mot · GY02T505 · 2010-10-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en bred nationell IT-politisk strategi. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utnyttja potentialen inom informationsteknologisektorn genom ett nära samarbete mellan det offentliga och teknikens drivande krafter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka samarbetet mellan staten och näringslivet i form av offentlig-privat samverkan (OPS). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att staten inte bör avhända sig sitt kontrollerande inflytande i Sonera innan man har funnit en ur säkerhetspolitisk synpunkt godtagbar lösning för ägandet av den infrastruktur som företaget kontrollerar via Skanova.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en kommun i vissa fall, inom befintliga regionalpolitiska anslag, bör kunna få pengar från staten för att täcka en del av den nationella medfinansieringen av EU:s investeringsmedel för fiberinfrastruktur. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det är viktigt att PTS i sin tillståndsprocess tar hänsyn till 800-bandets betydelse för att säkra tillgången till bredband med hög kapacitet i hela landet, särskilt i områden där det inte är ekonomiskt rimligt att dra bredband via kabel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av alla hushåll ska ha tillgång till uppkoppling med minst . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av alla hushåll ska ha tillgång till uppkoppling med minst 1 Gbit . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samtliga som bor och verkar i ska ges rätt till ett funktionellt tillträde till Internet på minst /s. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en operatörsfinansierad fond för att finansiera IT-investeringar i områden där detta ej kan ske på kommersiella villkor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ägare av befintliga accessnät, såväl koppar som fiber, ska vara skyldiga att låta andra aktörer köpa tillträde till näten för att kunna erbjuda bredbandstjänster till konsumenter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska vara världsbäst på e-förvaltning.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att staten ska vara proaktiv och ett gott föredöme i att utnyttja IT för gröna syften. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av energiskattenivåerna för molntjänster och liknande verksamheter.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett pristak på s.k. dataroaming. 1 Yrkande 4 hänvisat till NU. 2 Yrkande 12 hänvisat till KU. 3 Yrkande 14 hänvisat till SkU. En bred IT-politisk strategi behövs Att använda sig av olika informationstekniska (IT) lösningar har blivit en så självklar del av vår vardag att vi knappast tänker på det. Nästan allt bygger på någon IT-lösning i botten. Globaliseringen och utvecklingen av tjänstesamhället hade knappast blivit av utan IT. Den moderna informations- och kommunikationstekniken kan också bidra till att stärka demokratin och förenkla medborgarnas och företagens kontakt med politiker och offentlig förvaltning. presenterade alliansregeringen en bredbandsstrategi för . Regeringens ambition är att öka användningen av IT i hela samhället för att stärka konkurrenskraft, tillväxt och innovationskraft som en hållbar utveckling säkras. I regeringens bredbandsstrategi uttalas att regeringen inte ska styra marknaden eller den tekniska utvecklingen. Regeringens huvudsakliga uppgift definieras som att skapa goda förutsättningar för marknaden, formulera politiska mål och undanröja hinder för utvecklingen. Jag menar att en samlad nationell IT-politisk strategi behövs. I denna strategi kan regeringens bredbandsstrategi vara en viktig del, men vissa målsättningar bör uppgraderas. En bredare nationell IT-politisk strategi behövs för att underlätta för alla aktörer, allt ifrån myndigheter och kommuner till företag och medborgare, så att det framgår vilken insats