rfr · GX0WRFR8 · 2010-03-01 00:00:00 — Jag vill lämna en kommentar till som undrade vilka som är de viktigaste framtidsfrågorna. Jag skulle vilja säga så här: . Vilken norm är det som råder för vem som får ta plats på scen och vem som får vara utförare? Vi har inte pratat så mycket om konstnärliga uttryck här . Det är jätteviktigt. Jag skulle vilja säga att här i har vi en väldigt statisk norm när det gäller hur en dansare ska se ut, vem som är skådespelare och vem som får uttrycka sig. Det ser lite annorlunda ut om vi blickar ut i världen. Jag tror att vi måste driva på institutionerna att visa intresse för frågorna. Piska och morot är jättebra, men det måste också finnas ett intresse för att det finns andra konstnärliga uttryck som är intressanta och som inte syns på våra scener här i . Vi jobbar väldigt mycket med det genom våra föreställningar. Vi möter människor som aldrig har sett människor med funktionsnedsättning aktiva på scen. Det spelar roll. Betydelsen av att man får möta det som barn och vara aktiv har lyfts upp mycket. Vi möter många unga vuxna som aldrig har haft chansen som barn, och så får det naturligtvis inte vara. Det är viktigt att det finns förebilder, att det finns morötter, men också att man ser betydelsen av att det professionella kulturlivet intresserar sig för att belysa det på olika sätt. : Jag instämmer i det du säger, . Vi vill gärna utmana . Jag vill också fästa er uppmärksamhet på att det är av eleverna på våra konstnärliga högskolor runt om i som har någon form av fysisk funktionsnedsättning. Det är illa nog, men sedan finns det också ett annat problem. Hur löser de här eleverna frågan med studiemedel? Det kan ju vara så att man inte har full arbetskapacitet. Deras arbetskapacitet kanske ligger . Ska man då utestängas från högre utbildning för att man inte riktigt orkar vara verksam i ? Sedan finns det en annan sak, nämligen detta med assistans. Man kan behöva hjälp. Man kanske behöver flytta till en annan kommun. Det är många praktiska problem runt människor för att de ska kunna flytta från en kommun till en annan. Man upplever att det är lite grann av kommunarrest. Hur ska man få råd att utbilda sig nu när samhället är så öppet och gärna vill släppa in fler personer med funktionsnedsättning för att förändra vår norm och vår syn på konst? Vem som helst får svara på frågan. (): Jag vill börja med att tacka för en otroligt intressant information till oss. Jag tror att många av oss har fått upp ögonen och känslorna för viktiga saker som inte har fått tillräcklig uppmärksamhet i kulturpolitiken . För mig och många av oss är spridning av kultur till breda grupper av OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDRADE OCH SCENRUMMET 2009/10:RFR8 avgörande betydelse för vårt kulturpolitiska engagemang. Kulturlivet ska inte vara ett privilegium för smala grupper, varken som utövande eller som publik. Ni pekar på stora grupper som är utestängda från det kulturliv som många av oss tar för givet. Jag skulle uppskatta att få lära mig mer om hur stora ni bedömer att de här grupperna är som står utanför dagens möjligheter till kulturutövande och kulturdeltagande som publik. Som du påpekade är det mycket heterogena grupper som är begränsade på helt olika sätt. Jag tror att det skulle vara en viktig vägledning för oss i det fortsatta arbetet om vi kunde få lite mer kött på benen. ber jag naturligtvis inte om en vetenskaplig siffra som säger att det är 812 416 personer utan olika typer av beskrivningar som kanske finns eller kanske kan komma att finnas . (): Mycket intressant har vi fått till oss. Vi har ibland så kallade framtidsdagar i . Jag tycker att det här är ett ämne som verkligen passar inom olika politikområden. Vi har tagit upp utbildning, arbetsmarknad och andra delar. Det här är en fråga som vi måste fortsätta att bilda oss i. Vi har fått mycket till oss, och vi ska försöka sprida det vidare till våra partivänner. Jag gjorde en reflexion när jag besökte Lorensbergsteatern när Glada Hu- dik skulle komma dit. Min fråga var: Varför Lorensbergsteatern? Det är ju en privatteater. Jo, därför att det inte var någon av de offentliga institutionerna som ville ta emot dem. Med detta vill jag säga att det här inte bara är viktigt för den offentligt finansierade kulturen. Huvuddelen av finansieringen av kulturen sker ju av människor själva och inte av skattebetalarnas medel via kommuner, riksdag eller regioner. Det är oerhört viktigt att det tränger ut i alla delar, men vårt ansvar är ju det offentligt finansierade, och där måste vi bli mycket bättre på att ställa krav. Med nya uppdrag tror jag att vi kan jobba vidare med den här frågan. Det behöver göras mycket. Jag har en fråga till och . Ni har gjort så mycket. Skulle du kunna utveckla lite grann hur intresset har varit? Finns det en kunskapsbank som ni kan föra över till andra? Man hade önskat att företrädare för Svensk scenkonst fanns här. Skulle du kunna utveckla den kunskapen lite grann? : Jag vill kommentera den fråga som ställde angående antal. Jag kan inte på något sätt leverera några siffror, men jag kan ge en bild av att vi möter väldigt många unga vuxna människor, framför allt i . Det är i glesbygd och städer. Det är människor med olika former av funktionsnedsättning. Jag måste tyvärr säga att det vi hör är