prop · GX03115 · 2010-03-23 00:00:00 — ett tillstånd kunna återkallas i detta fall. Interaktiva tjänster i radio och tv Regeringens bedömning: Det finns inte skäl att nu införa särskilda regler för interaktiv annonsering och interaktiva ikoner. heller skäl att särskilt reglera interaktiva tjänster i radio. Radio- och förslag: Utredningen föreslog att reglerna om sökbar text-tv skulle gälla för samtliga icke-linjära tilläggs- tjänster som sänds ut till alla i radio och tv-sändningar. föreslog vidare att interaktiva ikoner i tv-program skulle vara neutrala och att de inte fick placeras på ett sådant sätt att programmets integritet och värde eller rättighetsinnehavarnas rättigheter kränks. slog Radio- och ett begränsat förbud mot ikoner som leder till annonsmaterial och restriktioner för interaktiva ikoner i barn- program och gudstjänster. bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De instanser som uttalar sig i frågan instämmer i Skälen för regeringens bedömning: I radio- och tv-sammanhang in- nebär interaktivitet enkelt uttryckt att lyssnaren eller tittaren själv kan påverka det som sänds och när och hur länge han eller hon vill ta del av Genom att vara aktiv kan den mottagande i viss utsträckning själv välja vad han eller hon vill ta del av. När digital-tv infördes fanns det stora förhoppningar på tittarnas användning av interaktiva tjänster. Marknadens aktörer såg framför sig ett mer aktivt tittande. lanserades uppkoppling till Internet via digital-tv-boxen och därigenom möjligheten att utföra bankärenden och e-handla på tv-skärmen. tionstjänster, nyheter, sport och spel skulle finnas tillgängligt på tv:n Radio- och har haft regeringens uppdrag att år- ligen rapportera om utvecklingen när det gäller interaktiva tilläggstjänster och elektroniska programguider för digital-tv. Verket drar i sin rapport Interaktiva digital-tv-tjänster 2008 samma slutsatser som rap- port, nämligen att utvecklingen av interaktiva tjänster tycks söka sig andra vägar via konvergerande lösningar som kombinerar traditionell tv- distribution med någon form av bredbandsuppkoppling. När Radio- och lade sina förslag beskrevs en in- Prop. 2009/10:115 teraktiv miljö som var nära länkad till, och i många fall ingick i, de linjä- ra, traditionella tv-sändningarna. Därefter har dock utvecklingen av inter- aktiva tjänster tagit andra vägar och det förekommer inte någon nämn- värd interaktivitet i tv-sändningar, om man bortser från sökbar text-tv och elektroniska programguider. Ikoner eller andra medel för att in- teragera och lämna den linjära miljön förekommer således inte i de tradi- linjära tv-sändningarna. Den interaktivitet som förekommer i den traditionella miljön för tv-sändningar är sökbar text-tv och elektroniska programgui- der. Regler om sökbar text-tv finns redan och kommer med våra förslag också framgent att finnas och därvid också omfatta elektroniska pro- gramguider (se avsnitt 11.2). Regeringens förslag innebär att den nya lagstiftningen ska omfatta ock- så interaktiva tv-tjänster, s.k. beställ-tv. Beställ-tv föreslås också att om- fattas av ett antal grundläggande annonsregler. Därigenom blir det tydligt att t.ex. principen om annonsidentifiering och annonsseparation kommer att gälla både traditionella tv-sändningar och sådana som sker interaktivt, s.k. beställ-tv. Radio- och förslag byggde på att utvecklingen och förekomsten av interaktiva tjänster skulle bli en annan än den som blev fallet. När utredningens förslag lämnades var det inte heller aktuellt att utöka radio- och TV-lagens tillämpningsområde till att också omfatta beställ-tv. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns något behov av att införa särskild reglering för interaktiv an- nonsering och interaktiva ikoner i tv-sändningar. Innan det klarläggs vilka typer av interaktiva tjänster som kan komma att erbjudas vid digitala radiosändningar och vilket behov av reglering som kan uppkomma, är det enligt regeringens uppfattning inte heller motiverat att införa bestämmelser för interaktiva tjänster i ljudradio som inte är sökbar text-tv. 9 Reglering för kabelnät Radio- och har haft i uppdrag av regeringen att göra en över- syn av reglerna för vidaresändningsplikt. Översynen har avsett om reg- lerna uppfyller de krav på tydligt angivna mål, proportionalitet och öp- penhet för insyn som anges i artikel 31 i och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EGT L 108, 24.4.2002, s. 5177, Celex 32002L0022), det s.k. USO-direktivet. I uppdraget ingick att överväga om reglerna i övrigt är lämpligt utformade och vid behov lämna förslag Enligt uppdraget skulle särskilt redovisas vilka tråd- bundna nät som vidaresändningsplikten ska gälla för, vem som bör vara ansvarig för vidaresändningsplikten, om tilläggstjänster bör omfattas samt på vilka villkor hushållen bör kunna få del av programtjänsterna. Uppdraget redovisades i rapporten . 2009/10:115 plikt i kabelnät. 9.1.2Finns det behov av en vidaresändningsplikt och är regler- na förenliga med USO-direktivet? Regeringens bedömning: Det finns fortfarande ett behov av en lag- stadgad vidaresändningsplikt för att tillgodose allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. De nuvarande och de nu föreslagna bestämmelserna om vidaresänd- ningsplikten uppfyller det s.k. USO-direktivets krav på tydligt angivna mål, proportionalitet och öppenhet för insyn. Radio- och bedömning överensstämmer med regering- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Yttrandefri- hetskommittén, KLYS, Copyswede, , Tidningsutgivar- na, TCO och Film- och TV-producenterna tillstyrker eller har ingen in- vändning emot bedömningen. ten bör vara att vidaresändningsplikten finns kvar endast så länge den är motiverad med anledning av det allmänna intresset av tillgång till allsidig (UR) delar bedömningen men föreslår en annan utformning av vidare- Skälen för regeringens bedöming: För trådsändningar gäller den grundläggande principen om etableringsfrihet enligt 3 kap. 1 § första Vidaresändningsplikten, som utgör en inskränkning i etableringsfriheten, har stöd i bestämmelsens andra stycke som anger att det i lag får meddelas föreskrifter i fråga om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig Reglerna om vidaresändningplikt tillkom främst för att sä- kerställa att de som bor i en kabelansluten fastighet har tillgång till vissa marksända programtjänster på samma eller likvärdiga villkor som de som kan ta emot marksända sändningar med egen antenn. artikel 31 i USO-direktivet. Av direktivet framgår att reglerna ska vara rimliga och att plikten ska vara proportionerlig och öppet redovisad mot bakgrund av klart fastställda mål som avser allmänintresset. En utgångspunkt är att vidaresändningsplikten ska vara väl avvägd mellan kabeloperatörernas rätt att fritt förfoga över vilket innehåll som ska distribueras i deras nät och allmänhetens intresse av tillgång till allsi- Vid denna avvägning bör även den tekniska utvecklingen inom distribution av tv-program och allmänhetens utökade möjligheter att ta emot tv-program beaktas. Regeringen anser att direktivets krav på tydligt angivna mål som avser allmänintresset är uppfyllt. Regeringen konstaterar vidare att det, även om tillgänglighet till alternativa distributionsformer har ökat, under över- skådlig tid kommer att finnas ett stort antal hushåll som är beroende av trådbundna nät för att kunna ta emot tv-sändningar. Det är därför nöd- vändigt att behålla en vidaresändningsplikt för att även fortsättningsvis garantera att dessa hushåll får möjlighet att ta del av det programutbud Prop. 2009/10:115 som finansieras av radio- och tv-avgiften. Regeringens förslag: Undantaget från vidaresändningsplikten tas bort när det gäller en anläggning där ett begränsat antal tv-program förs fram till abonnenterna med hjälp av digital teknik genom ett allmänt