mot · GY02Kr270 · 2010-10-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om övergripande ansvar för arkeologi. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stödja utvecklingen av ett arkeologiskt center vid fyndplatsen . Järnåldersboplatsen i skånska blev grundligt undersökt 1996 och utgrävningar startade. Ytan motsvarar i , det vill säga ca med fynd ner . inrymmer fynd och spår från Sydskandinaviens största forntida bebyggelse. Stora mängder föremål och spår av en kultplats har hittats. har arbetet resulterat i över 25000 metallfynd, trots att endast en liten del av området grävts ut. I kulturlagren finns välbevarade fynd av sten, ben, horn, ädelmetall, glas, flinta, träkol och tygrester med mera. Det har funnits bebyggelse här från till . Här har också någonsin kvarlevor av ett fornskandinaviskt tempel hittats och bland annat vapenoffer efter forntida segerceremonier. visar fynden från järnåldern att internationellt utbyte redan då var betydelsefullt och att avsatt tydliga spår. Arkeologerna drar slutsatsen att varit ett ekonomiskt, politiskt och religiöst maktcentrum och eventuellt centrum för ett sydsvenskt rike. Ingen annan järnåldersplats kan visa upp en så lång bosättningstid. En av många intressanta frågor, som fortfarande väntar på svar, är varför kultplats och ekonomiskt centrum omkring flyttades från norrut till platsen för nuvarande centrala . Fyndområdet i har alla förutsättningar att bli ett centrum för forskare och studenter men också ett turistmål av högsta rang för både svenska och utländska turister. planeras också ett arkeologiskt center i med museum, föreläsnings- och konferenssalar samt en arkeologisk park, öppen dygnet runt för allmänheten. Ett samarbete är organiserat mellan Lunds , arkeologiska institutionen i , kommun och . Fynden i påverkar vår bild av historien, och mängden fynd vid utgrävningarna tycks nu överträffa utanför . Ändå är fortfarande de statliga centrala satsningarna på att omhänderta och visa fynden minimala. i har av tradition haft huvudansvaret för omhändertagande av fornfynd från och från övriga . Museet har den näst största samlingen av fornfynd i efter i . Av historiska skäl lyder museet under och därmed . Ett enskilt universitet har alltså i praktiken ansvar för att finansiera omhändertagande av fornfynd utan att få motsvarande extra resurser. borde enligt vår mening ha ett ansvar för kulturpolitik i stort, även för den del av kulturen som inte har som huvudman. När det gäller fornfynd borde det finnas en tydlig nationell strategi som säkerställer att arkeologiska fynd från hela kan tas om hand på ett säkert sätt och även bli tillgängliga för allmänheten. Motsvarande resurser som satsats på fornfynd i borde också satsas på viktiga arkeologiska upptäckter i övriga . En viktig uppgift för borde därför vara att se över hur arkeologisk forskning kan få liknande villkor i hela landet och hur nyupptäckta viktiga fyndplatser ska få likvärdiga förutsättningar att användas för forskning och för museiändamål. För att ett arkeologiskt center ska kunna fungera som en seriös kulturarvsbank krävs ett antal förutsättningar. För det första måste det finnas tillgång till avancerad arkeologisk och historisk forskning. För det andra kräver fyndhanteringen experter såsom arkeologer och osteologer. För det tredje kräver föremålsvården klimatanpassade lämpliga lokaler. För det fjärde innebär bra förmedling av kunskaper publicering av forskningsresultat men också populärvetenskaplig visning för turister, skolklasser med flera. En seriös satsning för att rädda Uppåkrafynden till framtida generationer innebär att måste ta ett nationellt ansvar. Lunds borde tilldelas statligt stöd för sitt arbete med att omhänderta fornfynd. Det planerade upplevelsecentret i borde också betraktas som en nationell angelägenhet med rätt till stöd från . En självklar utgångspunkt för en framtida satsning måste vara att fynden ska stanna i som en del av det regionala kulturarvet.