mot · GY02So543 · 2010-10-27 00:00:00 — som reglerar den fysiska planeringen vilar på principerna om medborgarinflytande och människors delaktighet, och lagen skiljer inte på barn och vuxna. Det bör utvecklas metoder för barn och ungdomars inflytande i planarbete. Barnkonsekvensanalyser ska göras vid alla beslut där barns miljöer påverkas. Ett exempel på att barn har fått vara med och påverka är som med goda resultat har involverat barnen i sin planering. Regeringen bör återkomma till med en strategi för att skapa förbättrade möjligheter för barn och unga att delta i samhällsplaneringen. Bra lekytor är väsentligt för barns utveckling. Barn har ett behov att röra sig på stora ytor. De behöver kunna springa och röra sig på ett yvigt och ostrukturerat sätt. Det finns en stor hälsopotential i den fria leken. Den ger välbefinnande och glädje och fungerar avstressande utan de prestationskrav som finns inom idrotten. Närhet till skog och naturlig miljö för daglig lek och utevistelse är bra för barns utveckling, motorik, motion och rekreation. Det underlättar även för barns återhämtning från stress och är en del av folkhälsoprogrammet. Platser för spontanidrott och lek borde vara en självklar del i stadsplaneringen. Dessa platser bör även vara anpassade för funktionsnedsatta barns lek- och idrottsbehov. Det finns normer för antal parkeringsplatser, men inte för lekytor. Syftet med en norm är bland annat att hjälpa kommuner och bostadsföretag att skapa ett förhållande och riktlinjer mellan olika behov i samhällsplaneringen. I det här fallet handlar det om barns behov av lekytor eller parklek och möjlighet till fri lek i sitt närområde. Med anledning av detta vill att får i uppdrag av regeringen att ta fram en norm för barns tillgång till lekytor. Bilfria zoner och säkra skolvägar Många föräldrar känner sig så oroliga för att låta sina barn på egen hand ta sig till och från skola och fritidsaktiviteter att de väljer att skjutsa dem i bil. Oron har ofta sin grund i osäkra skolvägar. Till exempel kan det saknas cykelvägar, trafikljus och övergångsställen. Detta skapar onödigt många korta bilresor. anser att ingen ska behöva känna sig tvungen att skjutsa sina barn till skolan. Barn måste kunna känna sig säkra i den närmiljö som de vistas i . Skjutsandet i sig innebär trafikproblem runt skolorna som då blir anledningen till att föräldrar inte vågar låta barnen gå eller cykla till skolan. Många framgångsrika kommunala exempel visar att det finns en stor potential att minska bilåkandet till skolor och förbättra säkerheten, minska utsläppen av klimatgaser och öka barnens vardagsmotion. anser att det är dags att ta ett större grepp och inte nöja sig med frivilliga projekt på basis. Vi anser att alla skolor ska ha en bilfri zon i anslutning till entrén. Kommunen ska utifrån statliga rekommendationer få möjlighet att anpassa detta till lokala förhållanden. Där det inte fungerar, framför allt i stadsmiljö, ska skolan kunna ansöka om undantag. Självklart ska det råda undantag för funktionshindrade och nödvändiga transporter till skolan. Alla skolor bör också ha mötesplatser en bit ifrån skolan där föräldrar vid behov kan släppa av barnen om de får skjuts eller blir hämtade. Alla skolor ska också utan undantag ha fungerande och trygga gång- och cykelbanor till och från skolan. Omkring alla skolor ska lågfartszon gälla, dvs. max 30km/h. ges uppdraget att ta fram en plan för att detta ska vara uppfyllt senast till 2015. Barnens skol- och fritidsvägar bör prioriteras vid utbyggnad av gång- och cykelbanor. Behovet av sådana utbyggnader är ofta väl kartlagt av kommunerna, som vet var de mest osäkra trafiksituationerna finns. bör också få i uppdrag att ta fram riktlinjer och förslag till samfinansiering av viktiga satsningar i infrastrukturen så att kommunerna kan leva upp till dessa krav. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. anser det vara av vikt att man inom skola och förskola kontinuerligt för en diskussion om medvetna och omedvetna skillnader i förhållningssätt gentemot pojkar och flickor och vilka konsekvenser dessa skillnader får. begränsas individers möjligheter att utveckla sig själva och sin identitet av normer för hur man förväntas bete sig som pojke eller flicka. Lärarnas och förskolelärarnas förhållningssätt gentemot barn och elever är av avgörande betydelse för vilka attityder och beteenden som barn och elever utvecklar. De bör fungera som föredömen och det är av stor vikt att deras undervisning, pedagogiska verksamhet och handlingar speglar en genuin förståelse och insyn i genusproblematiken. Vi behöver en elevhälsa som är mer tillgänglig och med bättre kvalitet i . har rapporterna om elevernas psykiska och fysiska hälsoproblem duggat tätt. Det är viktigt att tidigt upptäcka problem hos barn och unga samt att åtgärda dem. Elevhälsan har här en påtagligt viktig uppgift. Barn behöver veta vart de ska vända sig om de mår dåligt fysiskt eller psykiskt eller om de har problem de ej kan lösa själva. Lärare och förskolelärare ska också veta hur de ska göra om de oroar sig för ett barn. Sociala problem upptäcks ofta i skolan, och skolan har en nyckelroll genom sin möjlighet att fånga upp problem . Det är viktigt att agera innan problem hunnit utveckla sig. Mobbning, våld, skolk och dåliga skolresultat har ofta psykologiska, eller ibland fysiologiska, orsaker som man kan göra något åt om man kommer in tidigt och på rätt sätt. Elevhälsans arbete är både förebyggande och hälsofrämjande. Alla skolor i , fristående som kommunala, är skyldiga att ordna elevhälsa för sina elever. Men kvaliteten av elevhälsan varierar alldeles för mycket mellan olika skolor och olika huvudmän samt att antalet elever per skolsköterska eller skolläkare varierar kraftigt mellan olika kommuner. I en rapport från , Skolhälsovård , skriver man att möjligheten att tidigt uppmärksamma och åtgärda hälsoproblem bland elever är större om skolhälsovården har lättillgänglig och erfaren personal. granskning av skolhälsovården har visat att enbart antalet elever per sjuksköterska, läkare eller annan hälso- och sjukvårdpersonal inte är avgörande för om skolhälsovården upplevs tillräcklig. Andra viktiga faktorer är t.ex. tillgängligheten av skolkurator och skolpsykolog samt stöd från en engagerad och kompetent ledning, och där personalen får kontinuerlig fortbildning. Vi menar att det är av stor vikt att elevhälsan finns i barnens vardag och att de har daglig tillgång till åtminstone skolsköterska. Därför menar vi att bör få i uppdrag att göra en översyn av samtliga grundskolor och gymnasieskolor vad det gäller kvaliteten och tillgängligheten till elevhälsovård. Psykisk ohälsa och självmord Psykiska problem kan kosta barn och ungdomar livet. Psykosociala faktorer är inblandade i de flesta dödsfall som drabbar tonåringar. Självmord är den vanligaste dödsorsaken bland pojkar och unga män i åldern , vanligare än trafikolyckor. Bland flickor och unga kvinnor i motsvarande åldrar är det något mindre vanligt, men även för dem utgör självmord en av de vanligaste dödsorsakerna. Barns och ungdomars psykiska problem måste ses i ett folkhälsoperspektiv. Den psykiska ohälsan bland barn och unga blir allt mer synlig, och vissa undersökningar tyder på att den har ökat . Det kan handla om magont, huvudvärk eller sömnsvårigheter. Trots att ungdomar objektivt sett har ett gott hälsotillstånd, har de relativt hög vårdkonsumtion. Flera barn och unga söker elevhälsans och elevvårdens hjälp för problem som bottnar i psykosociala faktorer. I en rapport som gav ut Skolans metoder för att förebygga psykisk ohälsa hos barn En nationell inventering i grundskolor och gymnasieskolor drog man slutsatserna att skolans uppdrag och roll behöver förtydligas i förhållande till arbetet med att förebygga psykisk ohälsa hos barn och unga. skriver vidare: Det behövs fortsatta studier av de program och strukturerade arbetssätt som skolan använder för att tidigt upptäcka