urf · GXA5URF2 · 2010-01-01 00:00:00 — Med säkerhetsskydd avses enligt 3 § skydd mot spioneri, sabotage, och andra brott som kan hota rikets säkerhet, skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och som rör rikets säkerhet och skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Det framgår av 9 § att de myndigheter som omfattas av lagens tillämpningsområde var och en inom sitt verksamhetsområde ska se till att de som berörs av bestämmelserna i lagen informeras om innehållet i lagen och ges utbildning i frågor om säkerhetsskydd och att säkerhetsskyddet kontrolleras. I 10 § har bl.a. nämndmyndigheter bemyndigats att meddela de närmare föreskrifter inom sitt verksamhetsområde som behövs för tillämpningen av lagen och säkerhetsskyddslagens (1996:627) bestämmelser om säkerhetsprövning. Det kan nämnas att 1129 §§ säkerhetsskyddslagen (1996:627) som bl.a. handlar om säkerhetsprövning, registerkontroll, placering i säkerhetsklass och särskild personutredning också är tillämplig för och dess myndigheter. Lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i syftar till att förebygga att det i förövas brott som innebär en allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Beslut om säkerhetskontroll fattas enligt 2 § av talmannen och ska avse visst tillfälle eller . Enligt 3 § omfattar säkerhetskontroll den som utan att vara ledamot av uppehåller sig i . Kontroll av anställda vid riksdagsförvaltningen och partikanslierna får dock endast ske om det finns särskilda skäl för det. Lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter samt säkerhetsskyddslagen (1996:627) är tillämpliga på nämndmyndigheter. Den förstnämnda lagen ställer krav på varje myndighet att aktivt ta ställning till behovet av säkerhetsskydd och anpassa det med hänsyn till verksamhetsförutsättningarna. Det är inte tydligt vilken praktisk betydelse dessa lagar kan ha för nämndmyndigheterna, men det går inte att bortse från deras existens. Det väcker frågan om nämndmyndigheterna behöver information eller stöd från riksdagsförvaltningen om säkerhetsskyddsförfattningarna och om det i nämndmyndigheternas instruktioner inte borde finnas en hänvisning till föreskriftsrätten enligt 10 § lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. 2009/10:URF2 4 REGELVERK SOM GÄLLER FÖR NÄMNDER När det gäller lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i kan det konstateras att uppdragstagare i nämndmyndigheter vid besök i rättsligt befinner sig i samma kategori som vilken besökare som helst. Det kan ifrågasättas om det är ett rimligt synsätt, i varje fall om man utgår från att riksdagsförvaltningen är ett slags värdmyndighet för nämndmyndigheter. I praktiken torde det inte vara fråga om något påtagligt problem. Det är snarare praktiska frågor om tillgänglighet och passerkort för tillträde till som kan behöva ses över. I arkivlagen (1990:782) finns grundläggande bestämmelser om myndigheternas och vissa andra organs arkiv. Inom riksdagsområdet gäller föreskriften (RFS 2004:4) om arkiv och gallring för och dess organ. Den är tillämplig på och dess organ utom , , Stiftelsen och . handlingar förvaras och arkiveras hos . I arkivföreskriften finns uttryckliga bestämmelser om ansvarsfördelningen mellan arkiv, som är enhet inom riksdagsförvaltningen, och de arkivansvariga i riksdagsorganen. Det är ordförandena i nämnderna som är arkivansvariga. 5 nuvarande uppgifter och ansvar 5.1 Uppgifter enligt riksdagsordningen I 9 kap. 4 § riksdagsordningen finns grundläggande bestämmelser om riksdagsförvaltningens uppgifter i frågor om personal och förvaltning. ska, när det gäller och myndigheter, i den omfattning som bestämmer 1.handlägga frågor angående förhandlingar om anställnings- och arbetsvillkor för arbetstagare samt andra personalfrågor 2.upprätta förslag till anslag på statsbudgeten, dock inte för 3.i övrigt handlägga frågor om förvaltningen inom och frågor om förvaltning av ekonomisk natur inom myndigheter, utom 4.besluta om föreskrifter och råd i sådana frågor som avses i 13. Bestämmelserna har en övergripande karaktär, och de förutsätter att det sker en närmare reglering av riksdagsförvaltningens uppgifter genom lag. På frågan om vilka organ riksdagsförvaltningens uppgifter ska innefatta är svaret i riksdagsordningen: och myndigheter. Vad som avses med myndigheter har tagits upp i avsnitt 2.3. 