mot · GX02U13 · 2010-04-07 00:00:00 — med anledning av skr. 2009/10:129 Att möta globala utmaningar skrivelse om samstämmighet för utveckling 4Fel fokus i regeringens biståndspolitik3 7Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR)4 9Handelspolitiken främjar inte utveckling i världens fattiga tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svensk utvecklingspolitik ska kopplas till genomförandet av millenniemålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svensk utvecklingspolitik ska utgå från fattigdomsbekämpning, ett rättighetsperspektiv och ett jämställdhetsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att en samstämmig svensk politik för global utveckling måste inkludera skuldavskrivningar, minskad vapenhandel, reformering av de internationella finansiella institutionerna och rättvisa handelsregler. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en resultatredovisning av biståndet ska inkludera hela biståndsramen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att mänskliga rättigheter i arbetslivet bör prioriteras i svensk utvecklingspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av svenskt bistånd öronmärks för SRHR-frågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att medel från biståndsramen inte får placeras i skatteparadis. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att de delar av Dacs regelverk som möjliggör att flyktingmottagande, utländska studenter och skuldavskrivningar kan finansieras med bistånd avskaffas. anser att skrivelsen ger en talande bild av den borgerliga biståndspolitiken under den gångna mandatperioden. Man kan utan att överdriva säga att det föreligger stora brister på en rad områden. Vi har tidigare under den innevarande mandatperioden framfört våra synpunkter på regeringens biståndspolitik i bl.a. motionerna 2009/10:U273 Internationell utvecklingspolitik för rättvisa och jämställdhet och 2008/09:U23 med anledning av den förra skrivelsen om biståndets resultat. 4Fel fokus i regeringens biståndspolitik Det framgår tydligt att fokus är splittrat, som jämställdhetsperspektivet är mycket svagt. Endast 3 av de 18 fokusområden som regeringen lyfter fram kan på ett tydligt sätt sägas fokusera på kvinnors rättigheter. Vi finner det också mycket oroväckande att fattigdomsbekämpningsperspektivet ägnas så lite uppmärksamhet. Trots att FN:s millenniemål ska vara uppfyllda 2015 nämns de inte en enda gång i den drygt hundrasidiga skrivelsen. Det är anmärkningsvärt att den svenska politiken för global utveckling inte tydligt kopplas till uppfyllandet av millenniemålen. Svensk utvecklingspolitik borde tydligt kopplas till millenniemålens genomförande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I stället väljer regeringen att lyfta fram svenska investeringar och arbetskraftsinvandring. Det är i och för sig viktiga områden, men de syftar till att först och främst gynna ekonomi och inte till utveckling i den fattiga delen av världen. Genom regeringens splittrade fokus blir det mycket oklart vad som egentligen är målet med politik för global utveckling. Svensk utvecklingspolitik ska enligt utgå från fattigdomsbekämpning, ett rättighetsperspektiv och ett jämställdhetsperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare efterlyser en djupare och mer omfattande diskussion om de centrala hindren för utveckling, vilket borde vara centralt i en skrivelse om utvecklingssamarbete. utelämnas centrala hinder för utveckling i skrivelsen. Behovet av skuldavskrivningar, minskad handel med vapen, reformering av de internationella finansiella institutionerna och rättvisa handelsregler är exempel på fundamentala frågor som saknas i denna skrivelse. Dessa frågor måste inkluderas i en svensk utvecklingspolitik som har till ambition att göra skillnad och vara samstämmig. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De avskrivningar från biståndsramen som regeringen gjort berörs över huvud taget inte, trots att de utgör så mycket som av budget. Regeringen hävdar att dessa avräkningar bidrar till att uppfylla målen för en politik för global utveckling, men har hitintills inte kunnat visa detta på något sätt. En resultatredovisning borde därför i rimlighetens namn även inkludera hur avskrivningarna bidrar till utveckling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I skrivelsen anges förtrycket i världen som ett centralt område. Det välkomnar vi. Däremot är regeringens syn på förtryck snäv. De mänskliga rättigheterna inkluderar, enligt FN:s deklaration, såväl politiska och medborgerliga rättigheter som ekonomiska, social och kulturella. Dessa rättigheter är odelbara, inbördes beroende och universellt giltiga. Man kan därför inte, som regeringen gör, betrakta de mänskliga rättigheterna som ett smörgåsbord, om man vill uppnå verkliga