rfr · GX0WRFR2 · 2010-02-24 00:00:00 — utförde forskare från Havsfiskelaboratoriet en systematisk kartläggning av kvarvarande lekområden för torsk i (et al. Utbredningen av lekmogna torskhonor tillsamman med information från fisket och från undersökningsfartyg möjliggjorde identifikation av ett flertal lekområden. Två områden i sydöstra framstod som särskilt betydelsefulla. De har varit i bruk i åtminstone , enligt tillgänglig historisk information. Stora delar av dessa lekområden fick ett tillfälligt förbättrat skydd 2008 (området ska utvärderas ). Det fredade området (Fig. 7) är uppdelat i tre zoner: 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING Zon ett (röd på kartan) kommer att vara stängd för allt fiske, inklusive fritidsfiske. Bedömningen är att ett permanent stängt område kommer att ge förutsättningar för att mängden könsmogen torsk av det lokala beståndet kan öka, samt att rekryteringen av torsken i kan förbättras. För zon två (grön på kartan) gäller att allt fiske med redskap som kan fånga torsk är förbjudet . Det gäller även fritidsfisket, inklusive turistfisket. Däremot är det tillåtet att använda redskap som enligt vetenskapliga belägg inte fångar torsk, som kräfttrål med rist. Samma regel gäller i zon tre (vit innanför röd linje på kartan), men endast under torskens lekperiod, t.o.m. . kan även redskap som fångar torsk användas här. I Öresundsdelen gäller perioden t.o.m. . Karta över det för torsken fredade lekområdet i Trålförbud i effekter på torskbeståndet I har trålning varit förbjuden sedan ca 1930. Skälet är inte fiskeripolitiskt, utan grundat på sjösäkerhet. är det enda område i våra farvatten som har ett torskbestånd på rimligt god nivå. Längdfördelningen av torsk i visar på ett bestånd som har betydligt bättre spridning i storleksklasserna om man jämför med och . Det är framför allt tydligt när man jämför antal torskar i de större storleksklasserna: betydligt fler stora torskar återfinns i jämfört med och (Fig. 8). Längdfördelningen i tyder på en mycket måttlig fiskeridödlighet. 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 2009/10:RFR2 Antal torskar fångade per trålad timma (data från u/f Argos , 2009) fördelat på olika storleksklasser i , och . I fångades totalt 44 torskar/timma, i 27 och i 3 621 per trålad timma. Lyckat förvaltningsexperiment räkfisket i Gullmarn Räktrålning förbjöds i Gullmaren efter påståenden om stora skador på ekosystemet. Undersökningar visade att viss påverkan skedde, men att den kunde minskas genom begränsningar i redskapens storlek. tilläts fiske i delar av fjorden med lättare trålbord och med mindre trålar försedda med ett fiskavskiljande galler (en rist). Fisket maximerades till totalt . Mellan fem och åtta trålare deltog. De små redskapen och frånvaron av bifångster bidrog till att höja räkans kvalitet och därmed priset. Fiskarna beslöt att använda en större maska i trålen () för att därigenom öka den långsiktiga avkastningen. Tillträdet till detta attraktiva fiske begränsades 2004. Sex båtar delar nu på de . De känner ansvar för sitt bestånd och avser att pröva ytterligare ökning av maskvidden samt att införa ett fiskestopp när räkan kläcker rommen och byter skal. Man väntar sig därigenom få mer stor räka, bättre kvalitet och ökade priser. Några räktrålare i Gullmaren har börjat att mot betalning ta med passagerare under sina fisketurer. Deltagarna får uppleva hur fisket går till, hur fångsten 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING sållas och hur de stora räkorna kokas ombord. Höjdpunkten torde vara att de får avnjuta de nyfångade, nykokta, ljumma räkorna. För fiskaren innebär det att fisketiden kan bli kortare eftersom även en liten fångst ger tillfredsställande ekonomiskt utbyte när det finns betalande passagerare ombord. Ålen och dess förvaltning Den europeiska ålen () har minskat drastiskt sedan 1970- talet. I utvärderingar av bestånden beräknades mängden rekryterande ålar, uttryckt som det antal glasålar som når våra kuster, uppgå till