prop · GY034 · 2010-11-03 00:00:00 — Har en ansökan kommit in i rätt tid, får sökanden fortsätta att hantera varan fram till dess att har fattat beslut i frågan. har under handläggningen av tillståndsärendet rätt att besluta om villkor för hanteringen som ska gälla fram till dess att tillståndsfrågan avgjorts. För det fall Läkemedels- verket avslår en ansökan ska myndigheten i beslutet ange inom vilken tid som sökanden ska ha gjort sig av med den narkotikaförklarade varan. Sökanden kan enligt 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) i ett över- klagande begära inhibition av beslutet att varan ska ha avhänts senast en viss dag. Vidare ska i ett avslagsbeslut ange de villkor som ska gälla fram till dess att varan ska ha förstörts eller sålts. Villkoren kan t.ex. föreskriva hur varan ska förvaras . Fram till dess att slutligt har avgjort ärendet är det den myndighet som utövar tillsyn enligt lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor som ansvarar för tillsynen. Ett förtydligande har gjorts i sista stycket i enlighet med vad Lagrådet har föreslagit. 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor Ett tillägg har gjorts i den första punkten med anledning av övergångs- regleringen i 15 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika. Punkten har i språkligt hänseende utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av nämnda bestämmelse framgår bl.a. att tillsynsbestämmelserna i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor är tillämpliga för narkotika som används för industriellt ändamål om substansen förklarats som narkotika efter att först ha varit förklarad som en hälsofarlig vara. Skälen till förslaget återfinns i avsnitt 5.3. Ändringen i andra stycket är I fjärde stycket införs en bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om inför- sel, överlåtelse, framställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till försäljning, innehav, anteckningar och märkning av hälsofarliga varor. Femte stycket, som är nytt, innehåller ett bemyndigande för regeringen att utse en myndighet som har tillsyn över efterlevnaden av lagen samt av de föreskrifter och villkor som har meddelats i anslutning till lagen. Paragrafen, som är ny, har sin förebild i 9 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika och har tillkommit för att efterlevnaden av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor och av de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska kunna kontrolleras. Bestämmelsen har i huvud- sak utformats enligt vad Lagrådet har föreslagit. till 9 § lagen om kontroll av narkotika. I övrigt hänvisas till avsnitt 5.3, där bl.a. frågan om tillsyn vid hante- ring av hälsofarliga varor behandlas. Paragrafen, som är ny, har 9 a § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika som förebild. Den tillgodoser behovet av att tillskapa bestäm- melser för tillsyn enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. varor som har förklarats som hälsofarliga varor finns upptagna i bilagan till förordningen (1999:58) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. är den substansens namn enligt bilagan som ska framgå av märkningen. I övrigt hänvisas till avsnitt 5.3, där bl.a. frågan om tillsyn vid hante- ring av hälsofarliga varor behandlas. Paragrafen, som är ny, har utformats enligt Lagrådets förslag, motsvaras av 11 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika. Liksom i fråga om 3 a och 3 b§§ har paragrafen tillkommit för att möjliggöra tillsyn enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. I övrigt hänvisas till avsnitt 5.3, där bl.a. frågan om tillsyn vid hante- ring av hälsofarliga varor behandlas. I paragrafen, som är ny, görs en hänvisning till lagen (1992:860) om kontroll av narkotika. Bestämmelsen blir tillämplig när en substans har varit förklarad som en hälsofarlig vara enligt lagen och denna förklaring upphävs som substansen i stället förklaras som narkotika. Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 5.3. första stycket görs ändringar av redaktionell karaktär för att tydliggöra att det räcker att uppsåtligen bryta mot någon av punkterna för att kunna dömas till ansvar. Det har i lagtexten lagts till att den hänvisning till 3 § som görs avser paragrafens första stycke. I andra stycket införs ansvarsbestämmelser för den som bryter mot de nya bestämmelserna om förande av anteckningar i 3 a § och om märk- ning i 3 b § samt för den som bryter mot eller åsidosätter föreskrift som meddelats med stöd av lagen. Sammanfattning av betänkandet Bättre kontroll av missbruksmedel, En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. (SOU 2008:120) Detta betänkande behandlar ett antal olika frågor som rör narkotika, narkotikaprekursorer, hälsofarliga varor, dopningsmedel och