5.2 Uppgifter enligt lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen Under utredningsarbetet har det framkommit att förvaltningens instruktion, arbetsordning och övriga styrdokument varit föremål för en översyn med målet att inte tynga instruktionen med onödiga detaljbestämmelser och att den förhållandevis nya myndighetsförordningen (2007:515) är inspirationskälla. Enligt uppgift planeras inte någon mer genomgripande ändring av innehållet i den huvudbestämmelse som anger vad som är riksdagsförvaltningens uppgifter; man tänker sig att i uppräkningen lyfta fram partikansliernas och enskilda riksdagsledamöters verksamhet. Den nuvarande lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen reglerar närmare vad förvaltningen ska ansvara för. I 1 § anges vad som är riksdagsförvaltningens huvuduppgifter, nämligen att 1. biträda vid behandlingen av ärenden 2009/10:URF2 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR 2.svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen 3.informera om arbete och frågor som rör EU 4.handlägga ärenden rörande internationella kontakter 5.svara för säkerhet och för fredstida krishantering i 6.tillhandahålla de resurser och den service m.m. som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. Det är endast punkterna 2 och 6 i 1 § som kan tänkas beröra nämnder. Punkt 2 hänvisar tillbaka till vad som anges i 9 kap. 4 § riksdagsordningen. Av störst intresse för nämnder är punkt 6. Den har levt vidare från instruktionen för , och i förarbetena (delbetänkandet från /2000:TK:2 Ny förvaltningsorganisation för s. 12) framgår att den anger förvaltningens uppgift som serviceorgan för . Det finns anledning att instämma i bedömningen i den till direktiven fogade kartläggningen att det är otydligt i lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen vilka övriga riksdagsorgans verksamhet som avses. Men i praktiken råder knappast något tvivel om att i varje fall nämndmyndigheter anses vara riksdagsorgan även om förarbetena inte innehåller något uttalande i fråga om nämnderna. De innefattas i den allmänt formulerade skyldighet som förvaltningen har att se till att det finns resurser och service så att kammaren, utskotten och övriga organ kan bedriva sina verksamheter. Detaljerade uppgifter i instruktionen De uppgifter för riksdagsförvaltningen som anges i 2 § lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen är relativt detaljerade och konkreta. Uppgifterna är villkorade. ska ha följande uppgifter om inte annat är föreskrivet: 1.upprätta förslag till anslag på statsbudgeten avseende och dess myndigheter m.m., dock inte för 2.meddela föreskrifter för utarbetandet av förslag till anslag på statsbudgeten för och dess myndigheter utom samt meddela sådana ekonomiadministrativa föreskrifter i övrigt för och dess myndigheter utom och som inte ska meddelas av riksdagsstyrelsen enligt 41 § lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och 3.yttra sig över förslag till anslag på statsbudgeten och upprätta en sammanställning för var och en av myndigheter, utom , över de finansiella villkor som gäller för respektive myndighet med anledning av beslut om statsbudgeten 4.handlägga frågor om ekonomiska förmåner till riksdagsledamöter och deras efterlevande och till ledamöter av och deras efterlevande enligt lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR 2009/10:URF2 ledamöter respektive den upphävda lagen (1996:304) om arvode m.m. till ledamöter av 5.svara för frågor om löner och ersättningar