urf · GXA5URF1 · 2010-01-01 00:00:00 — 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ Härigenom föreskrivs att i 2 § lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ orden rådet för ledamotsnära frågor ska bytas ut mot ledamotsrådet. Denna lag träder i kraft . 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (RFS 1980:4) (1980:607) om beslutande organ i frågor om disciplinansvar m.m. beträffande arbetstagare hos och dess myndigheter Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (RFS 1980:4) (1980:607) om beslutande organ i frågor om disciplinansvar m.m. beträffande arbetstagare hos och dess myndigheter ska ha följande lydelse. i frågor om disciplinansvar och åtals- i frågor om disciplinansvar och åtals- anmälan enligt lagen (1994:260) om anmälan enligt lagen (1994:260) om offentlig anställning samt om avske- offentlig anställning samt om avske- dande enligt lagen (1982:80) om dande enligt lagen (1982:80) om arbetstagare som skall anställas ge- arbetstagare som ska anställas genom nom beslut av förvalt- beslut av riksdagsstyrelsen och andra arbetstagare som styrelsen bestäm- som styrelsen bestämmer. vice ordförande och tre andra leda- vice ordförande och tre andra leda- Ordföranden och vice ordfö- Ordföranden och vice ordfö- randen skall vara jurister och ha randen ska vara jurister och ha erfa- erfarenhet som domare. renhet som domare. Denna lag träder i kraft . 2.8 Förslag till föreskrift om arbetsordning för riksdagsförvaltningen Härigenom föreskrivs följande. 1 § Grundläggande bestämmelser för verksamheten inom finns i riksdagsordningen (1974:153), lagen (2011:000) med instruktion för . 2 § består av kammarkansliet, utskottens och EU- nämndens kanslier, administrativa avdelningen, kommunikationsavdelningen samt internationella kansli. Övriga bestämmelser om organisation och ansvarsområden meddelas av riksdagsdirektören i särskilda tjänsteföreskrifter. 3 § Bestämmelser om styrelsens sammansättning och uppgifter m.m. finns i riksdagsordningen och i lagen (2011:000) med instruktion för . 4 § Talmannen fastställer tid och plats för styrelsens sammanträden. Riksdagsdirektören bestämmer vilken tjänsteman som ska föredra ett sty- relseärende samt vilka tjänstemän som i övrigt ska närvara. 5 § Styrelseärenden ska anmälas . Kallelse, dagordning och material till anmälda ärenden bör komma ledamöterna till handa senast före sammanträdet. 6 § Vid sammanträde med styrelsen ska föras protokoll, av vilket ska framgå ärendenas huvudsakliga innehåll och de beslut som fattats. 7 § Riksdagsstyrelsen får tillsätta en beredningsgrupp för att bereda ett särskilt ärende. Styrelsen fastställer gruppens uppdrag och ger direktiv för uppdragets utförande. 8 § Följande ärenden ska avgöras av riksdagsdirektören 1.frågor och ärenden som enligt lag ska avgöras av denne, 2.tjänsteföreskrifter och riktlinjer, 3.intern budget och fördelning av resurser ställda till förfogande, 4.frågor som har behandlats i ledamotsrådet och sådana frågor av större vikt som inte ankommer på styrelsen, 5.tjänsteresa och semester för chefer och annan personal direkt underställd riksdagsdirektören, 6.samtliga ärenden som berör värden överstigande eller som kan leda till kostnader överstigande detta belopp om inte särskilt delegationsbeslut meddelats avseende viss typ eller grupp av ärenden, 7.fastställande av beredskapsplaner, 8.inledande av rättsligt förfarande, utom inkassoåtgärd, som inte styrelsen beslutar om, samt 9.ärenden som rör ackreditering av företrädare för massmedier, om beslutet innebär att en begäran om ackreditering avslås eller att en ackreditering återkallas. 9 § Av 17 § lagen (2011:000) med instruktion för framgår att ärenden, som inte enligt instruktionen ska beslutas av styrelsen eller personalansvarsnämnden, ska avgöras av riksdagsdirektören eller, om riksdagsstyrelsen inte bestämt något annat, av den riksdagsdirektören utser. 