s.k. flyktiga ämnen. Bland utredningens frågor kan nämnas följande: -Bör nuvarande system för klassificering av narkotika, dopnings- medel och hälsofarliga varor ändras? -Hur kan bevakningen och utredningen av nya missbruksmedel förbättras? -Bör GBL och 1,4-butandiol narkotikaförklaras? -Bör påföljderna för dopningsbrott höjas? -Finns möjlighet till ett system med omhändertagande av nya miss- bruksmedel? har narkotika använts som läkemedel och som rusgivande medel. Som narkotika anses varor med skiftande ursprung: växter och växtmaterial (t.ex. cannabis), svampar, kemiska ämnen som förekommer i växtmaterial (t.ex. morfin), syntetiskt tillverkade droger (t.ex. amfeta- min) och bruksfärdiga beredningar (t.ex. tabletter). I har narkotikamissbruket ökat . tikalagstiftning i egentlig mening fick vi inte i . förekom avgränsade grupper som missbrukade centralstimu- lerande medel och opiater. fanns ett 70-tal kända narkotikamissbrukare i landet. att användas i missbrukssyfte i allt större omfattning och vanan att inji- cera drogen spreds. Under samma decennium introducerades LSD på marknaden och haschrökning blev populärt i vissa ungdomsgrupper. Heroinmissbruket nådde på allvar 1975 men förekom fram till 1992 främst i storstadsområdena. har konsumtionen av syntetisk narkotika ökat bl.a. i Det är särskilt unga människor som står för denna ökade kon- Cannabis är dock fortfarande det vanligast förekommande Som nämnts ökade konsumtionen av syntetisk narkotika bl.a. i För att åstadkomma ett effektivare kontrollför- farande för nya droger infördes lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Lagen utgör ett regelverk som är mer begränsat men har ett vidare tillämpningsområde än narkotikalagstift- Avsikten med lagen var att den skulle ge möjlighet att ingripa mot nya hälsofarliga missbruksmedel i de fall där gällande regler var otillräckliga. Doping har använts i samband med idrottsutövning. Idrotts- utövaren försöker genom doping att förbättra sin prestationsförmåga på ett konstlat sätt. Doping är ingen ny företeelse utan finns beskriven redan från antiken. De farmakologiska medlen har dominerat. De ursprungliga dopingmedlen användes i direkt samband med tävlingar för att öka prestationsförmågan. Först kom anabola steroider i bruk med syfte att inför tävlingar bygga upp idrotts- utövarens muskulatur. används även medel som har till uppgift att dölja att ett dopingpreparat har använts. Begreppet doping är ett inom idrotten väletablerat begrepp. Med doping avses inom idrottsrörelsen fusk genom tillsatser av otillåtna pre- parat eller användning av otillåtna metoder. , som är en ideell förening, består av specialidrottsförbund med till dem anslutna ideella föreningar som bedriver idrottslig verksamhet. I Riksidrotts- förbundets stadgar anges bl.a. att specialidrottsförbunden aktivt ska arbeta för en dopingfri verksamhet inom förbundet och anslutna före- ningar samt upprätta en plan för antidopingarbetet. regler mot doping har till syfte att tillvarata idrottsutövarnas grundläggande rätt att delta i en dopingfri idrott och på så sätt främja god hälsa och rättvisa för idrottsutövare. Doping i samband med idrottsutövning är förbjudet. Med doping menas de förseelser som anges i Idrottens dopingreglemente. Den som gör sig skyldig till doping kan enligt stadgar bestraffas enligt detta regle- mente. Idrottens dopingreglemente är baserat på World Anti-Doping Code (WADC) som beslutas av (). I Idrottens dopingreglemente anges vad som avses med doping, regle- mentets omfattning, idrottsutövares och ledares ansvar, vad som utgör dopingförseelser, m.m. Listan över förbjudna substanser och metoder (den s.k. dopinglistan) antas av och gäller alla idrotter. dopinglista omfattar bl.a. följande förbjudna substanser, nämligen anabola androgena steroider (AAS), tillväxthormon, urindrivande och andra maskerande substanser, amfetamin, efedrin, kokain, hasch och marijuana. Enligt dopinglistan är även alkohol en förbjuden substans inom vissa idrotter. Bland förbjudna metoder enligt dopinglistan återfinns bloddoping och gendoping. När utredningen i detta betänkande använder sig av begreppet doping avses fusk inom idrottsrörelsen genom tillsatser av otillåtna preparat eller användning av otillåtna metoder i syfte att höja sin prestationsförmåga. Med begreppet dopning avser otillåten hantering av sådana medel som omfattas av lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (den s.k. dopningslagen). De dopningsmedel som är förbjudna enligt dopningslagen är syntetiska anabola steroider, testoste- ron och dess derivat, tillväxthormon och kemiska substanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxt- Dopningsbrott kan medföra fängelsestraff . Ett brott mot idrottens regler mot doping kan också utgöra ett brott mot i