ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GY02So436 · 2010-10-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . Det är nu antogs i den svenska . är ett viktigt instrument i arbetet för barns rättigheter. Det finns en nationell strategi för hur ska genomföras i landet (prop. 1997/98:182). Den säger bland annat att konsekvenserna för barn ska analyseras vid statliga beslut som rör barn. Samma strategi ställer även krav på systematik i arbetet, att kommuner och landsting/regioner bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Det är dock inte alla kommuner som arbetar aktivt med den nationella strategin för i sin verksamhet. Många kommuner, och landsting, har angivit att den nationella strategin inte haft så stor påverkan på kommunens arbete med . kommuner spelar en avgörande roll för hur barn och unga har det i sin vardag. Staten har det övergripande ansvaret och ska se till att efterlevs och att dess principer införlivas i lagstiftningen. Men det är till stor del arbetet på regional och lokal nivå som avgör hur väl lever upp till . Även om mer och mer uppmärksammas i samhället behöver det göras mer inom den politiska nivån. Den nationella processen måste föras framåt. Detta kan vi göra genom att formulera mer precisa mål i den nationella strategin. Man kan också ange tidsramar för när vissa mål ska vara uppfyllda. Dessutom kan det behövas mer stöd till landsting och kommuner för att få igång mer aktivt arbete kring intentioner. Det handlar om att se barnen på alla nivåer i samhället, och det handlar också om att barnen ska få komma till tals i frågor som är angelägna för dem, vilket betyder att politiska beslut på alla politiska nivåer måste genomsyras av barnperspektivet. På det sättet för vi demokratiarbetet vidare i vårt land.
mot · GY02So438 · 2010-10-19 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stoppa spridningen av hiv. I lever ca 5000 människor med en hivinfektion. har antalet fall ökat oroväckande i . En bedräglig tystnad har spridit sig kring sjukdomen som en ny generation unga har vuxit upp som inte nåtts av tillräcklig information om sjukdomen. En FN-studie visar att sex av tio unga i världen saknar tillräckliga kunskaper om hur hiv överförs. Bäst kunskaper har unga i de länder som drabbats hårdast av epidemin. I många höginkomstländer, däribland , är dock kunskaperna bland unga oroväckande bristfälliga. finns många som inte tror att hiv finns i . är kunskaperna om smittspridning och om hur man skyddar sig, undermåliga. Det har aldrig levt så många med hiv och aids i världen som , över 33 miljoner människor enligt den senaste statistiken. En allt mer globaliserad värld leder också till att smittan sprids mellan länderna. I syfte att komma till rätta med problemet krävs informationssatsningar kring sjukdomen samt ett aktivt arbete för att minska stigmatiseringen av hivpositiva. I detta arbete är ett borttagande av informationsplikten en viktig del. Många vågar inte berätta om sin sjukdom, vilket gör att den ytterligare anonymiseras och kunskap och förståelse för hivprevention förhindras. har en av de mest repressiva lagstiftningarna i världen som rör personer med hiv. För detta har kritiserats internationellt. Inte nog med att lagstiftningen gör rättsläget osäkert för den som bär på hivviruset, den är också kontraproduktiv ur ett preventionsperspektiv. Informationsplikten som innebär att den som bär på hivviruset enligt lagen måste informera sin sexpartner om sin status innebär att det fulla ansvaret ligger på den som är hivpositiv medan den som är hivnegativ eller inte vet om sin hivstatus inte har något ansvar. Majoriteten av dem som blir smittade med hiv blir det av någon som inte själv vet om att han eller hon bär på hivviruset. Nysmittade är som mest smittsamma och då känner man ofta inte till sin hiv-status. Informationsplikten är därför såväl verkningslös som kontraproduktiv. Det måste anses vara i alla inblandade sexpartners intresse att skydda sig. Den som medvetet sprider smittan vidare begår en brottslig handling och kan dömas i enlighet med gällande rätt; dagens system med informationsplikt uppnår inte sitt syfte.