tecken på ohälsa bland elever och om de program och arbetssätt som används för att ge elever med tecken på psykisk ohälsa stöd. Dessutom behövs fördjupade analyser av vad andra program och arbetssätt, som används i t.ex. arbetet mot mobbning, kan betyda för möjligheterna att förebygga psykisk ohälsa hos barn. Den sista slutsatsen i rapporten är att skolan behöver bättre tillgång till kunskaper om barns psykiska hälsa och om hur de kan arbeta med att upptäcka tidiga tecken på psykisk ohälsa och själva eller i samverkan med andra ge elever med tecken på psykisk ohälsa rätt stöd. Kunskapen om och kompetensen kring unga människors självmord behöver öka bland såväl elevhälsopersonalen som övrig skolpersonal för att på ett tidigt stadium kunna fånga upp unga med psykisk ohälsa och suicida tendenser. Allt fler elever uppger att deras skola har ett aktivt arbete för att förebygga mobbning och kränkande behandling. Trots detta minskar inte andelen elever som uppger att de känner sig mobbade. I årskurs 79 är det av eleverna och i årskurs 46 är det av eleverna som rapporterar att de känner sig mobbade av andra elever minst en gång . Bland de barn som var utsatta för mobbning hade så många problem med magont och huvudvärk. Nedstämdhet var åtta gånger vanligare än bland elever som sällan eller aldrig mobbades. För att skydda barn mot mobbning i skolan är det viktigt med hög vuxennärvaro och att de vuxna som finns i skolan har tid att vara tillsammans med barnen även utanför lektionstid, till exempel på raster. För det barn som utsätts för en kränkning från andra elever är det viktigt att personalen i skolan reagerar när det händer och aldrig låter det passera. För att de vuxna i skolan ska orka vara närvarande och ingripa krävs att det finns tillräckligt med resurser i form av personal. införde tillsammans med Socialdemokraterna och en ny lagstiftning som gör att kommuner har skyldighet att agera när ett barn utsätts för mobbning i skolan. Underlåter man att agera har det utsatta barnet rätt att begära skadestånd från kommunen. Detta är ett sätt att tvinga skolorna att tidigt agera när det förekommer mobbning. Regeringen bör nu göra en uppföljning av den lagstiftningen. Samtliga skolor är enligt diskrimineringslagen skyldiga att upprätta en likabehandlingsplan. Dessutom är de enligt skollagen skyldiga att upprätta en plan mot kränkande behandling. I arbetet med att ta fram planerna ska eleverna vara delaktiga. Alla elever ska känna till planerna och dess innehåll. Planerna ska innehålla en kartläggning av den aktuella situationen på skolan samt åtgärder på de områden där det behövs. Tanken med planerna är att de ska fungera förebyggande för att förhindra kränkningar och diskriminering och främja alla barns lika rättigheter. Likabehandlingsplanen ska utgå från de fem diskrimineringsgrunderna kön, etnicitet, religion, funktionshinder och sexuell läggning. En kartläggning som Skolinspektionen gjort visar att det finns brister när det gäller att involvera eleverna i att ta fram planerna. I skolorna behövs mer kunskap om och utbildning i hur man jobbar med diskrimineringsgrunderna. Planerna får inte bli en pappersprodukt för byrålådan utan det behövs ett engagemang och en pågående process kring frågorna. som det blev lag på att alla skolor ska ha likabehandlingsplaner inrättades Barn- och elevombudsmannen som ska övervaka att planerna följs. Arbetet med likabehandlingsplanerna behöver följas upp så att alla skolor arbetar aktivt med att upprätta planer och involvera eleverna i arbetet. Detta bör ge regeringen till känna. gäller arbetsmiljölagen för alla elever från och med första skolåret. Arbetsmiljön i många skolor är dock fortfarande oacceptabel. Brister i såväl den fysiska som psykiska miljön försvårar för skolan att bedriva en god verksamhet och vittnar om en bristande respekt för de elever och den personal som arbetar där. Arbetsmiljölagen är skriven ur ett fackligt perspektiv och är därför inte anpassad