ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GY02MJ387 · 2010-10-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om åtgärder för att sanera miljöfarliga fartygsvrak på . Utefter de svenska kusterna finns många förlista vrak. Längs är problemet känt. har alliansregeringen tagit sig an frågan genom att ge Statskontoret i uppdrag att utreda och lämna förslag till vem som bör ha rätt eller skyldighet att omhänderta, sanera och flytta skeppsvrak och ägarlösa båtar. Resultatet redovisas i rapporten och ägarlösa båtar (2008:6) . Men när det gäller de rent miljöfarliga vraken måste akuta miljöhot kunna undanröjas i närtid som det måste tas fram en strategi för att gå vidare och sanera vraken från olja och kemikalier för att förebygga framtida utsläpp. Ett av de mest akuta hoten är sannolikt vraket av S/S Skytteren som ligger på botten utanför . Fartyget sänktes under och beräknas ha olja ombord. Om vraket skulle brytas isär skulle resultatet bli en oljekatastrof längs hela . Enligt rapporten dras slutsatsen att för de flesta vrak som utgör potentiella miljöhot är det svårt att identifiera en ansvarig fartygsägare, och sannolikt måste staten stå för nödvändiga åtgärder. Det beror till stor del på att de flesta vrak av denna typ är ganska gamla. är det viktigt att detta arbete inte stannar upp. De mest akuta miljöhoten måste undanröjas innan det sker ett större utsläpp med oöverblickbara miljökonsekvenser. Ett större oljeutsläpp utanför skulle, förutom skador på ekosystemet, vara förödande för den så viktiga turistindustrin. Inorra har ett havsområde nu dessutom blivit nationalpark. Jag anser därför att regeringen bör prioritera denna fråga i arbetet med att förbättra havsmiljön längs våra kuster.
mot · GY02MJ388 · 2010-10-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att komplettera dagens fiskekvotssystem med havdagar. Det är viktigt att vi reglerar de fångstupptag som görs i våra vatten. Flera fiskarter är hårt ansatta, vilket inte är bra vare sig för mångfalden i våra hav eller för fiskare samt övriga delar av fiskerinäringen. Att ha ett långsiktigt hållbart fiske är därför viktigt ur flera aspekter. Dessvärre är dagens kvotsystem med den totalt tillåtna fångstmängden per art inte helt tillfredsställande. I är det till exempel relativt vanligt förekommande med vad som på branschspråk kallas för blandfiske. Detta innebär att man inte fiskar en enskild fiskart utan tar upp vad man får i näten. Dessvärre kan själva kvotsystemet ställa till stora problem. Om man till exempel har uppfyllt den totala tillåtna fångstmängden för en viss art sorteras denna ut från fångsten för att därefter kastas tillbaka i havet. Fisken överlever inte, vilket inte är bra för vare sig beståndet eller fiskerinäringen. Detta är ett oacceptabelt slöseri. Vi anser att man istället bör överväga att övergå till ett system där man även reglerar fångstupptaget med havdagar. Det innebär att man får ta upp fångst ett visst antal dagar . Detta skulle medföra att dumpning av fisk undviks och att man istället landade all fisk man tagit upp.
