prop · GX03230 · 2010-06-09 00:00:00 — Regeringens förslag: beslut enligt denna lag ska få överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Ett beslut ska gälla om inte annat anges i beslutet. Om en myndighet eller en kommun överklagar tillsynsmyndig- hetens beslut, ska tillsynsmyndigheten vara klagandens motpart sedan handlingarna i målet överlämnats till domstolen. Rapportens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: har undrat hur en överprövning av beslut ska ske. Kommuner och Landsting avstyrker förslaget att ett beslut ska gälla och anför att tillsynsmyndigheten i stället kan förordna att beslutet ska gälla även om det överklagas och att en sådan ordning gäller enligt . Skälen för regeringens förslag kan enligt förslagen i denna proposition fatta beslut enligt 6 § om att godkänna trafiksäkerhetsgranskare, enligt 7 § om att återkalla godkännanden och enligt 12 § om att meddela förelägganden och villkor i tillsynsverksamheten. Prövningen av frågan om godkännande av granskare kan naturligtvis även komma att resultera i att beslut fattas om att inte godkänna vederbörande. I 22 § förvaltningslagen (1986:223) anges att beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och det kan över- klagas. För det fall Transportstyrelsen skulle besluta att inte godkänna en trafiksäkerhetsgranskare enligt föreslagna bestämmelser därom är detta beslut således överklagbart av den som beslutet riktas mot. angeläget kan sägas vara att ha möjlighet att överklaga ett beslut om att Prop. 2009/10:230 återkalla ett erhållet godkännande. I fallet med beslut om föreläggande eller villkor inom tillsynsverksamheten torde besluten rikta sig mot väghållaren som således har klagorätt. Huruvida kretsen av klago- berättigade i sistnämnda fall skulle kunna komma att utvidgas får över- lämnas till rättstillämpningen att avgöra. Regeringen finner därför inte skäl att särskilt reglera vem som har rätt att överklaga beslut enligt lagen. Enligt 22 a § förvaltningslagen gäller, om inte något annat har före- skrivits, att beslut av en förvaltningsmyndighet överklagas till allmän förvaltningsdomstol och att prövningstillstånd krävs för överklagande till Det saknas skäl att ha en annan ordning för överklagande av tillsynsmyndighetens beslut än den som anges i förvaltningslagen. Enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) ska, om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets beslut, den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes motpart. Detta innebär att myndig- heten enligt 33 § förvaltningsprocesslagen kan ha möjlighet att överklaga Införandet av 7 a § motiverades bl.a. med att för det fall länsrätten ändrar ett överklagat beslut till den enskildes fördel, det inte fanns någon som enligt då gällande ordning kunde överklaga Detta innebar att all rättsbildning stannade i länsrätt, se prop. 19965/96:22 s. 72 ff. I förevarande fall kan det bli aktuellt att eller en kommun överklagar beslut som tillsynsmyndigheten fattat. Bestämmelsen i 7 a § är därför inte tillämplig. För det fall förvaltningsrätten (tidigare läns- rätten) skulle bifalla ett överklagande från staten eller kommunen vore det otillfredsställande om inte tillsynsmyndigheten hade möjlighet att få Särskilt när det som i detta fall är fråga om lag- stiftning inom ett helt nytt område torde möjligheten att gynna prejudi- katsbildningen vara befogad. En särskild bestämmelse om att tillsyns- myndigheten ska vara motpart om en kommun eller en myndighet överklagar myndighetens beslut bör därför införas i lagen. I lagrådsremissen ingick inte eller en kommun i bestämmelsen. Lagrådet föreslog en ändrad lydelse för att inkludera kommunerna i Regeringen har ändrat lydelsen för att uppnå detta syfte och därvid valt en något modifierad form av den remitterade lydelsen. När det gäller frågan om beslutens verkställighet har Kommuner och Landsting ansett att samma ordning som i bör gälla, dvs. att beslut får verkställas först sedan de vunnit