mot · GY02Ju403 · 2010-10-25 00:00:00 — För att komma till rätta med problemen kring jourernas finansiering föreslår vi att regeringen ges i uppdrag att återkomma med en plan för hur en långsiktig finansiering av kvinnojourernas grundläggande verksamhet ska garanteras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 10Undersökningar om mäns våld mot kvinnor För att kunna se om genomförda åtgärder och insatser för att stoppa mäns våld mot kvinnor fått avsedd effekt bör undersökningar av våldsförekomsten genomföras kontinuerligt. I och har t.ex. frågeundersökningar som direkt fokuserat på mäns våld mot kvinnor genomförts (Brå rapport 2009:12). Sådana serier av undersökningar saknas dock i , vilket är en stor brist. Därför bör regeringen ge eller annan lämplig myndighet i uppdrag att kontinuerligt genomföra frågeundersökningar om förekomsten av mäns våld mot kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 11Hedersrelaterat våld och förtryck Hedersrelaterat våld och förtryck har, liksom mäns våld mot kvinnor i övrigt, generellt sin grund i kön, sexualitet, makt och kulturella föreställningar om dessa företeelser. Det hedersrelaterade systemet är komplext och innehåller en rad förtryckande former av strukturell och organiserad karaktär (Hedersrelaterat våd och förtryck i ). Mörkertalet när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck antas vara stort. Främst är det flickor och unga kvinnor som drabbas av hedersrelaterat våld och förtryck men även pojkar och unga män blir utsatta. Om flickor som är utsatta offentliggör sin historia genom ett besök hos kan det innebära ytterligare våld och hot. Därför väljer många unga flickor att söka hjälp på annat sätt (Om våld i hederns namn. , 2008). Hbt-personer är en grupp som särskilt riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld och förtryck. En kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck i visar att en av tio flickor i lever med hedersrelaterat förtryck i hemmet. Kartläggningen visar att var tionde 15-årig flicka i och av pojkarna lever med hedersrelaterade problem som begränsar deras liv.Hedersrelaterade problem var den grundläggande orsaken för mer än hälften av alla flickor som omhändertogs enligt lagen om vård av unga (LVU § 2). Enligt rapporten är arbete med kvinnor och ungdomar som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck undermåligt. Bristen på strukturerade och evidensbaserade metoder för t.ex. riskbedömning eller ren okunskap om hur sådana metoder ska användas gör att utsatta personer får ett rättsosäkert och godtyckligt stöd. Då verkar ha halkat efter andra aktörer i samhället rent kompetensmässigt rekommenderas en satsning på kompetensutveckling för (Se professor granskning i rapporten). Regeringen nämner i sin handlingsplan (skr. 2007/08:39) att det är angeläget att länsstyrelserna fortsätter satsningen på åtgärder för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Syftet är att samordna myndigheternas arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck med det generella arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor. anser att syftet är gott men att fler åtgärder bör sättas in för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket. saknar kommunerna riktlinjer för sitt arbete med personer som utsatts för hedersrelaterat våld, och myndigheternas insatser saknar samordning, vilket undersökningen av från tydligt visar. Regeringen bör ge i uppdrag till att ta fram riktlinjer för arbete med mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld. Detta bör ge regeringen till känna. Enligt regeringens handlingsplan (skr. 2007/08:167) ska i utöver sitt regionala uppdrag lämna stöd till insatser på nationell eller länsövergripande nivå mot hedersrelaterat våld och förtryck. Vi anser dock att regeringens uppdrag inte är tillräckligt specifikt. De kvinnor, flickor och pojkar som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck har ofta komplexa problem och behov av ett långvarigt stöd från samhället. För att komma bort från våldet och hotet tvingas de inte sällan bryta helt med sina familjer. Att flytta till en ny ort utan att kunna upprätthålla kontakt med vänner och familj kan leda till stor utsatthet och isolering. Regeringen bör därför