mot · GY02MJ389 · 2010-10-20 00:00:00 — Produktion och försäljning av gårdsproducerade livsmedel tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om produktion och försäljning av gårdsproducerade livsmedel. Vi talar om matlandet , som ska spira. Turistindustrin är redan stor och borde kunna skvätta över på produktion och försäljning av gårds- och närproducerade livsmedel. Men inget genombrott tycks ske. En jämförelse kan göras mellan och , som gick med i EU . Även om vi försöker rensa statistiken från traditioner och hävdvunna handelsmönster kvarstår faktum att utvecklingen har gått i diametralt motsatt riktning i dessa båda länder. I blommar gårdsproducerade livsmedel, ökningen är markant . I står det i stort sett stilla, trots allt fagert tal. I har arealen utökats och antalet bönder och livsmedelsproducenter blivit fler. Av den sammanlagda livsmedelproduktionen står de små producenterna för . I minskar drastiskt antal bönder tillika presumtiva gårdsproducenter. I kommer våra livsmedel från storproducenter och internationella koncerner till ! Problem för inhemska producenter Flera problem radar upp sig, inte bara ekonomiska. har till stor del sökt EU-bidrag från de sociala fonderna, ej strukturfonderna. Vi har skapat för få handelsplatser, och här kan vi politiker skapa bättre förutsättningar. Men en stor del handlar om vårt synsätt på dessa producenter. En alltför rigid tolkning av de bestämmelser som finns vad gäller miljö och hälsoskydd har gjort det mycket kostsamt och krångligt för många ekonomiskt omöjligt för en del. Det finns också alltför många myndigheter och verk som den enskilde producenten måste hålla kontakt med. Ingen samordning finns. Upphandlingsreglerna är ett annat problem. Dagens sätt är upphandla livsmedel till det offentliga utgör ett stort problem. Anbudsförfarandet och storlek på enheter gör det näst intill omöjligt för små producenter att lämna anbud. Ett annat problem är naturligtvis den oligopolliknande situation som finns på detaljhandelsområdet. Detta är dock en fråga utanför vårt kompetensområde. Förutom fler arbetstillfällen och en levande landsbygd finns ett antal positiva effekter. Matlandet skulle göra skäl för namnet. Intresset för när- och gårdsproducerat skulle öka. Turismen skulle få ett ben till att stå på. På flera olika sätt kan stat, kommuner och landsting underlätta för gårdsproducerade livsmedel. Förenkling av regler, samordning mellan myndigheter, smidigare tillämpning av regelsystemet, ekonomiska stimulanser och minskade kostnader vid uppstart och under företagets begynnelse. Med enkla medel bör detta kunna ses över. Det är också sannolikt små medel som behövs för att få matlandet att bli en reell verklighet.
mot · GY02MJ390 · 2010-10-21 00:00:00 — Åtgärder för dem som berörs av en vindkraftsutbyggnad tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om åtgärder för dem som berörs av en vindkraftsutbyggnad. Allmänhetens inställning till vindkraften är en viktig förutsättning för att utbyggnaden av vindkraften ska kunna bli ett reellt alternativ till kärnkraften och andra icke förnybara energikällor. är den allmänna attityden till vindkraften positiv. Flera undersökningar visar på en hög acceptans, men det finns också problem med utbyggnaden. För en del innebär det en stor påverkan av miljön och på den enskildes livssituation. Det innebär att de globala och nationella energi- och miljövinsterna av en medveten satsning på vindkraft ibland hotas av de acceptansproblem som kan uppstår på lokal nivå, främst till följd av vindkraftens lokala miljöeffekter i form av till exempel störningar av landskapsbilden och buller. Generellt kan konstateras att om de som berörs av en vindkraftsetablering tidigt involveras i planeringen, till exempel den kommunala planeringen, och får möjlighet att påverka utformningen av en anläggning minskar oftast oron och osäkerheten. Det leder också till färre konflikter. Syftet med vindkraftsutbyggnaden är att bidra till vår energiförsörjning och till energiomställningen. Det är givetvis positivt. Men det är nödvändigt att uppmärksamma de negativa effekter som boende kan uppleva. Vi anser att regeringen bör utreda vilka förutsättningar det finns att skapa riktlinjer för ett ersättningssystem till dem som berörs av en vindkraftsutbyggnad. En lösning som till exempel skulle kunna övervägas är att använda samma modell med bygdemedel som utgår efter utbyggnaden av vattenkraften.
