rfr · GX0WRFR11 · 2010-05-30 00:00:00 — Jag tror att man kan vända på perspektivet och säga att mycket effektivare och mer kvalitativt arbete med förbättrad jämställdhet inom scenkonstbranschen också är ett sätt att förtjäna medborgarnas intresse för vår verksamhet och göra det giltigare för politiker att satsa offentlig finansiering på den verksamhet som vi bedriver. Att aktivt arbeta med här frågorna är någonting som talar till vår fördel. I stället för att utmålas som sämst i klassen av Ekot kanske vi utmålas som bäst i klassen därför att vi har varit så bra på metodutveckling. Jag hänvisade till . Deras analys finns på nätet. Där finns det också förslag på att man skulle vilja se en utökad analys. Jag kan till exempel fråga mig hur man utvärderar ledarskapet. Resurserna är en sak som ni har att styra över, men ni styr också över styrelsetillsättningar, vdtillsättningar med mera. På vilket sätt utvärderas det ledarskapet ? Jag finner inte att vi har några kvalitetskriterier på det här området som är kända i vår bransch. Jämställdhetskriterier har vi definitivt inte identifierat. Det skulle man mycket väl kunna göra. Man skulle kunna göra dem branschspecifika eftersom det ser lite olika ut på musikområdet, dansområdet, filmområdet och teaterområdet. : Jag tror att frågor om ledarskap, kompetensutveckling och ledarförsörjning kommer att tillhöra de högst prioriterade inom Svensk Scenkonsts område , och detta av många skäl som har berörts här. Jag skulle vilja ta upp den handske som kastade om styrelsernas roll och uppgifter. Jag tror att styrelsens ansvar för och ledning av en institution skulle förtjäna en mer ingående diskussion. Det är ett område som det kan vara lite svårt för oss som branschinstitution att närma oss eftersom vi då kommer in på den politiska sfären, som gärna vill sköta sig själv i sådan här frågor. Vi skulle gärna vilja initiera ett utvecklingsarbete om hur samspelet mellan en vd, en konstnärlig ledare och hans eller hennes styrelse skulle kunna utvecklas. Där tror jag att det här finns ett stort utvecklingsområde. Sedan hoppas vi att vi ska få ännu mer resurser för att gå vidare med den konstnärligt inriktade genusutbildning som jag berättade om att vi just har påbörjat. Vi skulle vilja gå vidare och inte bara utbilda dem som är anställda på institutionerna utan kanske framför allt frilansande regissörer, dirigenter och producenter som har det direkta ansvaret för olika produktioner. Vi har fått gehör för detta hos , och hoppas vi som sagt att det ska föras vidare genom den politiska processen. Där finns en direkt möjlighet för er som politiker att hjälpa till. : Låt mig ge ett kort svar på detta med ett normkritiskt medvetande eller normmedvetande jag har inte träffat på ordet, men jag tycker att det är bra. Det handlar inte bara om att vara kritisk utan också om att utveckla ett medvetande om att man faktiskt agerar enligt vissa normer, som vi började med att tala om . Det här är inte gjort från den ena dagen till den andra. De flesta finner sig väldigt väl till rätta med de normer som råder, så varför ska man kritiskt betrakta dem? På en stor institution finns det personer som bara har kvar på arbetsplatsen och tycker att de inte vill ändra någonting. De vill bara fortsätta som det är de år de har kvar. helt nya personer som säger att det inte kan vara så här, att vi måste ändra på allting. Det handlar om en process som inte är så lätt att hantera och som tar tid. Vi måste få resurser att låta den ta tid. Man måste avsätta ett antal timmar från allting annat för att lyssna på föredrag som vi gör. I går handlade det om heteronormen, om genus, populärmusik och att ta plats och om normer och maktordning. Det är droppen som urholkar stenen. Jag tror att tillräckligt många på en arbetsplats upplever att detta inte behöver vara så oerhört utmanande utan att det tvärtom kan bli ett led i en rolig förändring som kan skapa lust och möjligheter. Men innan man har kommit så långt att det väger över finns det också ett stort motstånd mot detta. Det gör att det är ett långsiktigt arbete. Studenter kommer till högskolan för att de vill kunna spela fiol eller elbas så bra som möjligt, bli en jättefin skådespelare eller operasångare. Då upplever man kanske inte det här som det viktigaste. De har på sig och sedan måste de visa att de är duktiga skådespelare eller violinister. Även där kan det därför finnas ett motstånd mot att ta de här frågorna på allvar även om de är så viktiga i ett samhälle. Vi lever dessutom i en så otroligt föränderlig värld med en så annorlunda svensk befolkning än den vi hade . Det handlar inte bara om normer ur ett genusperspektiv, utan det handlar om en massa andra normperspektiv också. Då är det vår uppgift att kunna hantera dem på ett bra sätt