ge i uppdrag till i att utreda hur samhällets stöd till personer som har brutit med sina familjer på grund av hedersrelaterat våld och förtryck kan förbättras och hur stödet till redan befintliga verksamheter kan förstärkas. Detta bör ge regeringen till känna. menar vidare att stödet till skyddade boenden måste utökas. Tillgång till skyddat boende ska finnas i alla kommuner. De specifika behov som kvinnor och ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld måste beaktas i detta sammanhang. Det kan t.ex. handla om specifika krav p.g.a. säkerhetsskäl som särskilt gör sig gällande i samband med hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen bör mot bakgrund av detta återkomma med förslag om skyddat boende för personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen har presenterat en handlingsplan för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229). Detta är både lovvärt och nödvändigt. Ett arrangerat äktenskap kan ingås frivilligt medan ett tvångsäktenskap utmärks av att en av parterna, eller båda, tvingas att ingå äktenskapet. Det finns en gråzon mellan arrangerade äktenskap mot den egna viljan och tvångsäktenskap (Gift mot sin vilja. , 2009:5). anser att den lagändring som gjordes 2004 är ett steg i rätt riktning för att motverka barn- och tvångsäktenskap. Men problemet med unga flickor som gifts bort kvarstår trots att lagen ändrats. Att lagstiftningen inte tillåter barnäktenskap är visserligen en ytterst viktig signal, men det behövs ytterligare åtgärder för att skydda flickor mot att bli bortgifta. Vi efterlyser därför en bestämmelse som gör det straffbart för föräldrar att gifta bort sina barn. Regeringen har i sin handlingsplan gett en utredare i uppdrag att göra en översyn av relevant lagstiftning samt lägga fram förslag till författningsändringar som behövs för att ytterligare stärka skyddet mot tvångs- och barnäktenskap. Uppdraget ska redovisas . har särskilt sett över frågan om tvångsäktenskap och konstaterar i sin rapport att samhället inte tar något övergripande ansvar för denna omfattande och komplexa fråga (Gift mot sin vilja. , 2009:5). av flickorna och av pojkarna i upplever att de inte har möjlighet att fritt välja vem de ska gifta sig med. Detta motsvarar cirka 70000 ungdomar. Flickor med utländsk bakgrund uppger i störst utsträckning att de har begränsningar eller villkor. kartläggning visar att arrangerade äktenskap/tvångsäktenskap är kopplade till normer om kvinnors oskuld och att de används för att styra flickors och kvinnors sexualitet på ett sätt som i många fall kränker deras rättigheter. Ungdomar som bor i socialt utsatta områden som , , och uppger i högre grad än andra unga i riket att de har begränsningar eller villkor i förhållande till äktenskap eller val av partner. Andelen unga med utländsk bakgrund som uppgav att de skulle bestraffas hårt och att föräldrarna skulle ta avstånd från dem om de var homo- eller bisexuella är hög framförallt bland dem som även hade begränsningar eller uppställda villkor i förhållande till val av partner och äktenskap. Myndigheten föreslår bl.a. att man kriminaliserar tvångsäktenskap och barnäktenskap. Dessutom föreslås en nationell handlingsplan mot tvångsäktenskap. Utredningen om människohandel (SOU 2008:41) innehåller förutom förslag som syftar till att skärpa lagstiftningen mot människohandel förslag om barnäktenskap. Utredningen konstaterar dock att det tvång som kan föregå ett tvångsäktenskap redan är kriminaliserat i strafflagstiftningen och att det inte finns behov av någon särskild brottsrubricering för tvångsäktenskap som inte är barnäktenskap. Dock föreslås en kriminalisering av att en vårdnadshavare tillåter ett barn som är att ingå äktenskap utomlands. Bestämmelsen tar sikte på de barnäktenskap som inte är att anse som tvångsäktenskap och straffet föreslås bli fängelse i högst . Vi menar att förslaget inte räcker för att komma åt problemen med tvångsäktenskap. Även unga kvinnor som är men under är i behov av skydd mot att bli bortgifta. Regeringen bör återkomma med ett förslag till lagändring som innebär att en särskild brottsrubricering gör det straffbart för föräldrar att arrangera äktenskap för minderåriga barn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Läs mer om vårt förslag att avskaffa dispensmöjligheten för att gifta sig då man är i vår motion 2010/11:C369. 