10 § På begäran av riksdagsdirektören ska ledamotsrådet lämna sin bedömning av frågor som är av principiell betydelse och av ledamotsnära karaktär. 11 § Bestämmelser på det ekonomiadministrativa området finns i lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och och i föreskrifter. 12 § Vid myndigheten ska finnas en funktion direkt underställd riksdagsstyrelsen som är ansvarig för myndighetens internrevision. 13 § En chef inom har ansvar för verksamheten inom sitt ansvarsområde. Det innebär att chefen ansvarar för att 1.planera, leda, samordna och följa upp verksamheten, 2.verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt samt att den utvecklas och anpassas till de krav som ställs på den, 3.arbetet bedrivs i enlighet med verksamhetsplanen och andra fastställda styrdokument, 4.verksamheten inom ansvarsområdet samordnas med verksamheten vid i övrigt, 5.säkerheten har den nivå som krävs och att risk- och sårbarhetsanalyser genomförs, 6.systemägaruppgifterna för de IT-system som finns inom ansvarsområdet fullgörs, 7.behov av ändringar i föreskrifter, riktlinjer och tjänsteföreskrifter inom ansvarsområdet omgående anmäls, 8.interna instruktioner för verksamheten utarbetas, samt att 9.närmaste högre chef utan dröjsmål informeras om ärenden och händelser av större vikt eller principiell betydelse inom ansvarsområdet. 14 § Chefen har ansvar för personalen inom ansvarsområdet. Det innebär att chefen ansvarar för arbetsorganisation, arbetsmiljö, jämställdhet och kompetensutveckling samt det i övrigt som chefen ska sköta i dennes egenskap av arbetsgivarens företrädare. 15 § Chefen har ekonomiskt ansvar. Det innebär att chefen ska budgetera verksamheten och svara för att budgeten följs. Chefen ansvarar vidare för att det finns en rättvisande ekonomisk redovisning, uppföljning och en god intern kontroll inom sitt verksamhetsområde. 16 § Chefen har ansvar för informationsverksamheten inom ansvarsområdet. Det innebär att chefen ska se till att personalen får den information som behövs för verksamheten samt att ansvarsområdets utåtriktade information utformas och lämnas efter samråd med kommunikationsavdelningen. 17 § Chefredaktören för tidningen är ansvarig utgivare för tidningen. 18 § Varje chef ska noga pröva möjligheterna till delegering inom sitt ansvarsområde. Närmare bestämmelser om delegation finns i särskilda tjänsteföreskrifter. Råder tveksamhet om vem som är behörig att besluta enligt myndighetens besluts- och delegationsordning ska frågan alltid överlämnas till närmast högre chef. 19 § Av myndighetens delegationsbeslut ska framgå 1.vem som har rätt att besluta, 2.i vilken typ av ärende det gäller, och 3.om ärendet ska föredras. Delegationsbeslut ska vara skriftliga. 20 § När en ordinarie chef inte är i tjänst eller på utrikes tjänsteresa ska en vikarierande chef förordnas. Ett sådant förordnande får inte delegeras vidare. 21 § består av riksdagsdirektören som ordförande, personalföreträdarna, personalchefen och chefsjuristen samt de ytterligare ledamöter som riksdagsdirektören bestämmer. Av 25 § lagen (2011:000) med instruktion för framgår vilka frågor som ska prövas av nämnden. 22 § På begäran avger personalansvarsnämnden yttrande till domstol i frågor som avses i 29 kap. 5 § 5 . 23 § Riksdagsdirektören fastställer tid och plats för personalansvarsnämndens sammanträden. Kallelse, dagordning och material till anmälda ärenden bör komma ledamöterna till handa senast före sammanträdet. Vid sammanträde med personalansvarsnämnden ska protokoll föras, av vilket ärendenas huvudsakliga innehåll och de beslut som fattats ska framgå. 