till skolans miljö med demokratiska sammanslutningar, som till exempel elevråd. En översyn av arbetsmiljölagen är nödvändig så att den även omfattar ett elevperspektiv. I och med att arbetsmiljölagen gäller i landets skolor har möjlighet till inspektioner på skolorna för att undersöka såväl den psykiska som fysiska arbetsmiljön. På förskolor och fritidshem gäller arbetsmiljölagen konstigt nog bara personalen. Där omfattar lagen alltså inte barnen, trots att de vistas där långa tider. Barn i de yngre åldrarna har samma rätt till en hälsosam, säker och trygg vardagsmiljö som skolbarnen har. Vi menar därför att arbetsmiljölagen förutom personalen även ska omfatta barnen i förskolor, på fritidshem och i förskoleklasserna precis som den omfattar barnen i skolan samt att det behövs en översyn så att den även omfattar ett elevperspektiv. Av alla barn i förskolan har ett annat modersmål än svenska. Det är förskolans uppgift att bidra till att dessa barn får möjlighet att utvecklas både i det svenska språket och i sitt modersmål. Det är i förskoleåldern som språkutvecklingen är som mest intensiv. Det är dessutom så att barn som har goda kunskaper i sitt modersmål har bättre förutsättningar för att lära sig ytterligare ett språk. På så vis gynnas även kunskapsutvecklingen i svenska språket av en satsning på modersmål. Nästan alla kommuner har barn med ett annat modersmål än svenska i förskolan. Trots detta ges stöd i modersmålet endast i ett åttiotal av 290kommuner. fick av barnen som har ett annat modersmål än svenska modersmålsstöd. fick däremot av de aktuella barnen modersmålsstöd. I förskoleklassen och får över hälften av alla berättigade barn modersmålsundervisning . Många kommuner hade 2002 avvecklat modersmålsstödet helt. Modersmålsstödet är reglerat i läroplanen där det står att förskolan ska sträva efter att varje barn som har ett annat modersmål än svenska utvecklar sin kulturella identitet samt sin förmåga att kommunicera såväl på svenska som på sitt modersmål. Men denna skrivning räcker uppenbarligen inte till för att garantera att barnen får den hjälp som de borde få. har därför rekommenderat regeringen att förtydliga kravet på kommunerna att anordna modersmålsstöd i förskolan för barn med annat modersmål än svenska. anser därför att rätten till modersmålsstödet måste regleras i lag. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag angående detta. Cirka hälften av alla 612-åringar och av 69-åringarna var 2009 inskrivna i fritidshem. siffror visar dessutom att gruppstorlekarna i fritidshemmen fortsätter att öka. var det 37 barn per avdelning. var den siffran 29 barn. Dessutom minskar personaltätheten. påpekar att det finns stora kvalitetsskillnader mellan fritidshemmen, både mellan och inom kommunerna. Vi i värnar om att alla barn, oavsett var de bor, ska ha rätt till fritidshem med bra och fungerande verksamhet. Det är en viktig del av deras fritid. Barn vars föräldrar är arbetslösa har inte rätt till plats på fritidshem. När maxtaxereformen infördes fick förskolebarn rätt till förskola eller familjedaghem om en förälder är arbetslös, men motsvarande infördes inte för skolbarn. Vi vill att alla barn i åldern ska behandlas lika och ha rätt till skolbarnsomsorg, oberoende av vad föräldern gör. Barn ska inte gå miste om en viktig verksamhet och sitt sociala sammanhang för att föräldrarna blir utan arbete. Regeringen bör återkomma till med en utredning och förslag till åtgärder angående vad som anförts ovan om situationen på fritidshemmen. Miljön i skolan är ett stort problem. På alltför många håll är lokalerna smutsiga, slitna och ibland till och med mögliga. Ofta är ljudnivån för hög. En bra skolmiljö är en förutsättning för en bra skola. En god arbetsmiljö främjar elevernas hälsa, och trevliga och fräscha lokaler gör det roligare att gå till skolan. En lugn miljö gör det lättare att koncentrera sig. Att satsa på bra skolmiljöer är att ge barn och ungdomar de bästa förutsättningarna