till arbetstagare hos och dess myndigheter utom , och ombudsmän samt svara för frågor angående pensioner och andra förmåner till dessa arbetstagare och deras efterlevande 6.ingå centrala kollektivavtal samt i övrigt utöva arbetsgivarens befogenheter enligt dessa när det gäller och dess myndigheter samt företräda och dess myndigheter som arbetsgivare i arbetstvister rörande kollektivavtal som har slutits av riksdagsförvaltningen 7.meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av centrala kollektivavtal som riksdagsförvaltningen ingått, samt personaladministrativa föreskrifter i övrigt för och dess myndigheter utom . har enligt 2 § andra stycket i instruktionen en skyldighet att bereda myndigheter tillfälle att framföra sina synpunkter på förhandlingsfrågor som direkt berör respektive myndighet och en rätt att till var och en av myndigheter överlämna handläggningen av en avtalsfråga som är av betydelse för myndigheten. 5.3 Ansvar för att upprätta förslag till anslag på statsbudgeten m.m. Det är otydligt i 2 § 1 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen om det är riksdagsförvaltningens uppgift att upprätta förslag till anslag på statsbudgeten för var och en av nämndmyndigheter eller för samtliga nämndmyndigheter tillsammans eller om det räcker att de förslag till anslag som upprättas inkluderar kostnader för samtliga nämnder. Det bör framgå av förslagen till de anslag som riksdagsförvaltningen upprättar, anslagen 2:1 ledamöter och partier och 2:2 förvaltningsanslag, att de används för kostnader för nämndmyndigheter. upprättar förslag till anslagen 2:1 och 2:2 under utgiftsområde 1 . Anslaget 2:1 ledamöter och partier m.m. avser finansiering av ledamöternas arvoden, traktamenten m.m. För var anslaget och för är det . Anslaget 2:2 förvaltningsanslag används till löner, hyror, administration, intern service, säkerhet, IT-stöd m.m. För bud- 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR var anslaget och för är det Ekonomichefen i riksdagsförvaltningen anser att det är oklart vad som förväntas av riksdagsförvaltningen och ekonomienheten i fråga om nämnder. I 2 § 1 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen, som handlar om att upprätta förslag till anslag på statsbudgeten, kan man genom förkortningen m.m. möjligen läsa in ett ansvar för riksdagsförvaltningen att upprätta förslag till anslag för upprättar inga förslag till anslag för Bestämmelsen i 2 § 3 om att riksdagsförvaltningen ska upprätta en sammanställning över finansiella villkor tillämpas inte. När nämndmyndigheter har inrättats har det i förarbetena angetts med vilka anslag finansieringen ska ske. Som exempel kan nämnas att i be- tänkandet 1993/94:KU11 Statsrådens och ledamöternas arvoden anges att kostnaderna för och bör belasta anslaget A1 Ersättningar till ledamöter m.m. och rymmas inom ramen för redan beviljade medel. från början att kostnaderna för nämndens administration skulle belasta själva sakanslaget Statligt stöd till politiska partier (se prop. förefaller också ha varit fallet så länge nämnden hade som När den nuvarande lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvalt- ningen utarbetades och trädde i kraft existerade samtliga nu aktuella nämnd- myndigheter utom till ombudsmän och riksrevi- Förarbetesuttalanden om anslags- och budgetfrågor saknas helt för Övervägandena i delbetänkandet om riks- dagsförvaltningens roll i förhållande till verk i budgetfrågor av- gränsades, såtillvida att det anges att de myndigheter som främst tilldrar sig intresse är ombudsmän och dåvarande revisorer. Det är otydligt i 2 § 1 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsför- valtningen om det är riksdagsförvaltningens uppgift att upprätta förslag till anslag på statsbudgeten för var och en av nämndmyndigheter eller för samtliga nämndmyndigheter tillsammans eller om de förslag till anslag som nu upprättas även ska innefatta kostnader för nämndmyndig- Förarbetesuttalanden vid inrättandet av vissa nämnder talar för den Slutsatsen är att det är otillfredsställande att det inte i riksdagsförvaltningens instruktion eller på annat ställe tydligt framgår vilka uppgifter riksdagsförvaltningen har eller vad som faktiskt utförs på ett så pass centralt område som anslags- och budgetfrågor. Det framgår inte av riksdagsförvaltningens förslag till anslag på statsbud- geten att anslagen ska användas för kostnader för nämndmyndig- heter eller för andra nämnder. Den informationen bör läggas till. 