24 § Ärendena avgörs efter föredragning. Föredragande är personalchefen eller den tjänsteman som riksdagsdirektören bestämmer. Vid omröstning tillämpas bestämmelserna i 29 kap. om omröstning i brottmål. Avvikande mening ska antecknas i protokollet. I fråga om jäv gäller förvaltningslagens bestämmelser. Postbehandling, registrering och utlämnande av allmän handling 25 § I tjänsteföreskrift ska meddelas de bestämmelser som behövs för postbehandling, arkivering och förvaring samt utlämnande av allmän handling. Öppethållande, expeditionstider m.m. 26 § Registrator vid ansvarar för myndighetens centrala diarium samt samordnar diarieföring och annan hantering av allmänna handlingar. Registratorskontoret ska under arbetsdagar normalt vara öppet för externa besökare kl. 09.0011.30 och kl. 13.0016.00. Dag då arbetstiden är förkortad ska registratorskontoret vara öppet för externa besökare kl. 09.0012.00. Tiden då registratorskontoret hålls öppet ska anslås på anslagstavla och i övrigt ges till känna på lämpligt sätt. Inskränkning i tiden bör tillkännages minst i förväg. Föredragning, begäran om upplysningar 27 § Innan ett ärende avgörs ska det beredas så allsidigt som möjligt. Särskilt ska beaktas behovet av att synpunkter inhämtas från de verksamhetsområden som berörs av frågan. Den som handlägger ett ärende har behörighet att begära in de förklaringar, upplysningar eller yttranden som behövs för beredningen och för att ärendet ska kunna avgöras. 28 § Beslutshandling i ärende som föredras undertecknas av den beslutande och kontrasigneras av den som föredragit ärendet. Protokoll ska föras över beslut genom vilket ett ärende avgörs om det inte finns någon annan beslutshandling. Protokollet ska undertecknas av protokollföraren och justeras av den som fattat beslutet eller den som utsetts att justera detta. Övriga som deltagit i den slutliga handläggningen av ärendet bör signera protokollet. Av protokollet ska ärendets diarienummer framgå. föreskrifter och riktlinjer m.m. 29 § En författning meddelad av riksdagsstyrelsen ska benämnas föreskrift. De bestämmelser som utöver denna arbetsordning behövs för verksamheten vid ska meddelas av riksdagsdirektören och benämnas tjänsteföreskrift. Av 2 § lagen (1982:1255) om författningssamlingar för riksdagsförvaltningen och framgår att föreskrifter och tjänsteföreskrifter ska kungöras i (). För rekommendationer m.m. som inte utesluter andra handlingssätt ska användas beteckningen riktlinjer. Dessa beslutas av riksdagsdirektören och ska utges med enhetligt utseende årsvis i en särskild numrerad serie. 30 § En anställd hos får inte ha något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för dennes opartiskhet eller som kan skada . En medarbetares begäran om besked från huruvida en bisyssla är förenlig med 7 § lagen (1994:260) om offentlig anställning ska göras skriftligen. Beslut i en sådan fråga fattas av riksdagsdirektören. 31 § representation ska präglas av återhållsamhet. Representation, såväl extern som intern, får beslutas av riksdagsdirektören, chefer samt tjänstemän som meddelats särskilt bemyndigande därtill. 32 § ska ha en officiell anslagstavla med den placering riksdagsdirektören bestämmer. Denna föreskrift träder i kraft då föreskriften (RFS 2000:2) om arbetsordning för riksdagsförvaltningen upphör att gälla. Riksdagsstyrelsen har genom beslut (dnr 230-2528-08/09) gett riksdagsförvaltningen i uppdrag att genomföra en översyn av lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen. Direktivet till utredningen återfinns i bilaga. I uppdraget har ingått att genomföra en översyn av regelverket kring ledningen av riksdagsförvaltningen och ansvarsfördelningen mellan olika organ inom förvaltningen. Enligt direktivet ska utredaren bl.a. även se över vissa tjänstebenämningar samt reglerna kring tjänstetillsättningar. Den struktur och den ansvarsfördelning som finns i myndighetsförordningen (2007:515) samt de myndighetsspecifika instruktionerna för myndigheterna under regeringen ska, där så är relevant, tjäna som förlaga. I uppdraget har ingått att integrera delar av de förslag till reglering av formerna för intern styrning och kontroll samt internrevision för myndigheter som på uppdrag av riksdagsstyrelsen beretts av en expertgrupp. Denna expertgrupp har bestått av representanter från riksdagsförvaltningen, JO, , , och . Dessa förslag avses att behandlas . 