13Grupper av kvinnor som är särskilt utsatta Vissa grupper av kvinnor är särskilt utsatta för våld i nära relationer p.g.a. olika individuella omständigheter och myndigheternas brist på kompetens. Om en kvinna som missbrukar eller har en funktionsnedsättning har utsatts för våld av en närstående man är risken stor att eller vården bara ser missbruket eller funktionsnedsättningen. Våld mot äldre kvinnor som gett fysiska skador kan ofta tolkas som åldersrelaterade, t.ex. fallskador, armbrott och frakturer. Våld i samkönade relationer osynliggörs ofta, se ovan. Lesbiska kvinnor känner sig t.ex. inte alltid välkomna till kvinnojourerna och det kan vara svårt att erbjuda kvinnan trygghet om jouren inte har kunskap om att väninnan som följer med kan vara förövaren. Läs mer om våra förslag för dessa grupper av kvinnor i motion 2009/10:Ju265. I motionen om kvinnor med funktionsnedsättning 2010/11:So592 skriver vi särskilt om våld mot funktionshindrade kvinnor. 13.1Våld mot papperslösa kvinnor Kvinnor som lever gömda i utan uppehållstillstånd är en grupp som är extra utsatt när det gäller mäns våld. En kvinna som helt saknar rättigheter i samhället riskerar att bli utsatt för sexuella övergrepp och misshandel av män som utnyttjar hennes situation. Enligt en rad internationella konventioner som anslutit sig till är det samhällets ansvar att ge alla våldsutsatta kvinnor rätt till stöd och skydd. Gömda kvinnor som lever i utan uppehållstillstånd och som misshandlas får dock sällan skydd eller hjälp. Det är få kvinnojourer som har möjlighet att ta emot dessa kvinnor. Anledningen är ofta att kommunerna inte ger jourerna någon ersättning för skydd till gömda kvinnor, men också att kvinnans behov ser annorlunda ut och att många jourer varken har kompetens eller resurser att hantera dessa. För gömda kvinnor med ett litet socialt nätverk i blir det svårt att hitta övernattningsställen vid flykt från en våldsam man. Ekonomin blir också ett problem. Vidare är det otänkbart för en gömd kvinna att polisanmäla misshandeln eftersom hon då själv riskerar att utvisas. Gömda kvinnors situation hänger också ihop med asylsökande kvinnors villkor. Det finns kvinnor som söker asyl på grund av hedersrelaterat våld men får avslag på sin ansökan, framför allt för att saknar kunskap om mäns våld mot kvinnor och barn och vilka uttryck det s.k. hedersrelaterade våldet kan ta sig. Några av dessa kvinnor tvingas leva gömda. Regeringen har helt glömt bort de papperslösa kvinnorna i sin handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). Jämställdhetsministern har uttryckt att de inte kan skriva in skydd för gömda kvinnor i ett regeringsdokument eftersom det skulle ge signaler till kvinnorna om att de är välkomna att stanna. Men det är regeringens ansvar att se till att alla våldsutsatta kvinnor, oavsett om de är papperslösa eller inte, får skydd. Därför bör regeringen utreda hur våldsutsatta kvinnor som lever gömda ska få nödvändigt stöd och skydd mot mäns våld. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har utländska kvinnor som misshandlats av sin man under den tvååriga prövotiden för permanent uppehållstillstånd riskerat utvisning från om de brutit upp från förhållandet innan passerat. Många kvinnor har sett sig tvingade att stanna kvar i förhållanden trots misshandel från mannens sida, eftersom en utvisning skulle leda till fruktansvärda konsekvenser för dem i hemlandet. En rapport från Roks (Täckmantel äktenskap, kvinnojourernas erfarenhet av fru-import, 2009) visar att kvinnojourerna har kontakt med kvinnor från ett flertal länder i världen som utsatts för våld av de svenska män de har gift sig med. De kvinnor som söker skydd på jourerna har vanligtvis beviljats ett tillfälligt uppehållstillstånd. Vissa av kvinnorna befinner sig i ett läge där deras uppehållstillstånd måste förlängas för att de ska få stanna i . kom kvinnojourerna i kontakt med sammanlagt 515 kvinnor varav 99 hade fått barn med sin svenska man och 92 hade barn . Rapporten visar att situationen för dessa kvinnor och barn är ohållbar, trots den lagändring som gjordes . De kvinnor som jourerna möter har ofta beviljats ett