laga kraft, dock med möjlighet för tillsynsmyndigheten att förordna att de i stället ska gälla Regeringen anser emellertid att de beslut som tillsyns- myndigheten fattar som huvudregel bör gälla . vara densamma som i t.ex. den näraliggande lagen (2006:418) om säker- het i vägtunnlar. Efter överklagande har emellertid allmän förvaltnings- domstol enligt 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) möjlighet att förordna att beslutet tills vidare inte ska gälla. Härutöver kan det i vissa Prop. 2009/10:230 fall vara mindre ändamålsenligt att beslutet gäller . fall bör det därför finnas en möjlighet att redan i myndighetens beslut bestämma något annat. Regeringens bedömning: Det finns inget behov av ändrade regler om sekretess. Rapportens bedömning: I rapportens gjordes ingen bedömning avseende sekretessfrågan. Skälen för regeringens bedömning: Så som redan redovisats i avsnitt 6.1.9 om olycksrapporter finns det för uppgifterna i sådana rapporter som upprättas av redan ett sekretesskydd. Uppgifterna omfattas av den s.k. statistiksekretessen i 24 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Detta innebär en i det närmaste absolut sekretess för uppgifter som avser enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den enskilde. Det har i nämnda avsnitt även redovisats att det när det gäller andra väghållare än Trafik- verket inget sekretessbehov bedöms uppstå. 7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Bestämmelserna i 4 och 5 §§ ska endast gälla vägprojekt som påbörjats efter lagens ikraftträdande. Rapportens förslag: I rapporten föreslogs lagen Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft någon synpunkt. Skälen för regeringens förslag: Lagen föreslås Det föreskrivs i artikel 14.1 i direktivet att medlems- staterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast nämnda datum. Ett senare ikraftträdande för den föreslagna lagen är således inte möjligt. Eftersom såväl trafiksäkerhetsanalysen i 4 § som trafiksäkerhets- granskningen i 5 § till vissa delar ska ske i ett tidigt skede av vägbygg- nadsprocessen, se avsnitt 6.1.3 och 6.1.4, uppstår ett praktiskt problem att infria lagens krav på redan påbörjade vägprojekt. Dessutom skulle en sådan ordning innebära att lagen tillämpades retroaktivt. Det framstår inte heller som lämpligt eller ens alltid görligt att i stället tillämpa bestämmelserna endast i viss utsträckning. Regeringen finner därför att kraven på trafiksäkerhetsanalys och trafiksäkerhetsgranskning inte ska tillämpas på redan påbörjade vägprojekt. En övergångsbestämmelse med sådant innehåll bör därför införas i lagen. Kostnader och andra konsekvenser Förslaget till vägsäkerhetslag har sin bakgrund i ett EU-direktiv som som medlemsstat har att genomföra i nationell rätt. Någon möjlighet att underlåta detta finns inte. Genom lagens bestämmelser föreslås genomförande ske med samma tillämpningsområde som före- skrivs i direktivet. Konsekvenserna av förslaget är emellertid svåra att på förhand helt överblicka, framför allt beroende på att det är ett nytt område som regleras. Dessutom kommer mer detaljerade bestämmelser att framgå på lägre författningsnivå. Dessa bestämmelser liksom tillsynen av hur de efterlevs kommer att ha inverkan på lagförslagens kostnader för de berörda. Förslaget omfattar såväl befintliga vägar som planerade nya vägar inom det transeuropeiska transportnätet (TEN-T). Förslaget begränsas alltså till att gälla de statliga väghållningsmyndigheterna (regioner), den enskilda väghållaren för den del av som Öresunds- bron utgör (Konsortiet) samt för den del av som går på vissa gator i (se dock särskilt avsnitt 8.5). Den förstnämnda aktören kommer att bli den huvud- sakliga bäraren av konsekvenserna, se avsnitt 8.2. För samtliga väghållare innebär förslaget att bestämmelserna om trafiksäkerhetsanalys och trafiksäkerhetsgranskning endast gäller vägprojekt som påbörjats efter lagens ikraftträdande en begränsning av konsekvenserna, se före- slagen