i utbildningen. (): Tack för alla fantastiska ord! Jag är mycket imponerad. Jag jobbar också med jämställdhetsfrågor generellt. Det är väldigt sällan man hör så många prata om könsmaktsordning som vi har gjort . Ni bekräftar det som många studier säger, men det är få som vågar prata om det. Jag tycker att det är viktigt att man pratar om struktur och inte individualiserar frågan och säger att det finns några människor i samhället som är på ett visst sätt. Att vi har en strukturell diskriminering i samhället bekräftas av den lagstiftning som vi har. Det är ett problem. Det är därför vi har en lag mot det. Jag vill ställa några frågor om utbildning. Det har sagts mycket om utbildning . Jag förordar själv utbildning, men jag har börjat tänka om lite. Kan man verkligen utbilda bort att en människa vill få sin egen önskan genomförd? Den svenska befolkningen är väldigt välutbildad, och ändå har vi en arbetsmarknad som är så könssegregerad. All statistik beskriver egentligen hur ojämställt samhället är. Min fråga är: Vad är det för slags utbildning som krävs för att vi ska komma till rätta med problemet? : Jag reagerade direkt. Jag tyckte det var intressant att du undrade hur vi kan utbilda bort att någon vill ha makten att genomföra sin vision till exempel, och så kan man tänka på regissörer. Jag skulle vilja att vi genom de insatser som jag beskrev i början, det vill säga att man kan samarbeta med regionala resurscentrum, kan få fram unga tjejer som vill regissera. Vi ska utbilda fram en makthunger hos de här tjejerna. De ska lära sig att de också får lov att genomdriva sin vision. En del bra regissörer har det här tunnelseendet. Man är så upptagen av sin egen vision, ganska egocentrerad och järnhårt inriktad på att styra ett helt team i sin egen riktning och ta makten. Det är kanske inte en alldeles vanlig egenskap som tjejer uppfostras till. Där kan jag se att det behövs en utbildningsinsats på det här lilla området som vi har valt att fokusera på. Det är kanske inte så litet, men jag tänker just på regissörer. Varför ser vi så oerhört många kvinnliga producenter komma fram? Jag har själv varit en sådan. När jag kommenterade detta för min chef på filmbolaget sade han: Ja, , det är väl inte så konstigt. Producent är ju ett serviceyrke. Och det stämmer ju, men regissörens yrke är inte ett serviceyrke, utan det är ett yrke där man tar makt över ett helt team på kanske 40 personer och genomdriver sin egen vision. Det behöver vi utbilda fram hos en hel del unga tjejer för att de ska kunna klättra hela vägen upp, knacka på vår dörr och få stöd till sina långfilmer. : Utbildning är viktig såtillvida att vi måste få kunskap om vilka strukturer som råder. Det kan man få genom egen erfarenhet, men egen erfarenhet kan också användas så att man förtränger den. Jag tror det är väldigt viktigt som ingång att vi har kunskap om könsmaktsordningen och andra maktordningar. Vi har också frågan om etnicitet som alltmer gör sig gällande också inom scenkonsten. Har de personer som är utlandsfödda samma möjligheter att göra karriär? Vi har kombinationer med ålder och kön som gör sig väldigt starkt gällande inom scenkonsten. Allt detta är kunskap som man måste ha för att kunna angripa problemen. När vi har pratat om de specifika förutsättningar som finns i den här branschen har vi varit lite väl lite inne på området lösningar. Vi stannar gärna och upprepar att det är så speciellt, vi har den gestaltningen och den situationen. Jag skulle i stället vilja ta upp frågan om fackets roll. Personligen håller jag med om att facket måste ha en stark roll inom den här branschen liksom inom andra branscher. Det är också det som lagstiftaren bygger hela idén med lagens formuleringar kring, att det finns ett aktivt arbete som anpassar de olika åtgärderna till de speciella förutsättningar som finns inom industrin, scenkonsten, vården och alla andra branscher. skulle jag vilja ställa en fråga till parterna här i salen. Vilka hinder ser ni för att man inom till exempel det allmänna utvecklingsarbetet, som man håller sig inom och där man gör framsteg, gör avtalstexter och formuleringar som slår igenom och fångar upp den problematik som finns kring rollfördelningen så att man får en transparens? Vad ser ni för hinder för att gå till handling och helt enkelt bestämma er för att ni vill ha en transparens här? Borde man inte kunna skaffa ett särskilt schema för hur rollfördelningen ser ut så att vi får facklig närvaro och kanske kontroll så att man kan utgå från specifika formuleringar som vi har bestämt oss för i förväg? Kan ni inte be- stämma er för den här typen av åtgärder för att komma lite närmare kärnproblematiken och följa upp verksamheten på ett mer konkret sätt? : Det finns massor med forskning om jämställdhetsarbete