endast av den mängd som vandrade in (2006, se forskningsöversikt del 1, 2008/09:RFR4). Den europeiska ålen har placerats på rödlistan över hotade arter. Det finns nu oro för att antalet ålar har sjunkit under ett biologiskt tröskelvärde, något som i så fall innebär att ålbestånden nu är så små att individerna inte hittar varandra under leken i (Dekker 2004). Ålen ger visserligen förhållandevis små fångstvolymer, men dess höga pris ger ändå ekonomiska incitament till fortsatt högt fisketryck. Fisket på ålen är ofta en förutsättning för många småskaliga fiskare i , framför allt hos kombinationsfiskare. En rapport uppskattade att så många som 25 000 fiskare inom EU var helt eller delvis ekonomiskt beroende av ålfångster (Dekker 2004). Kärnområdena för det europeiska ålfisket finns i , , och de (2006). Med anledning av dess ekonomiska betydelse har en aktionsplan från EU-nivå utvecklats för att rädda den europeiska ålen från utrotning. Programmet innehåller både akuta och mer långsiktiga åtgärder för att öka antalet blankålar som får tillfälle att återvända till och reproducera sig (EU:s fiskeriutskott ). I planen uttrycks bl.a.: Uppmaning till medlemsstaterna att utarbeta nationella förvaltningsplaner Att de nationella förvaltningsplanerna vid behov ska innehålla tekniska åtgärder, begränsningar i fisket samt utsättning av glasål för att förbättra förutsättningarna för ålen. Även har utvecklat en förvaltningsplan för att förbättra situationen för ålen och ålfisket. Denna innehåller bl.a.: En strategi för att reducera åldödligheten i turbiner. I en avsiktsförklaring deklarerar kraftindustrin att man tillsammans med ska öka den genomsnittliga totala över- 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 2009/10:RFR2 levnaden ovanför det första kraftverket i svenska avrinningsområden till av den potentiella blankålsproduktionen, i genomsnitt (Förvaltningsplan för ål 2008) Planer på utsättning och omfördelning av glasål, genom att ta av de bestånd som fortfarande förekommer i lokala överskott (2006). Det är dock osäkert om metoden fungerar. Det finns data som tyder på att utsatt ål inte kan navigera på ett riktigt sätt, den kommer således inte att bidra till leken i (personlig kommentar). Ytterligare inskränkningar i fisket i form av kvoter samt förbättrad kontroll av fisket för att öka antalet lekvandrande ålar till biologiskt mer säkra nivåer, i förhoppning om att detta kan öka nyrekryteringen av ålen (Förvaltningsplan för ål 2008). Detta med anledning av den tillståndsplikt som infördes , som lagts upp så att de vars ålfiske bedöms utgöra en betydande del av inkomsterna beviljas tillstånd (). Upplägget har lett till att många ålfiskare får dispens, och konsekvenserna riskerar att bli att de vars fiske har störst inverkan på ålbestånden får fortsätta att fiska. Detta ska nu motverkas, och målsättningen är att reducera ålfångsterna med . Ett första steg om nedskärning planeras . Efter utvärdering ska vidare åtgärder vidtas (Förvaltningsplan för ål 2008). Stor okunskap om ålens biologi försvårar förvaltning En grundläggande svårighet med en framgångsrik ålförvaltning är ålens komplicerade livscykel och vår stora okunskap om densamma. Detta gör också att omfattande internationellt samarbete och koordination blir en grundläggande förutsättning för en lyckad förvaltning. Ålen blir könsmogen först efter 8 till , då gulålen omvandlas till blankål, eller vandringsål (2003). Efter omvandlingen söker ålen sig ut ur sjöar och vattendrag för att sedan vandra vidare längs Östersjöns kuster mot . I sker blankålsvandringen huvudsakligen . Väl ute ur finns begränsad kunskap om hur och var vandringen sker samt kring vilka mekanismer som möjliggör navigerandet tillbaka till lekområdet i , . Forskarkåren är relativt överens om att ålen vandrar norr om , dvs. samma väg som glasålarna antas komma till norra (2006). Under den fleråriga vandringen tillbaka till lekområdet äter ålen ingenting, utan får framför allt sin energi från de stora fettreserver