som kan förväntas av vem och när. Flera studier visar att investeringar i IT och bredband har varit positiva för samhällsutvecklingen och att de länder som investerat mycket också har haft en hög produktivitetstillväxt (Källa: Penning- och valutapolitik 2/2009, ). Syftet med en IT-politisk strategi bör vara att stödja det framväxande jobbskapande kunskapssamhället och ett socialt och miljömässigt hållbart samhälle. Att stödja framväxten av nya innovationer och produkter är viktigt både ur ett samhällsekonomiskt perspektiv och ur ett demokratiperspektiv. IT ingår som en viktig del i Lissabonstrategin och flera IT-politiska strategier har antagits på europeisk nivå. EU:s så kallade telekompaket antogs och medlemsländerna gavs då 18 månader för att implementera dess bestämmelser i den nationella lagstiftningen. Telekompaketet är en översyn av regelverket på EU-nivå, vilket ligger till grund för de nationella bestämmelserna på området. Genom det nya regelverket kommer konkurrensen och konsumentskyddet att stärkas i . Tydliga regler innebär ökade investeringar från företagen. Telekompaketet innehåller tydliga skrivningar om nätneutralitet, som innebär att de nationella regleringsmyndigheterna (i , PTS) ska verka för att användarna ska nå och distribuera de tjänster och applikationer som de önskar. I jämförelse med nuläget innebär telekompaketet en ökad öppenhet på Internet för EU:s medborgare. Det är viktigt att implementerar paketet i den nationella lagstiftningen så att vårt land kan fortsätta ligga i täten av IT-utvecklingen. I regeringens bredbandsstrategi sägs att sektorn elektronisk kommunikation har behov av särskilda regler som kan tillämpas i syfte att skapa en effektiv konkurrens. Regleringen är inriktad mot att med hjälp av särskilda skyldigheter komma till rätta med så kallade flaskhalsar i infrastrukturer, det vill säga sådana delar av infrastrukturen som av kostnadsskäl eller av annan anledning inte kan väntas bli konkurrensutsatta inom överskådlig tid. Regleringen ska så långt möjligt främja infrastrukturbaserad konkurrens, vilket innebär anläggning av parallell infrastruktur där så är möjligt. I de fall det inte är möjligt och då det finns skäl att bevilja tillträde till ett dominerande företags infrastruktur ska tillträdet ske på så oförädlad nivå som möjligt, exempelvis så kallad svartfiber. Olika regionala marknadsförhållanden kan innebära att det i vissa regioner kan vara motiverat med konkurrens inom en infrastruktur medan konkurrensen i andra regioner kan ske på infrastrukturnivå. För att skapa förutsättningar för företag att växa och driva verksamhet beslutade alliansmajoriteten i att konkurrenslagen kompletteras med regler som innebär ett stärkt skydd mot att det offentliga bedriver illojal konkurrens med privat verksamhet. presenterade regeringen propositionen Tillgängliga elektroniska kommunikationer som bland annat fastslår att alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda sig av elektroniska samhällstjänster och service via bredband. Målet ska i första hand uppnås genom väl fungerande marknader. Det är en uppgift för aktörerna på marknaden att bygga ut infrastruktur för bredband och att tillhandahålla tjänster för elektronisk kommunikation. Statens huvudsakliga uppgift är att se till att marknaden fungerar effektivt och att marknadsaktörerna ges rätt förutsättningar för att driva sin verksamhet. Kommunerna har en särskild roll för IT-infrastrukturen i och med att de ger tillstånd för operatörer att anlägga nät. Kommunerna äger ofta den mark, där ledningarna dras. Kommunala bostadsbolag anlägger fibernät för att kunna erbjuda sina hyresgäster tillgång till bredbandsanslutningar. Bredbandsnät med en tydlig geografisk avgränsning, så kallade stadsnät, finns i cirka två tredjedelar av landets kommuner. I de allra flesta fall är stadsnäten kommunalt ägda, men det förekommer också privat ägda stadsnät. Ofta är det de