eunbil · GX0N23508D · 2010-01-01 00:00:00 — TILL Informella Ekofin i 1-2 oktober 2009: Mötesrapport Mötet leddes av finansminister . representerades av , Per , och , . Sammanfattning Ministrarna enades om att en finanspolitisk exitstrategi bör innehålla fyra delar i) återtagande av de extraordinära finanspolitiska stimulanserna, ii) en strukturell konsolidering på av BNP , iii) omfattande strukturreformer som syftar till att stärka strukturell sysselsättning och potentiell tillväxt samt iv) stärkta nationella budgetramverk. Ministrarna underströk att exitstrategierna bör utformas och genomföras inom ramen för Stabilitets- och tillväxtpakten. Man var överens om att G20-toppmötet i var framgångsrikt. Där hade man enats om bl.a. faran i att alltför tidigt dra tillbaka stimulansåtgärder, att tillbakadragandet ska vara internationellt koordinerat samt om reformer för ersättningsnivåer och bonusar. Det lyftes också fram att samordningen av EU-positioner inför mötet varit bra och att nära koordinering även bör ske framöver. Den ekonomiska och finansiella oron har börjat lägga sig och en försiktig återhämtning har inletts. Men det globala finansiella systemet är fortfarande bräckligt och den ekonomiska aktiviteten är fortsatt svag. Ministrarna och centralbankscheferna välkomnade att bankerna i EU i allt väsentligt klarar krisen enligt det stresstest som presenterades. Man betonade att bankerna måste fortsätta att stärka sin finansiella ställning och man enades om ett gemensamt uttalande om resultatet av testet. Ministrar och centralbankschefer välkomnade arbetet i den arbetsgrupp för krishantering som letts av och gav sitt allmänna stöd till en rad åtgärder som ska vidtas i enlighet med en färdplan. Detta arbete kommer att fortsätta längs två nära sammankopplade spår. Ett är att förbättra samordningen mellan myndigheter och andra berörda parter. Det andra är att verka för effektivare reglering, särskilt när det gäller tidiga insatser och rekonstruktion eller upplösning av banker. Ekofin återkommer till frågan vid sitt möte i med rådsslutsatser. Ordförandeskapet fick brett stöd för att snabbt behandla en ny struktur för den finansiella tillsynen inom EU i enlighet med slutsatserna från () . Ordförandeskapet har som målsättning att nå en allmän inriktning mellan medlemsstaterna, vad gäller makrodelen inför ER , och vad gäller mikrodelen inför ER . Båda överenskommelserna ska därefter rapporteras till ER . Även om delarna förhandlas separat så är tanken ändå att det är ett samlat paket. Avseende klimat konstaterades att EU har satt upp ambitiösa klimatmål till 2020. För att nå dessa mål måste utsläppen av växthusgaser även minska i sektorer utanför EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS). Detta sker bäst genom att EU ETS kompletteras med en koldioxidskatt för den icke handlande sektorn. Koldioxidskatter, som bland annat har stora erfarenheter av, är kostnadseffektiva verktyg som fungerar och genom att skapa ett EU-ramverk undviks konkurrenssnedvridningar på den inre marknaden. På frågan om finansiering av åtgärder för klimatförändringar upprepade ministrarna EU:s åtagande att nå ett övergripande, ambitiöst och omfattande avtal i . Man bekräftade att EU är redo att ta sin beskärda del av den internationella klimatfinansieringen och att särskilt viktigt är det fortsatta arbetet inom G20 och nästa finansministermöte i . Ministrarna diskuterade situationen på arbetsmarknaden och vad som bör göras för att motverka att den ökande arbetslösheten biter sig fast på en hög nivå. Det konstaterades att särskilt viktigt är att behålla arbetskraftens anknytning till arbetsmarknaden genom en aktiv arbetsmarknadspolitik och fortsatt expansiv finanspolitik. Vidare är strukturella reformer nödvändiga för att främja långsiktigt högt arbetskraftutbud. En hög sysselsättningsnivå är central för att uppnå hållbara offentliga finanser. Arbetslunchen - Exitstrategier Giavazzis och Pisani-Ferrys presentationer Giavazzi underströk att