mot · GY02So442 · 2010-10-22 00:00:00 — Följderna av privatiseringen av tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om problem till följd av privatiseringen av . Den borgerliga regeringens privatisering av apoteken visar sina negativa konsekvenser för de många i behov av medicin. Om den föreskrivna medicinen inte finns på ortens apotek kan personen ifråga inte längre få vetskap om vilket närmaste apotek som har medicinen. Personer som handlar medicin med autogiro kreditprövas olika hos olika apotek. Licensmedicin måste sökas för varje apotek. Om en sjuksköterska tar ut medicin åt en person och gör det på ortens apotek och senare personen ifråga kompletterar med annan medicin från en annan orts apotek och en annan apotekskedja, då personen ifråga bor närmare det , blir det problem med betalningar och högkostnadsskydd. Ovan beskrivna problem är bara några av de ytterst negativa effekterna av privatiseringarna av apoteken. I den bästa av världar borde privatiseringarna återtas men då detta är i princip omöjligt är det åtminstone anständigt att med det snaraste lösa de uppkomna problemen som beskrivs i motionen.
mot · GY02So443 · 2010-10-25 00:00:00 — Tolkverksamheten för döva, hörselskadade och dövblinda tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en totalöversyn av tolkverksamheten för döva, hörselskadade och dövblinda. I finns 8 00010 000 teckenspråkiga döva personer som är födda döva eller har blivit döva som barn eller ungdomar. Det finns ca 1 200 personer med dövblindhet. Härutöver finns ca 30 000 hörselskadade som har behov av tolk. Det finns 21 tolkcentraler i som tillhandahåller tolkservice. Även Arbetsförmedlingens uppdrag att lämna tolkstöd för utbildning inom ett företag är för den enskilde brukaren ett svårtillgängligt stöd med onaturliga kontaktvägar. Möjligheten till fortbildning och därmed en möjlighet att stärka sin ställning på arbetsplatsen bör tillhandahållas på ett enklare sätt än vad som sker . Tolkservice är en väg till delaktighet och inflytande. När den inte fungerar ställs man utanför både möjligheten och skyldigheten att bidra till samhällets utveckling, att kunna bestämma över sitt eget liv och att få sina önskemål respekterade. Att inte få tolk får allvarliga konsekvenser för framför allt den enskilde. Döva blir utestängda från utbildningar, kan inte delta i arbetslivet fullt ut, inte delta i fortbildningar, möten eller fritids- och rekreationsaktiviteter. Men samhället får inte heller tillgång till dessa personers erfarenheter, kunskap och kreativitet, vilket är en samhällsekonomisk förlust. Döva personer som nekas hjälp med tolkning blir inte diskriminerade i lagens mening. Det beskedet har , , gett, efter att ha gått igenom ett hundratal anmälningar från döva som nekats tolkhjälp. DO anser att det föreligger en lagkonflikt eftersom hälso- och sjukvårdslagen säger att du har rätt till tolk, men det finns möjlighet för sjukvården att göra prioriteringar. Eftersom sjukvården har rätt att göra prioriteringar är det inte diskriminering enligt diskrimineringslagen. Regeringen har tillsatt en utredning om tolktjänst för döva och hörselskadade. Uppdraget om ansvarsförhållanden och oklarhet om vilka kostnader det statliga bidraget till tolktjänst ska täcka och hur tolktjänsten på bästa sätt ska betjäna döva och hörselskadade, ska vara redovisat . Men det är väsentligt att se över vilka förändringar som kan behövas för att uppnå en förenkling och samordning av tolkverksamheten och en ökad kvalitet. Det är också viktigt att i detta arbete försöka hitta lösningar som kan ge likartade förutsättningar oavsett var i landet man bor.