resultat. Till exempel berörs över huvud taget inte vikten av facklig organisering, trots att fackföreningar är och har varit centrala aktörer i kampen mot förtryck i många länder. Om världens fattigdom ska minska, jämställdhet och välfärd skapas och demokrati utvecklas måste en jämnare fördelning av makt och resurser komma till stånd. För detta krävs att oberoende fackliga organisationer får möjlighet att utvecklas och verka fritt runt om i världen. är en av de mest fattigdomsbekämpande mekanismer som finns i världen. () har påvisat sambandet mellan fackliga rättigheter och fattigdomsbekämpning. har i sin rapport and Collective Bargaining också dragit slutsatsen att fungerande fackföreningar och kollektivavtal kan bidra till lägre arbetslöshet och inflation, som produktiviteten kan öka och landet i fråga kan ta sig ur ekonomiska kriser på ett snabbare sätt. Detta är viktiga slutsatser, inte minst i kölvattnet av den ekonomiska och finansiella kris som slagit hårt mot världens länder . Därför hade det varit nödvändigt att även belysa vikten av facklig organisering inom ramen för utvecklingspolitiken. anser att mänskliga rättigheter i arbetslivet bör prioriteras i svensk utvecklingspolitik. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) välkomnar att SRHR-frågor fått ökad uppmärksamhet i den svenska politiken för global utveckling. Vi har utvecklat vår syn i frågan i tidigare motioner, bl.a. i 2009/10:U209 En utrikespolitik för allas rätt till sin kropp och sexualitet. Trots att regeringen håller en relativt hög profil har vi ändå kunnat se tendenser till att det rör sig om vackra ord medan arbetet i praktiken varit bristfälligt. Till exempel skickade regeringen ingen företrädare till stora översynskonferens som hölls i . Ett framgångsrikt arbete med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter förutsätter att man tar till vara och bygger på denna kunskap och erfarenhet. En central organisation är () som är ett globalt nätverk med medlemsorganisationer som arbetar i 150 länder med SRHR. Tyvärr beslutade den borgerliga regeringen att minska stödet till IPPF . anser att måste garantera ett långsiktigt och utökat stöd till IPPF. Vidare spelar () en central roll i arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Tyvärr har stöd till UNFPA varit vacklande 2008 valde den borgerliga regeringen att minska stödet . anser att i stället borde öka sitt stöd till dessa organisationer för att åtminstone nå upp till de nivåer som förelåg innan nedskärningarna gjordes. För att säkerställa att sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i biståndet de facto får den plats det förtjänar vill att av biståndet ska öronmärkas för SRHR-frågor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen tar upp den viktiga frågan om att bekämpa skatteparadis. Trots detta har svenska biståndsmedel kanaliserats genom dessa just skatteparadis. beslutade statliga om investeringar på . Tidningen har avslöjat att av detta, , gått via skatteparadis som och där insyn är obefintlig och alla transaktioner hålls hemliga. Detta borde strida mot regeringens ambition att sätta kvalité och resultat i centrum för utvecklingssamarbetet. Den norska regeringen har stoppat placering av norska biståndsmedel i skatteparadis. anser att borde göra detsamma. Det bör som sin mening ge regeringen till känna. 9Handelspolitiken främjar inte utveckling i världens fattiga länder Frågor om internationellt utvecklingssamarbete kan inte särskiljas från handelsfrågorna. Exempelvis kostar bara de tullmurar som EU sätter upp och den dumpning man genomför i utvecklingsländerna mer än vad de får tillbaka i bistånd. För fattigdomsbekämpningen i världen har en rättvis handel därmed kommit att bli lika viktig, eller till och med viktigare, än bistånd. Den rika världen påstår sig prioritera fattigdomsbekämpning men behåller kontrollen över viktiga internationella institutioner, såsom (), i syfte att behålla sina ekonomiska positioner gentemot de fattiga länderna. Den politik som förs, exempelvis i TRIPS- och Singaporefrågorna, utgår från att främja de rika ländernas intressen. Man talar om frihandel men glömmer ständigt bort att handeln i världen inte sker på lika villkor. Så länge som världens länder inte har samma förutsättningar att konkurrera på en global marknad kommer frihandel som inte kombineras med undantag och fördelar för de fattigaste länderna inte att innebära någon frihet i syd. Utvecklingsländer måste få större handlingsutrymme att själva utforma sin handelspolitik. De måste själva få avgöra när och i vilken grad näringar och marknader ska öppnas mot de transnationella bolagen. vill att ska driva på reformeringsarbetet inom EU och WTO så att fattiga länder får större möjligheter att utforma en handelspolitik som stöder landets egna