övergångsbestämmelse. Vidare innebär förslaget att en tillsynsmyndighet ska utses vilken på förordningsnivå kommer att pekas ut som Transportstyrelsen. Myndig- hetens främsta uppgifter kommer att bli att meddela föreskrifter och utöva tillsyn efter bestämmelsernas efterlevnad, se närmare avsnitt 8.3. Rollfördelningen mellan regelgivande myndighet och utförare, där den förstnämnda har hand om statliga åtaganden i form av myndighets- utövning såsom regelgivning och tillsyn, tydliggörs. Till mycket liten del kan även domstolar komma att beröras av för- slaget. Den grupp, vars konsekvenser endast kan uppfattas som positiva, är allmänheten eftersom lagen syftar till att öka trafiksäkerheten. Den enskilda väghållaren Konsortiet, som till hälften ägs av hälften av danska A/S Øresund, kommer att beröras av lagförslaget. Väghållaren ska på ett tidigt stadium av vägbyggnadsprocessen genom- föra en trafiksäkerhetsanalys. Därefter ska en trafiksäkerhetsgranskare utses att göra en trafiksäkerhetsgranskning och upprätta gransknings- Väghållaren ska även genomföra regelbundna säkerhets- inspektioner, kartlägga vägens säkerhetsstandard och upprätta en plan för Därefter ska åtgärderna vidtas, s.k. säkerhetskrav. även upprätta olycksrapporter över trafikolyckor som medfört att Väghållaren ska slutligen stå under tillsyn av en Prop. 2009/10:230 tillsynsmyndighet. Väghållarens skyldigheter kan för Konsortiets del uppfattas om relativt omfattande. Med tanke på den aktuella vägens längd och ålder måste det dock antas att skyldigheterna i praktiken kommer att aktualiseras mycket marginellt. Olyckor kan givetvis ändå inträffa, men t.ex. nya vägprojekt med tillhörande skyldigheter torde inte bli aktuella . I sammanhanget bör även påminnas om föreslagna övergångs- bestämmelser som innebär att kraven på trafiksäkerhetsanalys och trafik- säkerhetsgranskning endast gäller vägprojekt som påbörjats efter lagens ikraftträdande. Följaktligen bör även kostnaderna för efterlevnad av de föreslagna bestämmelserna innefattande bl.a. vidtagande av säkerhetsåtgärder inne- bära en mycket liten merkostnad i relation till väghållarens nuvarande kostnader för ledningssystem och vägunderhåll. När det gäller företag som erbjuder trafiksäkerhetsrevisioner, t.ex. konsultföretagen Trivector Traffic, Vectura (dåvarande ), Tyréns, WSP och Ramböll, kan sådana komma att bli enga- gerade i utbildning av trafiksäkerhetsgranskare. har redan genomfört trafiksäkerhetsrevisioner åt ett antal av kommuner. Mot bakgrund av lagens tillämpningsområde kan visserligen antas att endast ett ringa antal trafiksäkerhetsgranskare kommer att behövas. Likväl ska dessa ha föreskriven utbildning och att få möjlighet att erbjuda sådana tjänster torde vara positivt för företagen. Andra företag såsom åkeri- och speditionsföretag bedöms inte påverkas annat än positivt av förslaget; positivt i form av höjd trafik- säkerhet. 8.3Konsekvenser för statliga myndigheter Den statliga väghållaren kommer att omfattas av förslaget till vägansvarsbestämmelser. Av vägnät, det statliga vägnätet på cirka 9 , ingår i TEN-T-vägnätet. Liksom för den enskilde väghållaren ska även på ett tidigt stadium av en vägbyggnadsprocess genomföra en trafiksäkerhetsanalys. Därefter ska myndigheten utse en trafiksäkerhetsgranskare som ska göra en trafiksäkerhetsgranskning och upprätta granskningsrapporter. Trafik- verket ska vidare genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner, kartlägga vägens säkerhetsstandard och upprätta en plan för åtgärder som bör vidtas. Därefter ska åtgärderna, de s.k. säkerhetskraven, vidtas. Verket ska även upprätta olycksrapporter över trafikolyckor som medfört att någon omkommit samt stå under tillsyn av en tillsynsmyndighet. Kostnaden för efterlevnad av de föreslagna bestämmelserna inne- fattande vidtagande av säkerhetsåtgärder bör innebära en mycket liten merkostnad för . Dåvarande har anfört att kostnaden för att utveckla eller anpassa arbetssätten bedöms som