3.2 Behovet av en översyn Varje myndighet måste ständigt vara uppmärksam på i vad mån reglerna på myndighetens område leder till eftersträvade resultat. Att ha en otydlig reglering kan vara hämmande för en modern verksamhetsutveckling. Inom statsförvaltningen råder ett allmänt krav på effektivitet och rationella rutiner, vilket bl.a. medför behov av möjligheter till organisatoriska omdispositioner. En instruktion ska ge de övergripande bestämmelserna för en myndighets uppgifter, beslutsformer och arbetssätt. Detaljreglering bör däremot ske på en lägre nivå. Den nuvarande lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen tillkom (1999/2000:TK2, bet. 1999/2000:KU19) och har därefter ändrats ett flertal gånger. Instruktionen bygger på ett förslag från den parlamentariska kommittén, , som 1998 fick i uppgift att se över vissa frågor om arbetsformer. Förslaget innebar i korthet att en ny riksdagsstyrelse övertog beslutsuppgifter från talmanskonferensen och förvaltningsstyrelsen och blev högsta beslutande organ i alla frågor som gäller riksdagsförvaltningen. Talmannen blev ordförande i styrelsen. Riksdagsdirektören föreslogs ansvara för ledningen av hela förvaltningens verksamhet inför styrelsen. En följd av detta förslag var att förvaltningskontoret inte längre kunde vara en från den övriga förvaltningen avgränsad del av organisationen för hanteringen av vissa myndighetsuppgifter. 2009/10:URF1 3 BAKGRUND tion ersattes av en instruktion som omfattade hela den samlade riksdagsförvaltningen. Flera av formuleringarna i förvaltningskontorets instruktion fick dock följa med över till den nu gällande instruktionen och har därefter inte ändrats och heller inte tillämpats. Det kan alltså nu konstateras att den nuvarande instruktionen har blivit svåröverskådlig och innehåller ett antal oklarheter och även t.o.m. ett antal direkt felaktiga hänvisningar. Instruktionen är i sin nuvarande utformning inte anpassad till gällande praxis inom myndigheten och bl.a. ansvarsfördelning och beslutsbefogenheter är otydliga. Ytterligare ett motiv för översynen av riksdagsförvaltningens instruktion är att verksförordningen (1995:1322) upphörde och ersattes av en ny myndighetsförordning (2007:515), som är tillämplig på samtliga förvaltningsmyndigheter under regeringen. Regeringen avsåg med förändringarna att uppnå en tydligare reglering av ansvaret för sina myndigheters verksamhet. Förordningen innebär ett förtydligande av de tre ledningsformerna enrådighetsmyndighet, styrelsemyndighet och nämndmyndighet. Re- gleringen av ledningsformen i instruktionerna för de myndigheter som lyder under regeringen har också blivit mer tydlig och enhetlig. I samband med tillkomsten av den nya myndighetsförordningen skrevs ett stort antal av myndigheternas instruktioner om. I enlighet med direktivet har utredaren gjort bedömningen att en språklig anpassning till de begrepp som bl.a. används i den nya myndighetsförordningen så långt det är möjligt även bör införas i riksdagsförvaltningens instruktion. Det torde även finnas ett värde i att riksdagsförvaltningens instruktion så mycket som möjligt ansluter till de instruktioner som gäller för statliga myndigheter i allmänhet. Utredaren anser att de förändringar som behövs för att komma till rätta med de nuvarande bristerna är av sådan omfattning att instruktionen i sin helhet behöver omarbetas. 