den lagrat upp som gulål (Dekker 2004). Då ålen är en mycket fet fiskart lagrar den troligen väsentliga mängder av fettlösliga miljögifter under de många åren innan återvandringen, och det är sannolikt att dessa ämnen kommer i omlopp när fettreserverna omsätts till energi (m.fl. 1990). Detta kan ha konsekvenser för nyrekryteringen av ålen (Ambrogi 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 1986), bl.a. genom påverkan på vandrings- och orienteringsförmåga, äggproduktion och larvutveckling (Feunteun 2002). Det krävs dock betydligt mer forskning för att öka kunskaperna om miljögifters effekter på ålens biologi. Även om kunskapsläget är dåligt finns det scenarier kring anledningen till ålens beståndsnedgångar. Ett scenario, kring vilket omfattande forskning har genomförts, kretsar kring globala förändringar i havsströmssystemet, vilka hindrar ålynglen från att komma i rätt tid till rätt plats i (1994; Castonguay m.fl. 1994; Knights m.fl. 1996). I en annan teori ligger fokus på stadiet som gulål och de skador som ålen ofta drar på sig under vandringen i vattendrag, nästan uteslutande på grund av vattenkraftsindustrin. När det är dags för ålen att återvända till havet för sin vandring tillbaka till , måste ålen ofta ta sig ut via reglerade vattendrag som innehåller vattenkraftverk. Man finner att den nuvarande turbindödligheten väl överskrider (många drar även på sig svåra skador), men då det ofta förekommer flera kraftverk på rad finns det exempel på dödlighet i flera vattendrag. En reduktion till turbindödlighet skulle kräva att den genomsnittliga dödligheten skulle minskas till i varje kraftverk (Förvaltningsplan för ål 2008). Även europeiska studier visar på mellan och dödlighet (ICES 2007). En genomförbar och relativt billig åtgärd är att fånga ålen uppströms vid ett eller flera kraftverk i ett vattendrag och skjutsa dem i bil nedströms, förbi kraftverket. En undersökning visar att så gott som alla ålar som skjutsades hade vandrat ut i havet (2008). I kombination med miljögifter, sjukdomar och parasiter kan ålens sårbarhet som art anses vara mycket hög. Det finns farhågor kring att det minskande lekbeståndet kan innebära att de återstående lekålarna kan bli (eller redan är) alltför få för att de ska kunna hitta partner under leken (Dekker 2004). Med beaktande av ålens sårbarhet är det av stor vikt att begränsa fiskeridödligheten. Medan fisket är något vi kan reglera är miljöfaktorer något ålen måste anpassa sig till. Många försök att odla ål har gjorts, främst genom konstbefruktning efter hormonbehandling. Forskare har lyckats utvinna rom och mjölke från hormonbehandlade ålar samt genomföra befruktningar och frambringat kläckning av larver. Samtliga larver har dock dött när näringen i gulesäcken förbrukats, vilket sker inom loppet av (2006). Vad innebär ekosystemansatsen? Ekosystemansatsen är en strategi. Den formulerades 1992 i samband med i om miljö och utveckling. I konventionen om biologisk mångfald definieras den som en strategi för integrerad förvaltning av land, vatten och levande tillgångar som främjar bevarande och hållbart nyttjande på ett rättvist sätt. Den innehåller alltså ingen målsättning. 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 2009/10:RFR2 Inte heller ges något konkret mål för en ekosystembaserad fiskeriförvaltning av FAO i dess konkretisering av vad en sådan förvaltning ska eller bör innehålla (Towards ecosystem-based fisheries management. Säkerställa ekonomiska villkor som gynnar ansvarsfullt fiske Ta hänsyn till fiskares intressen, även de utanför det industriella fisket Bevara biologisk mångfald, skydda hotade arter och bygga upp utarmade bestånd Identifiera och åtgärda negativa miljöeffekter Minimera föroreningar, utkast, spökfiske, bifångst och indirekt påverkan på andra arter än målarten. Sissenwine, 2005 beskriver den ekosystembaserade fiskeriförvaltningen sålunda: En förvaltning som är adaptiv, geografiskt avgränsad, använder kunskapen om ekosystem och beaktar dess osäkerhet, tar