utvecklingsstrategier. måste driva att man vid utformandet av internationella handelsavtal beaktar hur väl de samstämmer med FN:s mål om halvering av fattigdomen till 2015. Se vidare motion Internationell handelspolitik för rättvisa och jämställdhet (2009/10:N6) för syn på dessa frågor. är djupt oroat över migrationspolitikens utveckling både i och i Europeiska unionen. Murarna runt EU byggs allt högre och alla legala möjligheter att ta sig till EU täpps till. Dessa frenetiska ansträngningar att stänga de andra ute får som konsekvens att både och övriga EU-länder systematiskt och i stor omfattning kränker asylsökandes och flyktingars mänskliga rättigheter, som det är ett stort hinder för utveckling. Den borgerliga regeringen lyfter i skrivelsen fram Stockholmsprogrammet. En konsekvens av programmet är att det blir ännu svårare att ta sig in i EU och söka asyl, vilket knappast kan säga främja utvecklingen i världens fattiga länder. Regeringens inställning till arbetskraftsinvandring är mycket okritisk och arbetskraftsinvandringens negativa aspekter problematiseras inte. Det är ett faktum att brain drain är ett stort problem för många utvecklingsländer. Remitteringar, som förvisso är viktiga, kompenserar inte för utvecklingsländernas stora kostnader för att först utbilda arbetskraft och därefter hämmas av arbetskraftsbrist på grund av brain drain till de rikaste länderna. Ett område där migration verkligen kan bidra till utveckling är att vi håller våra universitet och högskolor öppna för studenter från utvecklingsländerna och att utbildningen är kostnadsfri. Den aviserade avgiftsbeläggningen för tredjelandsstudenter riskerar att motverka utveckling i fattiga länder. Möjligheten att studera kommer fortsatt att finnas men finansieras genom fonder. Dessa medel kommer att avräknas från biståndsbudgeten. Här ser vi två tydliga exempel på hur den politik regeringen för inte bidrar till att öka den globala utvecklingen. Utöver att dessa åtgärder strider mot grunderna i svensk biståndspolitik anser att universitets- och högskoleutbildning ska vara avgiftsfri för alla. Regeringen har under den innevarande mandatperioden avräknat flyktingmottagande från biståndsbudgeten. I årets budget avräknas från biståndsramen för flyktingkostnader. Detta innebär i realiteten en stor sänkning av biståndet som anser är oacceptabel. Det är inte rimligt att flyktingmottagandet som sker i finansieras genom biståndsbudgeten. Dessutom strider det mot grunderna för svensk biståndspolitik (Gemensamt ansvar: politik för global utveckling prop. 2002/03:122). anser att borde verka för en ändring av Dacs biståndsregler så att flyktingmottagande, utländska studenter och skuldavskrivningar inte får finansieras med biståndsmedel. Det bör som sin mening ge regeringen till känna. ser med stor oro på det faktum att biståndet får bekosta alltmer av klimatåtgärder i syd. Regeringen har aviserat att kommer att satsas på klimatåtgärder i utvecklingsländerna. Dessa miljarder kommer att tas från biståndsbudgeten, vilket vi motsätter oss. Det är orimligt att människor i syd ska betala för de klimatproblem som framför allt skapats i nord genom uteblivet bistånd till utbildning, landsbygdsutveckling, hiv/aids-bekämpning etc. anser att vi måste ha ett klimatbistånd som ligger utanför biståndsramen på för att uppnå klimaträttvisa, men att dessa medel ska vara additionella och därmed inte tas från biståndsramen. Singaporefrågorna, som bl.a. avhandlats i ett tidigare stycke i motionen, försvårar dessutom för utvecklingsländerna att ta miljöhänsyn, vilket ytterligare belyser de problem som frågorna medför. Genom regeringens arbete med att inkludera Singaporefrågorna i de pågående handelsavtalsförhandlingarna riskerar man bidra till att kraftigt försvåra miljö- och klimatarbete i syd. Antalet konflikthärdar i världen är relativt stort och nästan uteslutande pågår dessa konflikter i länder som inte har uppnått full ekonomisk utveckling. Dessutom slår konflikterna ofta mycket hårt mot flickor och kvinnor. Ett växande problem är en sammanblandning av civila och militära insatser i länder där det pågår fredsbevarande eller fredsframtvingande insatser. Inte sällan ägnar sig militär personal åt bistånd, trots att de inte har den kunskap som krävs för uppgiften. Civila komponenter i militära insatser används också för att öka lokalbefolkningarnas välvilja gentemot utländska trupper. Denna sammanblandning mellan civila och militära insatser hotar inte bara biståndets kvalitet utan även dess neutralitet, vilket ofta är en förutsättning för att utvecklingssamarbete över huvud taget ska kunna genomföras i konfliktområden. motsätter sig med kraft denna utveckling. Bistånd ska inte bekosta någon del av militära insatser och civila och militära insatser bör inte sammanblandas.