eunbil · GX0N235096 · 2010-01-01 00:00:00 — Rådets möte (miljö) Rubrik: EU:s ståndpunkt inför klimatkonferensen i () - antagande av rådets slutsatser. Dokument: Ej klart inför rådet ännu dokument: Faktapromemoria 2008/09:FPM82 behandlad vid samråd med : Rådsslutsatser om EU:s ståndpunkt i klimatförhandlingarna behandlades senast inför . Bakgrund EU:s ståndpunkt inför ska antas i rådsslutsatser vid , samt till viss del i Ekofin , för att slutligen fastställas av . Klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar och den högst prioriterade miljöfrågan. Utsläppen av växthusgaser är en global utmaning som kräver ett globalt svar. Det behövs betydande utsläppsminskningar globalt för att undvika farlig mänsklig påverkan på klimatsystemet och stora kostnader till följd av klimatförändringarna. Enligt FN:s klimatpanel IPCC behövs minst en halvering av de globala utsläppen för att begränsa ökningen av den globala medeltemperaturen till . Det innebär att den industrialiserade delen av världen behöver minska sina utsläpp till 2020 och till 2050, och utvecklingsländerna 2020 jämfört med om åtgärder skulle utebli. står de två enskilt viktigaste utsläppsländerna, och , utan kvantifierade åtaganden. Att uppnå 2-gradersmålet utan utsläppsminskningar i dessa länder är i praktiken inte möjligt. Kyotoprotokollets första åtagandeperiod går ut . Ett mandat för förhandlingar om utsläppsbegränsningar antogs vid förhandlingsmötet i (Action Plan, BAP). I BAP utpekades fem element som centrala för den fortsatta processen inom de internationella klimatförhandlingarna. Dessa områden - en gemensam vision, utsläppsminskning, anpassning, finansiering och teknik - utgör fortfarande de centrala byggstenarna, men områdena har i varierande grad bearbetats i de internationella förhandlingarna. I klimatförhandlingarna framträder nu fyra huvudsakliga knäckfrågor: globala reduktionsmål, utsläppsåtaganden för i-länder, åtgärder i utvecklingsländer, särskilt de växande ekonomierna, samt frågan om hur man tillgodoser anpassningsbehov, bl.a. genom stöd och finansiering av insatser i utvecklingsländer. Diskussionerna berör såväl EU internt som den bredare förhandlingsprocessen. Inom frågorna om utsläppsåtaganden i industriländer och insatser i utvecklingsländer ryms även frågor om utveckling av flexibla mekanismer och vilken roll minskad avskogning och upptag av koldioxid i skog och mark ska spela. Regelverket under Kyotoprotokollet ger små incitament till att öka upptag i skogen. Incitament för att minska avskogning i tropikerna saknas helt och efterfrågas starkt av många skogrika utvecklingsländer. Frågan om anpassning till klimatförändringarna är central i en ny klimatpolitisk överenskommelse. Den handlar om att öka länders förmåga att hantera pågående och kommande klimatförändringar. Anpassning är högt prioriterat av många utvecklingsländer och bör ses som ett nödvändigt komplement till utsläppsminskningar. Finansieringselementet är en annan nyckelfråga i klimatförhandlingarna. En effektiv, ändamålsenlig och rättvis finansiell arkitektur bestående av en kombination av källor och instrument är nödvändig för att bidra till att målen om utsläppsminskningar och anpassning ska kunna uppnås. Inom ramen för finansieringsdiskussionen kopplas de mer specifikt ekonomiska aspekterna till de bredare utvecklingspolitiska och miljöpolitiska frågorna. Rättslig grund och beslutsförfarande Rådsslutsatser antas med enhällighet. Svensk ståndpunkt huvuduppgift som ordförande i är att leda och hålla samman unionen så att EU på bästa sätt kan agera och göra allt för att en överenskommelse om ett framtida klimatavtal ska nås i . Att nå en överenskommelse i är en övergripande prioritering för ordförandeskap. En överenskommelse i ska vara tillräckligt långtgående för att möjliggöra uppfyllandet av klimatkonventionens övergripande mål att