mot · GY02So444 · 2010-10-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att statsbidragen till tolktjänster för döva bör fördelas efter antalet beställda tolkuppdrag. Teckenspråkstolkar behövs i en rad olika situationer där döva möter hörande. Det kan till exempel vara i mötet mellan döva och myndigheter, men även i dövas vardagliga kontakter. Arbetssituationen för teckenspråkstolkarna är mycket skiftande från läkarbesök och begravningar till myndighetsmöten och konferenser. Landstingen har skyldighet att organisera och tillhandahålla tolktjänst för vardagstolkning. Finansieringen sker dels med landstingens egna medel, dels med statsbidrag. Landstingens ekonomi ser olika ut och tolkservicen varierar därför kraftigt för döva i olika delar av landet. I en del landsting fungerar tolkservicen bra medan det i andra landsting råder stor tolkbrist. På flera håll är tolkcentralerna tvungna att prioritera tolkuppdragen ofta prioriteras tolkning för fritid och rekreation lågt, i vissa landsting prioriteras det bort helt och hållet. Tillgång till tolk ska naturligtvis inte vara en fråga om var man bor. I finns riksgymnasierna för döva, hörselskadade och dövblinda, och också specialförskola, vilket medför ökade kostnader för tolkservice i länet. Den snabba ökningen av efterfrågan visar att döva personer i allt större grad blir medvetna om sina rättigheter och använder sig av viktig service, men det ökar också trycket på ett landsting som som har en hög andel döva bland sin befolkning. Det ansvaret bör bäras solidariskt. Det måste få stöd av ett statsbidragssystem som tar hänsyn till de speciella åtaganden länet har, i annat fall riskerar servicenivån att inte följa med en angelägen efterfrågan. Om tillgången till teckenspråkstolk ska vara likvärdig över landet krävs en omfördelning av det statliga stödet så att det motsvarar antalet beställningar. Så är inte fallet . Det råder stora regionala skillnader. hade till exempel , som ligger i nivå på antalet beställda tolkuppdrag som , i statligt stöd för varje uppdrag, i är stödet bara . måste därför prioritera mycket hårdare än andra landsting bland sina beställningar. Det är inte rimligt att en tolkverksamhet i en del av landet får en tredjedel så mycket resurser som en tolkverksamhet i en annan del av landet för samma behov.
mot · GY02So446 · 2010-10-21 00:00:00 — Tvärfunktionella vårdteam i cancersjukvården tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av tvärfunktionella vårdteam och patientcenter i cancervården. har en bra cancervård, men allt fler cancerfall i spåren av att befolkningen blir äldre kombinerat med en snabb medicinsk utveckling ställer vården inför stora utmaningar. Det gäller att slå vakt om rätten till livsförlängande behandling för cancerpatienterna. Som patienter ställer vi allt högre krav både på hur vi blir bemötta i vården och på den information vi ges. blir sjukvården allt mer specialiserad. Om det tidigare gick att vara specialist på cancer i allmänhet går vi mot en situation där en enskild onkolog snarare är specialist på en viss cancerform. Ett sätt att möta denna utveckling är att i större utsträckning inrätta tvärfunktionella vårdteam helt inriktade på att ge bästa möjliga vård för en specifik diagnos. En sådan modell ger fördelar sett till bemötandet av patienter, men det är också positivt för specialiseringen. Genom att vårdteamet samlar