mot · GX02Ub13 · 2010-04-14 00:00:00 — I allmänna råd och kommentarer för kvalitet i förskolan 2005 förtydligas vad som står om förskolans utemiljö i skollag och läroplan. Förutom att utemiljön ska tillåta personalen att ha god uppsikt över barnen ska den även vara utformad så att den möjliggör en varierad pedagogisk verksamhet och även fungerar för barn med funktionsnedsättning. Därför anser att det är viktigt att kommunernas utvärderings- och uppföljningsarbete tar upp lokalernas och miljöns ändamålsenlighet. anser att utemiljön påverkar förskolans verksamhet på ett avgörande sätt. Därför bör det vara en skyldighet för kommunerna att ta upp förskolans utemiljö i kvalitetsredovisningarna eller motsvarande. Detta bör ge regeringen till känna. presenteras statistik om gruppernas storlek på fritidshemmen (skolbarnsomsorgen) som visar att grupperna blir större och att personaltätheten minskar. Den senaste statistiken visar att gruppstorleken ökade med nästan två barn och den genomsnittliga fritidshemsgruppen består nu av 36,7 barn. lägesbedömningar har pekat på problemen med stora barngrupper och lite personal på många fritidshem. De har riktat hård kritik mot att verksamheten är torftig och ensidig. Få kommuner tar med fritidshemmen i sina kvalitetsredovisningar och de allmänna råden för fritidshem är inte kända hos många huvudmän. Denna situation gör det omöjligt att bedriva en vettig pedagogisk verksamhet och tenderar att enbart bli förvaring. Fritidshemmen är en del av utbildningssystemet och viktiga för att ge barn en bra och meningsfull fritid samt stöd i deras utveckling. Fritidshemmen ska ingå som en integrerad del i en samlad skoldag, och deras pedagogiska uppgift och betydelse bör också lyftas fram i och med att läroplanen även gäller för fritidshemmen. Därför anser vi att fritidshemmen måste göras tillgängliga för alla barn. Många barn i socialt utsatta miljöer har ingen fritidshemsplats trots att de har störst behov av en trygg och inspirerande fritid. 21.1Rätt till plats i fritidshem Jämfört med övriga barnomsorgsformer är skolbarnsomsorgen för 1012-åringar dåligt utbyggd. (2008) av barnen är inskrivna i fritidshem, och föräldraenkäter visar att andelen som har tillgång till öppen fritidshemsverksamhet är ännu lägre. Över hälften av barnen får klara sig själva efter skolan. Det är tydligt att skolbarnsomsorgen för 1012-åringar är lågt prioriterad i kommunerna både vad gäller utbyggnad och innehåll. Det är ur flera perspektiv olyckligt att barn i åldern inte omfattas av rätten till fritidshem och därför menar att det bör framgå av skollagen att även eleverna i åldersgruppen har rätt till fritidshemsplats. I krisens spår med ökad arbetslöshet har många barn berövats sin plats på fritidshem. Det finns en förhållandevis stor efterfrågan på skolbarnsomsorg för barn till arbetslösa eller föräldralediga. Av detta skäl, kombinerat med den roll som skolbarnsomsorgen spelar för barnets hela utveckling, bör alla barn i åldern på samma sätt som inom förskoleverksamheten ges möjlighet till plats även om föräldern är arbetslös eller föräldraledig. Ett annat stort problem i fritidshemmen är bristen på resurser, vilken har inneburit att personaltätheten är mycket låg och grupperna följaktligen stora. var det i genomsnitt 8,3 barn per årsarbetare i fritidshemmen. var antalet barn per årsarbetare mer än dubbelt så stort (20,9). Statsbidraget till personalförstärkningar i skola och fritidshem som infördes kom aldrig fritidshemmen till del och kommunerna har heller inte satsat några egna medel i verksamheten. Därför behövs det mer resurser till fritidshemmen. Skrivningar i skollagen bör skärpas vad gäller gruppernas sammansättning, och för att kunna bedriva en meningsfull och pedagogisk verksamhet bör grupperna inte vara större än 20 barn och ha minst 2 personal. Personalen på fritidshemmen ska vara utbildad. har av årsarbetarna en pedagogisk högskoleexamen, i storstäderna är siffran . Eftersom skollagen nu förtydligas så att endast behöriga lärare kan få en tillsvidareanställning och eftersom det oftast är samma lärare som även arbetar i fritidshemmen, innebär det behöriga lärare även där. anser att även fritidspedagogerna ska vara utbildade och ingå i lärarlagen. På många ställen har fritidshemmen integrerats i skolans lokaler. Skolans lokaler är dock inte alltid anpassade för fritidshemsverksamhet, och har lyft fram hög ljudnivå som ett problem. Det behövs utrymme för aktiviteter av olika slag, alltifrån skapande