mot · GY02MJ391 · 2010-10-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om villkor för upplåtelse av småviltsjakt på statens marker i fjällområdet. behandlades i olika utredningar frågan om vilka medel som fanns för att öka tillgången på jakt för jägare bosatta i . Det i detta avseende mest konkreta utfallet av dessa utredningar blev beslut vid behandlingen av propositionen om samerna och samisk kultur m.m. Här beslutade bland annat om att ge kraftigt utökad tillgång till småviltjakt på statens marker i fjällområdet. Under de snart 20 åren som gått sedan beslutet togs har också ett stort antal jägare fått möjlighet att jaga i den svenska fjällvärlden. Regelverken som styrt jakten har av olika skäl ändrats vid ett antal tillfällen som gått, den senaste påtagliga regelförändringen kom då regeringen beslutade ändra lydelsen av rennäringsförordningens § 3 från småviltjakt skall upplåtas till den som är fast bosatt i till småviltjakt skall upplåtas . Motivet till förordningsändringen var dels en oro för att regelverket i kunde strida mot , dels en vilja att ge bättre förutsättningar för en utökad jaktturistnäring i fjällområdet. Följden av lagändringen blev att berörda länsstyrelser inte längre kunde ha olika regler för jägare bosatta i och jägare bosatta utanför . Resultatet blev ett ökat tryck från jägare från framförallt , och . , efter regeringens beslut, vet vi dels att oron för att det dåvarande regelverket skulle strida mot var kraftigt överdriven, dels att beslutet tvärt emot vad som var avsikten medförde kraftigt negativa konsekvenser för jaktturistnäringen. Den ökade tillströmningen av jägare resulterade i stället i att många jaktturistföretag avvecklat sin verksamhet eftersom att man inte upplevde sig kunna garantera kvaliteten på de jaktarrangemang man erbjudit sina kunder. Övriga jägare, såväl ortsbor som tillresande jägare, är också av den uppfattningen att det nu gällande regelverket är förödande såväl för jaktupplevelsen som för ett väl fungerande jaktupplåtelsesystem. Till detta kommer även att renskötselns företrädare är av den uppfattningen att nuvarande ordning är helt oacceptabel. För att komma till rätta med den ovanstående beskrivna situationen är det av största vikt att regeringen skyndsamt beslutar om nödvändiga åtgärder. Dessa ska dels harmoniera med angränsande länders regelverk för förvaltning av småviltsjakt på statlig mark och vatten, dels ge berörda myndigheter verktyg för att skapa en uthållig och välfungerande jakt- och viltförvaltning på statens marker i fjällområdet. ska behovet av jaktmöjligheter för jägare bosatta i landet tillgodoses.
mot · GY02MJ394 · 2010-10-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om Eldrimners fortsatta verksamhet. Den småskaliga livsmedelsförädlingen bidrar på många sätt till en hållbar utveckling av landsbygden och regionerna. Många jordbruk får genom vidareförädling möjligheter till en lönsam diversifiering av verksamheten som i många fall kan leda till att nya företag och nya sysselsättningsmöjligheter skapas. Småskalig livsmedelsförädling med utgångspunkt i lokal tradition och kunskap kan också utgöra uppskattade turistmål och härigenom bidra till ökade regionala inkomster. Intresset för mathantverket från konsument- och producenthåll har aldrig varit så stort som . har t.ex. utsetts till mathuvudstad. För att möta denna utvecklingspotential krävs en mer långsiktig lösning på Eldrimners finansiering. Att med den ordinarie verksamheten jaga pengar vartannat eller är mycket otillfredsställande, osäkert och innebär, förutom att planering blir lidande, att kursutbud och utvecklingsinsatser inte kan öka i proportion till behov och efterfrågan. För mycket energi och tid går från kärnverksamhet till arbete med ansökningar. Det kan inom mathantverket skapas många fler arbetstillfällen . Eldrimners vision är tio gånger fler mathantverkare , det vill säga ca 10000. Det skapar minst lika många, troligen fler arbetstillfällen. Det innebär en stabil och positiv utveckling i många bygder runt om i . För att detta ska kunna bli verklighet är det nödvändigt att Eldrimner kan fortsätta sin kärnverksamhet (utbildning) och utveckla den. i har bedrivit en utvecklingsverksamhet i form av ett resurscentrum, kallat Eldrimner, för småskalig och hantverksmässig livsmedelsförädling. Verksamheten har haft som syfte att stödja producenter som vill starta någon form av hantverksmässig livsmedelsförädling. utsåg den socialdemokratiska regeringen till nationellt centrum för småskaligt mathantverk. En status som den borgerliga regeringen valde att dra tillbaka. Det är dock positivt att regeringen tillslut insåg värdet av verksamheten och återgav den status som nationellt centrum. Därför är det viktigt att också se över Eldrimners långsiktiga finansiering. konstaterar i sin utvärdering att sett till de tillgängliga resurserna blir ändå slutbetyget för Eldrimner väl godkänt. Detta inte minst sett till verksamhetens betydelse för sysselsättning och utveckling i bygder där sysselsättningsmöjligheterna generellt är svaga. I en jämförelse med andra regional- och sysselsättningspolitiska insatser är sannolikt stödet till Eldrimner mycket effektivt. Vi anser att det finns anledning att se över möjligheterna för en mer långsiktig finansiering av Eldrimners verksamhet.
