eunbil · GX0N235047 · 2010-01-01 00:00:00 — Rådets möte (Jordbruk och Fiske) Rubrik: Förslag till och rådets förordning om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden. Dokument: - 14482/08 + ADD 1 + ADD 2 - 16783/09 dokument: Fakta-PM Jo-dep 2008/09 behandlad vid samråd med : Frågan har varit uppe i , , , samt . Bakgrund EU tillämpar en handlingsplan för att motverka olaglig avverkning och därtill kopplad handel, FLEGT (, Governance and Trade). Handlingsplanen innehåller en rad åtgärder, bl.a. stöd till timmerproducerande länder för förbättrad lagefterlevnad, främjande av policies för offentlig upphandling samt stöd till den privata sektorns initiativ för ett ökat socialt ansvar. Rådet beslutade om FLEGT-förordningen, vilken möjliggör ett system med frivilliga bilaterala partnerskapsavtal (Voluntary Partnership Agreements, VPA) mellan unionen och virkesexporterande länder. Partnerskapsavtalen syftar till att reducera olaglig avverkning av skog och stoppa importen av olagligt avverkat virke till EU. signerades det första frivilliga partnerskapsavtal mellan EU och republiken . Förhandlingar fortgår med ett antal viktiga exportländer. Enligt FLEGT-handlingsplanen har även kommissionen haft i uppdrag att föreslå ytterligare åtgärder för att motverka olaglig avverkning. Ett förslag i enlighet med uppdraget offentliggjordes av kommissionen . Förslaget till förordning fastställer vad som åligger verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror inom EU. Syftet med förordningen är att minimera risken för att olagligt avverkat timmer eller produkter från sådant trä, släpps ut på EU:s marknad. Förslaget var föremål för en riktlinjedebatt vid Jordbruks- och fiskerådets möte . Vid Jordbruks- och fiskerådet var förslaget till förordning uppe på dagordningen för lägesrapportering. Jordbruks- och fiskerådet förväntas anta en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt. antog sin första läsning och inväntar nu rådets gemensamma ståndpunkt. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 192.1 i EUF-fördraget (tidigare artikel 175.1 i EG-fördraget). Beslut fattas av rådet och i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet i artikel 294 (tidigare artikel 251). Beslutsfattande med kvalificerad majoritet tillämpas generellt i rådet där det ordinarie lagstiftningsförfarandet används. Svensk ståndpunkt har i egenskap av ordförande i lett förhandlingarna bland medlemsstaterna om utformningen av de skyldigheter som förordningen lägger fast. Regeringen har vinnlagt sig om att få till stånd en överenskommelse i rådet som resulterar i en effektiv, proportionerlig, rättssäker och tydlig rättsakt. anser att arbetet mot olagliga avverkningar är mycket viktigt. anser att förslaget till förordning är en viktig signal om att olagliga avverkningar och handel med timmer och produkter från olagliga avverkningar inte accepteras. Syftet med att stärka FLEGT-processen är lovvärt och välkomnar att FLEGT-licensierade produkter och CITES-produkter i förhållande till förordningens tillämpning ska anses som lagliga. kan acceptera den kompromiss som utarbetats angående definition av tillämplig lagstiftning. Utgångspunkten att det är avverkningslandets lagstiftning som är vägledande för avdömningen om laglighet är en viktig princip enligt svensk mening. anser att förslaget samt dess tillämpning och effekter har förtydligats och konkretiserats, i synnerhet vad gäller verksamhetsutövarnas skyldigheter. Det för att syftet med förslaget kan uppnås på ett effektivt sätt. Detsamma gäller undantaget för återvunnet trämaterial. stöder att förordningen bygger på ett s.k. due diligence-förfarande (tillbörlig aktsamhet). stöder det systembaserade förfarandet som har identifierats som det mest effektiva sättet att motverka förekomsten av produkter med ursprung i olagliga avverkningar på EU:s marknad. välkomnar att upplägget med det systembaserade förfarandet möjliggör användning av befintliga, fungerande nationella system inom ramen för förordningens tillämpning. Vidare anses det som något positivt att verksamhetsutövaren har flera valmöjligheter vad gäller tillbörliga aktsamhetssystem (egna system, marknadslösningar såväl som system som erbjuds av ackrediterade övervakningsorganisationer). är positivt till erkännandet av good practice inom skogsbrukssektorn och att verksamhetsutövarna kan beakta certifiering och dylik tredjepartsverifiering i riskbedömning för att försäkra sig om efterlevnad av tillämplig lagstiftning. anser att det