återtagandet av den penningpolitiska stimulansen inte fick leda till en (alltför) snabb uppgång i långräntorna, vilket skulle kunna leda till fortsatta och förnyade förluster för banksektorn. Det var därför avgörande att förankra förväntningarna. På samma sätt menade han att det var avgörande också för finanspolitiken att förankra förväntningarna. Han konstaterade också att en finanspolitisk exitstrategi också kan underlättas av strukturella reformer. Han exemplifierade med att t.ex. en höjning av pensionsåldern inte nödvändigtvis behöver vara negativt för efterfrågan. Giavazzi avlutade med att referera till IMF:s senaste WEO som bl.a. behandlade ett antal goda exempel på finanspolitisk exit och här pekade han särskilt på erfarenheterna från . konstaterade att exit diskuterades inom flera olika områden: banksektorn, penningpolitiken och finanspolitiken. Det stod klart att det är viktigt att återgå till normalläge, men problemet är att det efter krisen inte är uppenbart vad som kommer att vara en normal situation. En annan viktig fråga är ordningsföljden för exitstrategierna. menade att det fanns anledning att inleda med att återta de exceptionella stödåtgärderna för banksektorn, för att därefter återta de finanspolitisk stimulanserna och att det först därefter var aktuellt med en penningpolitisk exit. Delvis som ett svar på Giavazzi menade att pensionsreformer kan vara bra, men menade att sådana reformer inte var ett tillräckligt substitut i nuvarande läge. Han menade att en strukturell förbättring på av BNP sannolikt inte är tillräckligt och efterlyste en mer ambitiös konsolideringsbana. Kostnaderna är enorma om man väntar för länge med att konsolidera. Efter presentationerna ställde frågan om vad som bör vara key features i en finanspolitisk exitstrategi. Giavazzi menade att det är avgörande med att trovärdigt kommunicera en strategi. Detta kan bidra till att hålla tillbaka långräntor och därmed ha en stabiliserande effekt. menade att det var rätt tid att lägga fast en plan för finanspolitisk exit och att en sådan plan för varje land bör innehålla tydliga steg för en medelfristig budgetkonsolidering. Diskussionen om finanspolitiska exitstrategier (fiscal exit strategies) Juncker (ordf.) redogjorde för diskussioner . Krisen har påverkat Euroområdets tillväxtförutsättningar. Den potentiella tillväxttakten har nedreviderats från tidigare till mellan 1 . Det är nu viktigt att vidta åtgärder för att höja den långsiktiga tillväxten. diskussion om exitstrategier hade klargjort att det inte nu var läge att återta de ekonomisk-politiska stimulanserna, men hade enighet funnits om att det var rimligt att påbörja en finanspolitisk exit . KOM:s höstprognos (som offentliggörs 3/11) är en viktig input för att bedöma återhämtningens styrka och om 2011 är en lämplig tidpunkt. hade också enats om att det var rimligt att konsolideringen borde uppgå till av BNP för att bl.a. komma tillrätta med de höga skuldkvoterna. Almunia (KOM) menade och Pisani-Ferrys introduktioner gav tydliga utgångspunkter för vad som måste göras. En svår avvägning var frågan om behovet av att påbörja budgetkonsolideringen som det fortfarande var viktigt att säkra financial repair. Klart var att frågan om finanspolitisk hållbarhet inte var en ny fråga, men att den nu blivit än mer akut. Almunia konstaterade att det var mycket svårt att definiera när det är lämpligt att återta stimulanserna. 