hänsyn till mångfalden av yttre påverkansfaktorer samt försöker balansera samhällets olika mål. Övergången till en ekosystemansats i förvaltningen måste ske gradvis och i samverkan. Konventionen för biologisk mångfald definierar ett ekosystem som ett dynamiskt komplex av växt-, djur- och mikroorganismsamhällen och deras fysiska miljö som integrerar som en funktionell enhet. Inom fiskeriförvaltningen har man inte gjort några allvarliga försöka att tillämpa den här strategin. En bidragande orsak kan vara komplexiteten i havens ekosystem och den därav betingade stora kunskapsbristen. Den rådande fiskeförvaltningen har även varit synnerligen ineffektiv, varför fokus i huvudsak har lagts på att föröka rädda de vanligaste matfiskarna från beståndskollaps. Att under dessa omständigheter dessutom ta hänsyn till bottendjur och bifångstarter har inte tett sig realistiskt. Fiskets inverkan på de ekosystemen har varit och är omfattande. De flesta stora rovfiskarna är drastiskt reducerade, därför har man tvingats fiska allt längre ned i näringskedjan (et al. Det dominerande redskapet, trålen, har stor påverkan på bottenlevande organismer (se vidare i Forskningsöversikt 1, 2008/09:RFR4). Ett stort steg mot ekosystembaserad förvaltning vore att återuppbygga alla de fiskbestånd som är nedfiskade. Det kan bara ske genom ett minskat fiske. När eller om man uppnår det, även av EU, accepterade målet att fiskeridödligheten inte ska vara högre än den som ger maximal varaktig avkastning (MSY, Maximum Sustainable Yield) torde en ytterligare sänkning av fiskeridödligheten krävas för att ta full hänsyn till övriga ekosystemkomponenter. Även ekonomiska överväganden talar för en fiskeridödlighet under MSY-nivån. MSE- maximum sustainable economic yield, är alltid lägre än MSY. Ur ekonomisk synvinkel finns alltså ingen anledning att fiska så hårt som upp till MSY, utan det är mer lönsamt att ha ett lägre fisketryck. 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING För att stärka kunskapen om sambanden i havet har det utvecklats modeller som har som syfte att ta hänsyn till många organismer och även omvärldsfaktorer. Ett exempel är ICES och (Integrated Assessment of the Baltic Sea). Den studerar sju delområden i och har (för centrala ) data . Man använder 60 variabler, allt från fysiska klimatfaktorer, hydrografi och näringsämnen till biologiska som förekomst av plankton och fisk samt fiske. Resultaten medverkar till att kunna definiera ekologiska samband och kan tjäna som stöd för en ekosystembaserad förvaltning. Svårigheterna med att applicera ekosystembaserad fiskeförvaltning får inte medföra att förvaltningen av fiskbestånden hindras. Den måste agera snabbt och kraftfullt för att vända den tröga skuta som den gemensamma fiskeripolitiken utgör. Inför den planerade revisionen av den gemensamma fiskeripolitiken 2013, har kommissionen gett ut en grönbok att tjäna som underlag för de diskussioner som ska föras, med början . Den ökande medvetenheten om havens betydelse och därav följande krav att bevara och nyttja dem hållbart framhävs. Under The World Summit on Sustainable Development i fastslogs specifika mål för fiskeförvaltningen. Bestånden ska återuppbyggas till nivåer som kan ge maximal varaktigt hållbar avkastning (MSY). Det ska vara gjort till 2015. Man poängterar också att det blir allt svårare att försvara de mest bränsleslukande fångstmetoderna (läs: trålfiske) med tanke på deras utsläpp av s.k. växthusgaser. Den senaste reformen av GFP som trädde i kraft syftade till att tillämpa ett längre tidsperspektiv i förvaltningen genom att införa återuppbyggnads- och förvaltningsplaner att öka berörda intressenters (stakeholder) inflytande genom att bilda regionala rådgivande grupper (RAC:er) en ny flottpolitik, genom att inför nationella övre begränsningar för flottkapaciteten under vilka det råder nationell frihet att bedriva sin flottpolitik att införa fiskeansträngning (effort) som ett redskap i förvaltningen, att stoppa subsidier för nybygge