undvika farlig mänsklig påverkan på klimatsystemet. Överenskommelsen måste vara tillräckligt bred och omfattande vad gäller deltagande för att kunna bli effektiv ur miljösynpunkt men även få nödvändig legitimitet och bidra till att minska risken för koldioxidläckage. inställning ska debattera kommissionens meddelande om ståndpunkt inför . kommer att anta en resolution om Köpenhamnsförhandlingarna . Förslaget Rådsslutsatserna kommunicerar EU:s ståndpunkt i en lång rad viktiga förhandlingsfrågor inför . antagna rådsslutsatser i samt i Ekofin och beskriver tämligen ingående EU:s position inför . Ytterligare utveckling av positionen behövs emellertid. Ökad klarhet är önskvärd exempelvis gällande: EU:s syn på vilka insatser industri- respektive utvecklingsländer ska göra inklusive krav på mätning, rapportering och verifiering (hanteras även av Ekofin). Hur koldioxidmarknaden ska utvecklas och byggas ut. EU:s syn på skog- och markanvändning samt roll för insatser mot avskogning. Framtida arkitektur för finansiering (hanteras också av Ekofin). Nedan följer en mycket kort sammanställning av några av huvudbudskapen i oktoberslutsatser. EU uppmanar alla parter att komma överens om ett globalt utsläppsmål om att minska utsläppen till 2050 jämfört med . EU vill se att kraven på utsläppsminskningar i utvecklade länder till 2050 skärps. bör kollektivt minska sina utsläpp med i storleksordningen jämfört med . EU upprepar att man är redo att åta sig att minska utsläppen till 2020 om andra utvecklade länder gör jämförbara åtaganden och utvecklingsländerna bidrar adekvat efter ansvar och förmåga. Utvecklingsländernas utsläpp kommer att öka men kollektivt bör den förutspådda utsläppsökningen bli lägre än om inga ytterligare åtgärder vidtas. Avancerade utvecklingsländer bör avvika eller mer jämfört med om inga ytterligare åtgärder vidtas. Utsläppen från internationell luft- och sjöfart bör omfattas av en Köpenhamnsöverenskommelse och utsläppen bör minska till 2020 för dessa sektorer. EU återupprepar sitt förslag om skapandet av ett Framework for Action on Adaptation som en del av en Köpenhamnsöverenskommelse i syfte att underlätta anpassningsarbete som en del av hållbar utveckling i alla delar av världen. EU understryker behovet av att skala upp stödet till anpassning i utvecklingsländer fram till och bortom 2012 med fokus på länder och regioner som är särskilt sårbara för klimatförändringarnas effekter. Utvecklingssamarbetet ska vara helt kompatibelt med uppbyggandet av ekonomier som är motståndskraftiga mot klimatförändringarnas effekter. Förhindrad avskogning och beräkningsregler för LULUCF En framtida klimatöverenskommelse bör innehålla tydliga incitament för utvecklingsländer att bedriva ett långsiktigt och hållbart skogsbruk och minska pågående avskogning. EU upprepar målsättningen att minska den tropiska avskogningen med till 2020 jämfört med . EU utvecklar sin syn på hur incitament för minskad avskogning kan skapas inom ramen för en Köpenhamnsöverenskommelse. Regler för LULUCF (land use, land-use change and forestry) bör ge incitament till åtgärder för att främja upptag i kolsänkor som de bör stödja hållbart skogsbruk och utnyttjande av biomassa. Den övergripande ambitionsnivån för en Köpenhamnsöverenskommelse bör avgöra längden på nästa åtagandeperiod. Åtaganden och åtgärder måste kunna ses över regelbundet i ljuset av nya vetenskapliga rön. Low-carbon development strategies/growth plans Alla länder, med undantag för de minst utvecklade länderna, bör gå med på att ta fram ambitiösa och trovärdiga low-carbon development strategies/growth plans utifrån principen om ansvar och förmåga. Sådana planer är av avgörande betydelse för att kunna matcha åtgärder av utvecklingsländer med finansiellt och tekniskt stöd. EU:s medlemsstater och kommissionen kommer att ta fram sådana planer . EU eftersträvar en