som en organisatorisk förändringsprocess. Apropå din fråga kan man säga: Nej, man kan inte utbilda bort en maktobalans. Däremot kan man se att utbildningar kan vara en viktig pusselbit i det här arbetet, men det är inte det som kommer att lösa allt. Det viktiga är att man gör en analys av dagsläget och identifierar vad man vill förändra. Det är viktigt att ledningen tar initiativet, sätter mål och följer upp. Uppföljning är jätteviktigt också utifrån riksdag och regering med regleringsbrev. Det är jätteviktigt med uppföljning. Utbildning kan också fungera väldigt bra. Det gäller inte minst utbildning av ledare, som vi har pratat om. Det kan handla om att se de här strukturerna, de normer som vi inte har varit medvetna om och de privilegier som vi har och som vi inte har reflekterat över. Det handlar också om att se hur man kan jobba med det här i organisationen. har jag sett en tendens till att folk tycker att vissa sådana här utbildningar är jätteintressanta och att det blir väldigt mycket individuell utveckling, det vill säga personlighetsutveckling, där man tittar på sin egen prägling och sådant. Det är viktigt som ett steg för att sedan ta det vidare och se hur man jobbar i organisationen för att förbättra det här. Utbildning är en pusselbit i något mycket större. Amineh Kakabaveh (v): Tack för en jätteintressant dag och många bra inlägg! Jag vill börja med att ta upp detta med forskning och jämställdhet. Problemet är att vi blandar ihop två saker. Det går inte att blanda ihop dem även om de hänger ihop. Jämställdhet handlar om helt andra saker än att bedriva forskning på det området. Forskningen spelar en så stor roll i samhällsutvecklingen, och därför är det väldigt viktigt att separera dem. Här i har vi tyvärr blivit blinda för att vi är världens mest jämställda land. Det har blivit en stagnation på det här planet. Därför tycker vi alla att det var så bra . Det har blivit en jämställdhetsbacklash både på samhällsnivå och på forskningsnivå. Det har stagnerat. Vi tror att bara för att vi pratar om jämställdhet har vi utvecklat den. Därför tycker jag att man måste vara lite försiktig, annars håller jag med om att forskning är viktig för samhällsutvecklingen men också för individen. Därför ska vi satsa på detta. Jag har en fråga. Vad tycker ni om att det skulle finnas en jämställdhetsdelegation inom kultursektorn på alla nivåer? Det handlar om en delegation som tittar på resurstilldelning och samverkan. Här pratar vi om högskolenivån eller den nivå där man redan är chef, producent, filmare eller skådespelerska. Kärnan i frågan handlar om hur vi uppfostras från vaggan till graven. Det spelar ingen roll om jag är en person som inte har de möjligheterna och förutsättningarna, för på den nivån kommer jag bara att säga ja till det. Jag hoppas verkligen att vi kommer att se till att det blir en jämställdhetsdelegation som ser till både samverkan och resurstilldelning utifrån både kön Jag ser att många kvinnor med annan bakgrund, och även män, har halkat efter inom kultursektorn och på olika nivåer i samhället. Jag hoppas verkligen att ni säger vad ni tycker om det här förslaget. tycker jag att det måste finnas en jämställdhetsexpert hos statsministern och på . Om det inte finns kommer inte de här resurserna att vara rättvist fördelade. : Det finns ju på andra områden, så varför inte på kulturområdet också. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi inte lämnar över hela ansvaret till en delegation. En delegation måste också få ett tydligt uppdrag från uppdragsgivarna. Det du beskriver som experter på jämställdhet på Finansen och hos statsministern, det vill säga något slags jämställdhetscontroller, skulle väl inte vara helt fel. : Det finns en jämställdhetsdelegation för högskolan. har fått över 2 miljoner för att bedriva projektet och genus. Det verkar ju vara en bra idé. : Jag tycker också att det vore väldigt bra med en jämställdhetsdelegation med ett tydligt uppdrag och resurser som man skulle kunna använda för att stimulera vår verksamhet inom området. Vice ordföranden: en gång arrangerar kulturskottet den här typen av offentliga utfrågningar i ämnen som vi anser vara väldigt angelägna och viktiga. Den här gången föll det på jämställdhetsfrågan, sexuella trakasserier, maktstrukturer med mera. Det visade sig vara ett väldigt klokt beslut av utskottet, om jag får säga det själv. Under den här förmiddagen har det sagts väldigt mycket klokt. Vi har väl inte nått sanningen, men möjligen har vi kommit något närmare den. Klokast var nog ändå . Ser jag livet i förklarat ljus, och ljuvt blir livet. Var det inte så han sade? Varmt tack för alla bidrag! Samtalet lär fortsätta. För varje samtal får vi mer ljus på frågan. Därmed blir livet också något mer ljuvt. Tack för att ni kom!