av fartyg och ändra inriktning på det ekonomiska stödet att ingå nya bilaterala avtal med tredjeland, som syftar till att ge partnerskap. Det konstateras att de vunna resultaten är blygsamma och att huvudsyftet (att skapa varaktigt hållbara fiskerier) inte på långa vägar är uppnått. Detta sägs bero på dels att genomförandet har varit dåligt, dels att reformen i sig var för 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 2009/10:RFR2 Dock har långsiktiga planer beslutats för ett antal bestånd, och bildandet av RAC:er har väsentligt ökat kommunikationen med och engagemanget hos fiskare och andra intressenter. KOM listar fem strukturella brister i nuvarande GFP 1.Överkapacitet i flottan. 2.Vag politisk målsättning som ger otydlig vägledning för beslut och genomförande. 3.Ett beslutssystem som uppmuntrar kortsiktiga beslut. 4.Ett regelsystem som inte ger fiskeindustrin tillräckligt ansvar. 5.Inrotad nonchalans mot regelsystemet. KOM antyder möjliga förändringar eller ställer frågor om tänkbara förändringar 1.Kan problemet lösas genom en engångs skrotningsdrive i stället för fleråriga skrotningsprogram; är rättighetsbaserade system som individuella transfererbara kvoter (ITQ) ett billigare och effektivare sätt att få bort överkapacitet? 2.Bristen på rangordning mellan resursmål och ekonomiska, sociala mål måste bort. Ekologisk hållbarhet ska vara grunden. 3.Nu tas alla beslut om principer samt om genomförande av rådet. Det har gett alltför detaljerade regler. Rådet och parlamentet bör fokusera på principer, KOM och/eller näringen bör stå för genomförandet. Vissa beslut bör fattas på regional bas. De rådgivande organen ACFA:s och RAC:s roller bör vidareutvecklas. 4.Näringen bör få mer ansvar och rättigheter,t.ex. genom resultatstyrd förvaltning i vilken myndigheten sätter de gränser inom vilka industrin får agera. Bevisbördan ändras så att näringen får visa att den agerar ansvarsfullt som motprestation till att den får tillträde till resursen. KOM frågar hur kostnaden för administrationen bör fördelas mellan näring och stat. 5.Fråga: Hur öka viljan att följa regelverket? KOM listar en rad områden som bör debatteras: Hur ska man hindra en utarmning av kustsamhällen och småskaligt fiske? Bör det vara olika förvaltningssystem för det storskaliga fisket (kapacitetsreglering, ekonomisk effektivitet) och för det småskaliga (vikt vid sociala och territoriella mål)? Hur kan man få till ett fiske som ger MSY i ett blandfiske? Hur eliminera utkast? Ska det regleras med fångstkvoter, fiskeansträngning (effort) eller båda? 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING Ska den relativa stabiliteten bibehållas? Den bygger på historiska nationella behov. Den kringgås nu genom kvotbytet och utflaggningen bidrar ofta till TAC-ökningar (ett land som önskar större kvot kan bara få det genom att kräva högre TAC). Den bidrar till större utkast. kommer att debatteras i en mängd forum: fiskeriorganisationer, NGO:er, forskarsamhället och medlemsstaternas regeringar. KOM avser att summera debatterna och ge sina slutsatser . Därefter kommer en konsekvensanalys att göras och KOM kommer att, efter ytterligare diskussioner med berörda parter, lägga fram ett förslag till nytt regelverk. Det ska föreläggas rådet och parlamentet tidigt 2011 och kunna antas . Miljö- och jordbruksutskottet delar i det mesta kommissionens syn på problemen inom fiskeripolitiken. Utskottet pekar ut några punkter som man anser särskilt viktiga bl.a. att subventionerna avskaffas och att det blir möjligt med regionalt beslutsfattande7. Internationell utblick Best practices Under 20082009 har Baltic Sea 20208 i en vetenskaplig studie samlat in erfarenheter från internationellt erkända forskare och förvaltare om goda exempel av fiskeförvaltning. Initialt gjordes en inventering av goda exempel av fiskeförvaltning i världen, och baserat på data av inventeringen valdes tre länder ut: , och . Dessa länder valdes ut för att de var särskilt tillämpbara ur europeiskt perspektiv