mot · GY02U239 · 2010-10-26 00:00:00 — Svenska initiativ för att få till stånd en nedrustning av kärnvapen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att de ca 200 Natobomberna av typ B61 omplaceras från och stödja de Natostater som har samma inställning samt verka för att en ny säkerhetspolitisk ordning kommer till stånd i som ytterligare reducerar kärnvapnens rollen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör undersöka förutsättningarna för att tillsammans med likasinnade stater inom FN inleda arbetet för en konvention som totalförbjuder kärnvapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att på alla sätt, både inom EU och bilateralt, ska verka för att ändrar sin position i frågan om förhandlingar om ett avtal som förbjuder produktion av fissilt material för kärnvapen (FMCT) samt i övrigt agera konstruktivt för att få till stånd förhandlingar om ett sådant avtal. Tiden kan beskrivas som en guldålder för multilateral nedrustningspolitik. Staterna lyckades förhandla fram en konvention som förbjöd kemiska vapen och införde en omfattande kontrollregim för att säkerställa att förbudet efterlevs, en särskild kommission med mandat från FN utvecklade verifikations- och kontrollmetoder för att nedmontera dåvarande program för massförstörelsevapen och en konvention som förbjöd kärnvapenprovsprängningar som antogs 1996. Därefter kom en rad motgångar: provstoppsavtalet har inte trätt i kraft då ett tiotal nyckelstater fortfarande inte har ratificerat det, alla försök till förhandlingar i i blockeras , begreppet verifikation av massförstörelsevapen diskrediterades inför invasionen av 2003 och översynskonferensen av NPT 2005 var ett fiasko. Lägg därtill de indiska och pakistanska kärnvapenproven , återupptagande av plutoniumproduktion och test av kärnvapen, avslöjandet av en privat organisation under ledning av pakistanska forskaren . som sålde kärnvapenteknologi, nukleära program i strid med FN-resolutioner, de klara beskeden från kärnvapenstaterna att de avsåg att modernisera sina kärnvapenarsenaler samt den direkt fientliga inställningen som den amerikanska administrationen under president hade gentemot multilaterala nedrustningsregimer. Det fanns således goda anledningar till både en cynism avseende kärnvapenstaternas ambition att leva upp till NPT Artikel VI, skyldigheten att inleda nedrustningsförhandlingar och en fruktan för att den multilaterala icke-spridningsregimen skulle falla samman. har denna negativa trend till viss del brutits. President tal i där han stödde visionen om en värld utan kärnvapen, ett nytt START avtal mellan och om strategiska kärnvapenstyrkor, en ny amerikansk kärnvapendoktrin som till viss del minskar rollen för dessa vapen, samt en översynskonferens för NPT som nådde vissa framgångar är alla tydliga exempel på en positiv utveckling. Den stora utmaningen nu är att dels bibehålla detta momentum och dels att säkerställa att konkreta framsteg görs med kärnvapennedrustningen. Minska rollen för kärnvapen i säkerhetspolitiska doktriner Ett åtagande från NPT som har återupprepats är staternas skyldighet att reducera rollen för kärnvapen i deras nationella säkerhetspolitiska doktriner. Efter en negativ utveckling med en gradvis ökad roll för kärnvapen verkar pendeln ha svängt igen i vissa länder. Den nya amerikanska kärnvapendoktrinen är något mer restriktiv än tidigare och franska och brittiska företrädare har försökt förtydliga tidigare uttalanden om ökad användbarhet till att återigen betona att deras kärnvapen enbart har en strategisk roll och inte en taktisk. spelar kärnvapen tyvärr en allt större roll för exempelvis rysk säkerhetspolitisk doktrin, och det bör vara prioriterat att utveckla en säkerhetsstruktur i som inkluderar och minskar dess uppfattade behov för dessa vapen särskilt mot bakgrund av att avtalet om konventionella styrkor i (CFE) för tillfället är vilande. genomför Nato en stor revision av sin strategiska plan, och där ingår även rollen för de cirka 200 kärnvapen av typ B61 som finns lagrade på sex flygbaser i . I flera länder, exempelvis , och , är det starka opinioner som stöder bortdragandet av dessa vapen, och även på högre politisk nivå har deras fortsatta existens ifrågasatts, exempelvis genom tyska utrikesministerns tydliga uttalande att vapnen bör tas bort från . Ett borttagande av dessa vapen från skulle även avsluta en rättslig anomali då man enligt NPT inte får ställa kärnvapen till förfogande för annan stat. ska verka för att de cirka 200 Natobomberna av typ B61 ska flyttas från och stödja de Natostater som har samma position. ska också verka för att en ny säkerhetspolitisk ordning kommer till stånd i som ytterligare reducerar rollen för kärnvapen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Rättsligt ramverk för en värld fri från kärnvapen behovet av att påbörja arbetet med en konvention som förbjuder kärnvapen När nu även den amerikanske presidenten har anslutit sig till visionen om en värld fri från kärnvapen är det hög tid att börja en seriös diskussion om vilka beståndsdelar en global kärnvapenfri regim ska innehålla. Bland icke-statliga organisationer och experter har sådana diskussioner förts, men världens stater har undvikit detta. I en sådan regim är det legala ramverket av största betydelse, och det är därmed dags för världens stater att börja diskussioner om en internationell konvention som totalförbjuder kärnvapen. Försök till detta har gjorts av vissa stater, bland annat har med flera lagt fram resolutioner i FN:s generalförsamlings första utskott samt på NPT-översyns-konferenser, men kärnvapenstaterna, EU inklusive , har dock varit negativa till detta. bör därför se över förutsättningarna för att tillsammans med likasinnade stater inom FN verka för inledandet av arbetet med en konvention som totalförbjuder kärnvapen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. veto mot förhandlingar om en konvention som förbjuder tillverkning av fissilt material för kärnvapen (FMCT) har det funnits en överenskommelse mellan staterna att inleda förhandlingar om en konvention som ska förbjuda tillverkning av fissilt material för kärnvapen. Detta har dock blockerats, liksom alla andra förhandlingar vid , beroende på främst skiljaktigheter mellan , och om behovet av förhandlingar om kapprustning i rymden som kopplats till arbete med FMCT. lyckades man överkomma detta hinder, och konferensen antog ett arbetsprogram där FMCT-förhandlingar skulle inledas . När dessa inleddes valde att som enda land lägga in ett veto, och då nedrustningskonferensen arbetar på konsensusbasis kunde inga framsteg göras. Att ett enda land blockerar förhandlingar om ett avtal som väldens stater vill ha är mycket bekymmersamt och ställer frågan dels vad världens stater gör för att förmå att ändra sin position, dels vad som kan göras för att effektivisera nedrustningskonferensen, alternativt ta förhandlingar utanför den, i syfte att undkomma konsensusdilemmat. bör på alla sätt, både inom EU och bilateralt, verka för att ändrar sin position i denna fråga samt i övrigt agera konstruktivt för att få till stånd förhandlingar om ett FMCT. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.