapitel 30 § Om kommunens införande av ett rivningsförbud som avses i 9 § eller en bestämmelse som avses i 14 § har gjorts efter ett planföreläggande enligt 11 kap. 14 § och för att tillgodose ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. , är staten skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. 31 § Om kommunen har betalat ersättning på grund av någon av bestämmelserna i 7, 8, 16 och 17 §§, är ägaren till den anläggning för vilken skydds- eller säkerhetsområdet har beslutats skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. (jfr nuv. 14 kap. 8 § femte stycket) Förlorad rätt till ersättning eller inlösen 32 § Den som inte anmäler sina anspråk inom den tid som anges i 15 kap. 4 § förlorar sin rätt till ersättning eller inlösen. Trots det som sägs i första stycket gäller rätt till ersättning eller inlösen om skadan inte rimligen kunde förutses inom den angivna tiden. (jfr nuv. 5 kap. 28 a §) 15 kap. Domstolsprövning m.m. 1 § Om annat inte sägs i denna lag, ska, utöver det som följer av 6 kap. 18 § och 14 kap. 28 och 29 §§ denna lag, expropriationslagen (1972:719) tillämpas i mål om 1.inlösen enligt 6 kap. 14, 15 eller 16 §, 2.ersättning eller inlösen eller förvärv av nyttjanderätt eller annan särskild rätt i fall som avses i 14 kap. 223 §§. (jfr nuv. 15 kap. 1 §) 2 § En talan om inlösen enligt 6 kap. 14 § får väckas även om beslutet att anta detaljplanen inte har vunnit laga kraft. (jfr nuv. 15 kap. 2 §) 3 § En talan om inlösen enligt 6 kap. 16 § ska väckas efter genomförandetidens utgång. Målet ska förklaras vilande till dess att ärendet slutligt har avgjorts, om 1.det har gjorts en ansökan om förlängning av genomförandetiden eller om kommunen har väckt en fråga om förnyelse av genomförandetiden, eller 2.en talan har väckts om inlösen enligt 6 kap. 15 § och en ansökan har gjorts om fastighetsbildning i överensstämmelse med detaljplanen. Om genomförandetiden förlängs eller förnyas, förfaller kommunens talan. Om en fastighet bildas som överensstämmer med detaljplanen, förfaller kommunens talan. När kommunen har väckt talan om inlösen enligt 6 kap. 15 §, ska fastighetsdomstolen sända underrättelse om det till lantmäterimyndigheten. (jfr nuv. 15 kap. 3 §) 4 § I fall som avses i 14 kap. 310, 12 och 1418 §§ ska talan väckas från det att det beslut som talan grundas på vann laga kraft. I fall som avses i 14 kap. 2 och 11 §§ ska talan väckas från det att den åtgärd som talan grundas på utfördes. En talan får dock väckas senare än som anges i första och andra styckena, om skadan inte rimligen kunde förutses inom angiven tid. (jfr nuv. 15 kap. 4 §) 5 § Ersättning enligt 14 kap. 2, 3 och 518 §§ ska bestämmas i pengar att betalas på en gång eller, om det finns särskilda skäl, med ett visst årligt belopp. Om förhållandena ändras, ska det årliga beloppet omprövas på begäran av kommunen, fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till fastigheten. Om kommunen begär det och det inte är uppenbart oskäligt, ska domstolen förordna att ersättning enligt 14 kap. 9, 10, 14 eller 15 § ska betalas ut först när vissa åtgärder med byggnaden har utförts. (jfr nuv. 15 kap. 5 §) 6 § Det som i fråga om ersättning har avtalats eller uppenbarligen förutsatts gälla mellan kommunen och fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till fastigheten gäller även mot en ny ägare av fastigheten eller en ny innehavare av den särskilda rätten. (jfr nuv. 15 kap. 5 §) 7 § Om domstolen i ett mål som avses i 1 § ogillar en talan på grund av att fastighetsägaren eller den som har en särskild rätt till en fastigheten har inlett rättegången utan tillräckliga skäl, får domstolen förordna att den som väckte talan ska bära sina egna kostnader. Om det är uppenbart att rättegången inleddes utan skälig grund, får domstolen dessutom förplikta den som väckte talan att ersätta motparten för dennes rättegångskostnader. (jfr nuv. 15 kap. 6 §) 8 § På begäran av den som är berättigad till ersättning i ett mål om inlösen enligt denna lag, ska den väckta frågan om avstående av mark eller annat utrymme förfalla i den del som rör dennes rätt, om 1.ersättningen inte har nedsatts på det sätt som sägs i expropriationslagen (1972:719), och 2.marken eller utrymmet inte har tillträtts eller övergått enligt 6 kap. 10 § expropriationslagen. (jfr nuv. 15 kap. 7 §) 9 § En tvist mellan kommunen och en fastighetsägare om ersättning för gatukostnader och kostnader för andra allmänna platser och om villkoren för betalning av sådan ersättning prövas av den fastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. I mål som avses i första stycket ska man tillämpa bestämmelserna i lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål. I mål om jämkning av ersättning enligt 6 kap. 37 § ska dock expropriationslagen (1972:719) tillämpas i fråga om rättegångskostnader. Om fastighetsägaren förlorar målet på grund av att fastighetsägaren har inlett rättegången utan tillräckliga skäl, får domstolen förordna att fastighetsägaren ska bära sina egna kostnader. Om det är uppenbart att rättegången inleddes utan skälig grund, får domstolen dessutom förplikta fastighetsägaren att ersätta kommunens för dess rättegångskostnader. (jfr nuv. 15 kap. 8 §) 16 kap. Bemyndiganden m.m.