tillfälligt uppehållstillstånd som antingen gäller eller har gått ut. Det innebär att vissa av kvinnorna vistas utan tillstånd i . Detta begränsar starkt deras möjligheter att få hjälp och stöd från samhället, se ovan. Kvinnornas ytterst svåra situation blir ofta värre på grund av språksvårigheter och okunskap om vilka rättigheter de har. Nödvändigheter som mat, läkarvård och medicin blir ofta ett stort problem att ordna. En kvinna som anlänt till och saknar annan anknytning än mannen är mycket utlämnad. Om hon dessutom utsätts för hans våld befinner hon sig i en hopplös situation: att lämna mannen är inte möjligt eftersom hon riskerar att bli utvisad till sitt ursprungsland där hon riskerar förföljelse och stigmatisering som frånskild. Kvinnors asylskäl måste ges större tyngd, något som vi behandlar i motion 2009/10:So511, men för att lösa problemen här krävs även att själva tvåårsregeln förändras. Efter att kvinnornas situation uppmärksammats i bl.a. riksdagsmotioner och frågor från i till ansvarigt statsråd, lade den dåvarande regeringen fram en proposition i ämnet. Enligt de lagändringar som då gjordes ska fortsatt uppehållstillstånd kunna ges i fall där kvinnan utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning. påpekade i en reservation till utskottsbetänkandet att formuleringen kunde få till följd att våld och allvarlig kränkning fortsatt kunde komma att accepteras och att myndigheterna fick ett alltför stort tolkningsutrymme. Det är nu uppenbart att vi fick rätt i våra farhågor. Lagändringen som syftade till att åstadkomma en rimligare rättstillämpning för utsatta kvinnor misslyckades. tillkännagav att det fanns skäl att närmare studera tillämpningen av bestämmelsen i syfte att klarlägga om skyddet för kvinnor och barn uppnår en godtagbar nivå. Om det visar sig att så inte är fallet borde regeringen återkomma till med förslag om lagändring. Enligt uppgift från har regeringen nu efter långt dröjsmål begärt att ska lämna en redovisning för tillämpningen av bestämmelsen. Men redan nu står det klart att det är nödvändigt med en lagändring för att skyddet mot övergrepp mot kvinnor och barn ska bli godtagbart. Regeringen bör lägga fram förslag om lagändring för att komma till rätta med de fortsatta missförhållandena med avvisningsbeslut av kvinnor som misshandlats eller kränkts av närstående män under den tvååriga prövotiden. Detta bör begära. har under tidigare mandatperioder medverkat till en specialisering av arbetet mot mäns våld mot kvinnor och barn. Bl.a. omorganiserades åklagarväsendet, bildades ett utvecklingscentrum och inrättades familjevåldsenheter i samarbete mellan polis, åklagare, socialtjänst. Ett bra exempel på specialisering inom rättsväsendet är just de familjevåldsenheter som finns på några håll i landet. Särskilt när enheterna innehåller specialiserade åklagare fungerar de väl, eftersom det snabbar på rättsprocesser och ingripanden avsevärt. Dessa enheter kan inom sina respektive myndigheter utveckla handläggning och kompetens, som de kan skapa effektivare samarbetsformer. Omhändertagande av våldsamma män kan t.ex. ske som anmälan kommer in. Enheterna har också lättare för att bygga upp nära samarbeten med sociala myndigheter och organisationer som stöder drabbade kvinnor och barn. Forskning visar även att polisdistrikt där det finns specialisering när det gäller mäns våld mot kvinnor uppvisar bättre resultat när det gäller utredningar av kvinnomisshandel (Diesen, 2009). Regeringen bör därför inrätta familjevåldsenheter över hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det vanligaste vittnet till våld mot en kvinna är hennes barn. Barn som bevittnar våld eller som själva är utsatta för våld är en särskilt utsatt grupp. De är alltid medvetna om våldet, och risken för ohälsa hos barn som bevittnat våld är nästan lika stor som för de barn som är direkt våldsutsatta. Stödet till dessa barn måste utvecklas och professionaliseras, och samverkan mellan aktörerna måste öka. Kvinnojourerna gör stora insatser för att stödja drabbade barn men måste även själva få tillräckligt med stöd och resurser. Socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skola måste ha kunskap om hur våldet påverkar barn. Kommunerna har skyldighet att beakta