gällande lag. sägs i huvudsak tre grupper använda dopningsmedel utanför idrotten; det gäller personer som vill öka muskelstyrkan inom kraftspor- ter, det gäller esteter, som vill öka muskelvolymen vid kroppsbyggande, och det gäller kriminella, som använder dopningsmedel som hjälpmedel för att bli känslomässigt avtrubbade i samband med planering och genomförande av brott. Utredningen kommer i detta betänkande huvudsakligen att uppehålla sig kring de enligt lag förbjudna dopningsmedlen enligt ovan. Sniffning som fenomen blev vanligare , främst bland Då var sniffning oftast liktydigt med inhalering av förtunningsmedel eller andra lättflyktiga kolväten, t ex toluen och xylen (finns i thinner), trikloretylen, bensen (finns i bensin), terpentin och ace- Butangas, som används i cigarettändare, samt propangas, som ingår i gasol, har emellertid fått ökad användning som sniffningsmedel under senare år, liksom aerosoler, som tjänstgör som drivgas i sprayburkar. Även sniffning av lustgas i gräddsifoner är vanligt förekommande. Sniffning uppges vara ett lokalt fenomen som kommer och går. Handel av narkotika m.m. via Internet har handel via Internet med substanser som är klassificerade som narkotika eller hälsofarliga varor blivit mer vanligt förekommande. Detsamma gäller i fråga om dopningsmedel, liksom substanser som (ännu) inte förklarats som narkotika eller hälsofarliga varor. genom handeln via Internet jämfört med tidigare blivit lättare dels att komma över sådana substanser som angetts ovan, dels att handla sådana substanser mer anonymt. Utbudet av lagliga och olagliga droger på Internet är omfattande. Marknadsföringen är i första hand riktad mot ungdomar som utan om- givningens vetskap kan beställa hem preparaten via sin dator. levereras diskret till hemmet i postförsändelser. Det är svårt att få grepp om det tunga eller mest problematiska narko- Olika skattningar har gjorts av hur många individer som injicerar narkotika eller tar narkotika eller så gott som , oavsett preparat. gäller och ligger på närmare 26 000 individer, vilket innebär en minskning i förhållande till perioden 20002002. Även om viss osäker- het redovisas i fråga om denna skattning är dock bedömningen att tren- den är fallande . Statistik om i vilken omfattning hälsofarliga varor missbrukas finns, såvitt känt, inte. Även om statistik inte finns tillgänglig är det dock bl.a. genom uppgifter från polis samt hälso- och sjukvården klarlagt att miss- bruk av de hälsofarliga varorna GBL och 1,4-butandiol, som i stor om- fattning även används för industriellt ändamål i , regionalt i lan- det är ett allvarligt problem som lett till ett antal dödsfall. Osäkerhet råder i fråga om omfattningen av missbruk av dopningsmedel. Enligt en artikel i , skriven av professor eme- ritus , professor samt chefskemisten och enhetschefen , beräknas antalet personer i som miss- brukat anabola steroider till mellan 50 000100 000 personer. Docenten och överläkaren har gjort en försiktig be- räkning av antalet personer som har någorlunda aktuell erfarenhet av anabola androgena steroider (AAS). denna beräkning kommit fram till att det kan röra sig om 8 00040 000 har utifrån en tolkning av olika data kommit fram till att vi har minst ca 10 000 mer eller mindre frekventa an- vändare av AAS. Statistik i fråga om ungdomars erfarenhet av anabola steroider har pre- senterats av (se kapitel 2). Kunskaper om omfattningen av missbruk av sniffningsmedel bland vuxna är tämligen begränsad19. Däremot finns kunskap om ungdomars De bästa kunskapskällorna om sniffningens utveckling och omfattning bland ungdomar utgörs av för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) regelbundna skolundersökningar samt av CAN:s mönstringsundersökning bland 18-åriga män. tillbaka gör CAN istället för mönstringsundersökningar gymnasieunder- sökningar i årskurs 2. Av CAN:s undersökningar framgår bl.a. följande. talet skedde en markant nedgång av sniffningen, vilken fortsatte även Omkring 1990 var sniffningserfarenheter tämligen ovanliga; då svarade av eleverna att de prövat att sniffa. 