eunbil · GY0N24301B · 2010-10-18 00:00:00 — Rådspromemoria inför Jordbruks- och fiskerådet Årliga konsultationer med meningsutbyte Dokumentbeteckning - Rättslig grund och beslutsförfarande Avseende förhandlingsersultatet med : artikel 218 i . Beslut fattas av rådet med kvalificerad majoritet efter godkännande. Vad gäller fastställandet av kvoter artikel 43.3 i . Beslut fattas av rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen. Bakgrund EU förhandlar med om fiskekvoter och övriga regler för fisket på gemensamma och gemensamt förvaltade bestånd i , och . Årsförhandlingarna baseras på långsiktiga fiskeavtal mellan och . Förhandlingsresultaten förs in i EU:s kvotförordning som fastställs vid jordbruks- och fiskerådet . Den föreliggande dagordningspunkten på rådet avser ett meningsutbyte inför årets förhandlingar. Ministrarna ombeds som brukligt att ge vägledning till kommissionen och ber kommissionen om kommentarer vad gäller TACer och associerade åtgärder för de delade bestånden, samt vägledning vad gäller möjliga arter för kvotutbyte (balansen) i avtalet. De årliga förhandlingarna är planerade att äga rum , i samt i Bergen . Huvudfrågorna som diskuteras är: - Förvaltning av sju gemensamma bestånd i (nordsjötorsk, kolja, rödspotta, vitling, sill, makrill och sej) inklusive fastställandet och fördelningen av TAC:er. - Förvaltning av gemensamma bestånd i - Överenskommelse om utbyte av fiskemöjligheter - Kontroll och andra tekniska åtgärder av gemensamt intresse. TACer och associerade åtgärder för delade bestånd I omfattas sex av de sju delade arterna av förvaltningsplaner, vitling utgör undantaget. Kommissionen meddelade vid tekniskt möte som hölls med medlemsstaterna att man avsåg att följa förvaltningsplanerna. I övrigt kommer diskussioner sannolikt att föras kring TAC-nivå för torsk i och . ICES () bedömer att fiskeridödlighet (F) och utkast ökat trots att ett antal åtgärder inom ramen för torskåterhämtningsplanen samt i överenskommelse med införts. ICES menar att planen i sig inte brister, men att implementeringen inte har fungerat. Traditionellt har parterna vid förhandlingarna även enats om vissa tekniska regleringar och kontrollåtgärder. Kommissionen har dock aviserat att man inte kan utlova några regleringar som träder i kraft , givet att Lissabonfördraget kräver medbeslutande vad gäller tekniska regleringar, vilket kan vara en relativt tidskrävande process. Emellertid kan vissa associerade åtgärder införas, dvs. som är direkt kopplade till kvotregleringen. I årets TAC- och kvotförordning finns ett sådant exempel som införts i överenskommelse med , nämligen kvartalsmålen som innebär att varje medlemsstat ska bestämma hur stor del av sin torskkvot som ska tas per kvartal. När respektive andel är uppfiskad ska selektiva redskap användas för att undvika ytterligare fångst av torsk. Kvotutbyte i avtalet Avtalet innehåller ett utbyte av fiskemöjligheter mellan parterna. En del av balansen är ett erbjudande från om arktisk torsk, som de enligt ska erbjuda EU. EU kompenserar för detta genom andra fiskemöjligheter, traditionellt i första hand arter inom och blåvitling. Kvoterna för den delen av balansen ska enligt sökas i huvudsak utanför . har det blivit allt svårare att finna betalningsmedel till då kvoten för arktisk torsk ökat och kvoten för blåvitling minskat. kunde EU inte finna nog betalningsmedel för hela erbjudandet, vilket inte hänt tidigare. Utbyte av kvoter mellan parterna, den så kallade balansen är en svår och känslig fråga där i första hand små medlemsstater menar att de får betala ett orimligt högt pris för torsk som bara kommer stora medlemsstater till del. Mottagande medlemsstater menar att de redan betalat för detta historiskt då fått marknadstillträde genom , och att medlemsstaterna bör relatera detta till vad som kommer EU till stort till