marginell () eftersom verket har ett uppbyggt ledningssystem som uppfyller grunderna i standarder för kvalitet, Vidare att verket har utsedda ansvariga för de delarna i ledningssystemet vilka har i uppgift att komplettera systemet med det som behövs för att uppfylla lagens krav. När det gäller kraven på trafiksäkerhetsanalyser och trafiksäkerhetsgranskningar har merkostnaden av uppskattats till för hela myndigheten, vilken är en engångskostnad för att säkerställa att kraven på trafiksäkerhetsanalyser och trafiksäkerhetsgranskningar uppfylls i ledningssystemet. Till detta kommer kostnader för genom- förandet av trafiksäkerhetsanalyser, trafiksäkerhetsgranskningar och inspektioner. Transportstyrelsen har i sin rapport beräknat att tillsynsavgiften för nu berörda statliga väghållare kan uppgå till . har sex regioner som fungerar som väghållare. Förslaget att Transportstyrelsens tillsynsverksamhet ska finansieras med avgifter innebär givetvis, när det gäller väghållaren , en omfördelning av kostnader inom det offentliga kollektivet. eventuellt ökade kostnader ska finansieras inom befintlig anslagstill- delning. Transportstyrelsen kommer att i förordning utpekas som tillsynsmyndig- het och föreskrivande myndighet. Transportstyrelsen kommer också att godkänna och meddela behörighetsbevis för trafiksäkerhetsgranskare. De föreskrifter som kommer på fråga avser enligt förslaget upprättande av och innehållet i en trafiksäkerhetsanalys, genomförandet av trafiksäker- hetsgranskning och upprättande av rapporter, utbildning och godkännande av samt behörighetsbevis för trafiksäkerhetsgranskare, trafiksäkerhetsgranskarnas verksamhet och uppgifter, förfarandet vid säkerhetsinspektioner, rapportering av trafikolyckor, säkerhetskrav, tillsyn samt avgifter för tillsyn och ärendehandläggning. I Transportstyrelsens uppgifter ligger även att aktivt följa utveckling, effekter och konsekvenser i syfte att ha beredskap att föreslå lämpliga åtgärder i de fall det behövs. I detta ingår även frågorna om t.ex. lagens tillämpningsområde och möjligheten att förelägga vite. Transport- styrelsen bör i sin egenskap av tillsynsmyndighet även övergripande följa regelefterlevnaden på området. Det är av vikt att Transportstyrelsen följer upp effekter för tillsynsobjekten i fråga om kostnader förknippade med de nya kraven. Kostnaden för den aktuella tillsynsverksamheten beräknas uppgå till . Transportstyrelsens verksamhet, såväl godkännande- som tillsynsverksamheten, föreslås avgiftsfinansieras i enlighet med regeringens ställningstagande i den lagrådsremiss om Transportstyrelsens finansiering som beslutades (dnr N2009/4873/RS). I lagrådsremissen föreslås bl.a. att Transportstyrelsens verksamhet som avser tillstånd, tillsyn och registerhållning i huvudsak ska finansieras med avgifter. Därutöver beräknas det uppstå vissa kostnader för regelgivning i Prop. 2009/10:230 Transportstyrelsen. Dessa kostnader ska finansieras inom befintlig Förslaget bedöms få marginella om ens några konsekvenser för Domstolar och därmed inga kostnadsökningar. Visserligen finns en bestämmelse om överklagande av tillsynsmyndighetens beslut, men dessa beslut är i sig mycket fåtaliga (godkännande av trafiksäkerhets- granskare och beslut inom tillsynsverksamheten). Under denna förut- sättning kan kostnaderna rymmas inom befintliga anslag. Förslaget bedöms inte påverka kommuner annat än marginellt. Med föreslaget tillämpningsområde berörs avseende den del av som går genom planlagt område i där kommunen är väghållare. Konsekvenserna för måste dock uppfattas som ytterst små, bl.a. mot bakgrund av undantaget från kravet på trafiksäkerhetsanalys i 4 §. Härtill kommer det faktum att nuvarande sträckning av där kommunen är väghållare utgår från TEN-T-vägnätet i och med att färdigställs och öppnas för trafik vilket beräknas ske . Väg E20:s TEN-T- sträckning flyttas alltså från nuvarande gator i till vilken innebär att sträckningen övergår till statligt under- håll. kommuns