mot · GY02Ju6 · 2010-12-21 00:00:00 — Ett exempel som förekommit i medierna är att ett politiskt parti kan göra ett medlemsutskick via e-post till samtliga medlemmar, men även all annan kommunikation och andra opinionsyttringar åtnjuter ett grundlagsskydd. Uppgifter om all sådan kommunikation kommer enligt förslaget om datalagring att registreras efter statligt påbud. Detta borde man resonera om i regeringens lagförslag, vilket man inte gör. Vidare saknas resonemang om exempelvis meddelarfriheten. Att direktivet verkar svårt att implementera inom ramen för grundlagen är inte något unikt för . Implementeringen i överklagades av 34000 personer, och författningsdomstolen gav dem rätt i att den var grundlagsvidrig.8 Även i och finns liknande domstolsbeslut. I har regeringen trots stora protester genomfört en ny implementering. I och är det fortfarande oklart hur datalagringsdirektivet ska hanteras, vilket är något kommer att diskutera i sin utvärdering. Det finns all anledning för att ta diskussionen om regeringsformen och på allvar. Eftersom lagförslagen begränsar fri- och rättigheter i regeringsformen på ett sätt som vi anser dels vara olämpligt i sig, dels inte vara tillräckligt underbyggt, kommer vi att använda den möjlighet som finns i regeringsformen till att försöka få förslaget att vila innan det kommer upp till ny prövning. Denna möjlighet finns i grundlagen. I den nya grundlagen anges den i 2 kap. 22 § regeringsformen: 22 § Ett förslag till lag enligt 20 § ska, om det inte avslås av , på yrkande av lägst tio av dess ledamöter vila från det att det första utskottsyttrandet över förslaget anmäldes i kammare. får dock anta förslaget direkt, om minst fem sjättedelar av de röstande enas om beslutet. Vi hoppas att ett uppskjutande av beslutet kan leda till en större diskussion i samhället om vart vi egentligen är på väg. De senaste tio årens lagstiftning behöver ses i sin helhet, för då syns det närmast övertydligt att vi håller på att bygga ett övervakningssamhälle. Grundlagens tröskel mot att gå för snabbt fram är till just för att det ska finnas tid att reflektera över sådant. Skjuter vi upp beslutet får vi också tid att se hur debatten utvecklas i resten av EU och vad kommissionens utvärdering kommer fram till. 9Vad betyder datalagringen ? Ett av de övergripande problemen med att tvinga fram datalagring är att det pekar ut en riktning. Samma argument som används för att försvara den här lagen, används redan i andra länder för att förespråka ytterligare steg i byggandet av ett övervakningssamhälle. Här tar vi upp tre frågor som står för dörren om tanken att kommunikation måste kunna spåras slår rot i : kryptering, öppna nätverk och vem som måste lagra data. Hur kommer regeringen att svara den dag polisen noterar att en del av de uppgifter de vill åt inte finns lagrade, för att användare krypterar sin kommunikation? syns redan i sin allra enklaste form i skillnaden mellan webbmejl och vanlig e-post. För den som e-postar via en webbsida är adressaten en fråga om innehåll i nätanvändandet, för den som e-postar med ett vanligt program är adressaten en del av de trafikdata som ska lagras. Skyldigheten för operatörer att föra register över avsändare och mottagare gäller den ena användaren men inte den andra, trots att funktionen de utför är densamma. Propositionen ställer upp en skillnad mellan innehåll och andra trafikdata som om det var fråga om en tekniskt given uppdelning. I verkligheten är det inte särskilt komplicerat att packa om stora delar av sin kommunikation så att det mesta blir innehåll och mycket lite meningsfull information återstår att registrera. Om den enda användarinformation polisen kommer åt är att en uppkoppling används för ospecificerad nätkommunikation, hur användbar var lagen då? Blir den sortens kommunikationshantering utbredd praxis, om så bara bland de lite mer tekniskt medvetna användarna, kommer det förr eller senare att börja stå i vägen för ambitionerna att kunna spåra kommunikation i brottsbekämpande syfte. har t.ex. en lång historia av att försöka begränsa spridningen av krypteringsprogram genom djupt problematiska lagar.9 har inte haft den sortens lagstiftning, men i propositionen finns ett par skrivningar som verkar avsedda att tvinga den som tillhandahåller en krypteringstjänst att lämna ut trafikdata om sina användare (s. 25). I sin nuvarande form skulle lagen knappast kunna användas för att på allvar försvåra kryptering, men regeringen verkar inte se några principiella problem med att gå vidare. Hur tänker regeringen argumentera den dag polisen konstaterar att öppna nätverk ofta leder till att de användaruppgifter den här lagen går ut på att spara, i praktiken anonymiseras? Redan i samband med Ipredlagen gick chefen för ut och uppmanade människor att hålla sina trådlösa nätverk låsta.10 Regeringen hade kunnat ta tillfället i akt att försvara de öppna nätverken, men gjorde det inte. I har en person redan dömts för att inte ha spärrat sitt trådlösa nätverk i hemmet.11 tog ett tydligt steg åt det motsatta hållet när deras motsvarighet till SJ beslutade att införa öppna nätverk på alla tåg.12 Åt vilket håll ska gå? Vi har svårt att se hur regeringen skulle kunna motivera en positiv syn på öppna nätverk givet de målsättningar som ställs upp i den här lagen om att kunna spåra enskilda människors kommunikation. ser det som ett stort framsteg att det har blivit lättare och lättare att hitta ett öppet trådlöst nätverk att ansluta sin dator till i . Det innebär bl.a. att vi bygger en infrastruktur där ett visst anonymitetsskydd är inbyggt precis som med brevlådorna. 9.3Vem måste lagra trafikdata? Regeringens förslag innebär att lagringsplikten omfattar de leverantörer som är anmälningspliktiga enligt lagen om elektronisk kommunikation, med vissa möjligheter till undantag. I praktiken betyder det att det är de stora operatörerna som kommer att behöva bygga register. Tills vidare kommer det att finnas en rad möjligheter att använda nätet utan att trafikdata behöver lagras på det sättet direktivet är tänkt, också om vi bortser från de trådlösa nätverken. Det kan t.ex. handla om vanliga operatörer som är tillräckligt små för att beviljas undantag, eller om kaféer och hotell. Eventuellt kan en operatör också komma förbi delar av lagringskraven genom att minimera hur mycket data som över huvud taget genereras. Redan i remissvaren har det höjts röster för att vidga omfattningen så att betydligt fler blir skyldiga att lagra användaruppgifter. Regeringens enda invändning mot det är att det skulle bli svårt att överblicka och kontrollera, och skriver också att man delar redovisade remissinstansers åsikt att det är mycket viktigt att utvecklingen inte blir sådan att vissa leverantörer, i syfte att locka till sig kunder som bedriver kriminell verksamhet, anpassar sin verksamhet så att de ska medges undantag från lagringsskyldigheten. Hur kommer regeringen att reagera på att människor anpassar sina kommunikationsmönster för att undgå en djupt illegitim masslagring av sina trafikdata? De operatörer som erbjuder svar på den utbredda kritiken mot datalagringen kommer naturligtvis att vinna goodwill, som de minskar sina kostnader. Också i samband med tidigare integritetskränkande lagstiftning i har en rad operatörer lyssnat på sina användare och undvikit att lagra mer uppgifter än nödvändigt. Allt talar tyvärr för att regeringen förr eller senare föreslår utvidgningar av lagringsskyldigheten, med än större integritetsproblem, kostnader och säkerhetsrisker som följd. Har staten en gång tagit sig an uppgiften att försöka ha kontroll över allas trafikdata, kommer det att vara svårt att hålla tillbaka övervakningssamhällets logik. Amineh Kakabaveh (V) 2005/06:177. 6 kap. 16 a § i förslaget till förändring av lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, s. 8 f. SOU 2008:3, 2007:22. Yttrande 2005/C 298/01. Översatt /05/EN WP 113. DN , BvR 256/08, BvR 263/08 och BvR 586/08. För en översikt av problemen med lagarna, se t.ex. artikel Eight Epic Failures of regulating Cryptography, EFF .