mot · GY02Ub275 · 2010-10-19 00:00:00 — Vinster i fristående skolor tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en utredning om icke vinstdrivande driftsformer m.m. vid drift av fristående skolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Skolinspektionen ska återkalla tillståndet för olagligt avknoppade skolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa nationella regler för resursfördelningen till skolan. Skolans mål ska vara att ge eleverna den bästa kunskapen inte att generera vinst till privata bolag. Vi har en situation där aggressiva utländska bolag köper upp mindre skolor i och tar hem flera hundra miljoner i vinst . har två tredjedelar av de fristående skolorna ett aktiebolag som huvudman. Trenden är att detta blir allt vanligare. som är huvudman för flera skolor ökar dock och marknaden domineras av några större skolkoncerner med s.k. riskkapitalbolag som ägare. Företrädare för de fristående skolorna brukar hävda att aktiebolag är den bästa driftsformen eftersom det är en välprövad företagsform med klara regler. Det är dessutom den lämpligaste driftsformen för att maximera vinsten, begränsa inflytandet för elever och anställda samt försvåra allmänhetens insyn i verksamheten. Möjligheten för fristående skolor att vara vinstdrivande tillsammans med ett av de mest generösa bidragssystemen i världen har gjort det svenska skolväsendet till en lukrativ bransch. Någon officiell sammanställning av de fristående skolornas vinster finns inte tillgänglig, men de undersökningar vi själva låtit göra visar att nettoresultatet för hela branschen var . Avkastningen på eget kapital var , vilket är mer än i de flesta andra branscher. I andra länder är lagstiftningen betydligt mindre generös mot privata vinstintressen. I är visserligen alla bolagsformer tillåtna för de fristående skolorna, men det finns ett krav att alla offentliga medel ska komma eleverna till godo. Bland annat har (den svenska) skolkoncernen ålagts att betala tillbaka till den för att ha köpt tjänster från företag som kontrollerats av skolchefer. I drivs skolorna av allmännyttiga samfund och får inte drivas för ekonomisk . I är det förbjudet att driva skolor i form av aktiebolag just med tanke på möjligheten till vinstutdelning och det är endast icke vinstdrivande stiftelser som får vara huvudman. Dessutom får en enskild huvudman inte driva fler än en skola. I finns vid sidan av de helt privata s.k. public schools även offentligt finansierade privata skolor. Exempelvis har Kunskapsskolan just etablerat två skolor utanför med hjälp av pengar från svenska skattebetalare. Men ännu är det inte möjligt för skolor i att dela ut vinster till ägarna. Fristående skolor utan annat märkbart syfte än det ekonomiska vinstintresset hör, enligt vår mening, inte hemma inom det svenska utbildningsväsendet. För kommer rätten till kunskap alltid att vara överordnad rätten till vinst. Vinst är ett olämpligt styrmedel i en verksamhet som ska vara behovsstyrd. I de fall en skola får ett överskott bör detta återinvesteras i verksamheten och på det sättet komma eleverna till godo. Därför är det också direkt olämpligt att tillåta driftsformer som är anpassade till affärsverksamhet på en kommersiell marknad och vars främsta syfte är att generera vinster till ägarna. En utredning bör tillsättas som ska lämna förslag på hur de offentliga bidragen till fristående skolor ska komma eleverna till godo och inte utbetalas som vinst till skolans ägare eller gå ut som koncernbidrag med mera. Bland annat bör det utredas vilka icke vinstdrivande driftsformer som är lämpliga för fristående skolor och om det behövs begränsningar av antalet skolor som en huvudman kan driva. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Privatisering av kommunala skolor Den senaste trenden är att enskilda personer vill överta och privatisera verksamheten i kommunala skolor. Ofta är det anställda vid skolan som menar att de inte kan utveckla verksamheten i önskad riktning om skolan styrs av demokratiskt valda politiker. Företeelsen brukar omnämnas som avknoppning, men ett förskönat språkbruk kan inte dölja det faktum att det är fråga om utförsäljning av gemensamt styrda verksamheter och gemensam egendom. Konsekvenserna av denna utveckling är svåra att förutse, men redan nu kan stora problem anas. Ett problem som har uppmärksammats är att det är möjligt att privatisera skolan även om en majoritet av elever och personal motsätter sig en privatisering. Även om personal och elever ställer sig positiva till en privatisering är det inte säkert att framtida elever och anställda är av samma åsikt. Ett särskilt problem uppstår när verksamhet som tidigare bedrivits i offentlig regi privatiseras. Den generella grundlagsfästa meddelarfriheten ersätts då med en långtgående tystnadsplikt. Detta innebär bl.a. att