är viktigt att förslaget till kontrollsystem utformas på ett sätt som begränsar den administrativa bördan för företag och myndigheter. I den andan kan acceptera den kompromiss om kontroller och samarbete mellan behöriga myndigheter som föreslås. Angående påföljder noterar att överenskommelsen ligger i linje med etablerad lagstiftning. menar att de behöriga myndigheterna i respektive medlemsland bör vara bäst lämpade för att ackreditera nationella organisationer som önskar agera som övervakningsorganisationer inom landet i fråga. Likaså är av den meningen att det är mest effektivt att kommissionen får ansvaret för att ackreditera de organisationer som kommer att verka inom flera medlemsstater eller inom hela unionen. kan därför acceptera kompromissen om hur ackrediteringen av de s.k. övervakningsorganisationerna ska gå till. kan stödja att timmer och trävaror som omfattas av obligatoriska hållbarhetskriterier enligt direktiv /28/EG omfattas av den föreslagna förordningen. menar att kriterier för produktion av biomassa inte ska variera beroende på slutanvändning och det vore därför olämpligt med ett undantag för detta direktiv. Sammantaget stöder därför den politiska överenskommelsen i rådet om gemensam ståndpunkt angående förslag till och rådets förordning om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden. inställning Sammanfattningsvis verkar yttrande i riktning mot en mer betungande och vittgående lagstiftning än kommissionens ursprungliga förslag. Frågor av särskilt intresse i yttrande är: - Definition av tillämplig lagstiftning. EP önskar en vid definition av begreppet. I deras mening ska inte endast avverkningslandets lagstiftning tillämpas, utan även internationell lagstiftning. Rättsområden som parlamentsledamöterna anser ska inkluderas är lagstiftning om bl.a. hänsyn till skogsägarförhållanden, ursprungsbefolkningars rättigheter och arbetstagarnas och samhällenas välfärd. vill utöver det systembaserade förfarande pålägga verksamhetsutövarna skyldigheten att garantera att endast lagligt avverkat timmer och trävaror från laglig avverkning tillhandahålls på marknaden. - Att släppa ut produkter vs. att tillhandahålla produkter på marknaden. vill utvidga tillämpning av förordningen från att gälla vid det första utsläppandet, dvs. det ögonblick när produkten görs tillgänglig på marknaden, till att inkludera även efterföljande handelsled. Rent konkret innebär det att verksamhetsutövare i alla led som tillhandahåller timmer eller trävaror på marknaden skulle omfattas av förordningen. Tillhandahållande definieras som varje leverens av timmer och trävaror på EU:s marknad för distribution eller användning i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller gratis. menar att en harmoniserad lista av påföljder bör föras in i rättsakten. Ekonomiska påföljder, beslag av timmer och trävaror samt tillfälliga förbud att saluföra timmer och trävaror föreslås. Dessutom vill på unionsnivå slå fast miniminivåer för viten där de ekonomiska påföljderna skulle återspegla t.ex. värdet av trävarorna som berörs av överträdelsen. Förslaget Förslaget innebär en förordning som fastställer vad som åligger verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på EU:s marknad. Förordningen kommer ha allmän giltighet, dvs. i alla delar vara bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat. Syftet med förordningen är att minimera risken för att olagligt avverkat timmer eller produkter från sådant trä, släpps ut på EU:s marknad. Förslaget fokuserar på det första tillfälle när timmer och trävaror görs tillgängliga på EU:s marknad. Definitionen av vad som är att betrakta som olagligt avverkat tar sin utgångspunkt i avverkningslandets lagstiftning. När verksamhetsutövare släpper ut timmer och trävaror på marknaden åläggs hon/han att visa tillbörlig aktsamhet (due diligence, artikel 3 och 4) genom att använda ett systembaserat förfarande. Förfarandet för tillbörlig aktsamhet bryts ned i ett antal åtgärder: information, riskbedömning och åtgärder för att minska risk för att olagligt avverkat timmer eller produkter från sådant trä kommer in på EU:s marknad. I den händelse verksamhetsutövaren identifierar att risk för olaglighet föreligger ska hon/han vidta åtgärder för att minimera risken. Verksamhetsutövarna har möjlighet att beakta certifiering och dylik tredjepartsverifiering i riskbedömning för att försäkra sig om efterlevnad av tillämplig lagstiftning. De föreslagna åtgärderna syftar till att avhålla aktörer från att släppa ut