kommunikationsnät som består av parkabel av metall (s.k. xDSL-nät). Radio- och förslag överensstämmer med regeringens för- Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna instämmer i Radio- och förslag. anför bl.a. att förslaget ligger i linje med verkets uppfattning om plattformsneutralitet. onera AB avstyrker förslaget och anser bl.a. att tv-sändningar som distri- bueras genom det allmänna telenätet fyller samma alternativa funktion som satellitsänd tv och bör undantas från vidaresändningsplikten. Skälen för regeringens förslag: Den som med digital teknik tillhan- dahåller tv-program via allmänt kommunikationsnät som består av par- kabel av metall (s.k. xDSL-nät) är undantagen från vidaresändningsplikt om nätet endast används för att föra fram ett begränsat antal tv-program (8 kap. 1 § sjätte stycket radio- och TV-lagen). onera AB den dominerande operatören för tv-sändningar i sådana nät. Bolaget erbjuder abonnemang för ett relativt stort antal tv-program, sammanlagt ca 70 olika programtjänster. Den teoretiska tekniska räck- vidden för detta nät är cirka 2,7 miljoner hushåll. den begränsas dock av ett antal faktorer, bland annat antalet portar på telestationerna och det faktum att det krävs bredbandsaccess för att få tillgång till tjänsten. har bolaget drygt 300 000 abonne- Frågan om detta nät skulle omfattas av vidaresändningsplikt har inte prövats av Radio- och . Myndigheten gör dock bedöm- ningen att det är rimligt att anta att det aktuella utbudet inte kan anses som ett begränsat antal tv-program. Slutsatsen skulle då vara att även detta nät kan omfattas av vidaresändningsplikten om de grundläggande förutsättningarna är uppfyllda i övrigt. När undantaget infördes för xDSL-nät anfördes bland annat att det inte fanns något behov av att säkerställa att vissa tv-program kunde erhållas just via telenätet. Det påpekades dock att frågan om vad som på längre sikt bör gälla i fråga om sändningsplikten måste bedömas i ljuset av den kommande tekniska utvecklingen. har bl.a. anfört att utvecklingen av IP-tv via xDSL-teknik inte ändrat de utgångspunkter som tidigare anförts som skäl för att ha kvar undantaget. Dessa skäl är i huvudsak att en anslutning till telenätet inte, på samma sätt som för satel- litnät och trådlösa nät, innebär samma risk för inlåsningseffekter för hushållen som en anslutning till ett kabelnät normalt gör (prop. 2004/05:105 s. 20). Regeringen anser att utvecklingen av distribution av tv-program via xDSL-nät har varit sådan att det nu saknas anledning att generellt undanta sådana anläggningar som består av parakabel av metall Prop. 2009/10:115 från vidaresändningsplikten. Även om xDSL-nät i många fall säkerligen fungerar som ett kompletterande distributionsnät för hushållen ändras förutsättningarna kontinuerligt. Utvecklingen kan innebära en risk för inlåsningseffekter i xDSL-nät. Härtill kommer att lagstiftningen så långt möjligt bör vara teknikneutral. Om Myndigheten för radio och tv finner att ett visst xDSL-nät används som det huvudsakliga medlet att ta emot tv-sändningar för hushållen och förutsättningarna i övrigt är uppfyllda bör således myndigheten ha möjlighet att ålägga vidaresändningsplikt. I detta sammanhang kan också nämnas att Myndigheten för radio och tv även fortsättningsvis kommer att ha möjlighet att medge undantag från vidaresändningsplikten om det finns särskilda skäl. Regeringens förslag: Undantaget från vidaresändningsplikt för an- läggning som endast vidaresänder tv-program som sänds i marknät på lägre frekvens än 3 GHz tas bort. Radio- och förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet instanser instämmer i eller har inget att invända mot regeringens förslag. Boxer avstyrker förslaget och anför bl.a. att centralanläggningar inte kan jämställas med de trådnät där lagen syftar till att garantera att licensfinansierad tv finns tillgänglig på samma villkor som i marknätet. anser att undantaget