privat verksamhet får konkurrensfördelar på bekostnad av arbetstagarens möjlighet att meddela sig när det gäller exempelvis missförhållanden på arbetsplatsen. Detta är särskilt allvarligt just på grund av att verksamheterna finansieras med skattemedel, och för att det handlar om verksamheter där elever och föräldrar måste kunna ställa höga krav på kvalitet, trygghet och säkerhet. Ytterligare ett problem är att vissa områden helt kan komma att sakna kommunala skolor. Det väcker frågor om hur barns och ungdomars rätt att få utbildning inom det offentliga skolväsendet ska kunna tillvaratas och vilken rätt eleverna har att gå i en skola nära hemmet. Inte minst kan det komma att drabba elever med funktionsnedsättningar, som inte kan vara säkra på att en fristående skola vill ta emot dem, utan måste gå i en skola. Givetvis är det bara populära skolor med god ekonomi som är intressanta att köpa ut. De skolor som blir kvar i regi är skolor med större eller mindre problem som kräver mer resurser. Med en krympande skolbudget blir det allt mindre pengar över till de elever som har störst behov av stöd och hjälp, vilket ökar segregationen och de redan alltför stora klasskillnaderna i samhället. Skolinspektionen har redan konstaterat att för att den ska bevilja en avknoppad skola tillstånd så är en förutsättning att överlåtelsen har skett enligt EG-rätten. För är det självklart att reglerna ska vara lika för alla. Skolinspektionen ska dra tillbaka redan beviljade tillstånd om det konstateras att gällande regler inte har följts vid försäljning av kommunala skolor till privata intressenter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De stora överskotten inom utbildningsbranschen är en följd av att de fristående skolorna är oerhört kreativa när det gäller att minska sina kostnader. Ett sätt är att anställa färre lärare, som dessutom är obehöriga i större utsträckning. Det sänker lönekostnaderna. I de kommunala grundskolorna finns det 8,3 lärare per 100 elever och av dem är behöriga. I de fristående skolorna är lärartätheten 7,6 lärare per 100 elever och har en pedagogisk examen. I de kommunala gymnasieskolorna är lärartätheten 8,2 lärare per 100 elever, varav har en pedagogisk högskoleexamen. I de fristående skolorna är lärartätheten 6,8 lärare per 100 elever och av dem är behöriga. Det sparas också in på den del av verksamheten som inte direkt kan hänföras till undervisningen. Ytterst få fristående skolor har egna skolbibliotek och använder sig istället av offentliga bibliotek. Givetvis är det positivt att eleverna kommer i kontakt med dessa bibliotek, men det innebär att skolan flyttar över sina kostnader på kommunen. Vidare är kostnader för elevvård exempelvis lägre i de fristående skolorna jämfört med kommunala. Det finns också exempel på skolor som har tagit emot frivilliga bidrag från föräldrar och på så sätt kringgått bestämmelser om otillåtna terminsavgifter. Mycket är i strid mot intentionerna i skolans styrdokument, men eftersom regelverket ofta är otydligt formulerat finns det inga möjligheter att beivra ens de mest uppenbara övertramp. De fristående skolorna har inte samma skyldigheter, syften eller ambitioner som de kommunala skolorna och har därför inte samma kostnader. Skolan ska vara likvärdig, vilket innebär att resursfördelningen måste ta hänsyn till elevernas behov. De fristående skolorna blir redan överkompenserade ekonomiskt. Det tydligaste beviset på detta är att de vinster som de fristående skolorna genererar, utöver de överskott som återinvesteras i verksamheten, och som uppgår till . Det pekar på ett behov att reformera bidragssystemet. Problemen med fördelningen av skolans resurser är större än så. Även i kommunens egna skolor behöver systemet för fördelning av resurser ses över och förändras. I en av rapporter , Resursfördelning utifrån förutsättningar och behov, analyseras hur olika kommuner fördelar resurser till olika skolor, vilka syften de vill uppnå och vilka regler de följer. Slutsatsen är att få kommuner har någon medveten modell för resursfördelningen utifrån den verklighet som innebär att förskolor och skolor har olika förutsättningar och behov och därigenom behöver olika mycket pengar per elev. Det har gjort att inte heller de kommunala skolorna kan motverka den ökande segregeringen i skolan, som bl.a. orsakas av de fristående skolorna, och kompensera för elevernas olika förutsättningar och bakgrund. För att skapa en likvärdig skola, som verkligen ger alla elever en så bra utbildning som möjligt och därigenom tillgodoser deras rätt till kunskap, behövs tydligare nationella regler om att pengarna i skolan ska fördelas efter elevernas behov. Hänsyn ska tas till elevernas klassbakgrund, föräldrarnas utbildningsnivå, utländsk bakgrund med mera. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.