att växa och utvecklas. Trots att arbetsmiljölagen har omfattat skolan är miljön i många skolor oacceptabel. Vilken vuxenarbetsplats skulle acceptera smutsiga toaletter utan papper och tvål, och där man riskerar att få dörren uppryckt? Eller få sitta på helspänn med en kollega utanför som vakt för att dörren saknar lås? Men vardagen för många elever är så. Vi anser att det är en mänsklig rättighet att kunna gå på toaletten under sin arbetsdag. Skolledningen måste ta ansvar för att toaletterna är rena och har både toalettpapper och tvål samt går att låsa. Problemet med brister i arbetsmiljön finns även i förskolor, fritidsgårdar och många andra lokaler för idrott och föreningsverksamhet där barn vistas. Vi vill därför avsätta speciella resurser för att rusta upp landets skolor och förskolor. Det kan vara i form av ett ROT-bidrag riktat till offentliga byggnader som barn vistas i. Barnomsorg på obekväm arbetstid erbjuder bara cirka hälften av alla kommuner barnomsorg på obekväm arbetstid. Kommunerna är inte skyldiga att erbjuda nattomsorg eller omsorg . Detta ställer självklart till problem för alla de föräldrar som arbetar kvällar, nätter och , vilket är vanligt inom till exempel vården och industrin. Ett extra stort problem blir det för ensamstående föräldrar. Även föräldrar där båda arbetar inom kulturvärlden har problem eftersom deras arbetstid ofta är efter att den ordinarie förskolan har stängt. Arbetslösheten bland ensamstående föräldrar är högre än bland övriga. Att inte kunna få barnomsorg som motsvarar ens arbetstider får inte vara ett hinder för en ensamstående förälder att ta ett jobb. anser att kommunen ska vara skyldig att ordna barnomsorg på obekväm arbetstid. Därför ska kommunerna även vara skyldiga att erbjuda nattomsorg och omsorg . Detta bör regeringen återkomma om. En av de bestående konsekvenserna av 1990-talskrisen är att en substantiell barnfattigdom etablerat sig i . I den senaste finanskrisen förvärrades problemet, barnfattigdomen växte och familjerna som lever i en ekonomiskt utsatt situation blev relativt sett fattigare. Barn som växer upp i fattigdom löper större risker än andra barn att drabbas av sociala problem som ohälsa, kriminalitet eller arbetslöshet. Därför driver en ekonomisk politik för att minska klyftorna och förbättra villkoren för de ekonomiskt mest utsatta, bland annat genom att värna trygghetssystemen och reformera dem på sådant sätt att fler garanteras en grundläggande ekonomisk trygghet. Höjt bostadsbidrag för ensamstående Ensamstående föräldrar har ofta en ekonomiskt svårare situation än andra. Det gäller särskilt för dem som arbetar i yrken där löneläget är lägre, vilket gäller många kvinnor. För att förbättra deras situation ekonomiskt vill vi göra en höjning av det särskilda bidraget, som utgör en del av bostadsbidraget, med . Höjningen av det särskilda bidraget är ett träffsäkert sätt att förbättra situationen för alla föräldrar med låga inkomster, men omfattar i praktiken särskilt de ensamstående med låga inkomster. Kriterierna i bostadsbidraget behöver ändras för att bli mer generösa för ensamstående föräldrar. delar separerade föräldrar på ansvaret för barnen i större utsträckning . Det borde då vara rimligt att båda föräldrarna har samma möjlighet till bostadsbidrag oavsett var barnen är skrivna. Regeringen bör tillsätta en utredning angående vad som beskrivs ovan. Hemstöd för ensamstående föräldrar Ensamföräldrar och deras barn är särskilt utsatta. Detta gäller framför allt vid sjukdom. I en situation där barnet eller föräldern är mycket sjuk finns ingen möjlighet för ensamföräldern att exempelvis handla eller städa i hemmet. är man helt beroende av att familj eller vänner har möjlighet att hjälpa till. Det är inte alla som har ett sådant nätverk. I dessa situationer borde det vara möjligt för ensamstående föräldrar att få hjälp med det allra viktigaste. Vetskapen om att det går att få hjälp om man blir sjuk besparar många ensamstående föräldrar