mot · GY02MJ395 · 2010-10-25 00:00:00 — Avskaffande av s.k. dubbelregistrering vid älgjakt tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett avskaffande av dubbelregistrering vid älgjakt. Efter ett riksdagsbeslut tillämpas inom delar av renskötselområdet i så kallad dubbelregistrering av älgjakt. Frågan är kontroversiell och har föranlett ett stort antal riksdagsmotioner. Senast föregående behandlade utskottet frågan. Utskottet motiverade då ett avslag till en förändring med hänvisning till att de förslag som fanns i den s.k. Ekströmska utredningen och fiske i samverkan (SOU 2005:116) skulle beredas i . Flera ledande företrädare från såväl regering som berörda organisationer har uttalat att de förslag som utredningen kommit fram till inte kommer att genomföras. Detta innebär att problemen kommer att kvarstå. Jaktmarker där markägaren vill jaga älg skall registreras som älgjaktsområden hos . Detta görs inom renskötselområdet liksom i övriga landet av markägaren eller jakträttshavaren. Dubbelregistreringen innebär dock att alla marker inom samebys renskötselområde även kan registreras som älgjaktsområde av samebyn, med andra ord registreras en andra gång. I praktiken innebär detta att älgjakt bedrivs av två olika jaktlag med varsin tilldelning av älg från . Systemet föreskriver att samråd skall hållas, men i praktiken är detta som regel inte fallet. I stället konstaterar älgjaktlagen på plats ute i skogen att ett annat jaktlag bedriver jakt på samma marker och som de själva. Systemet skapar stora och onödiga konflikter mellan renägande samer och annan ortsbefolkning i vissa områden. Det får även som konsekvens att en planerad förvaltning av naturresursen älg omöjliggörs inom renskötselområdet. Medlemmarna i en sameby måste tillförsäkras den jakträtt de har i enlighet med renskötselrätten. Detta kan exempelvis ske genom älgjakt på områden som undantagits för samebyns egen räkning och/eller genom att personen ingår i ett befintligt jaktlag inom samebyns område. Älgförvaltningssystemet skall gälla även i de delar av landet där medlemmar i en sameby har rätt att jaga. En medveten älgförvaltning måste bygga på kunskap om både älgstam och avskjutning. För att denna resurs skall kunna skötas uthålligt är det enda praktiska alternativet att endast ett jaktlag jagar på varje område. Därför måste dubbelregistreringen avskaffas och registreringen av älgjaktsområdet förbehållas markägaren eller den till vilken markägaren upplåtit sin jakträtt.