kommunala energibolagen som startat stadsnätssatsningarna. ägdes av den totala fiberinfrastrukturen av stadsnäten (Källa: Bredbandsstrategi för , 2009). Syftet med stadsnäten är att de ska utgöra en operatörsneutral infrastruktur, där stadsnätet står för själva uppkopplingen medan tjänsterna tillhandahålls av kommersiella aktörer. Stadsnäten utgör en stor och viktig del av den nationella infrastrukturen då de byggts upp med fiberkablar i sin struktur. Jag anser att den grundläggande IT-infrastrukturen behöver byggas ut såväl nationellt regionalt som lokalt eftersom kraven på kapacitet ökar liksom behovet av mer konkurrens och valfrihet. Därför behöver investeringsklimatet vara gott som det finns en väl avvägd reglering för att göra den grundläggande IT-infrastrukturen tillgänglig för alla på likvärdiga villkor. En viktig utgångspunkt för mig är att offentliga aktörer inte ska bedriva kommersiell verksamhet i konkurrens med privata aktörer. Där konsumenternas behov kan tillgodoses genom marknadsmekanismerna är denna lösning därför att föredra. Det offentliga har emellertid huvudansvaret för att infrastrukturen når hela landet. När investeringarna görs enbart utifrån marknadens önskemål, är det i huvudsak projektens ekonomiska bärkraft som påverkar när och var investeringarna görs. är det ofta i områden med låg betalningsförmåga som investeringarna medför de största kostnaderna. I grund och botten är detta en fråga om att hålla samman samhället. Jag anser att man som medborgare ska kunna delta i det ekonomiska, sociala och politiska livet på lika villkor i alla delar av landet. För att optimalt utnyttja potentialen inom informationsteknologisektorn är det nödvändigt med ett nära samarbete mellan det offentliga och teknikens drivande krafter. Därför bör det privata näringslivet ha en viktig roll när beslut om investeringar fattas. Även i samband med att själva investeringarna görs är jag positiv till ett nära samarbete mellan det offentliga och näringslivet i form av offentlig-privat samverkan (OPS). Sonera har, efter en lagändring, genomfört en så kallad funktionell separation, där det fasta kopparnätet lagts i ett särskilt bolag, , som ägs av . Delar av statens innehav i Sonera har sålts. Den som kontrollerar det fasta kopparnätet är i besittning av en resurs som är av betydelse för beredskap att bemöta hot och påfrestningar på samhället. Staten bör inte avhända sig sitt kontrollerande inflytande i Sonera innan man har funnit en ur säkerhetspolitisk synpunkt godtagbar lösning för ägandet av den infrastruktur som företaget kontrollerar via . är ett av de länder i som har den högsta andelen hushåll med bredbandsabonnemang. Det fasta telenätet är det nät som når flest hushåll och företag med bredband. av hushållen och av företagen nås av detta nät, som erbjuder bredband via tekniken xDSL. De mobila 3G-näten täcker tillsammans av befolkningen. Kabeltevenäten och de fiberbaserade näten finns framförallt i tätorter. Emellertid kan av befolkningen, som nås av det fasta nätet, inte få ett bredbandsabonnemang via detta nät. av befolkningen som täcks av mobila nät beräknas inte kunna få ett stabilt och fungerande bredband via det mobila nätet (Källa: Bredbandsstrategi för , 2009). Många företags kontakter med kunder, leverantörer och myndigheter förutsätter bredbandskapacitet. Den kontinuerliga utvecklingen av tjänster kräver successivt högre överföringskapacitet för att företagen ska kunna fortsätta att utvecklas. Det gäller på landsbygden likaväl som i storstäderna. Hushållens behov och efterfrågan på bredbandslösningar växer också successivt. För att våra landsbygder fortsatt ska kunna utvecklas som attraktiva boendemiljöer för en stor del av befolkningen behöver tillgången till bredband med hög kapacitet spridas till betydlig större delar av landet än . Tillgången till bredband är överlag god i , men det finns stora skillnader. Särskilt på landsbygden är