bör behållas bl.a. med hänvisning till att denna typ av nät endast är att betrakta som ett medel för användaren att ta emot marksändningar och att något re- gleringsbehov inte finns. Skälen för regeringens förslag: Den nuvarande bestämmelsen i 8 kap. 3 § radio- och TV-lagen innebär ett undantag från vidaresändnings- plikt i sådana nät där det endast sänds tv-program som ursprungligen sänds i marknät på frekvens under 3 GHz, s.k. centralantennanläggning- ar. Bestämmelsen infördes innan marknätet hade digitaliserats och inga andra programtjänster sändes ut i marknätet än sådana som omfattades av vidaresändningsplikten. , när ett stort antal programtjänster sänds ut i marknätet, kan bestämmelsen vilket Radio- och pekar på i sin rapport tillämpad enligt ordalydelsen försvaga vidare- sändningsplikten. Mot denna bakgrund och då det även i övrigt saknas anledning att un- danta centralantennanläggningar från vidaresändningsplikten anser reger- ingen att undantaget ska tas bort. Skyldighet att bereda utrymme vid mikrovågssänd- Regeringens förslag: Bestämmelsen om skyldighet för den som bedriver mikrovågssändningar från marksändare att bereda utrymme för lokala kabelsändarföretags tv-sändningar tas bort. Radio- och förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De instanser som har yttrat sig i frågan har inte invänt mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 8 kap. 4 § radio- och TV-lagen före- skrivs en skyldighet för den som bedriver mikrovågssändningar från marksändare att bereda utrymme för lokala kabelsändarföretags tv- sändningar. Bestämmelsen motiverades av att det genom lagen blev tillåtet att utan särskilt tillstånd bedriva s.k. mikrovågssändningar från marksändare, dvs. sändare på frekvenser högre än 3 GHz (prop. 1995/96:160 s. 126 f.). I propositionen gjordes bedömningen att sådana sändare kunde komma att användas för att t.ex. förse kabelnät med pro- gram som ursprungligen tagits emot från satellit. Såvitt framkommit förekommer sådana sändningar inte alls eller i mycket liten omfattning. Med hänsyn till att den aktuella bestämmelsen synes sakna praktisk be- tydelse anser regeringen att den bör upphävas. Regeringens bedömning: Det är inte aktuellt att i övrigt ändra bestäm- melserna om vidaresändningsplikt. Det finns dock anledning att fortsatt följa och vid behov återkomma i frågor som rör vidaresändningsplikten. Regeringen avser att ge Myndigheten för radio och tv i uppdrag att i samråd med andra berörda myndigheter följa utvecklingen av valfrihet i kabel-tv nät och vid behov lämna förslag till förändringar. Radio- och bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Radio- och bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: När det gäller vidaresändningsplikt i andra nät anför UR och SVT att utvidgning av vidaresändningsplikten bör gälla både trådbundna och trådlösa nät. HI3G Access anser att det måste över- vägas om vidaresändningsplikten bör utsträckas till att omfatta mobil-tv. När det gäller frågan om vem som bör vara ansvarig för vidaresänd- ningsplikten anför att ansvaret för vidaresändnings- plikten kommer att bli oklar i nya öppna bredbandsnät. Allmän- nyttiga Bostadsföretag () undrar om alla operatörer i samma infra- struktur som når ett minsta antal bostäder ska ha skyldighet att vidare- sända vidaresändningspliktiga tv-kanaler eller om det ska finnas krav på samordning. När det gäller frågan om tilläggstjänster bör omfattas av vidaresändningsplikten har inte någon remissinstans haft något att invän- När det gäller frågan om på vilka villkor hushållen bör kunna få del av programtjänsterna anför SVT att det för att uppfylla syftet med vida- Prop. 2009/10:115 resändningsplikten är nödvändigt att plikten utökas i de blandade näten till att omfatta analog vidaresändning av fyra samtidiga programtjänster. SVT anser inte att detta utgör en oproportionerlig inskränkning av opera- törernas rätt att