del. Kommissionen menar att medlemsstaterna inte ska räkna vem som får fördelar av den arktiska torsken och vilka som får betala, de uttrycker att det gagnar unionen i stort, samt att deras mål är att söka finna betalningsmöjligheter för så stor del av erbjudandet som möjligt. Förslag till svensk ståndpunkt Regeringen anser att det är viktigt att komma överens med om en gemensam hållbar förvaltning av bestånden i , eftersom man delar ansvaret. Regeringens grundinställning är att fiskeriförvaltningen ska verka för ett långsiktigt hållbart resursutnyttjande. Får att uppnå detta är det viktigt att tillse att den gemensamma fiskeripolitikens regelverk följs. Det gäller inte minst grundförordningens målsättning och principer om försiktighetsansatsens tillämpning baserat på välgrundade vetenskapliga råd och gradvist införande av ekosystemansatsen. ICES rådgivning ska således vara vägledande för förvaltningsbesluten. Långsiktiga förvaltnings- och återuppbyggnadsplaner bör noga följas, alternativt upprättas, i enlighet med försiktighetsprincipen. Bedömningar av kommissionen, och i förekommande fall av de regionala rådgivande nämnderna, ska noga beaktas. När det gäller kvotnivåer och associerade åtgärder menar regeringen att befintliga förvaltningsplaner ska följas. Regeringen anser att situationen för torsken i och är bekymmersam. Det är olyckligt att de åtgärder som införts inte visar resultat i ICES rådgivning. Regeringen menar därför att EU bör titta på möjligheter till associerade åtgärder för att minska fiskeridödlighet och utkast. De kvartalsmål som införts är ett exempel på detta och bör behållas och eventuellt förfinas. Regeringen kommer att verka för en gradvis utfasning av utkasten, i syfte att kunna införa ett utkastförbud och en fångstbaserad förvaltning i samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken 2012. När det gäller utbytet av kvoter (balansen) bör regeringen understryka att EU inte bör acceptera mer arktisk torsk än man kan kompensera för utan att det blir orimliga bördor för dem som inte får del av den värdefulla torsken. De kvoter som EU byter bort är värdefulla för de huvudsakligen små medlemsstater som drabbas. Regeringen bör också understryka att enligt ska huvuddelen av kvoterna sökas utanför . Regeringen menar att man bör söka lösa balansen vid förhandlingarna och inte ta upp diskussionerna igen så som skett . Det är viktigt för medlemsstaterna och deras fiskare att kunna planera fiskeåret enligt klara förutsättningar. För svensk del ligger de största fiskeintressena inom ramen för (ursprungligen ett avtal mellan , och ) samt det så kallade , som omfattar svenskt fiske i norsk zon samt i och som förvaltas av gemenskapen. Fiskemöjligheterna i avtalen är fastställda enligt en förutbestämd fördelningsnyckel. Fackuttryck i : Inom den gemensamma fiskeripolitiken används olika metoder för att förvalta bestånden. De viktigaste är: TAC:er (högsta tillåtna fångstmängder), kapacitetsbegränsningar (kW, bruttotonnage, skrotning), fiskeansträngning (reglera antalet fiskedagar), tekniska bestämmelser (redskapsregleringar), stängda eller fredade områden och reservat, fiskerikontroll till sjöss och i hamnar. Fiskeriansträngning: Kallas även effort. Båtens storlek gånger fisketiden. Fiskeridödlighet (F): Den mängd fisk som dör på grund av fiske som förutom lagliga landningar omfattar fångster som kastas överbord, och olagligt fiske. ICES: som ger rekommendationer på biologisk grund för hur mycket fisk som ska fiskas för att bestånden ska nå en hållbar nivå. ICES gör generellt inga förvaltningsmässiga överväganden om inte en förvaltningsplan föreligger. TAC: Total Allowable Catch d.v.s. den totala tillåtna fångstmängden som beslutas med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen. Utkast: Kallas även discard dvs. oönskad fångst som kastas överbord