2011 kan vara en rimlig tidpunkt, men måste vi vara flexibla. Han konstaterade också att formuleringen av en exitstrategi inte är detsamma som implementering. Vid finns ett antal aspekter som måste diskuteras som underskottsförfarandet EDP för ett antal länder inleds (vilket innebär att totalt 20 länder kommer att bli föremål för EDP). Det är också då vi måste bedöma vad de länder, som redan är föremål för EDP, har gjort. Wieser (EFK-ordf.) konstaterade att det var rätt tidpunkt att inleda diskussionerna om exitstrategier. Koordinering var inte bara en finanspolitisk övning, utan hade också konsekvenser för t.ex. den finansiella sektorn. En strategi var också viktig för att skapa rätt förväntningar på de finansiella marknaderna. Vid diskussionen på EFK hade det funnits enighet om att det inte var aktuellt att återta stimulansåtgärderna , men att det kan vara rimligt att påbörja en exit 2011 givet att prognosen visar en tillräcklig tillväxttakt. Konsolideringsbehovet kan behöva vara klart större än av BNP i en del länder (här nämnde Wieser explicit ES vars konsolidering skulle behöva vara klart av BNP). Bedömningar av vad varje land kan behöva göra bör inkludera andra aspekter än how far away you are. [Sannolikt avsåg han här avståndet till 3 %-gränsen.] Klart är i alla fall att frågan om finanspolitisk exit måste diskuteras , inte minst i ljuset av EDP-processen. Vi behöver således besluta om generella principer, men med hänsyn tagit till länderspecifika aspekter. (ORDF) konstaterade att stats- och regeringscheferna givit finansministrarna ett tydligt uppdrag att ta i itu med frågan om finanspolitisk exit och här refererade han till vad som sagts på G20-toppmötet i . Han konstaterade att det var avgörande att återgå till normaltillstånd innan nästa lågkonjunktur, då vi måste ha återställt ordningen i de offentliga finanserna. Trovärdigheten är avgörande. klargjorde vidare att (denna) lunchdiskussion inte ska hantera frågan om (ev.) koordinering med penningpolitiken. övergick därefter till att redogöra för byggstenarna i en finanspolitisk exitstrategi: i) återtagande av de finanspolitiska stimulanserna, ii) en strukturell konsolidering på av BNP , iii) en fortsatt diskussion om stabilitets- och konvergensprogrammen. Därefter klargjorde han att dessa byggstenar samt de förslag till strategi som finns i det förslag till extern kommunikation som skickats ut innan mötet skulle utgöra grunden för vad han avsåg kommunicera till media m.m. efter mötet. redogjorde därefter för de budskap han avsåg kommunicera externt efter mötet: i) att fortsatt finanspolitisk stimulans är nödvändig, ii) behovet av en budgetkonsolidering på av BNP , iii) behov av att reformera nationella finanspolitiska ramverk, samt iv) fortsatta strukturella reformer. Verktyget ska vara stabilitets- och konvergensprogrammen. Angående den fortsatta processen ville han se rådsslutsatser från Ekofin som sedan kunde födas in till . undrade om övriga var överens om budskapen och den föreslagna handlingsplanen. Almunia menade å sin sida att mätmetoderna redan var överenskomna mellan alla 27 medlemsländer. klargjorde att det var fel tillfälle att diskutera frågan om mätmetod och att det i kommunikationen var begreppet som var det avgörande. fter några kortare kommentarer avslutade diskussionen med att än en gång summera de tidigare budskapen han avsåg kommunicera till media, inkl. tilläggen om arbetsmarknaden och behovet av långsiktiga investeringsprojekt. Arbetssession 1 Finansiella frågor 1. G20-rapportering återrapporterade från G20 finansministermötet i och G20-toppmötet i . Han menade att båda dessa möten varit väldigt framgångsrika. Det fanns enighet både i och om att det är farligt att dra tillbaka finanspolitisk stimulans alltför tidigt samt att tillbakadragandet ska vara koordinerat samt tidsmässigt avvägt. kommer man inte längre att kunna förlita sig på den amerikanska konsumtionen att dra världsekonomin framåt. Istället måste vi arbeta tillsammans för att nå en stark, uthållig och balanserad tillväxt. Vidare enades man om att skapa ett ramverk som uppmärksammar problem innan en kris uppstår och som ger möjligheter till policysvar. Avseende klimatfinansiering enades man om att finansministrarna vid mötet i ska bereda vägen inför . Man enades också om behovet att se över de internationella finansiella institutionernas (IFI:s) roll i den internationella arkitekturen och deras styrning och inflytande. Gällande reformer för ersättningsnivåer och bonusar är slutsatserna från starka. Banker i UK och FR har redan godkänt