vårdpersonal inriktade på en diagnos blir det enklare för dem att hålla sig uppdaterade om den senaste kunskapen inom sitt område och omsätta den i det dagliga arbetet. Vårdteam finns på flera platser redan, men det återstår mycket att göra för att cancervården ska bli helt likvärdig och erbjuda patienter den medicinskt mest relevanta vården. I teamen är det viktigt att olika kompetenser, såsom exempelvis onkologer, ingår. och tjänsteföretagens organisation har i en gemensam rapport (Mer vård för pengarna genom organisatoriska innovationer, Rapport 2008:01) beskrivit fördelarna med ett sådant arbetssätt. I rapporten diskuterar de möjligheten att inrätta särskilda så kallade patientcenter för prostatacancer, en av de vanligaste cancerformerna. innebär vägen till en prostatacancerdiagnos att patienten ofta remitteras mellan olika mottagningar innan behandlingen kan inledas. Även ett besked om att man inte har cancer kan ta tid att få. Alternativet till denna modell är så kallade patientcenter där de kompetenser som behövs för att ställa en diagnos samlas på ett och samma ställe med målet att erbjuda en så smidig vårdprocess som möjligt. Patienten får en vårdkontakt och vårdprocessen kan effektiviseras. Utredarna menar att det är möjligt att genomföra de tester som behövs både för att konstatera cancer och för att undersöka om cancern spridit sig. Fördelarna för patienterna är uppenbara. Genom snabba besked kan den oro patienterna upplever i väntan på en diagnos minskas. Men även ekonomiskt skulle vinsterna med denna typ av tvärfunktionella vårdorganisationer bli mycket stora. Intresse för tvärfunktionella vårdteam ökar runt om i sjukvården. Men den typ av patientcenter som skisseras är fortfarande mycket ovanliga. För patienter med obotlig prostatacancer med rätt till livsförlängande behandling skulle den här skisserade modellen bidra till en vård som förlänger livet. Arbetet med cancerstrategin fortsätter. Det bör på lämpligt sätt ses över om patientcenter och tvärfunktionella vårdteam kan bli en självklar del av cancervården.
mot · GY02So447 · 2010-10-20 00:00:00 — Tändernas betydelse för hälsan tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tändernas betydelse för hälsan. Det finns egentligen inget vägande skäl att inte behandla tandvård som övrig sjukvård. Obehandlade sjukdomar i mun och tänder innebär samma lidande och risker för den enskilde som sjukdomstillstånd i övriga delar av kroppen. Det finns dessutom ett samband mellan dålig munhälsa och andra sjukdomar. Exempelvis är risken för hjärt-kärlsjukdomar (den vanligaste dödsorsaken i ) kraftigt förhöjd hos patienter som har stora problem med tänderna. Åtskilliga svåra sjukdomstillstånd och dödsfall skulle kunna förebyggas om fler fick tandvård . Tandvård innebär självklart kostnader, men även nya mediciner och behandlingsmetoder i den övriga vården medför extra kostnader. Detta har inte använts som argument för att tvinga den enskilde att ta den ekonomiska smällen vid dyra behandlingar. Tvärtom har rätten till vård för alla, oavsett plånbokens tjocklek, framhållits i dessa sammanhang. Tandvård har blivit en klassfråga och många låginkomsttagare väljer bort nödvändig tandvård för att de inte har råd. Det är nu dags att betrakta tänderna som en del av kroppen. Målet måste vara att tandvården görs till en del av den övriga sjukvården och bekostas på samma sätt.