valmöjligheterna vad gäller leverantörer ibland mycket begränsade. Det finns också områden som helt saknar tillgång till bredband eller har bredband med låg kapacitet och kvalitet. Högre ambitioner för överföringskapaciteten Det finns ständigt ökande efterfrågan på bandbredd orsakad av utvecklingen av nya bandbreddskrävande tjänster. pågår en teknikutveckling mot allt högre överföringshastigheter. Detta ställer stora krav på infrastrukturen och investeringar för att möta utvecklingen. Flera operatörer genomför eller planerar investeringar i utbyggnad av fibernät och fjärde generationens mobilnät. Regeringens ambition är att bör av alla hushåll och företag ha tillgång till bredband om minst /s. bör ha tillgång till bredband med den hastigheten, anser regeringen (Källa: Bredbandsstrategi för , 2009). Denna ambition finner jag vara alltför låg. Jag vill höja ambitionen och anser att målet för IT-utbyggnaden ska vara att av alla hushåll ska ha tillgång till uppkoppling med minst , och att ska ha möjlighet till uppkoppling med 1 Gbit . Detta kräver fiberanslutning. Minimikrav på bredband i hela landet Tillgång till höghastighetsanslutning till Internet är ibland viktigare på landsbygden än i tätorter eftersom många arbetar på distans. De företag som inte kan kommunicera med kunden får det svårt på marknaden. Regeringen har beslutat om satsningar på bredband inom ramen för Landsbygdsprogrammet som en del av den europeiska ekonomiska återhämtningsplanen. Totalt omfattar stödet med beräknad start och utbetalningar fram till och med . Syftet är att alla ska få möjlighet att delta i informationssamhället och få del av kommersiell och offentlig service. Det är av största vikt att skapa goda förutsättningar för investeringar i infrastruktur för bredband i hela landet. Boende och företag i glesbefolkade delar av landet ska ha möjligheter liknande dem som finns i tätbefolkade områden. Detta kräver riktade insatser. Det handlar om att stimulera de drivkrafter som finns, stödja det engagemang och den kompetens som finns i landet hos enskilda, företag, lokala organisationer och kommuner att få tillgång till bredband. Alliansregeringen genomför därför satsningar på infrastruktur för bredband omfattande , bland annat inom ramen för Landsbygdsprogrammet. Jag anser dock att ytterligare åtgärder behöver vidtas och att en tydlig ambitionshöjning behöver göras vad gäller den lägsta acceptabla överföringskapaciteten. Inte minst för landsbygdens utveckling behövs också en höjd målsättning närmare för den nivå på kapaciteten för elektroniska kommunikationer som ska vara tillgänglig för alla medborgare. Samhällsomfattande tjänster är benämningen på det minimiutbud av elektroniska kommunikationstjänster som alla användare har rätt att ta del av enligt lagen om elektronisk kommunikation. Denna lag bygger i sin tur på EU:s direktiv om samhällsomfattande tjänster, även kallat USO-direktivet. Lagen säger att rimliga krav på bland annat telefoni och ett funktionellt tillträde till Internet ska tillgodoses. Med funktionellt tillträde menas ett slags miniminivå som man som medborgare rimligen kan förvänta sig. Inom ramen för finns möjligheter att anpassa krav på överföringshastigheter utifrån nationella förutsättningar. I definieras nivån för ett funktionellt tillträde till 20 kbit/sek. Många andra länder har helt andra nivåer på denna tjänst som staten ska garantera. Exempelvis höjde den finska regeringen nivån till /s . I har föreslagits en överföringshastighet om 512 kbit/s och i en hastighet om /s. I propositionen Tillgängliga elektroniska kommunikationer, som presenterades , föreslås att nivån för ett funktionellt tillträde till Internet ska uppgraderas. Regeringen lutar i propositionen åt att nivån /s är lämpligt men avser att återkomma i frågan. Jag föreslår en höjning av funktionellt tillträde till Internet i till /s. Det skulle innebära att en av de viktigaste förutsättningarna