OECD-omspännande utsläppsmarknad genom länkning av utsläppshandelssystem och ytterligare utvidgning till avancerade utvecklingsländer till 2020. Clean Development Mechanism (CDM) bör reformeras och mer fokuseras på de minst utvecklade länderna. Avancerade utvecklingsländer uppmanas att sätta utsläppsmål för specifika sektorer för att kunna delta i sektorsansatser såsom sektorskreditering och delta i den internationella utsläppsmarknaden genom länkning till utsläppshandelssystem. Finansiering Följande centrala finansieringsfrågor ska diskuteras i Ekofin och resultaten ska lyftas in i slutsatser: Europeiska kommissionens uppskattningar om att ytterligare kostnader för klimatåtgärder behöver uppgå till . Beloppet fördelas mellan nationella åtgärder i utvecklingsländerna, marknaden för utsläppshandel och internationella offentliga medel. En global fördelningsnyckel, bestående av viktning mellan utsläpp och BNP, ska ligga till grund för hur bördan när det gäller de offentliga medlen ska fördelas mellan parter. EU:s andel kan därmed härledas. Bidragen kan lämnas från nationella budgetar, EU-budgetar eller en kombination av dessa. Globala källor kan komma ifråga, vilket avgifter på bunkerbränslen skulle kunna utgöra exempel på. EU drar upp huvudlinjerna rörande förvaltning och styrning av det finansiella flödet; ett decentraliserat system som säkrar att stöd används effektivt, ger största möjliga miljönytta och bygger på befintliga organ och kanaler. EU erkänner att behovet av fast start-finansiering uppgår till ca /år och avser att bidra med x % av dessa kostnader. EU verkar för ett starkt teknikavtal i som möjliggör: - ökat stöd till kapacitetsuppbyggnad och policyåtgärder som främjar användande av miljövänlig teknik, inklusive bättre incitament och drivkrafter för privata sektorn att investera i klimatvänlig teknik i utvecklingsländer, - förbättrad utveckling av klimattekniker genom ökat forsknings- och utvecklingssamarbete samt - stöd för demonstration och marknadsintroducering för omogna tekniker. EU understryker behovet av en legalt bindande överenskommelse i som tar vid . Överenskommelsen ska bygga på Kyotoprotokollet. Dessutom försöker det svenska ordförandeskapet skapa enighet kring EU-positioner om: hur det globala AAU-överskottet ska hanteras, EU-mål till 2050, mål för internationell sjö- och luftfart. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Internationellt bindande klimatmål för bestäms av EU:s interna ansvarsfördelning och reglerna för EU:s system för handel med utsläppsrätter. EU:s klimat- och energipaket som slutförhandlades ger ramarna för klimatarbete. Om en klimatöverenskommelse träffas i som innebär att EU åtar sig en större utsläppsminskning än -till 2020 jämfört med kommer klimat- och energipaketet att revideras och kraven på utsläppsminskningar skärpas. Det är osannolikt att en sådan revision skulle medföra mer långtgående krav på utsläppsreduktioner av än det redan antagna nationella målet (-jämfört med i den icke-handlande sektorn). Ekonomiska konsekvenser De samhällsekonomiska konsekvenserna av en ny internationell klimatöverenskommelse beror i hög grad på vilka utsläppsreduktionsmål världens länder enas kring samt hur finansieringsfrågan löses. Stöd till anpassning och utsläppsreduktioner i utvecklingsländer kan medföra ytterligare kostnader för statsbudgeten beroende på val av finansieringsmodell. AAU = Assigned Amount Unit: Tilldelade utsläppsrätter enligt länders utsläppstak i Kyotoprotokollet. CDM = Clean Development Mechanism: En av flera flexibla mekanismer enligt Kyotoprotokollet. CDM-projekt är växthusgasreducerande åtgärder i länder utan åtagande att minska sina utsläpp. IPCC = Intergovernmental Panel on Climate Change: FN:s klimatpanel. LULUCF = Land Use, Land-Use Change and Forestry: Utsläpp från sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk.