eunbil · GX0N235033 · 2010-01-01 00:00:00 — Rubrik: Flerårigt arbetsprogram för området frihet, säkerhet och rättvisa (Stockholmsprogrammet) - Allmän debatt Dokument: Något dokument inför har ännu inte presenterats. Ärendet behandlas i Coreper . Dokumentet inför Coreperbehandlingen, 16484/09 JAI 866, bifogas. dokument: - 14449/09 JAI 679 The Programme An open and secure Europe serving the citizen - Fakta PM 2008/09 FPM 137 Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst - Fakta PM 2008/09 FPM 138 Utvärdering av Haagprogrammet behandlad vid samråd med : - . Migrationsminister återrapportering från informella . Justitieminister återrapportering från informella . Bakgrund Det europeiska politikområdet frihet, säkerhet och rättvisa omfattar räddningstjänst, polis- och tullsamarbete, straff- och civilrättsligt samarbete, asyl, migration, visering och kontroll av de yttre gränserna m.m. Inriktningen för samarbetet anges i fleråriga strategiska arbetsprogram. Det första programmet antogs 1999 i . Det nuvarande programmet, Haagprogrammet löper ut och ska ersättas av ett nytt program för (Stockholmsprogrammet). presenterade kommissionen meddelandet Ett område för frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst där kommissionen ger sin syn på det framtida arbetet med rättsliga och inrikes frågor. Meddelandet har legat till grund för de diskussioner om ett nytt program som har förts under det svenska ordförandeskapet, bl.a. vid det informella i . Det svenska ordförandeskapet presenterade ett första utkast till program (dok. 14449/09 The Programme An open and secure Europe serving the citizen). Texten offentliggjordes och har även delgivits utskott. Texten har därefter varit föremål för förhandlingar i Coreper. En sista diskussion i Coreper är planerad att äga rum . Efter behandling av utkastet till Stockholmsprogram ska ärendet gå vidare till för antagande vid mötet . Det inkommande spanska ordförandeskapet kommer att ansvara för utarbetandet av en handlingsplan för genomförandet av Stockholmsprogrammet. Rättslig grund och beslutsförfarande Enligt artikel 68 i Fördraget om EU:s funktionssätt ska fastställa strategiska riktlinjer för lagstiftningsprogrammet och den operativa programplaneringen på området med frihet, säkerhet och rättvisa. ska fastställa programmet med enhällighet. Svensk ståndpunkt välkomnar Stockholmsprogrammet och målsättningen att det ska antas vid . En viktig utgångspunkt har varit att programmet ska fokusera på individen och dennes rättigheter i det fortsatta samarbetet. Vidare bör det framtida programmet innehålla en bättre balans mellan åtgärder som syftar till att åstadkomma ökad trygghet, t.ex. åtgärder för att motverka terrorism, organiserad brottslighet och olaglig invandring och åtgärder för att stärka den enskildes rättigheter. När EU vidtar åtgärder för att öka tryggheten bör dessa åtföljas av initiativ som också stärker rättssäkerhet och skyddet för individen t.ex. i form av minimirättigheter för tilltalade i brottmål, förbättrat skydd av och stöd till brottsoffer, utvecklade regler för dataskydd, rättigheter för migranter och en effektiv och rättvis prövning av asylansökningar. De positiva utvecklingseffekterna av migration för ursprungsländerna ska främjas. inställning slutliga inställning är ännu inte känd. Parlamentet förväntas anta en resolution om det kommande programmet . Förslaget Det förslag till program som ska diskuteras vid följer i stort sett den kapitelindelning som kommissionen använde för sitt meddelande. Gränskontroll- och viseringsfrågor har dock brutits ut och lagts i ett eget kapitel (kapitel 5). Följaktligen återfinns asyl- och migrationsfrågorna nu i kapitel 6 och på begäran från många medlemsstater finns också ett kapitel om yttre förbindelser (kapitel 7), något som inte fanns i kommissionens meddelande. Kapitel 1 Towards a Citizens Europe in the Area of Freedom, Security and I det inledande kapitlet definieras de politiska prioriteringarna på området frihet, säkerhet och rättvisa samt vilka verktyg som krävs för att prioriteringarna ska kunna omsättas i konkreta åtgärder. Vikten av ömsesidigt förtroende och kunskap om varandras rättsliga system lyfts fram liksom behovet av effektivt genomförande av rättsakter, utvärdering och lagstiftningskvalité m.m. Kapitel 2 Promoting citizens´rights: a Europe of rights Det andra kapitlet ägnas åt vissa grundläggande rättigheter. Man lyfter fram både stadgan om de grundläggande rättigheterna och vikten av att EU så snabbt som möjligt bör anslutas till om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). EU:s institutioner uppmanas också att dra nytta av den expertis som finns inom för grundläggande rättigheter. Rätten till fri rörlighet och åtgärder för att förhindra missbruk av denna rättighet lyfts fram i ett eget avsnitt. Respekt för mångfald och skydd för de mest utsatta är rubriken för nästa avsnitt. Här lyfter man fram arbetet mot rasism och främlingsfientlighet, barnens rättigheter, arbetet mot diskriminering samt stöd till särskilt utsatta. Till skillnad från kommissionens meddelande innehåller förslaget till Stockholmsprogram nu ett eget avsnitt om brottsoffers rättigheter liksom ett avsnitt om processuella rättigheter för misstänkta och tilltalade i brottmål. Dessa frågor var tidigare mycket kortfattat beskrivna och hade en relativt undanskymd plats i meddelandet. I likhet med kommissionen meddelande finns ett avsnitt som handlar om dataskydd. I ordförandeskapets förslag har avsnittet utvecklats och konkretiserats. I avsnittet Deltagande i EU:s demokratiska liv finns nu skrivningar om öppenhet och tillgång till dokument liksom ett uppdrag till kommissionen att undersöka möjligheten att göra till gemensam valdag för val till . Sist i kapitel 2 finns skrivningar om behovet av att informera allmänheten om rätten att få konsulärt skydd av ett annat EU-land vid vistelse i ett land utanför EU där den egna medlemsstaten saknar beskickning. Kapitel 3 Making people´s lives easier: a Europe of law and Det tredje kapitlet behandlar det rättsliga samarbetet. Målsättningen är att uppnå ett europeiskt rättsligt område där de 27 medlemsstaternas rättssystem ska kunna fungera tillsammans på ett konsekvent och effektivt sätt. Den underliggande principen för arbetet med att bygga upp ett europeiskt rättsligt område är den om ömsesidigt erkännande. En dom som har avkunnats i en medlemsstat måste kunna erkännas och verkställas i andra medlemsstater utan hinder. En förutsättning för detta är ett starkt ömsesidigt förtroende, att aktörerna på det juridiska området kan lita på varandras rättsliga system. Förutom principen om ömsesidigt erkännande behövs också viss harmonisering av regler, i synnerhet beträffande vissa typer av allvarlig gränsöverskridande brottslighet. betydelse för hela det rättsliga samarbetsområdet understryks. På straffrättsområdet föreslås att principen om ömsesidigt erkännande görs tillämplig på alla typer av rättsliga domar och beslut. Kommissionen uppmanas bl.a. att lägga fram förslag om inrättandet av ett övergripande system för bevisinhämtning och att studera medlemsstaternas tillämpning av avgöranden som syftar till förlust av rättigheter (t.ex. förbud att utöva vissa yrken) och föreslå ett åtgärdsprogram. Eurojusts fortsatta utveckling lyfts fram och här nämns utvecklandet av en europeisk åklagare som ett av flera alternativ för framtiden. På civilrättsområdet upprepas det uppsatta målet att avskaffa exekvaturförfarandet och att principen om ömsesidigt erkännande ska kunna utsträckas till nya områden. Det nämns också att arbetet med harmonisering av lagvalsregler bör fortsätta i frågor där det kan anses nödvändigt. Bolagsrätt och skilsmässa nämns som exempel på områden där harmonisering av lagvalsregler kan övervägas. Behovet av konsolidering av rättsakterna på civilrättsområdet understryks. Kommissionen uppmanas vidare att följa upp sin studie om civilstatusdokument. Relativt stort utrymme ägnas åt åtgärder som syftar till att stärka det ömsesidiga förtroendet. Detta avsnitt innehåller bl.a. förslag om utbildning, utvecklandet av nätverk för verksamma inom hela rättsväsendet samt utvärdering och genomförande av rättsakter. När det gäller harmonisering av materiella regler på straffrättsområdet uppmanas kommissionen att utreda om innehållet i de antagna rambesluten är tillräckligt eller om det finns ett behov av ytterligare harmonisering. Kommissionen och rådet uppmanas också att fortsätta utvecklandet av modellbestämmelser för straffrättens utformning i olika EU-instrument. På civilrättsområdet uppmanas kommissionen bl.a. att presentera en rapport om hur civilprocessrätten fungerar och att lägga fram förslag för förbättringar. Kapitlet om det rättsliga samarbetet innehåller också ett avsnitt om att underlätta enskildas tillgång till rättslig prövning, i synnerhet i mål som berör parter i flera länder. Möjligheten till rättshjälp bör utvecklas, språkliga hinder behöver övervinnas etc. Liksom i kommissionens meddelande finns ett avsnitt om åtgärder för att gynna den ekonomiska aktiviteten, något som framhålls som särskilt viktigt i kristider. Finanskrisen har visat på ett behov av effektivare reglering och förebyggande av missbruk i den finansiella sektorn. Kapitel 4 A Europe that protects Kapitel 4 ägnas åt åtgärder för att stärka den gemensamma säkerheten och inleds med ett avsnitt om framtagandet av en strategi för inre säkerhet som ska vara förenlig med de grundläggande rättigheterna och ge uttryck för en gemensam syn på de utmaningar som medlemsstaterna står inför. Inrättandet av en fond för inre säkerhet ska övervägas. Även på brottsbekämpningsområdet krävs insatser för att förstärka det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaternas myndigheter. Därför föreslås ytterligare utbytesverksamhet, gemensam utbildning och samövningar. Ett eget avsnitt ägnas åt förbättrat informationsutbyte. Genomförandet av strategin för informationshantering (Strategy) beskrivs relativt ingående. Vidare uppmanas kommissionen med beaktande av diskussionerna i rådet och att lämna ett förslag rörande utnyttjande av passageraruppgifter för brottsbekämpande ändamål. I likhet med kommissionens meddelande finns också ett avsnitt om införandet av nödvändiga tekniska verktyg, för att bl.a. åstadkomma hög nätverkssäkerhet och skydd mot cyberattacker. Det framhålls att den forskning och utveckling som bedrivs på säkerhetsområdet måste vara i fas med prioriteringarna i strategin för inre säkerhet. Kommissionen uppmanas att utvärdera systemet för informationsutbyte mellan medlemsstaternas kriminalregister och även lägga fram ett förslag om ett register för tredjelandsmedborgare som har dömts i domstol i något medlemsland. Kommissionen föreslås också göra en studie över behovet av ett polisregisterindex, att utreda hur existerande databaser ska kunna utvecklas och hur medlemsstaterna ska kunna utbyta information om våldsverkare som rör sig över gränserna. Det framhålls att Europol ska kunna utgöra ett nav för informationsutbyte mellan brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna. Både Europol och Eurojust bör involveras i större gränsöverskridande operationer och när gemensamma utredningsgrupper tillsätts. Europol och Eurojust bör dessutom förstärka samarbetet sinsemellan och samarbetet med tredje länder. Europol bör också arbeta närmare med ESFP:s (europeisk säkerhets- och försvarspolitik) polisiära uppdrag. För att skapa synergier och undvika dubbelarbete bör Europol även samarbeta mer med . Brottsförebyggande metoder och utvecklandet av en gemensam brottsstatistik lyfts fram i två egna avsnitt. Bl.a. uppmanas kommissionen att lägga fram ett förslag om en vidareutveckling av det Europeiska brottsförebyggande nätverket (EUCPN) till ett observatorium för brottsförebyggande arbete. De hot som kräver samordnade insatser är framför allt organiserad brottslighet och terroristhot. Enligt förslaget bör en strategi för arbetet mot organiserad brottslighet tas fram. De brottstyper som bör prioriteras är människohandel, sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi, IT-brottslighet, ekonomisk brottslighet och korruption, narkotikahandel. Kampen mot dessa brott förutsätter ett systematiskt informationsutbyte, användning fullt ut av europeiska utredningsverktyg och, i förekommande fall, utveckling av gemensamma utredningsmetoder och förebyggande metoder. När det gäller arbetet mot människohandel föreslås inrättandet av en . På terrorismbekämpningsområdet konstateras att mycket redan har åstadkommits och arbetet bör nu i högre grad inriktas på förebyggande åtgärder och bekämpandet av finansiering av terrorism. Kapitel 4 avslutas med ett avsnitt om räddningstjänst. Vikten av det nationella ansvaret för detta område betonas liksom värdet av att stärka det samarbete som redan existerar särskilt på det förebyggande området samt att utveckla samarbetet med internationella organisationer framför allt med FN. En integrerad ansats omfattande insatser före, under och efter en katastrof, eftersträvas. Inom CBRN-området kommer arbetet med det beslutade handlingsprogrammet att vara i fokus . Beträffande kritisk infrastruktur lyfter man fram implementeringen av direktivet på området. Kapitel 5 Access to Europe in a globalised world (OBS! felaktig kapitelnumrering i Coreperdokumentet) Förvaltningen av de yttre gränserna behandlas i ett särskilt kapitel. Utgångspunkten är att EU ska underlätta tillträde till unionen som en hög säkerhetsnivå bevaras. Förstärkt gränskontroll får inte påverka tillgången till internationellt skydd. Det föreslås att medlemsstaternas operativa samarbete genom "Europeiska byrån för förvaltning av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) ska förbättras och att Frontex operativa förmåga bör stärkas bl.a. genom att överväga att inrätta regionala och/eller specialiserade byråer. Vidare erinras om vad som sägs i Haagprogrammet om en fortsatt diskussion om konsekvenserna av att införa en gemensam gränskontrollstyrka. Det fastslås också att informationssystemen för (SIS II) och viseringar (VIS) ska slutföras och att deras förvaltningar skulle kunna stabiliseras genom inrättande av en byrå. Viseringspolitiken lyfts fram som ett viktigt verktyg i unionens utrikespolitik. Inrättandet av en gemensam Schengenvisering som, om möjligt, skulle kunna utfärdas av en gemensam mekanism föreslås. Kapitel 6 A Europe of responsibility, solidarity and partnership in migration and asylum matters I det sjätte kapitlet fastslås att en av EU:s största utmaningar är att hantera migrationsströmmarna till unionen och att väl hanterad migration kan vara positivt för alla berörda parter. Inledningsvis erinras om de fem åtagandena som fastställdes i den europeiska pakten för invandring och asyl. Det framhålls att EU bör främja utvecklingen av en dynamisk och hållbar asyl och invandringspolitik. I det sammanhanget betonas vikten av att genomföra och vidareutveckla EU:s globala ansats för migration och att migrationsfrågorna tydligare integreras i fler av , inte minst i den gemensamma utrikespolitiken. Vidare understryks vikten av att partnerskap med tredje länder fördjupas samt att de positiva utvecklingseffekterna av migration för ursprungsländerna maximeras. Kapitlet tar också upp betydelsen av en samstämmig politik för utveckling med utgångspunkt i migration, liksom sambanden mellan klimatförändringar, migration och utveckling. Det lyfts fram att EU behöver en gemensam och flexibel ram för arbetskraftsinvandring som bättre motsvarar den ökade rörligheten. Det föreslås att tredjelandsmedborgare som är bosatta i ska kunna garanteras likvärdiga rättigheter som EU-medborgare. En översyn av familjeåterföreningsdirektivet och en gemensam referensram till stöd för medlemsstaternas integrationsinsatser förslås. Detta är viktigt för att migrationens potential ska kunna tas till vara. Det föreslås också att kontrollen av olaglig invandring bör förbättras med fokus på framför allt återvändandepolitiken. Ensamkommande barn från tredjeländer behandlas i ett särskilt avsnitt och kommissionen ges i uppdrag att ta fram en handlingsplan med åtgärder som har barnets bästa som utgångspunkt. Avslutningsvis i kapitlet behandlas det gemensamma europeiska asylsystemet. EU måste fortsätta att verka för att bli ett verkligt gemensamt område som erbjuder skydd i en anda av solidaritet med målsättning att införa ett enhetligt asylförfarande och en enhetlig internationell skyddsstatus . Den europeiska byrån för samarbete inom asylområdet kommer att ges uppgifter för att bidra till denna utveckling och bör därför tilldelas befintliga resurser. Vidare bör man överväga möjligheterna att etablera en princip för ömsesidigt erkännande av asylbeslut som föreslås gälla alla enskilda beslut som fattas. Vikten av ett delat ansvar och solidaritet mellan medlemsstaterna poängteras och det föreslås att man överväger att inrätta en solidaritetsmekanism. Även solidariteten med tredjeländer berörs och utvecklandet av de regionala skyddsprogrammen föreslås liksom att EU intensifierar sitt arbete med vidarebosättning i nära samarbete med UNHCR. Kapitel 7 Europe in a globalised world the external dimension of freedom, security and Det avslutande kapitlet behandlar EU:s yttre förbindelser och utgångspunkten är att detta är avgörande för ett framgångsrikt genomförande av de övriga målen i programmet. EU är inget isolerat område som kan arbeta utan väl fungerande, nära relationer till omvärlden. Tio principer ska vara vägledande för arbetet med de yttre förbindelserna inom området för frihet, säkerhet och rättvisa . Kapitlet innehåller tematiska och geografiska prioriteringar. Det finns ett särskilt avsnitt om mänskliga rättigheter med förslag om att utarbeta en särskild handlingsplan för arbetet med mänskliga rättigheter i relationerna med tredjeländer. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Antagandet av Stockholmsprogrammet medför inga ändringar av svenska regler. Programmet kommer senare att realiseras genom konkreta förslag till rättsakter. Ekonomiska konsekvenser Antagandet av Stockholmsprogrammet medför inga budgetära konsekvenser. Det går inte att förutse vilka kostnader som kan tänkas uppkomma till följd av åtaganden i programmet. SE bör dock verka för en budgetrestriktiv hållning och att åtgärder finansieras inom befintliga ramar, t.ex. genom att befintliga resurser används mer effektivt. Trots att programmet sträcker sig in i nästa finansiella perspektiv betonar rådet att programmet inte föregriper förhandlingarna om nästa finansiella perspektiv.