mot · GY02So449 · 2010-10-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förbättra pensionärernas villkor. Dagens svenska pensionärer har väldigt varierande villkor. Många är pigga och friska långt upp och har sparade pengar och bra pension. Andra lever på existensminimum och är helt beroende av hjälp från samhället i form av hemtjänst, vård och dylikt. Det är nu dags att vi ser över äldres villkor, i synnerhet de sämst ställda pensionärernas situation. Pensionerna bör i högre grad anpassas efter pensionärernas faktiska utgifter i form av hyra, el, bensin, läkarbesök, mediciner, tandläkarbesök, hemtjänst och så vidare. När priserna går upp och pensionerna inte ökar i samma takt (eller till och med sänks!) uppstår ett glapp i betalningsförmågan, vilket drabbar de pensionärer som har lägst pensioner och därmed minst marginaler. Pensionärsskatten, som innebär att pensionärer betalar högre skatt än löntagare, är en diskriminerande skatt som spär på orättvisorna. Pensionärer som grupp har dessutom särskilda utgifter som kan bli mycket kostsamma. Läkar- och medicinkostnader är högre för äldre liksom tandläkarräkningar. I synnerhet tandvårdskostnader är betungande för pensionärer. De äldre behöver ofta större ingrepp i munnen för att kunna behålla tänderna, vilket också innebär rejäla kostnader för den enskilde eftersom tandvården inte omfattas av högkostnadsskyddet för läkarbesök. Lösningen på detta problem är att samhället i ännu högre grad subventionerar den enskildes tandvårdskostnader. Det långsiktiga målet är att tandvården ska falla under det allmänna högkostnadsskyddet i vården och bekostas på samma sätt. Inom den allmänna vården är väntetiderna det största problemet. De mest akuta fallen måste givetvis gå först, men även icke livshotande tillstånd måste behandlas inom rimlig tid. Det innebär nämligen ett stort lidande att tvingas vänta på nödvändiga operationer. Dels kan man ha mycket ont, dels kan sjukdomen förvärras (exempelvis vid ögonsjukdomar där synen successivt försämras). Ett annat dilemma rör tillgången till plats på äldreboende. Den tidigare rådande kvarboendeprincipen har lett till svårigheter att få plats på ett äldreboende varsel när man inte ansetts tillräckligt sjuk för detta. Hög ålder har på många håll inte ansetts som tillräckligt skäl för att få en plats. Målet måste vara att de äldre själva ska få välja om de vill bo kvar hemma eller få en plats på äldreboende. I båda fallen ska de få all den hjälp de behöver för att känna sig trygga. De äldre som saknar hjälp från anhöriga bör få extra hjälp med små ärenden, att få komma ut i friska luften och få social samvaro. Dessa rättigheter bör omfatta alla äldre.
mot · GY02So450 · 2010-10-18 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga en utredning om villkoren för vård åt ofrivilligt barnlösa. Ofrivillig barnlöshet är en sjukdom som drabbar av alla par i , vilket gör den till en av de vanligaste sjukdomarna som drabbar människor i åldern 1842 i . Ofrivillig barnlöshet har förekommit i alla tidsåldrar och förekommer i alla kulturer och såväl WHO som riksdag har erkänt infertilitet som en sjukdom. Ju längre fram vetenskapen kommer desto högre andel av alla infertila får en definitiv, medicinsk förklaring på varför de inte får barn. Infertilitet är alltså framförallt ett medicinskt problem, som behöver angripas med medicinska metoder. Därför är det svårt att förstå att landstingen systematiskt väljer att särbehandla och diskriminera ofrivilligt barnlösa. Infertilitet är den enda sjukdom där politiker i landstingens hälso- och sjukvårdsnämnder fattar beslut om regler som går ut på att begränsa vården utan medicinsk grund. Vid alla andra sjukdomar är besluten om vem som ska behandlas och hur i läkarnas händer. Fertiliteten är starkt knuten till självkänslan och den egna kroppsuppfattningen. Ett liv med familj och barn upplevs som en självklarhet och när det inte fungerar blir det en chockartad upplevelse som leder till en psykisk kris. Förloppet vid en vanlig kris är att man efterhand accepterar och går vidare till bearbetning och nyorientering. För ofrivilligt barnlösa får krisen ett annat, mycket svårare och mer långdraget förlopp. De drabbade vet inte vad de ska sörja ett barn som kommer senare än man önskar eller ett liv utan ett efterlängtat barn. Studier har visat att en majoritet av de ofrivilligt barnlösa par som inte fått barn fortfarande befinner sig i de inledande stadierna av krisbearbetning. Ju längre en kris drar ut desto större är risken för depressioner och psykisk ohälsa. Därför är det oroande att ofrivilligt barnlösa befinner sig halvt utanför vården. En majoritet av alla provrörsbehandlingar som sker är privatfinansierade. saknar vi kunskap om vad det här får för konsekvenser , men allt talar för att systemet har en hög prislapp i såväl mänskligt lidande som i faktiska pengar. Begränsningarna som sker av vården för ofrivilligt barnlösa är godtyckliga och utan vetenskaplig grund. Exempelvis nekas ofrivilligt barnlösa kategoriskt vård för att få syskon, trots att hälso- och sjukvårdslagen ger rätt till individuella bedömningar. Även föräldrar som förlorat ett barn genom dödsfall nekas hjälp för att få ett nytt barn. Varje försök med IVF ger runt 30 procents chans att lyckas. I vissa delar av landet får man tre försök med provrörsbefruktning inom den offentliga vården, i andra delar av landet bara ett försök. I många fall får alltså förbli barnlösa eller tvingas vända sig till privat vård. Barn får inte vara en klassfråga, utan jämlika villkor måste gälla när det gäller hjälp till ofrivilligt barnlösa.