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR 2009/10:URF2 5.4 Ansvar för frågor om arvoden och ersättningar och den centrala arbetsgivarfunktionen uppgift att svara för frågor om löner och ersättningar till arbetstagare hos och dess myndigheter är otydligt formulerad i 2 § 5 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen när det gäller uppdragstagarna i nämndmyndigheter. har enligt 2 § 6 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen rätt att ingå centrala kollektivavtal samt i övrigt utöva arbetsgivarens befogenheter enligt dessa när det gäller myndigheter. saknar däremot stöd för att ingå lokala kollektivavtal för nämndmyndigheter. Bland de uppgifter som särskilt nämns i 2 § 5 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen är att riksdagsförvaltningen ska svara för frågor om löner och ersättningar till arbetstagare hos och dess myndigheter utom , ombudsmän och samt svara för frågor angående pensioner och andra förmåner till dessa arbetstagare och deras efterlevande. Bestämmelsens lydelse omfattar i princip inte nämndmyndigheter som inte har arbetstagare utan uppdragstagare. I praktiken utövas riksdagsförvaltningens ansvar på så sätt att förvaltningen beslutar om arvoden till ledamöterna m.fl. och sköter utbetalningarna ( se avsnitt 5.6). har enligt 2 § 6 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen rätt att ingå centrala kollektivavtal samt i övrigt utöva arbetsgivarens befogenheter enligt dessa när det gäller och dess myndigheter samt företräda och dess myndigheter som arbetsgivare i arbetstvister som rör kollektivavtal som slutits av riksdagsförvaltningen. har uttalat (bet. 1999/2000:KU19 s.10) att den centrala arbetsgivarrollen i stort sett ska vara begränsad till att träffa centrala ramavtal för området och vid behov fungera som rådgivare. Det har emellertid framkommit att riksdagsförvaltningen genom personalenheten har tecknat ett lokalt kollektivavtal för arvoden till dem som har uppdrag för nämnderna men inte är ledamöter. Det senaste avtalet är tecknat (dnr 231-2977-07/08). Assistenterna som är anställda i riksdagsförvaltningen får en procentsats av sin lön i tillägg, vilket gör att ersättningen höjs med automatik när månadslönen höjs. Men även arvoden till sekreterare och föredragande regleras i samma kollektivavtal. Avtalet omfattar uppdragen som sekreterare, och i förekommande fall föredragande, i , , , , till ombudsmän och riksrevisorerna och . 2009/10:URF2 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR ansvar för frågor om arvoden och ersättningar för uppdragstagarna i nämndmyndigheter är otydligt i riksdagsförvaltningens instruktion trots att ansvaret genom begreppet och dess myndigheter omfattar samtliga myndigheter utom , ombudsmän och . Otydligheten beror på att begreppen löner och arbetstagare inte är relevanta för uppdragstagare som får arvode. Det måste framgå klart antingen av riksdagsförvaltningens instruktion eller av annan reglering vilket ansvar riksdagsförvaltningen har eller ska ha för nämndmyndigheterna i detta hänseende. Att riksdagsförvaltningen har rätt att sluta centrala kollektivavtal inom riksdagsområdet för samtliga myndigheter under framgår i instruktionen och stöds av uttalande. Däremot saknas det helt och hållet författningsstöd för riksdagsförvaltningen att ingå lokala kollektivavtal för nämndmyndigheter. Förfarandet väcker för