mot · GY02MJ396 · 2010-10-25 00:00:00 — Förenkling av regelverk för slakteriers hantering av björnkött tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över regelverket för slakterier som tar emot björnkött i syfte att förenkla den administrativa regelbördan. Ett antal svenska djurarter omfattas av Citeskonventionen, t.ex. alla våra ugglor och rovfåglar, varg, björn, lodjur och utter. Konventionen innebär att det är förbjudet att bedriva handel och annan kommersiell hantering med dessa arter. Undantag kan göras men då krävs Citesintyg från , t.ex. för försäljning av skinn och kött av björn som skjutits legalt på jakt. Införandet av ny lagstiftning på livsmedelsområdet har visat sig leda till problem när det gäller jakt på djurslaget björn och slakt för dess användning som livsmedel. Om delar av björnen ska säljas ska ett Cites-intyg fyllas i. För jägarna krävs en köttbesiktning av veterinär, kontroll att björnen är skjuten med alla tillstånd som behövs och att jakten gått rätt till. Därtill måste man ha tillstånd av för att få sälja köttet sedan det är styckat. Trots den noggranna kontrollen måste ett slakteri som köper köttet därefter kontakta innan vidare försäljning kan ske. En konsekvens av regelverket är att slakterierna inte kan producera exempelvis färs eller korv av flera björnar utan varje björn måste hanteras separat, detta trots att spårbarheten är gjord enligt Citeskonventionens intyg. Detta skapar en krånglig och omfattande byråkrati som gör att slakterier avstår från att överhuvudtaget ta emot björnkött från jägarna. Det är en fördel av livsmedelshygieniska skäl att köttet i större utsträckning hanteras och förädlas av godkända slakterier och charkuterier. Det finns därför anledning att se över regelverket i syfte att minska den administrativa regelbördan för berörda livsmedelsföretag.
mot · GY02MJ397 · 2010-10-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att reformera terrängkörningslagen för att underlätta för idrottsföreningar att få dispens (undantag) från terrängkörningslagen för att arrangera motortävlingar i terräng. Dagens utformning av terrängkörningslagen ställer ofta till problem för den som vill arrangera motortävlingar i terräng, till exempel motorsporten Enduro, som i princip uteslutande körs i skog och terräng. Eftersom det ligger på bord att bevilja dispens (undantag) från terrängkörningslagen så räcker det inte med att man är överens med markägare för att kunna arrangera en motortävling. Alltså kan det hända att beslutet hamnar på bordet hos en person som saknar relevant kunskap om en aktivitets reella påverkan på skog och natur och i värsta fall beslutar godtyckligt efter handläggarens eget tycke om motorsporten som idrottsrörelse. Det rimliga för dispens för tävlingsverksamhet är att det finns ett på förhand uppgjort antal kriterier som skall uppfyllas för att man skall få arrangera en motortävling som innebär konflikt med terrängkörningslagen. Utgångspunkten skall vara att överenskommelsen mellan markägare och arrangerande motorförening skall vara tillräcklig vid enskilda arrangemang. En reformering av terrängkörningslagen för att ge enskilda tävlingsarrangemang regelmässig dispens skulle skapa en större förutsägbarhet samt underlätta administration och planering för både myndigheter och tävlingsarrangörer.
mot · GY02MJ398 · 2010-10-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om strandskyddet i glesbygden. Strandskyddets syfte är att trygga förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för djur och växtliv. Att ha klara regler som begränsar utbyggandet i tätbefolkade områden är viktigt för att våra kuster, stränder och öar inte ska bli överexploaterade. Endast av stränder är dock påverkade av bebyggelse. I landsbygdsområden ter sig därför ett landsomfattande, uniformt och strikt strandskydd som ett bekymmer för kommuner med milslånga obebyggda stränder och med en stark avfolkningstrend. Att kunna bebygga stränder på landsbygden är en central del i utvecklingen av hela och för att öka attraktionen för nyinflyttning. Alliansregeringen reformerade strandskyddsreglerna under föregående mandatperiod. granskar länsstyrelserna kommunala dispenser och planer och överprövar dem vid behov. har kommunerna fått större makt över beslutsprocessen genom att kunna medge undantag från strandskyddet som åtgärd för landsbygdsutveckling. Länsstyrelserna har fått makten över områden där dispensplikten inte gäller för komplementåtgärder i anslutning till befintlig bebyggelse. Allt detta är positiva steg i rätt riktning men lagstiftningen behöver reformeras ytterligare för att medge större frihet till kommunerna. Lagstiftningen borde utvecklas så att kommunen har rätt att i varje enskilt fall fatta beslut om dispens från strandskyddet och att detta inte ska vara begränsat till några få områden i en översiktsplan.