skyldigheter som väghållare för den aktuella sträckan är således begränsad även . Enligt Kommuner och Landsting har 43 av 290 kommuner på eget initiativ genomfört trafikrevisioner enligt en modell som tagits fram av förbundet. Förslaget bör öka trafiksäkerheten på väg. Trafiksäkerhet är en viktig aspekt i väghållningen. En tredjedel av alla dödsolyckor kan enligt en nyligen publicerad doktorsavhandling7 relateras till brister i vägmiljöns säkerhetsdesign. Vägens utformning i kombination med andra säkerhets- brister hos trafikanter och fordon kan enligt samma studie stå för ytter- ligare en tredjedel av alla dödsolyckor. har vid en analys av dödsolyckor i funnit att av dödsfallen kan kopplas till vägens utformning och hastig- hetsgräns. Myndigheten drog slutsatsen att i det i de flesta fall går det att åtgärda bristerna i vägmiljön. Väghållaren har ett betydande ansvar för att minska antalet dödade i trafiken. 7 , A safe Factors influencing Injury Outcome for , (2009), Thesis for doctoral degree, . TEN-T-vägnätet motsvarar en förhållandevis liten del av det totala Prop. 2009/10:230 statliga vägnätet, , som av trafiken sker på detta vägnät. av de dödade och allvarligt skadade i vägtrafikolyckor sker på TEN-T-vägnätet. hade väg som ingick i TEN-T-vägnätet. EU:s medlemsstater hade tillsammans en väglängd inom TEN-T-vägnätet . Förslaget bedöms inte påverka miljön. Inte heller kan några konsekvenser för jämställdheten antas uppkomma. Författningsrubriken har utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen finns en inledande bestämmelse om lagens innehåll och syfte. Begreppet väghållare definieras i 2 §. Begreppet vägtrafikant ges ingen egen definition, men ansluter till begreppet trafikant i 2 § förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.1.1 och 6.1.8. I paragrafen finns definitioner av vissa centrala begrepp. Det trans- europeiska vägnätet (TEN-T) definieras med en direkt hänvisning till och rådets beslut om TEN-T-vägnätet. Eftersom lagen inte föreslås gälla andra vägar eller gator än de inom TEN-T- vägnätet behövs ingen definition av väg. Väghållare definieras i fyra olika punkter beroende på vilken slags väg det är fråga om: Enligt punkt 1 är väghållare i fråga om allmän väg den som enligt väglagen (1971:948) ansvarar för väghållningen. I 5 § väglagen föreskrivs att staten är väghållare för allmänna vägar. Enligt punkt 2 är väghållare i fråga om gata som inte är allmän väg, den som enligt (1987:10) ansvarar för gatuhållningen. Av 6 kap. 2330 §§ framgår att det är kommunen som svarar för underhållet av bl.a. gator. Begreppet gatuhållning före- kommer visserligen inte i , men är ett allmänt vedertaget begrepp, se t.ex. trafikförordningen (1998:1276) och vägmärkesförordningen (2007:90). I den näraliggande lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar har begreppet tunnelhållare definierats på motsvarande sätt som väghållare i dessa två punkter. I punkterna 3 och 4 behandlas de enskilda vägarna. När det är fråga om Prop. 2009/10:230 enskild väg som är gemensamhetsanläggning enligt anläggningslagen (1973:1149) föreskrivs i punkt 3 att det är samfälligheten som är väghållare. I 1 och 14 §§ anläggningslagen finns bestämmelser om gemensamhetsanläggningar respektive samfälligheter. När det är fråga om annan väg föreskrivs i punkt 4 att det är vägens ägare som är väghållare. Härmed avses övriga enskilda vägar, dvs. de som inte är gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen. Dessa kan ägas av t.ex. en förening eller en enskild markägare. Med föreliggande förslag på tillämpningsområde omfattas tre olika väghållare: Staten i form av enligt punkt 1, enligt punkt 2 och Konsortiet enligt punkt 4. Vägprojekt definieras som ett projekt som omfattar nyanläggning av väg eller sådan betydande förändring av befintlig väg som påverkar trafikflödet. Begreppet nyanläggning avser att visa att vägbyggnads- processens alla skeden omfattas. Med betydande förändring menas att projektet är