principerna, något som är en viktigt steg. Implementering kommer att diskuteras i vad gäller exit, tillväxt och klimat. underströk att den samordning som skedde inom EU var väldigt viktig inför . Det Terms of reference (ToR) som togs fram var en stor hjälp och alla EU-länder som deltog i toppmötet höll sig till detta. Han stödde starkt att klimat diskuteras i . Almunia framhöll att EU, också framgent behöver genomarbetade ToR att använda sig av i G20-sammanhang, bland annat avseende Framework for strong, sustainable and balanced growth samt avseende styrning och inflytande över IFI:s. Han betonade att det svenska ordförandeskapet har varit bra i detta avseende, särskilt med betoning på avstämning på informellt ER strax före . Draghi (IT och , FSB) menade att det för tillfället viktigaste för FSB att få på plats är II. I detta måste exempelvis procyklikalitet och ersättningsnivåer ingå som det är viktigt med jämförbarhet mellan länder. Vad gäller principer för ersättningsnivåer är det viktigt att slå fast att ersättningen ska vara i) varierande i förhållande till individuell och företagets prestation, ii) eftersläpande (), iii) icke-kontanta samt iv) möjliga att återta om utvecklingen blir sämre än förväntat. Trichet (ECB) menade att det var viktigt att man i uppnådde konsensus utan att bråka över detaljer. Frågan är hur vi på bästa sätt ska övervaka G20-ländernas ekonomier. Han framhöll att var tydligt gällande protektionism och level playing fields, något som är väldigt positivt. De betydande skillnaderna mellan och regelverk måste ses över. EU:s IMFC-tal Godkändes utan diskussion. Den ekonomiska och finansiella situationen Almunia inledde med att konstatera att vi ser positiva signaler, men vi måste hålla kvar stimulanser . (I vart fall i alla länder som har råd.) Arbetslösheten stiger i alla länder. Inflationen fortsätter att vara negativ i eurozonen och beräknas av uppgå till -0,, men väntas bli positiv till slutet av detta år. Kommissionens höstprognos kommer . IMF har publicerat en prognos inför som visar på låg men positiv tillväxt . Trichet höll med Almunia. ECB hade räknat upp tillväxten för både 2009 och 2010 vilket skulle ge positiv tillväxt . Han betonade att det fanns starka nedåtrisker, men förutsåg positiva siffror på inflation utan någon större risk för deflation. Den minskade efterfrågan av åtgärder för likviditet visar tillsammans med sjunkande spreadar på förbättringar på marknaden. Ännu är det dock inte tid för exit strategier, vi måste se på marknadssituationen tillsammans med inflationsrisker. Förtroende är nyckeln till återhämtning. konstaterade att många av de prognoser som presenteras stämmer överens när det gäller synen . Han konstaterade att en låg tillväxt kopplat med växande outputgap kommer att medföra en stigande arbetslöshet. Wieser (ORDF EFK) konstaterade att förtroendet har stärkts inom den finansiella sektorn och realekonomin. Uthålligheten är fortfarande tveksam, t.ex. finns frågetecken avseende arbetslöshet och offentlig skuldsättning med inverkan på långa räntor. Problem med dåliga tillgångar kvarstår även om kapitalsituationen förbättras av den starka intjäningen. Vi ser en snabb ökning av kreditförluster. Försäkringssektorn ska också genomföra ett stresstest där tidsplanen snabbas på. Stresstester är bra och bör ske . Efter vissa tillägg på förslag av Trichet och UK kunde man även enas om en gemensam pressrelease om stresstesterna. Crisis management (SE, cb och , HLWG) presenterade HLWG:s rapport om krishantering som färdigställts . Han betonade att rapporten bygger på den praktiska erfarenheten av krishantering från alla typer av myndigheter, tillsyn, centralbank och departement. Rapporten har tio rekommendationer, och i synnerhet finns behov att i) förbättra policykoordineringen, ii) klargöra ansvaret och uppdraget mellan värd- och hemländer, iii) utveckla bördefördelningsprinciper för att vi ska vara bättre förberedda, iv) fördjupa tillsynssamarbetet i s.k. core supervisory