en hel del oro. vill vi därför se att ett pilotprojekt genomförs i tre kommuner för att därefter utvärderas. Projektet innebär att ensamföräldrar vid egen eller barnets sjukdom får rätt till hemstöd, en tjänst motsvarande för äldre, till en rimlig kostnad. Barn ska inte behöva tvingas lämna sitt hem på grund av föräldrarnas ekonomiska situation. För nästan alla barn är hemmet en trygg plats. Att familjen står utan bostad påverkar barnen på alla tänkbara sätt och skapar en enorm otrygghet och osäkerhet. Vi vill därför att lagen ändras så att det inte ska vara möjligt att vräka familjer med barn. Föräldrarnas ekonomiska situation ska inte kunna påverka barnen på ett så dramatiskt sätt. Socialtjänstlagen bör också ändras så att den innehåller obligatoriska åtgärder när vräkning eller bostadslöshet av andra orsaker hotar barnfamiljer. Det är viktigt att insatserna görs på ett tidigt stadium och att barnfamiljer erbjuds stöd med att hantera ekonomin och lösa ekonomiska problem innan skulderna blir så stora att de inte går att hantera. för statistik över hur många avhysningar som berör barn som förekommit i varje kommun. Syftet är att siffrorna ska minska. För ser de också ut att göra det. Det viktigaste är att se till att barnfamiljer inte hamnar i en så akut situation att en avhysning är aktuell. Regeringen bör återkomma med ett förslag för att förstärka lagstiftningen kring vräkning av barn. När ett barn far illa är det viktigt att kan ingripa . För barnets skull är det viktigt med tidiga insatser och stöd till familjer med problem för att, så långt det är möjligt, undvika omplacering. De som fattar beslut om eventuell omplacering ska inte ha något annat än barnets bästa som grund för beslutet. Frivilliga insatser och stöd kan förhindra behov av tvångsomhändertagande. Det är också viktigt att den som anmäler vet att anmälan tas på allvar och leder till handling. Barnkompetensen hos behöver i de flesta kommuner förbättras. Det krävs särskilda kunskaper och lyhördhet för att kunna samtala med barn. Barn tar tid på sig för att berätta och känner först av om personen är förtroendegivande och orkar lyssna till deras berättelse. Det är viktigt att barnen vet att de kan lita på vuxenvärlden. Samhället ska komma till barnen och inte tvärtom. Det är samhällets skyldighet att sluta upp kring barn och unga som behöver hjälp. som presenterades föreslår att en socialsekreterare ska ha som uppgift att fungera som kontakt till omhändertagna barn. Den personen ska enbart ha kontakt med barnet och inte vara inblandad i kontakten med familjehemmet för att helt och hållet kunna stå på barnets sida. Personen ska även besöka familjehemmet för att se hur barnet har det och hur det mår. I utredningen påpekar man att det är viktigt att kontaktpersonen ser till att tala enskilt med barnet. Vi tycker att det är ett utmärkt förslag som skulle stärka barn som är omhändertagna och minska risken för att de far illa. I en del kommuner finns redan en socialsekreterare med detta ansvar. Regeringen bör återkomma med ett förslag i enlighet med vad föreslår såsom beskrivs ovan. Ett barnahus är ett ställe där olika myndigheter samverkar för att ta hand om barn som blivit utsatta för våld eller sexuella övergrepp. Ett barn som blivit utsatt för övergrepp ska inte behöva träffa flera olika myndigheter och upprepa sin berättelse för okända personer. På barnahusen ska miljön vara anpassad för barn så att de känner sig trygga och kan få stöd för att bearbeta sina upplevelser. All personal som jobbar på barnahusen ska vara utbildade i att möta barn i svåra situationer. bedrevs en försöksverksamhet med så kallade barnahus på sex orter i . Den verksamheten är nu utvärderad och erfarenheterna är övervägande positiva. Stödet till utsatta barn har förbättrats och barns ställning i rättsprocessen har stärkts. anser nu att etableringen av barnahus bör ske över hela landet. Det skulle behövas minst ett i varje län och fler kring storstäderna.