19 Det har under utredningens arbete inte framkommit några uppgifter om att sniffning bland vuxna skulle vara ett utbrett problem. var andelen fördubblad, men har sniff- ningen åter gått tillbaka och 2007 uppger av eleverna AV CAN:s undersökningar framgår även bl.a. följande. och 1980 tillfrågades de mönstrande om de sniffat och 1998 Liksom för skoleleverna sjönk nivåerna relativt kraf- Åren 19982006 har andelarna legat klart lägre än , och dessutom minskat från ca åtta till fem pro- I CAN:s gymnasieundersökningar i årskurs 2 från 20042006 är det av pojkarna och av flickorna som svarar att de sniffat, varav ca hälften bara gjort det en gång som någon enstaka procent säger att de fortfarande sniffar. undersökning sjönk andelen till hos pojkarna och fyra pro- cent hos flickorna. Lagstiftningens utformning i fråga om narkotika, hälsofarliga varor och dopningsmedel I 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) definieras vad som avses med nar- Där anges följande. Med narkotika förstås i denna lag läkemedel eller hälsofarliga varor med beroendeframkallande egenskaper eller euforiserande effekter eller varor som med lätthet kan omvandlas till varor med så- dana egenskaper eller effekter och som - på sådan grund är föremål för kontroll enligt en internationell överenskommelse som har biträtt, eller - av regeringen har förklarats vara att anse som narkotika enligt Olika typer av olovlig befattning med narkotika är enligt 1 § narkotika- I lagen (2000:1225) om straff för smuggling finns bestämmelser om ansvar för gärningar som rör införsel till eller utförsel från landet av bl.a. narkotika. Administrativa bestämmelser, som rör den legala användningen av narkotika, återfinns dels i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, dels i förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika. har genom konventioner beslutat att ett antal ämnen ska förklaras som narkotika (se 8 § punkten 1 narkotikastrafflagen Ett stort antal länder, däribland , är bundna av dessa kon- är tre gällande på narkotikaområdet. allmänna narkotikakonvention och konvention om Den allmänna narkotikakonventionen kontrollerar främst de traditionella, växtbaserade, narkotiska medlen som t.ex. heroin Konventionen om psykotropa ämnen kontrollerar i största utsträckning syntetiska substanser, t.ex. amfetamin. 1961 och 1971 använder sig således av två olika begrepp: narkotika och Någon helt klar distinktion mellan begreppen låter sig inte göras på annat sätt än genom att hänvisa till förteckningarna i De båda konventionernas syfte är att medverka till att narkotika endast används för medicinska och vetenskapliga ändamål, att förebygga miss- bruk och att i vart fall begränsa de skadliga effekterna av missbruk. ventionsparterna åtar sig att begränsa tillverkning och import till vad som behövs för den legala förbrukningen samt åläggs att genomföra olika former av kontroll för tillverkning, handel och distribution. parterna att straffbelägga vissa förfaranden för att motverka illegal nar- Parterna har alltid rätt att införa striktare eller strängare kontrollbestämmelser än vad konventionerna föreskriver. konventionen tillskapades för att förstärka det internationella samarbe- tet ytterligare och för att effektivisera insatserna mot den internationella De straffbestämmelser parterna åtar sig att införa sträcker sig längre än åtagandena enligt de båda andra konventionerna. Parterna förbinder sig att straffbelägga en mängd förfaranden, bl.a. illegal produktion, tillverkning och försäljning samt förfaranden som innebär att vinsterna från den illegala narkotikamarknaden döljs eller omsätts. Konventionen betonar betydelsen av bistånd mellan parterna och be- handlar bl.a. frågor om internationellt rättsligt samarbete. Även regeringen kan förklara en substans som narkotika ( se 8 § punkten 2 ovan). I bilaga 1 till förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika anger regeringen de substanser som nationellt ska anses som narkotika enligt narkotikastrafflagen. Den svenska definitionen av narkotika bygger alltså på en uppräkning av enskilda ämnen, dels de som finns förtecknade i FN:s konventioner , dels de som finns förtecknade i bilaga 1 till förord- ningen om kontroll av narkotika. Med stöd av bemyndigande upprättar och kungör förteckningar över narkotika. medelsverkets förteckningar avser både sådana ämnen som FN förklarat som narkotika och sådana ämnen som narkotikaförklarat. teckningarna innehöll knappt 280 ämnen. Enligt 1 § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor gäller Denna lag gäller varor som på grund av sina inneboende egenska- per medför fara för människors liv eller hälsa och som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påverkan. Regeringen föreskriver på vilka varor lagen skall tillämpas. 