förfoga över sitt nät eller står i strid med USO-direktivets krav på proportionalitet. anför att hyresgäster/konsumenter bör ha möjlighet att se de vidaresändningspliktiga kanalerna utan att träffa avtal med en operatör och att vidaresändningsplikten bör gälla fullt ut i såväl analoga som digitala nät. När det gäller frågan om valfrihet inom kabel- nät m.m. har flera remissinstanser yttrat sig om frågan om konkurrens och abonnentinflytande i kabel-tv-nät. , Boxer , , , KLYS och Copyswede anser att det inte bör införas någon lagstiftning om konkurrens mellan olika innehålls- leverantörer i kabel-tv-nät. och anser att det bör införas regler om konkurrens i kabel-tv-nät. , och Fastighetsägarna anser att frågan bör utredas ytterligare medan TV4 föreslår att regeringen noga följer utvecklingen för att eventuellt i ett senare skede införa regleringar. Skälen för regeringens bedömning Vidaresändningsplikt i andra nät Vid den senaste översynen ändrades reglerna så att vidaresändningsplik- ten under vissa förutsättningar omfattade elektroniska kommunikations- nät som används för överföring av tv-sändningar till allmänheten genom tråd (prop. 2004/05:105 s. 18, bet. 2004/05, rskr. 2004/05:252). Bedöm- ningen gjordes att det saknades anledning att vidga vidaresändningsplik- ten till att avse sändningar genom satellitnät och andra trådlösa tv- sändningar, som exempelvis via trådlösa LAN-nät och ip-tv till mobilte- lefon. Vidaresändningsplikten kom därför fortfarande att endast gälla för trådbundna nät. Som skäl för detta anfördes att det bedöms som nödvän- digt att föreskriva en vidaresändningsskyldighet just för innehavare av kabelnät, eftersom sådana nät normalt utgör en nödvändig länk mellan den ursprungliga utsändningen och de boende i de anslutna fastigheterna. Motsvarande skäl att utvidga sändningsplikten till andra distributions- former bedömdes inte finnas. Regeringen delar Radio- och bedömning att den senaste tidens utveckling inte ger skäl för någon annan bedömning än att plikten fortfarande bör vara begränsad till trådbundna nät och att den, utöver vad som har föreslagits beträffande xDSL-nät, centralantennanläggningar och microvågssändningar, inte behöver ändras. Vem bör vara ansvarig för vidaresändningsplikten? Nuvarande regelverk är utformat så att vidaresändningsplikten kan om- fatta alla typer av elektroniska kommunikationsnät om de uppfyller för- utsättningen att ett betydande antal hushåll som är anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot tv-sändningar. Bedömningen har tidigare gjorts att plikten åvilar nätoperatörer och inte enskilda nätägare (prop. 2004/05:105 s. 22). Radio- och konstaterar att den tekniska utvecklingen inom distribution av tv-program går fort och att nya plattformar och aktörer snabbt etablerar sig. Det blir också vanligare att ett hushåll kan vara anslutet till flera olika leverantörer av medietjänster, såväl trådbundna som trådlösa. Enligt Radio- och bedömning ger det nuvaran- de regelverket möjlighet att beakta denna utveckling och hur vidaresänd- ningsplikten ska hanteras t.ex. i de fall där ett hushåll är anslutet till flera nät. Regeringen delar bedömningen. Det får därför liksom avgöras i rättstillämpningen vilket nät som i det enskilda fallet ska omfattas av vidaresändningsplikten. Någon ändring av regelverket beträffande vem som ska vara ansvarig för vidaresändningsplikten bör därför inte göras. Bör tilläggstjänster omfattas av vidaresändningsplikten? Övergången till digital sändningsteknik ger nya, utvidgade möjligheter att förse hushållen med tjänster utöver tv-programmen. Denna typ av tjänster benämns ofta tilläggstjänster och erbjuder i varierande utsträck- ning tittaren interaktivitet, dvs. tittaren kan själv påverka vad han eller hon vill se eller konsumera. Digitaliseringen har vidare medfört ökade möjligheter att tillgängliggöra utbudet för fler grupper. Tjänster som tillgängliggör tv