för boende och företagande i alla delar av landet säkras. Det offentligas ansvar för bredbandstäckningen Enligt EU-direktivet om samhällsomfattande tjänster (2002/22/EG) ska nivån på den service som erbjuds inom samhällsomfattande tjänster motsvara genomsnittet i samhället. Om det behövs för att vissa samhällsomfattande tjänster ska finnas tillgängliga till ett överkomligt pris, stadgar direktivet att en lämplig operatör (en så kallad USO-operatör) får förpliktas att tillhandahålla sådana tjänster. Kravet på ett överkomligt pris för den enskilde användaren står i samband med dennes möjlighet att överblicka och kontrollera sina utgifter. Direktivet anger att vissa tjänster ska vara samhällsomfattande och fastställer särskilda användar- och konsumentrelaterade rättigheter. Samhällsomfattande tjänster definieras som det minimiutbud av tjänster av viss angiven kvalitet som ska vara tillgängliga för användare oavsett var de befinner sig och till ett överkomligt pris. Direktivet bygger på tanken att det i första hand är marknaden som ska se till att de tjänster som behövs finns tillgängliga för abonnenterna till ett överkomligt pris. Jag delar uppfattningen att IT-infrastrukturen främst bör byggas ut genom marknadsmekanismer. Men det finns områden som inte kommer att bli kommersiellt intressanta inom överskådlig tid. Jag anser att en operatörsfinansierad fond införs för att finansiera IT-investeringar i områden där detta ej kan ske på kommersiella villkor. Intäkter från spektrumauktioner skulle också kunna tillföras denna fond. Det fasta telenätet håller på att brytas upp på många håll eftersom det innehåller gamla uttjänta delar som ger för höga driftskostnader. För dem som bor i glesbebyggda trakter är det sannolikt nödvändigt att mobilt bredband kommer att få en växande roll. Under den kommande mandatperioden behöver det fattas beslut om användningen av frekvenser för mobila bredbandslösningar som ökar möjligheten till riktigt höga överföringskapaciteter även i glest bebyggda områden. Alliansregeringen har öppnat för att delar av det frekvensutrymme som tidigare använts för marksänd tv, det så kallade 800-bandet, ska användas för andra ändamål. Detta frekvensband har mycket goda yttäckningsegenskaper, vilket skapar förutsättningar för att tillhandahålla mycket snabba och säkra elektroniska kommunikationer över i stort sett hela landet. Därigenom innebär regeringens frekvenspolitik en tydlig möjlighet för landsbygden och glesbygden. I regeringens bredbandsstrategi beskrivs regeringens planer på att initiera ett bredbandsforum för samverkan och dialog om utbyggnad av bredband. har också fått i uppdrag att utreda hur lämpliga frekvensband för elektroniska kommunikationer kan användas för ökad tillgänglighet i områden som saknar tillgång till bredband eller har bredband med låg kapacitet och kvalitet. I den statliga utredningen till hela landet (SOU 2008:40) föreslogs att det ska inrättas ett statligt stöd för att bygga ut bredband till eftersatta områden, där kommunen bedömer att en marknadsmässig utbyggnad inte kommer till stånd . Dessa insatser föreslogs medfinansieras av och regionalpolitiska medel. Regeringen beslöt dock att inte gå vidare med utredningens förslag. har avsatt för utbyggnad av fiberinfrastruktur inom unionen. Detta innebär för del. För att dessa pengar ska bli tillgängliga krävs en medfinansiering på med nationella medel. Denna medfinansiering kommer kommunerna att behöva stå för om ska få del av EU-pengarna. I allmänhet är detta inte någon betydande utgift för kommunerna. I vissa kommuner med stor yta och liten befolkning kan utgiften dock bli betungande. Det är i dessa kommuner som behovet av offentlig finansiering är som störst. Jag föreslår att dessa kommuner i särskilda fall kan få statliga medel för att täcka en del av den aktuella kommunala medfinansieringen. Då det handlar om små totalbelopp bör dessa medel kunna rymmas inom