övrigt frågor av principiell natur om nämndmyndigheternas och riksdagsförvaltningens arbetsgivar- och arbetsmiljöansvar och om anställnings- och arbetstagarbegreppen för de personer vars arvoden har reglerats i det aktuella avtalet. Vid gränsdragningen mellan arbetstagare och självständiga uppdragstagare görs bedömningen om ett anställningsförhållande föreligger utifrån tio omständigheter. En samlad bedömning och värdering av omständigheterna ska göras i det enskilda fallet. Utan att här närmare gå in på en sådan bedömning kan det konstateras att riksdagsförvaltningens tecknande av ett lokalt kollektivavtal åtminstone utgör en omständighet som pekar i riktning mot att det föreligger ett anställningsförhållande. En utgångspunkt i den typ av begränsad verksamhet som nämndmyndigheterna bedriver, och mot bakgrund av nämndmyndigheternas finansiering, får anses vara att det saknas skäl att skapa anställningsförhållanden. Det ligger i riksdagsförvaltningens intresse att se dem som arbetar för nämnderna som självständiga uppdragstagare. Rent praktiskt finns det anledning att anta att de fackliga representanterna har ganska svårt att bilda sig en uppfattning om verksamheterna i nämnder. har enligt 2 § andra stycket i instruktionen en skyldighet att bereda myndigheter tillfälle att framföra sina synpunkter på förhandlingsfrågor som direkt berör respektive myndighet. Nämnderna har enligt uppgift från personalenheten inte beretts tillfälle att lämna synpunkter på ersättningarna till assistenter och sekreterare. I 3 § lagen (1974:1037) med instruktion för anges att ersättning till sekreterare, föredragande och experter bestäms av nämnden. Att riksdagsförvaltningen sluter lokala kollektivavtal för de två förstnämnda kategorierna strider inte endast mot riksdagsförvaltningens egen instruktion utan också uttryckligen mot instruktion. Hanteringen av, eller om man så vill den befintliga regleringen av ansvaret för, ersättningsfrågorna för nämndmyndigheterna uppvisar brister som behöver åtgärdas. Det kan göras på flera sätt: den nuvarande regleringen efterlevs, regleringen ändras och bringas i överensstämmelse med den faktiska hanter- 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR 2009/10:URF2 ingen eller en ny reglering föreslås. Ansvaret för frågor om arvode och ersättningar behöver övervägas ytterligare, vilket kommer att göras i kapitel. 5.5 Ansvar för att tillhandahålla resurser och service m.m. till riksdagsorganen En av riksdagsförvaltningens huvuduppgifter är ansvaret att tillhandahålla de resurser och den service m.m. som behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. Vilka organ som är riksdagsorgan är otydligt. ansvar för nämndmyndigheter bör förtydligas. Flera av riksdagsförvaltningens enheter tillhandahåller stöd till nämnder och vissa bereder beslut om ärenden som gäller nämndmyndigheterna. Detta framgår inte av riksdagsförvaltningens interna regelverk. Det bör övervägas om ansvaret mot nämnderna kan tydliggöras i föreskriften (RFS 2003:5) om organisation och ansvarsområden inom riksdagsförvaltningen eller någon motsvarande föreskrift. Det är ur bestämmelsen i 1 § 6 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen som stödet till nämnder härleds. I fråga om administrativt stöd konstaterades i förarbetena till instruktionen att (se 1999/2000:TK:2 s. 15) dåvarande förvaltningskontoret tillhandahöll administrativa tjänster åt myndigheter. JO och revisorer betalade för dessa tjänster. För de mindre organen inom myndighetsorganisation samt för gällde andra villkor och några ändringar i den gällande ordningen var enligt förslaget inte avsedda. Som har konstaterats ett flertal gånger är det inte helt klart vad som anses vara riksdagsorgan och någon påtaglig vägledning ges inte i förarbetena till riksdagsförvaltningens instruktion. Den tolkning som ligger närmast till hands är att nämndmyndigheter innefattas. ansvar för nämndmyndigheter bör dock förtydligas. 