skrämmande. Det är väldigt få som har haft chans att gå i musik- eller kulturskola. Det är glädjande att musik- och kulturskolorna jobbar på det , men vi har ändå en grupp unga som egentligen, enligt de politiska besluten i 2009/10:RFR8 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDRADE OCH SCENRUMMET kommunerna där det står att alla barn har rätt till musik- och , inte har haft chansen. De måste ges möjlighet. De kommer inte in. Det är väldigt segregerat på det sättet att man jobbar utifrån diagnoser. Bor man i finns det kanske inte så många med exakt samma diagnos. Det är väldigt många som varken har tagit del av kultur eller varit utövare. Det är framför allt väldigt många som inte har någon stöttning runt omkring sig trots de bra system som finns . De kan inte ta sig till verksamheter därför att de inte får tillräckligt med ledsagning för att komma till en kurs eller gå på en aktivitet. : Jag ska börja med att svara på frågan utifrån det publika perspektivet, för det känner jag att jag kan prata om . En publik som har en funktionsnedsättning beter sig precis som en vanlig publik. När det är många som kommer är det många med hörselnedsättning eller synhandikapp som kommer. När det är en smalare produktion är det färre. Det är precis samma mönster. Sedan får vi inte glömma bort att det handlar om människor som inte har vetat om att det finns. Det är någonting som inte har funnits. Vi måste fortsätta att ropa och informera så att man får reda på att man har möjligheten. Vi har många erfarenheter och många kunskaper. Vi har många kontakter. Vi har utbildningsupplägg. Vi försöker ta emot alla som efterfrågar. Jag försöker att vara ute så mycket som jag kan och prata om det. Vi har haft många studiebesök . kommer kommun ned inför Värmlandsoperan. Inför ombyggnationen på har vi en konsult som jag hittade. Förutom att han är arkitekt och kan funktionsnedsättningsfrågorna har han också den meriten att han själv är rullstolsburen. Det gör att han verkligen kan detta. Folkteatern har fått träffa honom, och jag har varit där. Vi försöker på alla sätt. Det var också en grund för att kunna sprida det vidare. : Tillgänglighet byggs inte av ramper allena. Om människor har stått utanför att delta i en verksamhet hjälper det inte att rampen kommer om inte någon säger välkommen. Det är en av de stora sakerna. Moomsteatern tar emot många människor. Jag antar att vi tar emot fler människor med intellektuella funktionsnedsättningar än många andra teatrar. En av de saker som påverkar är givetvis representationen på scenen. Det är därför som det som säger är så oerhört viktigt. Lyft blicken från tillgänglighet till full delaktighet på alla nivåer! Det betyder också att ni i kulturutskottet har en viktig måltavla till här, nämligen medier, public service och representationen för människor med funktionshinder, inte som föremål i dokumentärer utan som sändare av budskap. Där är nyckeln. (): Det känns som om vi skulle kunna hålla på till med den här utfrågningen. Det finns fortfarande mycket att säga. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDRADE OCH SCENRUMMET 2009/10:RFR8 Jag tror att det var som inledde med att citera en arbetskompis som sade: Att arbeta med kultur är att bjuda in någon att titta på mitt hjärta. Vi i utskottet vill tacka för att vi har fått se så mycket. Det har varit väldigt lärorikt för oss och också väldigt stimulerande. Det är ingen slump att utskottet har valt att arrangera en utfrågning med just detta tema. Det är någonting som engagerar oss mycket och som vi också funderar mycket på. Vi hoppas att fler i samhället och i det här huset ska fundera ännu mer på detta. sade i sin inledning att det händer mycket, och det har vi verkligen fått exempel på under den här utfrågningen. Det är kanske så att man skulle vilja att det hände ännu mer och att det gick ännu snabbare, som sade i inledningen. De goda exemplen finns, men det är viktigt att de också sprids på bästa möjliga sätt så att alla får möjlighet att ta del av dem och att alla får möjlighet att delta fullt ut i kulturlivet. Beslutsamhet, engagemang och kreativitet är sådant som det förmodligen kommer att behövas mer av om vi ska lyckas med det vi vill lyckas med. Det vore väl konstigt om inte just kulturlivet skulle kunna visa kreativitet, beslutsamhet och engagemang. Det är väl något av kulturlivets . Alldeles strax avslutas den här utfrågningen. Det kommer att göras med en voteringssignal som ljuder i hela huset. Det är ingen brandsignal. Låt oss låta den voteringssignalen vara ett tydligt tecken till oss politiker om att nu behövs det också beslutsamhet och beslut som leder i rätt riktning. Jag vill på utskottets vägnar tacka inledarna för många intressanta inlägg och övriga deltagare för de perspektiv som ni har gett oss och de tankar som ni har delat med er av. Jag skulle också vilja tacka utskottets kansli som har planerat och genomfört detta på ett bra sätt och övriga personal som har gjort det möjligt och ställt upp med all teknik. Framför allt vill jag tacka teckentolkarna som har gjort att vi har kunnat genomföra den här utfrågningen på ett väldigt bra sätt. Stort tack för att ni har tagit er tid att erbjuda utskottet den här kunskapen! Vi hoppas nu att vi ska kunna gengälda detta med många kloka beslut framöver.