befintliga regionalpolitiska anslag. Jag vill också påminna om att kommunernas planeringsansvar tydliggörs genom att kopplingen till infrastruktur för elektroniska kommunikationer stärks i . En god IT-infrastruktur är lika viktig som vatten och avlopp. Tillförlitligheten och robustheten i kommunikationerna måste vara hög. Därför måste operatörer, infrastrukturägare och olika samhällsviktiga verksamheter ha tydliga mål för vilken nivå för säkerhet och robusthet som deras tjänster ska vila på. Särskilt bör beaktas hur mindre IT-infrastrukturägare ska kunna upprätthålla hög tillförlitlighet. Regeringen har givit PTS i uppdrag att analysera och ge förslag om hur arbetet med robusta elektroniska kommunikationer kan utvecklas för att motsvara samhällets och samhällsviktiga användares långsiktiga behov. Det är mycket angeläget att detta utredningsarbete omsätts i tydliga och verkningsfulla åtgärder för att garantera alla medborgare tillgång till fungerande elektroniska kommunikationer liksom funktionen hos 112-numret även vid extrema vädersituationer och andra stora påfrestningar. Det har bland annat uppmärksammats att det kan finnas skäl att kräva bättre reservdrift av mobilmaster samt att vid avbrott erbjuda användarna trafik i andra operatörers nät. Under stormen första timmar försvann såväl fast telefoni som mobiltelefoni i de värst drabbade områdena, och därmed slutade SOS-numret 112 att fungera. Detta är naturligtvis inte acceptabelt. Flera åtgärder har vidtagits, bland annat inom ramen för PTS strategi och handlingsplan för åren 20092011. Men behoven av ytterligare åtgärder finns, bland annat för att säkra tillgängligheten till 112-numret. måste även tillförlitligheten för övrig telefoni höjas . Teleoperatörer ska vara skadeståndsskyldiga gentemot den enskilde när de ej kan leverera vad de lovat. Detta skulle vara ett effektivt sätt att stärka både medborgarnas, konsumenternas och företagens ställning samt långsiktigt understödja tillgången till elektroniska kommunikationer. Lokalradion är en viktig informationsbärare i kristid. I flera län har dock lokalradion för svaga sändare för att nå ut på ett tillfredsställande sätt i hela länet. I tillståndsvillkoren till SR bör det därför slås fast att lokalradion i hela landet ska ha tillräcklig styrka för att nå alla hushåll. Den ökade efterfrågan på radiofrekvenser i samhället har lett till att frekvenser blir allt mer ekonomiskt värdefulla. Värdet av frekvensanvändningen uppskattas till av BNP inom EU (Källa: Review Impact Assessment KOM (2007) 1472). I propositionen Tillgängliga elektroniska kommunikationer (prop. 2009/10:193) föreslås en modernisering och effektivisering av reglerna för tillstånd att använda radiosändare i lagen om elektronisk kommunikation. Tillstånd att använda radiosändare ska kunna avse inte bara rätt att använda en viss radiosändare, utan också en generell rätt att använda radiosändare inom ett visst frekvensutrymme. Den som har ett sådant tillstånd ska inte behöva något särskilt tillstånd för varje enskild radiosändare. När efterfrågan på tillstånd att använda radiosändare överstiger frekvensutrymmet, ska tillstånd fördelas antingen genom en form av kvalitetsupphandling (skönhetstävling), auktionering eller genom en kombination av dessa förfaranden. Frekvensområdet , som också kallas 800-bandet, har tidigare använts för marksänd tv. Frekvensbandet är väl lämpat för att användas för mobila bredbandstjänster eftersom det har goda yttäckningsegenskaper, vilket ökar möjligheten till täckning även i glest bebyggda områden. Jag menar att PTS ska genomföra nytilldelningar i till exempel frekvensbanden , samt och att tillståndsvillkoren blir så teknikneutrala som möjligt. PTS planerar att auktionera ut tillstånd i 800-bandet. Enligt den nuvarande planeringen från PTS ska bandet auktioneras ut i olika bitar, där en enskild aktör får köpa max 2 x . Jag är positiv till en sådan begränsning.