och livlig aktivitet i stora grupper till vila och lugna aktiviteter i mindre grupper. Med de stora grupperna är det också svårt att nyttja andra lokaler som exempelvis slöjdsalar. I skollagen bör det också regleras att lokalerna inte bara ska vara ändamålsenliga utan också anpassade för fritidshemsverksamhet. Vad som ovan anförs om fritidshem bör ge regeringen till känna. Regeringen bör återkomma med förslag om vad som anförs i motionen om fritidshem. Detta bör ge regeringen till känna. Regeringen föreslår ett bemyndigande att utfärda föreskrifter för antagningsprov som ska kunna användas för urval till utbildningar som kräver speciella färdigheter fr.o.m. årskurs 4 samt att närhetsprincipen vid antagning inte ska gälla vid de skolor och klasser som tillämpar dessa prov. Det är stor skillnad på att uppmuntra enskilda skolor att ha en viss profil och att tillåta huvudmännen att också sortera ut elever i efter vissa kunskapskrav. Genom att göra de undantag som finns för några få utbildningar med estetisk inriktning till norm för alla skolor får vi ett helt annat antagningssystem för . Den sammanhållna skolan eroderar om tillåter teoretiska antagningsprov som ett generellt instrument för antagning i , och det finns ingenting i regeringens förslag som säkerställer att teoretiska kunskapsprov inte blir . Regeringens förslag står också i strid med skolans kompensatoriska uppdrag och de positiva effekter som en blandad elevsammansättning ger. Vi anser därför att regeringens förslag ska avvisas. Detta bör ge regeringen till känna. En viktig utgångspunkt för all inlärning utgörs av goda kunskaper i modersmålet. Därför måste modersmålet i förskola och skola stärkas. finns också en växande grupp av barn som är födda i och som har flera modersmål inklusive svenska. För dessa barn är modersmålsstödet också viktigt. Vi ska möjliggöra flerspråkighet tidigt i åldrarna; det gör inte bara barn smartare utan har också betydelse för den personliga identiteten och för den intellektuella och emotionella utvecklingen. Lärande är starkt förknippat med modersmålet och att befästa kunskaper i det egna språket är en väg till att lära också på svenska. Ämnet har därför det viktiga uppdraget att stödja eleverna i deras kunskapsutveckling. Andelen barn som får modersmålsstöd i förskolan har sjunkit drastiskt sedan 1980talet då av barnen med fler språk än svenska fick modersmålsstöd. var siffran nere i . Bara en fjärdedel av kommunerna erbjuder modersmålsstöd, vilket innebär att knappt vart femte barn med fler språk än svenska får stödet. Också i har vi sett en nedgång av elever som får modersmålsundervisning, bara dryga deltog /09 i undervisning. Detta bör sättas i relation till att av eleverna med utländsk bakgrund inte nådde målen i årskurs 9 /08. Den främsta anledningen till detta är att eleven varit i . På individuella programmet (IV) har av eleverna utländsk bakgrund. Många av dessa elever hade antagligen inte behövt gå IV om de fått den undervisning i modersmål de har rätt till. Vi anser att de elever som varit i också ska ha rätt till ämnesundervisning på sitt modersmål. Detta bör ge regeringen till känna. Knappt hälften av de 2700 tjänstgörande modersmålslärarna i har en pedagogisk högskoleexamen. Trots detta föreslår regeringen att modersmålslärare ska undantas från de nya reglerna om behörighet. För oss är det ett självklart krav att det ska vara behöriga lärare i skolan och det ska givetvis även gälla för dem som undervisar i modersmål. Detta bör ge regeringen till känna. 23.3Obligatorisk undervisning i nationella minoritetsspråk Skolan är skyldig att erbjuda modersmålsundervisning på minoritetsspråk. menar att denna skyldighet borde förstärkas i förvaltningsområdena för minoritetsspråken finska, meänkieli och samiska. Vi vill införa en försöksverksamhet där skolor i de totalt 44 kommuner som ingår i förvaltningsområdena ska kunna bedriva obligatorisk undervisning i minoritetsspråk ungefär på samma sätt som sameskolor ger undervisning i samiska parallellt med svenska. Efter utvärdering av försöksverksamheten hoppas vi att detta kan bli en del av skollagen och innebära ytterligare förstärkning av de nationella minoriteternas rättigheter. Detta bör ge regeringen till känna. 