5.6 Vilket stöd tillhandahåller riksdagsförvaltningens enheter? Flera av riksdagsförvaltningens enheter utför uppgifter eller bereder ärenden om beslut (se avsnitt 5.7) som gäller nämndmyndigheter, men detta framgår inte av riksdagsförvaltningens regelverk. Ett sätt att tydliggöra ansvarsförhållandena mellan riksdagsförvaltningen och nämndmyndigheterna kan vara att i föreskriften (RFS 2003:5) om organisation och ansvarsområden 2009/10:URF2 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR eller någon motsvarande föreskrift tydliggöra ansvaret för nämnder. I detta avsnitt är avsikten att kortfattat redogöra för det administrativa kanslistöd som riksdagsförvaltningens enheter ger nämndmyndigheter. Redogörelsen gör inte anspråk på att vara komplett. Enheten har hand om den ekonomiska redovisningen för nämndmyndigheterna. Ekonomienheten sköter de kvartalsvisa utbetalningarna av partistödet till partierna enligt 14 § tredje stycket lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. har hand om driftsbudgeten för nämnder. Enheten sköter administrationen av utbetalningar av månads- och sammanträdesarvoden och reseräkningar till dem som har uppdrag hos nämndmyndigheterna och har även hand om ekonomiadministrationen för nämndernas övriga kostnader. Personalenhetens uppgifter och ansvar för nämnder är begränsat på grund av att ersättningen för uppdrag i nämnderna i allmänhet lämnas som månads- och sammanträdesarvoden, och dessa handläggs av enheten för ledamotsservice. Det är endast två utskottsassistenter som har lönetillägg för sina uppdrag i respektive nämnd. Som redovisats tecknar personalenheten lokalt kollektivavtal för arvoden till dem som ingår i nämnderna men inte är ledamöter och tillhandahåller administrativa system så att ersättningarna kan betalas ut. Informationsenheten ansvarar för webbplats och samordningen av den interna informationen i intranätet Helgonät. Både webbplatsen och intranätet innehåller information om nämnder. Informationsenheten hjälper dessutom några av nämndmyndigheter med att utforma eller sända ut pressmeddelanden. Förutom till de två nämndsekreterare och två utskottsassistenter som är anställda i riksdagsförvaltningen tillhandahåller IT-enheten datorkonton till två nämndsekreterare som inte är anställda inom riksdagsförvaltningen. 5 RIKSDAGSFÖRVALTNINGENS NUVARANDE UPPGIFTER OCH ANSVAR 2009/10:URF2 Registratorsexpeditionen ser till att ingående post till sänds till nämndens sekreterare. Registratorsexpeditionen förvarar ibland någon enstaka nämnds handlingar under sommarsemestern. Enheten intern service - Post och distribution På begäran eftersänder enheten för post och distribution inkommande post till nämndernas sekreterare. Föreskriften (RFS 2004:4) om arkiv och gallring för och dess organ är tillämplig på nämnder. I föreskriften framgår genom den generella regleringen för riksdagsorgan ansvarsfördelningen mellan nämnder och riksdagsförvaltningen. Vem som är arkivansvarig, vad ansvaret innebär m.m. regleras i 1113 §§ och vad riksdagsförvaltningen genom arkiv har ansvar för regleras i 8 §. arkiv tar emot arkivmaterial och upprättar i samråd med arkivvårdarna dokumenthanteringsplanerna för nämndmyndigheterna. Av föreskriften (RFS 2003:5) om organisation och ansvarsområden inom riksdagsförvaltningen framgår att ansvarar för utredningsuppdrag från ledamöter och förvaltning, partigruppernas kanslier samt utländska parlament. nämnder finns inte med bland dem som ska utföra uppgifter åt. Endast en nämnd har använt RUT:s tjänster. Enhetschefen har uppgett att det finns utrymme för att göra vissa uppdrag för nämnderna. bibliotek ger biblioteksservice till nämnderna. 5.7 Ansvar för beslut som gäller nämnder Enligt 11 kap. 9 § tredje stycket uppställs krav på svenskt medborgarskap bl.a. för personer som väljs av för att inneha tjänst eller uppdrag samt för chef för eller ledamot av myndighet som lyder under .