och Östersjöperspektiv. Informationen från fallstudierna har värderats och analyserats ur ett Östersjöperspektiv, och sammantaget resulterar rapporten i rekommendationer som pekar på hur torsken ska kunna förvaltas då den gemensamma fiskeripolitiken reformeras. Några av de insikter som man har kommit fram till är att en lyckad fiskeförvaltning måste anpassas till förutsättningarna och platsen där den ska tilllämpas. Det finns ingen mall för hur det ska göras, utan man måste identifiera och komma överens om målsättningar grundat på en ekosystemansats. Kontroll och efterlevnad av regelverken är avgörande. Exempelvis bedriver man en mycket sträng kontroll av regelverket i , och det anser man vara mycket viktigt för att få till stånd en lyckad förvaltning. Faktorer som tillit, dialog och transparens är också helt avgörande för att få till stånd en fungerande och effektiv förvaltning. Från de aktörer som är involverade i förvaltningen behövs en levande dialog som byggs upp gemensamt. Det bygger också på att aktörerna delger information mellan varandra och att de har en god förståelse för sina åtaganden. 7Miljö- och jordbruksutskottets utlåtande /10:MJU4. 8Baltic Sea 2020 är en oberoende stiftelse vars mål är att stimulera konkreta åtgärder som förbättrar miljön i . 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING 2009/10:RFR2 En viktig insikt av studien är att man kan konstatera att beslutsfattandet ofta ligger alldeles för långt ifrån fisket och därför kan regionalisering vara en nyckel för en mer lyckad förvaltning. ter sig som ett mycket lämpligt område för att arbeta mer regionalt med fiskeförvaltningen. Delvis finns en lång tradition av en multilateral dialog i regionen och tack vare regionala rådgivande nämnd9 har man redan initierat en dialog mellan fiskare och övriga aktörer. finns också en rad olika policydokument och processer som pågår i regionen, såsom det direktivet, den maritima politiken, Östersjöstrategin och svenska ordförandeskapet. Den förbättring av torsken i östra beståndet som pågår just nu utgör ett gyllene tillfälle att ta vara på i form av en regionaliserad förvaltning. Ur fallstudierna kom några gemensamma nämnare fram som karakteriserar god förvaltning. De kan sammanfattas i följande: Tydliga gemensamma mål. Gemensamma mål i det här sammanhanget innebär att man genom en dialog mellan fiskare, forskare och aktörer gemensamt kommer fram till tydliga mål. Viktigt är att alla förstår sina olika roller och att alla involverade aktörer tillhandahåller den information som man har. Försiktighetsansats reversal of burden of proof. Om man inte har säkra vetenskapliga belägg för att t.ex. ett bestånd är under den biologiskt säkra gränsen så bör man ändå gå på försiktighetsprincipen. I och ser man det som nyckeln till framgång att man enas om att de vetenskapliga råden ska ha ett visst tolkningsföreträde. Kostnaden för ett felaktigt beslut kan bli ödesdigert och riskera utslagning av bestånd. Rättigheter och skyldigheter. Fiskerättigheter allokeras genom en öppen och transparant process, men inte till alla. På det viset minskar jakten på fisken, vilket har orsakat för stor fiskekapacitet. Ansvar, kontroll och böter. Om man inte lever upp till sina åtaganden måste det svida. Fallstudierna visar att man i de tre utvalda länderna lägger stor vikt vid detta. Regionalisering och samförvaltning. Besluten måste tas nära aktörerna och man måste förvalta gemensamt. 9 , BS RAC, regionala rådgivande nämnd, bildades i syfte att öka dialogen mellan , medlemsstaterna, fiskeindustrin och andra aktörer. RAC:ens främsta uppgift är att i första hand lämna rekommendationer och yttranden till kommissionen och berörda medlemsstater när det gäller olika förslag till åtgärder som påverkar de berörda fiskezonerna. 2009/10:RFR2 1 SVENSKA FISKBESTÅND LITTERATURSAMMANSTÄLLNING Implikationer för Östersjötorsken studiens förslag I första hand måste man följa återhämtningsplanen som finns framtagen det är helt avgörande för torskens framtid.