4.1 Bakgrund och förutsättningar De grundläggande bestämmelserna för riksdagsförvaltningens arbetsuppgifter ges i riksdagsordningen (RO). Där slås fast att det övergripande målet för riksdagsförvaltningen är att skapa goda förutsättningar för att ska kunna uppfylla sina konstitutionella och demokratiska uppgifter samt sina internationella åtaganden. Detta mål har internt inom riksdagsförvaltningen vidareutvecklats i samband med beslutet om strategisk plan och planeringsanvisningar för (dnr 250-1991-07/08) till uppdrag. ska således enligt sitt uppdrag skapa bästa möjliga förutsättningar för och ledamöternas arbete genom att: svara för väl fungerande stöd till arbetet i kammare och utskott svara för väl fungerande stöd och service till ledamöter och partikanslier främja kunskapen om och dess arbete vårda och bevara byggnader och samlingar vara en väl fungerande och framsynt myndighet och arbetsgivare Det är riksdagsstyrelsen som med utgångspunkt i instruktionens bestämmelser fastställer riksdagsförvaltningens uppdrag. Styrelsen godkände och ställde sig bakom förslaget till formulering av uppdraget vid mötet . Arbetet i styrelsen har bedrivits i syfte att tydliggöra det övergripande uppdragets olika beståndsdelar och underlätta en tydlig och relevant uppföljning. Till skillnad från myndigheterna under regeringen som har en entydig uppdragsgivare i regeringen arbetar riksdagsförvaltningen i många avseenden mot flera olika intressenter. Riksdagspartierna har inte sällan olika intressen och olika åsikter i de frågor som faller inom riksdagsförvaltningens ansvarsområde. Den samlade parlamentariska ledningsorganisationen i form av riksdagsstyrelsen har dock gett en tydlighet i organisationen och därmed fått rollen som riksdagsförvaltningens uppdragsgivare. En särskild värdegrund för riksdagsförvaltningen har utarbetats inom riksdagsförvaltningen och fastställts av riksdagsdirektören. är folkets främsta företrädare. Att arbeta i riksdagsförvaltningen innebär att verka i demokratins och ytterst i folkets tjänst. Vår uppgift är att skapa bästa möjliga förutsättningar för ledamöter att genomföra det förtroendeuppdrag som svenska folket givit dem. I mötet med ledamöter, allmänhet och arbetskamrater ska vårt arbete präglas av: Opartiskhet, saklighet och integritet Öppenhet, ansvarstagande och samarbetsanda Omtanke och respekt för allas lika värde En gemensam värdegrund, en gemensam etik, är en tillgång i arbetet inom alla verksamhetsområden. Den ska vara ett stöd också om det formella regelverket är oklart eller otillräckligt. Den statliga förvaltningspolitiken bygger på de tre grundläggande värdena demokrati, rättssäkerhet och effektivitet. I den förvaltningspolitiska propositionen (prop. 1997/98:136, bet. 1997/98:KU31, rskr. 1997/98:294) lades förvaltningspolitiken fast och regeringens riktlinjer för och krav på den framtida statliga förvaltningen redovisades. I propositionen anges hur den svenska statsförvaltningen ska arbeta. Denna ska, med höga krav på rättssäkerhet, effektivitet och demokrati, vara tillgänglig och tillmötesgående. Den ska ha medborgarnas fulla förtroende, ge näringslivet goda arbets- och tillväxtförutsättningar samt vara framgångsrik och respekterad i det internationella samarbetet. Myndigheterna ska genomföra sina uppdrag med hög kvalitet, öppenhet, motiverade och kompetenta medborgare, dugliga chefer och förändringsförmåga. Propositionen antogs av en enig riksdag. kommer att behandla en ny förvaltningspolitisk proposition. De grundläggande bestämmelserna för riksdagsförvaltningens arbetsuppgifter ges i riksdagsordningens 9 kap. Bestämmelserna i 9 kap. 4 § RO anger gränserna för riksdagsförvaltningens kompetens. gällande 9 kap. 4 § RO lyder: 4 § skall, när det gäller och myndigheter, i den omfattning bestämmer 1.handlägga frågor angående förhandlingar om anställnings- och arbetsvillkor för arbetstagare samt andra personalfrågor, 2.upprätta förslag till anslag på statsbudgeten, dock inte för , 3.i övrigt handlägga frågor om förvaltningen inom och frågor om förvaltning av ekonomisk natur inom myndigheter, utom , och 4.besluta om föreskrifter och råd i sådana frågor som avses i 13. I fråga om förslag till anslag på statsbudgeten för skall riksdagsförvaltningen yttra sig innan beslutar om förslaget. I riksdagsstyrelsens framställning Uppföljning av riksrevisionsreformen (2009/10:RS4) föreslås dock att paragrafens sista stycke tas bort med föreslaget ikraftträdandedatum . Vilka uppgifter som, inom den i riksdagsordningen angivna