omfattande fysiskt och byggnadstekniskt sett. När det gäller påverkan på trafikflödet bör detta ske i tydlig omfattning för att beaktas. Vid nyanläggning av en torde det alltid vara fråga om en sådan åtgärd som tydligt påverkar trafikflödet. Enligt direktivet, artikel 2.9, utgör även nyanläggning av vägar vägprojekt under förutsättning att trafikflödet påverkas. En jämförelse mellan olika språkversioner av direktivet ger dock vid handen att den förutsättningen endast avser den andra formen av vägprojekt, dvs. betydande förändring av befintlig väg. Därav den valda utformningen av definitionen av vägprojekt i 2 §. På Lagrådets inrådan ingår även definitionerna av trafiksäkerhets- analys och trafiksäkerhetsgranskning i paragraferna. Definitionerna följer i huvudsak vad som anges i artikel 2.3 respektive 2.4 i direktivet. Lagrådet har även haft ytterligare kommentarer till paragrafen. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Paragrafen genomför artikel 1.2 och 1.4 i direktivet. En definition av TEN-T-vägnätet finns i 2 §. TEN-T-vägnätet utgörs för del av , E6, E10, E14, E18, E20 delen och delen på , E22, E65, E45 delen /samt väg 40. De tunnlar som omfattas av lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar är tunnlar som är längre än . Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.2 och 6.1.2. I paragrafens första stycke ställs krav på en trafiksäkerhetsanalys för alla vägprojekt. Skyldigheten åvilar väghållaren. Tidpunkten för analysen får avgöras mot bakgrund av det innehåll analysen ska ha, vilket kommer att framgå av föreskrifter på lägre författningsnivå. Det är väghållaren som ansvarar och beslutar om när under vägbyggnadsprocessen analysen Bestämmelsen påverkar således inte de olika faser som Prop. 2009/10:230 framgår av väglagens (1971:948) bestämmelser om byggande av väg, utan ska tillämpas parallellt i lämpligt skede. I andra stycket föreskrivs ett undantag från första stycket för det fall en motsvarande analys ingår i en översikts- eller detaljplan enligt (1987:10). I kommunernas planarbeten enligt PBL görs liknande analyser. Eftersom delar av TEN-T-vägarna ingår i planerna skulle således en dubbelreglering uppstå om inte undantag görs. Med motsvarande avses inte att de analyser som sker enligt andra författningar måste vara i allt identiska med de krav som följer av den nu föreslagna bestämmelsen. Däremot måste analyserna i allt väsentligt nå upp till den nivå som föreslås. Först om så inte är fallet träder den föreslagna lagens krav in. Paragrafen genomför delar av artikel 3 och har behandlats i avsnitt 6.1.3. I paragrafen föreskrivs att väghållaren ska utse en trafiksäkerhets- granskare för varje vägprojekt och att denne ska göra en trafiksäkerhets- granskning av vägprojektet och upprätta granskningsrapporter. När det gäller tidpunkten för granskningen hänvisas till resonemanget avseende trafiksäkerhetsanalys i närmast föregående paragraf. I direktivet används benämningarna trafiksäkerhetsrevisor respektive trafiksäkerhetsrevisioner, men i lagen bör i stället trafiksäkerhets- granskare respektive trafiksäkerhetsgranskningar användas eftersom det ger en mer korrekt innebörd språkligt sett. Paragrafen genomför delar av artikel 4 och har behandlats i avsnitt 6.1.4. Paragrafen, som genomför artikel 4.2 och 9, innehåller bestämmelser om att trafiksäkerhetsgranskaren ska vara godkänd av tillsynsmyndigheten och att ett godkännande får meddelas den som genomgått särskild grund- utbildning och i övrigt är lämplig för uppgifterna. Vidare att en godkänd trafiksäkerhetsgranskare är skyldig att genomgå en sådan fortbildning som föreskrivs med stöd av 16 §. Innehållet i utbildningens olika delar i form av grundutbildning och fortbildning kommer att framgå på lägre författningsnivå. Med i övrigt är lämplig avses mer allmänna förut- sättningar som t.ex. att rent praktiskt kunna fungera i rollen som granskare. Med stöd av 12 § kan tillsynsmyndigheten förena ett godkännande med villkor.