behov av stöd och hjälp hos barn som bevittnat våld eller som blivit utsatta för direkt våld. När det uppstår en misstanke om att ett barn har utsatts för brott så inleds flera olika utredningsprocesser inom såväl rättsväsendet som och hälso- och sjukvården. Utredningarna drivs ofta parallellt och innebär att barnet slussas runt i olika miljöer. De barnahus som startat på flera håll i landet för barn som utsatts för våld och övergrepp är ett bra exempel på hur ansvariga myndigheter kan samverka kring barnet. Myndigheterna har en skyldighet att samverka, men barnahusen går ett steg längre. Här förs samarbetet in under samma tak och barnet behöver därmed bara komma till en plats som kvaliteten i utredningarna förbättras. föreslår därför att s.k. barnahus ska inrättas i alla större kommuner i landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. riktar sig verksamheten i huvudsak till barn som utsatts för våld och sexuella övergrepp. Nästa steg borde vara att verksamheten också erbjuds barn som bevittnat våld och övergrepp i nära relationer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 17Regionala centrum för kvinnofrid Det är viktigt att samhällets stöd når alla kvinnor som är i behov av det. Därför krävs det goda kunskaper och ett bra samarbete mellan hälso- och sjukvården, kommunerna, polis, rättsväsen, kriminalvård och kvinnojourerna. Rikskvinnocentrum har ombildats till ett nationellt centrum för kvinnofrid. Det är dags att inrätta regionala centrum för kvinnofrid i varje sjukvårdsregion. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 18Mäns våld i brottsstatistiken anmäldes 29282 fall av misshandel mot kvinnor (Brå). Av brottsstatistiken framgår att i 16730 fall begicks brottet inomhus av en gärningsman som var bekant med offret. En stor del av fallen med bekanta gärningsmän torde röra mäns våld mot närstående kvinnor. Brå har uppskattat att cirka två tredjedelar av de anmälda fallen av misshandel då kvinnan är bekant med mannen avser våld i en nära relation (Rapport från JuU 2007/08:RFR9). Ett stort problem med dagens statistik, som även uppmärksammats av justitieutskott, är att det inte går att se om kvinnan blivit misshandlad av en närstående man, t.ex. pojkvän eller sambo, eller av någon annan bekant som en granne, ett syskon eller en kompis. På så sätt osynliggörs en stor del av mäns våld mot kvinnor. är det ett tidsödande arbete för forskare att gå igenom samtliga anmälningar där en kvinna misshandlats för att se om hon blivit utsatt för en närstående mans våld eller inte. För att vi ska få mer kunskap om mäns våld mot kvinnor och hur utvecklingen ser ut över tiden är det nödvändigt med statistik som redovisar vem det är som misshandlat henne och vilken relation kvinnan har till förövaren. är det möjligt att se hur många av misshandelsbrotten som begicks inomhus av en bekant i nära relation mot en kvinna som var eller äldre. Enligt Brå:s statisk för var dessa förutsättningar uppfyllda i 11605 fall av det totala antalet brott begångna mot en kvinna . Könet på gärningsmannen är dock fortfarande inte möjligt att utläsa ur statistiken. för avskaffande av diskriminering av kvinnor uppmanar att samla in omfattande statistik uppdelad på kön, ålder och våldstyp samt förhållandet mellan gärningsmannen och brottsoffret när det gäller våld mot kvinnor. Regeringen bör därför ge i uppdrag till att utveckla ett kodningssystem för brott där kvinnor misshandlats där könet på gärningsmannen och relationen mellan gärningsman och offer framgår. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 19Polisens utredningar av mäns våld mot kvinnor En ännu inte publicerad rapport från visar att det finns stora skillnader mellan olika polismyndigheters rutiner när det gäller att göra hot- och riskbedömningar i fall där kvinnor blivit misshandlade av närstående män. 8 av 21 polismyndigheter använder inte ens strukturerade checklistor för riskbedömningar. Detta leder till en godtycklighet som ytterst drabbar de kvinnor som utsatts för mäns våld. Regeringen bör ge i uppdrag till att genomföra ett nationellt utbildningsprogram när det gäller hot- och riskbedömningar i fall av våld i nära relationer hos samtliga polismyndigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.