2 § anger begränsningar för lagen om förbud mot vissa hälsofarliga Där anges att lagen inte ska tillämpas på 1. varor som är narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64), 2. sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, eller 3. läkemedel som är godkända inom Europeiska unionen. Varor som avses i lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor får, enligt 3 §, inte utan tillstånd hanteras på i lagrummet närmare angivet Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela tillstånd till hantering för ett vetenskapligt eller industriellt ändamål. straff för olovlig införsel m.m. finns bestämmelser i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Som framgått ovan av 1 § andra stycket lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor, föreskriver regeringen på vilka varor lagen ska tilläm- Enligt 2 § förordningen (1999:58) om förbud mot vissa hälsofarliga varor ska de varor som anges i bilagan till förordningen anses som hälso- farliga varor enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. upptog drygt 20 varor. Enligt 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel gäller a)syntetiska anabola steroider, b)testosteron och dess derivat, c)tillväxthormon, d)kemiska substanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Medel som anges i 1 § dopningslagen får, enligt 2 §, inte på där när- mare angivet sätt hanteras för annat än medicinskt eller vetenskapligt Om straff för olovlig införsel m.m. finns bestämmelser i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Dopningsmedlen definieras på ett annat sätt än narkotika och hälsofar- Det sker generiskt, genom att man i lag anger vad som omfat- tas, nämligen syntetiska anabola steroider, testosteron och dess derivat, tillväxthormon och kemiska substanser som ökar produktion och fri- görelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. uppräkning i förordning av vilka ämnen (kemiskt definierade substanser) som är dopningsmedel finns inte. Det är istället allmän domstol som mot bakgrund av definitionen av dopningsmedel har att bedöma vilka sub- stanser som omfattas av lagens tillämpningsområde. finns en förteckning över vilka substanser som skulle kunna omfattas av lagen om förbud mot vissa dopningsmedel som ett nätverk Expert- gruppen för dopningspreparat enligt dopningslagen tagit fram. ningen, som inte är juridiskt bindande, administreras av Även substanser som inte finns upptagna i den angivna förteckningen kan omfattas av lagen. ning upptog drygt 60 substanser, varav merparten ut- görs av anabola androgena steroider. Den rättsliga regleringen i av vissa varor som på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påverkan, är fördelad på ett antal lagar och förordningar. Det gäller t.ex. narkotika, hälsofarliga varor, dopningsmedel och medel som kan användas vid sniffning. På grund av dels att antalet författningar som reglerar dessa olika typer av varor är omfattande, dels att de ämnen som klassificeras som narkotika anges på flera ställen, kan det ibland vara omständligt att bedöma om hanteringen av en viss vara är laglig. Enligt (dir. 2006:97) ska utredningen göra en översyn av narkotikalagstiftningen, varvid nuvarande systems funktion, effektivitet och efterlevnad ska utvärderas. Utredningen ska analysera hur nuvarande regelsystem om kontroll av narkotika, dop- ningsmedel och prekursorer samt lösningsmedel och andra hälsofarliga varor som används i berusningssyfte, förhåller sig till varandra och om regleringen i de olika författningarna är enhetlig. Enligt direktiven ska utredningen vidare undersöka möjligheten att göra systemen mer över- skådliga dels genom att minska antalet författningar som reglerar områ- det, dels genom att göra uppräkningen av de varor som klassificeras mer lättöverskådlig. Utredningen ska även undersöka möjligheten att be- gränsa åtkomsten av sådana hälsofarliga varor som inte regleras av något av kontrollsystemen men som används i missbrukssyfte samt kartlägga hur kontrollsystemen tillämpas i praktiken, framför allt när det gäller vilket regelsystem som olika varor omfattas av. Utredningen ska enligt direktiven också överväga om nuvarande reglering av dopningsmedel i jämförelse med exempelvis narkotika och hälsofarliga varor i tillräcklig utsträckning beaktar dopningspreparatens farlighet. I uppdraget ingår slutligen att vid behov lämna förslag till förbättringar av nuvarande system samt att lämna förslag på författningsändringar. Nya hälsofarliga ämnen eller substanser dyker kontinuerligt upp på marknaden. Dessa kan orsaka stora skador och mycket lidande innan deras egenskaper har hunnit utredas och ämnena kan klassificeras som narkotika eller hälsofarliga varor. Ansvaret för att utreda behovet av narkotikaklassificering av varor som inte har potentiell medicinsk an- vändning åvilar (), som även ansvarar för att utreda behovet av klassificering av hälsofarliga varor. ansvarar i likhet med FHI för att utreda klassificering av ämnen som narkotika, dock med den skillnaden att ansvars- område omfattar läkemedelssubstanser eller substanser med potentiell medicinsk användning. Mot bakgrund av de personskador och dödsfall som ett nytt hälsofarligt ämne kan orsaka innan det kan klassificeras som narkotika eller hälsofarlig vara kan utredningen och beredningsprocessen förefalla alltför tidskrävande. Innan klassificering har hunnit ske faller nya varor utanför lagarnas tillämpningsområde och är t.ex. tillverkning och försäljning straffri.