colleges, v) se över insättningsgarantin och vi) utveckla metoder för att ta hand om banker som fallerar. Han betonade dessutom att centralbankerna också har anledning att fundera över krisen, även om de naturligtvis är oberoende. Han föreslog att det fortsatta arbetet i gruppen skulle fokusera på bördefördelning i enlighet med den färdplan som tagits fram. Ett arbete som kan göras för att föra diskussionen vidare är att ta fram ett reflection paper, med praktiska detaljer. Wieser behandlade processen framöver. Han menade att det finns stor uppslutning kring att man behöver arbeta mer med krishantering i samband med tillsynsarbetet. Det behövs reglering av verktyg för early intervention och hantering av banker i kris. Förutom regleringen krävs en närmare policykoordinering. Det Memorandum of Understanding (MoU) om krishantering som finns har inte använts under krisen och vi behöver klargöra rollen för EFK och Ekofin. ESRB () måste komma in i systemet. Bördefördelning har många betydelser och det finns ett behov av breda principer. Vare sig vi är för eller emot så behöver vi veta varför. Färdplanen ger god grund för att fortsätta arbetet. McCreevy (KOM) förklarade att man vill gå vidare med detta område och kommer med sitt meddelande snart som innehåller skrivningar om i) gemensamma verktyg för tidigt ingripande, ii) bolags- och konkursrätt, iii) hur gränsöverskridande bankproblem ska finansieras, vilket kommer in på bördefördelning. KOM vill ha bindande regler om detta för att få ett ökat förtroende. Det är viktigt att få de rätta incitamenten för framtidens finansmarknad. Han hoppades på goda svar under den kommande konsultationen. Trichet (ECB) betonade att det finns en spänning mellan EU:s politiska struktur och den inre marknaden. Bördefördelning är viktigt. kan man fråga sig hur det går ihop att vi jobbar med frågan om hur vi ska dela utgifter när vi säger att vi bör se till att inte skattebetalarnas medel ska användas för att rädda banker? Living wills, insättningsgaranti, katastrofscenarier gör dock att statliga medel aldrig kan uteslutas. Vi bör arbeta vidare, men inte komma fram ex-ante med en plan för att rädda ett visst institut. Att arbeta med principer tycker ECB är bra och vi bör fortsätta med detta spår. höll med om att vi inte bör ta fram en ex-ante formel för bördefördelning som slår fast stora åtaganden för medlemsländerna, men vi bör titta på frågan vidare. Ingves (SE, cb) förklarade att de är nöjda med regleringsdelarna i färdplanen och det behövs också mer policy koordinering. Att implementera MoU är väldigt viktigt, vi håller nu på med att bilda en . Det är också viktigt att fortsätta arbeta med bördefördelning - vad är det och hur ska vi närma oss frågan? Det handlar om principer m.m., men inte matematiska formler i förväg. När vi sitter där kl. tre och krishanterar vill vi i alla fall prata samma språk. betonade att man ska se syftet med arbetet med bördefördelning som att det kan förbättra utgångspunkten för arbetet i en kris, men vi inser att en förhandling kvarstår. sammanfattar diskussionen med att ministrar och centralbanker välkomnar rapporten och färdplanen och ordförandeskapet kommer ta upp det till Ekofin med rådsslutsatser. Tillsyn Almunia och McCreevy inledde med att presentera KOM:s förslag till ny tillsynsstruktur inom EU, som publicerades . höll därefter ett anförande där han pekade på behovet av att nå en överenskommelse när det gäller tillsynen. Slutsatserna från (ER) måste vara en utgångspunkt för de fortsatta förhand-lingarna. Diskussionerna i rådsarbetsgruppen har gått mycket bra . Han framhöll att ordförandeskapet har som målsättning att nå en allmän inriktning mellan MS, vad gäller makrodelen inför ER , och vad gäller mikrodelen inför ER . Båda överenskommelserna ska därefter rapporteras till ER . Även om delarna förhandlas separat så är tanken ändå att det är ett samlat paket. Trichet (ECB) stod bakom förslaget i makrodelen. Han framförde att i makroorganet ESRB () bör ha fem