mot · GY02So451 · 2010-10-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samarbeta med och företrädare för kulturlivet för att verka för att kultur på recept införs som en möjlighet när läkare skriver ut recept, på samma sätt som FAR och FYSS fungerar. Nyttan av fysisk aktivitet för att både förebygga och bota ohälsa är allmänt känd. Det har gått så långt att läkare numera skriver ut motion på recept på samma sätt som de skriver ut läkemedel till sina patienter. Detta kallas FAR och FYSS (Fysisk aktivitet på recept/Fysisk aktivitet i sjukdomsprevention och sjukdomsbehandling) och har tagits fram i samarbete mellan () och . Något som är mindre känt är att regelbundna kulturupplevelser har likvärdiga positiva hälsoeffekter som regelbunden motion! Undersökningar har visat att de som regelbundet rör på sig lever längre än de passiva. visade det sig att de som regelbundet ägnar sig åt kulturkonsumtion blir äldre än de som inte ägnar tid åt kultur. En förklaring till dessa resultat är att inte bara kroppen utan även psyket och känslolivet behöver gymnastik för att människan ska må bra. Kultur fungerar som motion för själen! En paus från de vardagliga göromålen, vare sig det handlar om en längre promenad eller ett teaterbesök, är välgörande. Denna typ av hälsosamma avbrott i vardagsstressen är dessutom ett verksamt sätt att förebygga utbrändhet. Slutsatsen av detta borde vara uppenbar. Om kultur är lika hälsosamt som motion borde detta givetvis också återspeglas inom vården. Med tanke på de höga sjukskrivningstalen är det av högsta vikt att allt som kan öka folkhälsan tas till vara. De resultat som finns om kulturaktiviteter i vården har enbart varit positiva. Nästa steg är att läkarna ges möjlighet att skriva ut kultur på recept till de patienter som är i behov av detta. På samma sätt som exempelvis 3 halvtimmes promenader kan ordineras av doktorn till stillasittande patienter så borde 3 kulturella aktiviteter kunna ordineras andra patienter. Sedan blir det naturligtvis upp till patientens sjukdomstillstånd och personliga preferenser om det blir bio, konstutställning, museum eller någon annan form av kultur. Kultur på recept (KUR) kan mycket väl komma att bli ett lika vedertaget begrepp som FAR och FYSS. Det borde vara lätt att få till stånd ett samarbete mellan och företrädare för kulturlivet. Ytterligare en bonuseffekt av detta skulle kunna bli att kulturen får ett rättmätigt uppsving på grund av det erkännande av kulturens betydelse som kultur på recept skulle ge. Detta skulle mycket väl kunna ge ringar-på-vattnet-effekter när hjälpta patienter och deras läkare sprider de positiva erfarenheterna vidare. Försök med kultur på recept har påbörjats i liten skala inom vården. Det är nu dags att utöka dessa försök så att kultur på recept blir heltäckande och kan skrivas ut inom vården i hela landet!