timmer eller trävaror på marknaden utan att så långt det är möjligt ha försäkrat sig om att det är lagligt avverkat. Vid försumbar risk åläggs inte verksamhetsutövaren krav på ytterligare åtgärder. Förordningen tar således fokus på verksamhetsutövarnas agerande snarare än produkterna. Vidare syftar förslaget till att insatserna primärt prioriteras till produkter av tveksamt ursprung/risk för olaglighet. Verksamhetsutövare kan bygga upp sitt eget system/förfarande eller använda ett som tillhandahålls av marknadsaktörer så länge det uppfyller förordningens krav. Härigenom säkerställs möjligheten att befintliga nationella system ska kunna nyttjas som utgångspunkt för efterlevnaden av förordningen. Därutöver finns möjligheten för verksamhetsutövaren att på kontraktsbasis använda speciellt utsedda övervakningsorganisationers system. Övervakningsorganisationerna (monitoring organisations, artikel 5) ska ackrediteras enligt särskilda procedurer. Ackrediteringen av nationella övervakningsorganisationer ska göras av den aktuella medlemsstaten, medan kommissionen ansvarar för ackrediteringen av övervakningsorganisationer som är transnationella. I tillämpningen av förordningen ska FLEGT-licensierat timmer och trävaror anses som lagliga. Syftet är att stärka FLEGT-VPA-processen genom att inom ramen för förordningen skapa incitament för FLEGT-licensierade produkter och underlätta för verksamhetsutövare som hanterar sådant timmer och/eller sådana trävaror. Detsamma gäller produkter med CITES-klassificering. Det har bedömts som en oproportionerlig börda för verksamhetsutövare att tillhandahålla information om timrets ursprung i produkter gjorda av återvunnet material. Sådana produkter föreslås därför undantas från förordningen. Kommissionens förslag om att undanta timmer och trävaror som omfattas av obligatoriska hållbarhetskrav enligt direktiv /28/EG (RES-direktivet) avvisas av ett enigt råd. Rådet anser att förordningen ska gälla timmer och trävaror utan undantag för RES-direktivet och stöder denna uppfattning. I linje med standardförfarande ansvarar behöriga myndigheter, utsedda av medlemsstaterna, för kontroll och offentlig tillsyn. Medlemsstaterna ansvarar för att fastställa regler för påföljder och att verkställa dem. Till sin art ska påföljderna vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Vid marginella överträdelser har den behöriga myndigheten möjlighet att utfärda ett föreläggande för att korrigera verksamhetsutövarens förfarande. Myndigheterna ska föra register över kontrollerna. Eftersom problemen kring handel med timmer och trävaror från olagliga avverkningar är globala är samarbete mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter något som garanteras genom förordningsföreskrifterna. Förordningen ska börja gälla efter datum för ikraftträdandet. Därigenom bereds verksamhetsutövarna tillfälle att förbereda sig inför de nya skyldigheterna. Kommissionen ska utarbeta implementeringsföreskrifter. Förteckningen av produktkategorier som förordningen ska tillämpas på redovisas i bilagan. Utgångspunkten har varit huvudsakliga timmer- och trävaror. Exempelvis ingår rundvirke, brännved, trämöbler etc. men även mer sammansatta produkter som massa och papper samt o.dyl. En grundläggande princip har varit att FLEGT-förordningens produkter ska ingå för att skapa synergi mellan unionens rättsakter. Medlemsstaterna och kommissionen ska sammanställa rapporter om förordningen. I ljuset av dessa ska kommissionen efter att förordningen börjat tillämpas se över hur förordningen fungerar och dess effektivitet. Denna översyn ska därefter ske regelbundet (var sjätte år). Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Förordningen kommer ha allmän giltighet, dvs. i alla delar vara bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat i EU. Ekonomiska konsekvenser Det presenterade förslaget bedöms av kommissionen ha begränsade budgetära konsekvenser på nationella budgetar och EU-budget. Kommissionens konsekvensanalys bedömer att kostnaderna för kontroll av laglighet är tämligen små. Kostnaden för den privata sektorn inom EU bedöms också vara begränsade och förväntas ändra efterfrågan från timmer och trävaror med högre risk till timmer och trävaror med lägre risk. Convention on International Trade of Endangered Species of Fauna and (CITES) bilaga A, B eller C. och rådets direktiv /28/EG av om främjande av ändringen av energi från förnybara energikällor och om ändring och ett senare upphävande av direktiven /77/EG och 2003/30/EG.