för personer med funktionsnedsättning är bl.a. textning, teckenspråkstolkning, talad textremsa och syntolkning. Vidaresändningsplikten avser endast tv-sändningar. Sökbar text- tv och andra tilläggstjänster omfattas alltså inte. Regeringen delar Radio- och och remissinstansernas bedömning att den ökade till- gängligheten också bör komma dem till godo som bor i hushåll med kabel-tv. Sökbar text-tv är en tilläggstjänst som i likhet med text-tv är en naturlig del av programutbudet och dessutom en populär tjänst som en stor del av tv-tittarna använder . De tilläggstjänster som syftar till att tillgängliggöra tv för personer med funktionsnedsättning är viktiga för att även dessa personer ska kunna ta del av tv-utbudet och känna sig delaktiga i samhället. Det finns därför anledning att överväga om inte även dessa tjänster, i synnerhet de som har direkt anknytning till de programtjänster som ingår i vidaresändningsplikten av tv-program, bör omfattas av denna plikt. Regeringen föreslår att det i den nya radio- och tv-lagen införs en be- stämmelse om att den som sänder tv, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd ska utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsätt- ning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik, se av- snitt 6.8. Som Radio- och och framhållit skulle lagregler om motsvarande skyldighet för trådsända tv- program strida mot den i yttrandefrihetsgrundlagen skyddade eta- bleringsfriheten för trådsändningar. Regeringen har dock i propositionen Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (prop. 2009/10:81) föreslagit att det i yttrandefrihetsgrundlagen införs en bestämmelse som ger tillåtelse till regler i lag om skyldighet för den som i tråd sänder program i tv att utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Bestämmel- sen föreslås träda i kraft . När rapporten utarbetades ansåg Radio- och det svårt att förutsäga hur tilläggstjänsterna i tillståndshänseende skulle komma att regleras i radio- och tv-lagen och om ett förslag att utöka vidaresändningsplikten till att avse olika typer av tilläggstjänster är förenligt med yttrandefrihetsgrundlagen. Verket läm- nade därför inget lagförslag om att vidaresändningsplikten också ska omfatta de aktuella tilläggstjänsterna. Regeringen avser därför att åter- komma till denna fråga . Även frågan om sökbar text-tv ska omfat- tas av vidaresändningsplikten bör anstå. Regeringen ser anledning att fortsatt följa och vid behov återkomma i frågor som rör vidaresändnings- plikten. Till detta kommer att en översyn av vidaresändningsplikten en- ligt det s.k. USO-direktivet bör ske regelbundet. På vilka villkor bör hushållen kunna få del av programtjänsterna? Vidaresändningsplikten omfattar högst fyra programtjänster som sänds av SVT. I nät där tv-sändningar sänds ut med både digital och analog teknik, s.k. blandade nät, har nätoperatören en skyldighet att vida- resända minst två av programtjänsterna analogt om dessa sänds eller har sänts ut med analog teknik. I övrigt får vidaresändningen ske med digital teknik. Särbestämmelsen om analog vidaresändning i de blandade näten infördes under digital-tv-övergången för att tillgängligheten för dem som tar emot sändningar i kabelnät med analog teknik inte skulle försämras. Regelverket uppställer ett krav på att sändningarna ska kunna tas emot på ett tillfredsställande sätt. Kravet innebär enligt Radio- och praxis att sändningarna ska ha en sådan kvalitet att ljud och bild ska vara störningsfria. Sändningarna ska även kunna tas emot utan kostnad för själva mottag- ningen. Kravet innebär att en nätoperatör inte får ta ut någon abonne- mangsavgift från en boende som endast vill ha tillgång till de vidare- sändningspliktiga programtjänsterna. De kostnader som en operatör en- ligt praxis anses ha rätt att få ersättning för, oberoende av om det är ett analogt, digitalt eller blandat nät, är anläggnings- och driftskostnader.