mot · GY02MJ400 · 2010-10-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om rovdjurscentrum. Den svenska rovdjurspolitiken har utretts ett antal gånger. Detta är naturligtvis ett angeläget område för riket men även för allmänheten. Utspridningen av våra stora rovdjur varierar i landet och så också debatten om rovdjurens vara eller icke vara. Informationen om våra rovdjur är därför en central fråga för en bred acceptans hos allmänheten för våra rovdjur. Enligt det senaste riksdagsbeslutet är både licensjakten och en utsättning av t.ex. vargar i vissa regioner den nya heta frågan i debatten. Därför är det av stor vikt att regeringen fortast möjligt klarlägger rovdjurscentrumets uppgifter och framtida finansiering. De befintliga centrumen i och samt det planerade tredje centrumet i behöver klara riktlinjer som opartiska informatörer för allmänheten. Per (S)
mot · GY02MJ402 · 2010-10-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kommunalisering av djurskyddstillsynen. Under förra mandatperioden lade regeringen ned och överförde djurskyddstillsynen från kommunerna till länsstyrelserna. Syftet med detta var att få en likformig tillsyn över hela landet och att minska byråkratin. Länsstyrelserna har inte fått tillräckligt med pengar för kunna utöva tillsynen. Det fysiska avståndet mellan myndigheten och lantbruket har ökat som de arbetsrelaterade kontakterna har minskat, varför det krävs mer tid och resurser för att utföra kontrollerna. I brist på resurser har spontana, oanmälda besök blivit svårare att genomföra och den lokala kännedomen om förhållandena i olika djurbestånd riskerar att försvinna. Som resultat kan vi se att flera fall av grov vanvård av djur har avslöjats, vilket drabbar både djur och lantbruk. Byråkratin har inte heller minskat, då lantbruket har fått två tillsynsmyndigheter. Staten har tillsynen enligt djurskyddslagen och kommunerna enligt . Det innebär ett resursslöseri. Då en miljöinspektör besöker ett lantbruk kan han/hon utföra bägge kontrollerna. En miljönämnd har en lokal kännedom, vilket underlättar djurskyddet. Därför borde djurtillsynen återföras till kommunerna.
mot · GY02MJ403 · 2010-10-20 00:00:00 — Plocka upp efter sin egen hund tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att plocka upp efter sin hund. Antalet sällskapshundar ökar stadigt i och det är ett av våra mest kära husdjur. Men i och med att antalet hundar och hundägare blir fler ökar även hundrelaterade problem. Ett av de större problemen är att hundägare inte plockar upp bajset efter sin hund. Det finns hundlatriner utplacerade i våra städer som det inte är tidskrävande eller jobbigt att plocka upp efter sin hund. Men det finns många hundägare som helt enkelt struntar i detta och effekten blir att alla drabbas och att vår närmiljö i städerna blir äcklig. Detta börjar bli ett så stort problem i många av våra städer så vissa kommuner tar till extraordinära metoder för att hantera det. I bland annat har tagit ett beslut om att det är förbjudet att inte plocka upp efter sin hund och att det är förenat med böter. Men det ska inte krävas att varje kommun eller länsstyrelse till slut inte hittar någon annan utväg än att konstruera lokala föreskrifter. Det har nu varit olagligt för människor att urinera på allmän plats och det vore inte helt ologiskt att även göra det olagligt att inte plocka upp efter sin hund. Här ska det vara en skillnad mellan stadsmiljö och skogsmiljö. I skogsmiljö blir inte effekten lika stor som i stadsmiljö. Det skulle kunna utformas på det sättet att det är samma straff på att inte plocka upp efter sin hund som det är att urinera på allmän plats.