medlemmar från centralbankerna och inte bara två. Lagarde (FR) stödde ordförandeskapets tidtabell. (ES, cb) och (DK, cb) stödde KOM:s förslag. Janota (CZ) och Nummikoski (FI) stödde en snabb process. De underströk även att det är viktigt att hålla sig till de principer som slogs fast vid ER . Det nuvarande förslaget går utanför de principerna. framhöll återigen att det är viktigt att arbetet ligger i linje med det mandat som ER gav . Han sammanfattade diskussionen med att återigen upprepa tidsplanen för förhandlingarna. Arbetssession 2 Klimat 1. Kostnadseffektiva ekonomiska styrmedel Professor () höll en kort presentation om kostnadseffektiva ekonomiska styrmedel för att minska CO2-utsläppen i sektorer som inte omfattas av utsläppshandel, dvs. den icke handlande sektorn. Fullertons slutsats var att en CO2-skatt i den icke handlande sektorn är mer kostnadseffektivt för att minska CO2-utsläppen än traditionella regleringar och direkta subventioner. En CO2-skatt skapar incitament för hushåll och företag att minska utsläppen. Med en CO2-skatt behövs ingen information om kostnader, utsläppen behöver inte mätas och företag kan välja ut de produktionsmetoder som har den lägsta kostnaden. Handel med utsläppsrätter har å andra sidan fördelen att det minskar osäkerheten om att nå ett visst uppsatt reduktionsmål. Kovács (KOM) påminde om att EU har satt upp ambitiösa mål till 2020 och för att nå målen måste även utsläppen utanför EU-ETS minska. Kovács höll med Fullerton om att EU-ETS bör kompletteras med en CO2-skatt eftersom det är ett kostnadseffektivt instrument (utan kryphål). Hushåll med låga inkomster kan om MS så önskar kompenseras via subventioner men detta bör varje MS bestämma nationellt. Vidare framförde Kovács att det inte handlar om att öka skatteintäkterna utan att påverka beteendet. Det är viktigt att man skapar ett EU-ramverk (genom ändringar i det nuvarande energiskattedirektivet) för att undvika konkurrenssnedvridningar på den inre marknaden. Kovács påtalade också vikten av att nå en överenskommelse i och att EU ska kunna lägga pengar på bordet. inledde med att påtala behovet av fiskala förändringar för att möta både den nuvarande ekonomiska krisen och klimathotet. En CO2-skatt är en extremt kostnadseffektiv åtgärd. Skatteväxling kan vara en väg. Han nämnde att SE har haft en CO2-skatt . Det är bättre att beskatta sådant som är skadligt och istället sänka skatter på arbete. CO2-skatten är inte kontroversiell i SE. En CO2-skatt ska inom EU ska vara på en ganska låg nivå som indexeras. Klimatfinansiering (NL) höll med Fullerton om att en CO2-skatt fungerar på såväl global som nationell nivå men menade att det behövs en global CO2-skatt. KOM har visat att ekonomisk tillväxt och CO2-skatt går hand i hand. Professor har visat att cost of action är lägre än cost of inaction. Han höll med Fullerton att bästa sättet att göra detta är genom sätta pris på CO2. Det finns en risk associerad med vänta för länge med att agera risk för tröskeleffekter, om vi passerar trösklarna kan effekten bli irreversibel. Skillnaden mellan finanskris och klimatkris är att ekonomin återhämtar sig efter en krasch, vilket kanske inte klimatet gör - klimatkrisen är inte cyklisk. Klimatkrisen har stora fördelningseffekter; av kostnaderna drabbar utvecklingsländerna som har bidragit minst till klimatförändringarna. EU har visat ledarskap och finansministrarna har en viktig roll i det fortsatta arbetet. Vi måste vara mycket tydliga med vad vi är beredda att bidra med och vad vi då måste få tillbaka (konditionalitet). EU bör ha en position avseende siffror som vi kommunicerar tydligt. Fast start: . EU:s fair share av internationellt offentligt bidrag bör vara 20 -av de som KOM uppskattar motsvarar behovet av offentligt finansiering. Han såg en roll för EU-budgeten av fler skäl, det kräver dock nya prioriteringar. Almunia (KOM) ansåg att mötena i respektive inte gav de resultat man hoppats på. Nästa möte som EU har måste skicka ett klart meddelande.