ramen, riksdagsförvaltningen ska utföra ankommer på att bestämma i instruktion eller annan lag eller genom beslut i annan form (Grundlagberedningens bet. SOU 1972:15 s. 302). I 9 kap. 4 § RO ges en beskrivning av de uppgifter som kan läggas på riksdagsförvaltningen och således inte en närmare fastlåsning av hur långt befogenheterna ska sträcka sig. I den nu gällande instruktionen (2000:419) för riksdagsförvaltningen anges i den inledande paragrafen sex huvuduppgifter för riksdagsförvaltningen: 1.biträda vid behandlingen av ärenden, 2.svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen, 3.informera om arbete och frågor som rör EU, 4.handlägga ärenden rörande internationella kontakter, 5.svara för säkerhet och för fredstida krishantering i samt 6.tillhandahålla de resurser och den service m.m. som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. 5.2 Överväganden och förslag beslutar enligt 9 kap. 3 § RO om instruktion för riksdagsförvaltningen. Utredaren utgår i detta förslag från de överväganden som riksdagskommittén redovisade då den nu gällande instruktionen förelades (1999/2000:TK2). Utgångspunkten var då, och är även , att instruktionen ska ge ett tydligt stöd åt alla de olika verksamheter som ska bedrivas inom myndigheten. Detta ligger i linje med principen att statliga myndigheter i princip endast ska utföra sådan verksamhet som de har författningsstöd för. uppgifter och arbetsformer är dock inte statiska. Bestämmelserna bör därför inte vara så detaljerade att de motverkar behovet av verksamhetsutveckling. I enlighet med strukturen för instruktioner för myndigheter under regeringen, anser utredaren att myndighetens uppgifter ska samlas under en inledande rubrik. Inledningsvis föreslås att begreppet huvuduppgifter tas bort eftersom detta inte längre används i verksamheten. Begreppet tillkom för att markera att skulle utgöra en integrerad organisation, och en bestämmelse infördes som mer konkret lyfte fram de huvuduppgifter som åvilade den samlade förvaltningen (bet. 1999/2000:KU19). Inledningsvis föreslås i stället att det regleras att riksdagsförvaltningen är en myndighet under med uppgift att biträda . På detta sätt tydliggörs att riksdagsförvaltningen är en av underlydande myndigheter och därmed skild från i dess egenskap av beslutsfattare. är centrala myndighet för handläggning av de frågor som anges i 9 kap. 4 § RO (Grundlagarna, , Stjernquist m.fl., andra upplagan s. 816). Termen riksdag används enligt bl.a. nämnda grundlagskommentar (s. 208) uteslutande som beteckning på statsorganet folkrepresentationen. I den nu gällande instruktionen förekommer de olika begreppen , riksdagsförvaltningen och förvaltningen och det är i vissa fall oklart vad som faktiskt avses. Målsättningen är att i det nya förslaget tydliggöra skillnaden mellan och riksdagsförvaltningen. För att ytterligare betona att riksdagsförvaltningen är en av underlydande myndigheter föreslås att myndighetens namn från och med ikraftträdandet av den nya instruktionen stavas med stor bokstav. Detta för att det tydligt ska framgå att myndigheten ingår i kretsen av riksdagsmyndigheter tillsammans med , , ombudsmän och nämnderna. En parallell kan även dras med regeringens stavning av . I förslagen till lagtexter är myndighetsnamnet därför skrivet med stor bokstav. Innebörden av regleringen i den nu gällande första paragrafen i instruktionen förs i förslaget över till den nya instruktionens inledande bestämmelse, dock med undantag av punkt 5. Anledningen till att punkt 5, säkerhet och fredstida krishantering, inte omnämns i den nu föreslagna inledande paragrafen är att riksdagsförvaltningen sedan bestämmelsen infördes i instruktionen har omorganiserat arbetet med säkerhet och beredskap. Dessa funktioner är inte längre direkt underställda riksdagsdirektören utan är att betrakta som en del av den löpande verksamheten. Noteras kan att Lagrådet vid behandlingen av förslaget till den nu gällande 1 § 5 (bet.