24Skolmat även i gymnasieskolan En näringsrik lunch i skolan är en förutsättning för att alla elever ska orka med hela skoldagen. Bra matvanor leder till lugnare klassrum, ökad koncentration och pedagogiskt tillgängliga elever som lär sig mer. Vid gemensamma måltider skapas också möjlighet till bättre kontakt mellan elever och personal. Bra matvanor har stor betydelse för alla elever oavsett ålder. Därför är det viktigt att alla elever har rätt till kostnadsfria skolluncher. Avgifter på skolmat är en stor belastning i många familjers ekonomi, särskilt . har med den borgerliga regeringen fått fler fattiga. Alla elever, oavsett ekonomisk bakgrund, har rätt att tillgodogöra sig utbildningen och därför är en näringsriktig kost en nödvändighet och kostnadsfria luncher viktigt. Gymnasieskolorna är inte skyldiga enligt lag att servera en avgiftsfri måltid till sina elever. Många skolor har ändå valt att erbjuda detta, vilket är bra, men tycker att alla gymnasieelever ska ha rätt till kostnadsfria luncher. Därför anser vi att även gymnasieskolan ska omfattas av skollagen vad gäller kostnadsfria luncher. Detta bör ge regeringen till känna. Regeringen föreslår att det som huvudregel ska krävas godkänt i åtta ämnen för att vara behörig till gymnasieskolans yrkesförberedande program och godkänt i tolv ämnen för att vara behörig till de studieförberedande programmen. Vi anser att lika villkor ska råda och föreslår därför att det som huvudregel ska krävas godkänt i åtta ämnen däribland svenska, engelska och matematik för antagning till alla gymnasieprogram. En tydlig och generaliserad uppdelning av behörighetskraven skulle ge en stark signal till både elever och föräldrar om vilken ambitionsnivå olika elever ska lägga sig på och därmed kraftigt minska deras framtida valmöjligheter. Ett annat skäl mot att dra en knivskarp gräns mellan yrkes- och studieförberedande programs behörighetskrav är att enskilda yrkesförberedande program mycket väl kan kräva lika stora förkunskaper som studieförberedande program eller större. Regeringens förslag bygger på en föreställning om att eleverna på yrkesförberedande program är mindre begåvade och studiemotiverade än andra elever. En sådan föreställning är osaklig. Vad som ovan anförs om behörighet till gymnasieskolan bör ge regeringen till känna. har genom behandlingen av regeringens proposition 2008/09:199 beslutat att yrkesförberedande program inte längre ska ge grundläggande behörighet till högskolan. Vi menar att detta är fel. Regeringens politik tidigarelägger val som måste göras för att man ska ha reella chanser att gå vidare till högre utbildning. Detta får tydliga och negativa konsekvenser för individen och för den sociala snedrekryteringen till högskolan. De kurser som krävs för grundläggande behörighet är också nödvändiga för att klara kraven på en modern arbetsmarknad. Gymnasieskolan ska göra eleverna väl rustade för ett långt arbetsliv, och allt talar för att kraven inom arbetslivet kommer att öka, inte minska. Alla nationella gymnasieprogram ska leda till en gymnasieexamen, vilket ska innefatta en grundläggande behörighet till högskolan. Detta bör ge regeringen till känna. Vi vill stärka rätten till vuxenutbildning. Regeringens politik går tvärtom ut på att minska utbudet av vuxenutbildning, vilket bl.a. utfallit i drygt 40 000 färre heltidsstuderande 2009 än 2006, som man med strukturella förändringar ökar behovet av vuxenutbildning genom att på de flesta gymnasieprogram överlåta ansvaret för att ge eleverna högskolebehörighet från gymnasiet till komvux. Precis som inte ska kunna resignera från sitt ansvar och lämna över ansvaret till gymnasiet ska inte politiken utformas så att gymnasiet lämpar över sitt ansvar på vuxenutbildningen. Även om gymnasieelever nått grundläggande behörighet till högskolan krävs dock särskild behörighet på många utbildningar. För att stärka rätten till kunskap menar vi därför att vuxna som saknar den kompetensen ska ha rätt att komplettera sin utbildning både för att få grundläggande och särskild behörighet för högskolestudier. Skolan i ett modernt samhälle bör utgå från individen och stödja den enskildes ambitioner och strävan att nå kunskap. Det är i det syftet skollagen sätter upp rättigheter, och det är också i det syftet samhället reglerar skolans institutioner för att undvika att elever hindras från att nå längre i sitt kunskapssökande. I det perspektivet ter sig regeringens förslag att förbjuda elever att läsa upp godkända gymnasiebetyg på komvux ytterst märkligt. Att alltjämt låta det vara tillåtet att efter självstudier och i vissa fall efter erlagd avgift tentera upp betyg på komvux kompenserar inte på något sätt för detta. Detta bör ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (v)