mot · GY02Ju401 · 2010-10-27 00:00:00 — Stärkta rättigheter och förbättrade livsvillkor för hbt-personer Partnervåld i samkönade relationer7 Barn med flera sociala föräldrar10 Ett juridiskt tredje kön11 Bristande hbt-kompetens hos lärare12 Hbt-undervisning vid grundskola, gymnasium och komvux12 Hbt-undervisning vid universitet och högskolor13 Diskriminering av hbt-personer i arbetslivet14 Rätten att ändra intyg16 beslutar att 2kap. 15§ regeringsformen ska ges följande lydelse: Lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon missgynnas därför att han eller hon med hänsyn till ras, hudfärg, etniskt ursprung, sexuell läggning eller könsidentitet tillhör en minoritet.1 begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som innebär att könsidentitet ska inkluderas i 7 kap. 4 § elfte stycket tryckfrihetsförordningen om hets mot folkgrupp.1 begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som innebär att könsidentitet ska omfattas av 16kap. 8§ om hets mot folkgrupp. begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som innebär att 5 kap. 5 § fjärde stycket ska omfatta könsidentitet. begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som innebär att könsidentitet ska omfattas av diskrimineringsförbudet för näringsidkare i 16 kap. 9 §brottsbalken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge rättsväsendets myndigheter i uppgift att öka kunskaperna om straffskärpningsparagrafens innebörd och användningsområde. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör lägga fram ett förslag till lagändring som innebär att könsidentitet ska räknas som försvårande omständighet enligt 29kap. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla yrkespersoner som möter människor som utsatts för samkönat partnervåld ska ha relevant hbt-kompetens. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett handlingsprogram för hur homosexuella, bisexuella och transpersoner (hbt) som drabbas av partnervåld ska få relevant stöd och hjälp. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med förslag på hur man kan säkra en långsiktig finansiering av den nationella brottsofferjouren för hbt-personer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utlänningslagen ska tillämpas i enlighet med lagstiftarens intentioner.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning i syfte att ändra reglerna i så att det blir möjligt för ett barn att ha flera vårdnadshavare.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning som ser över möjligheten att införa ett tredje kön som är jämställt med kvinna och man.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att uppdra åt och att ta fram en plan för hur alla anställda inom utbildningsväsendet ska få hbt-kompetens.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att återkomma med förslag på hur frågor om sexuell läggning och könsidentitet ska beröras på ett integrerat sätt i undervisningen i och gymnasieskolan.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram förslag till nödvändiga ändringar i högskoleförordningens examensordningar i syfte att integrera hbt-frågor i undervisningen.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det är av stor vikt att utvecklar sina föreskrifter kring hbt-personers psykosociala arbetsmiljö.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör få i uppdrag att se över vilka åtgärder som behövs för att hbt-kompetens ska finnas inom hela äldreomsorgen.7 begär att regeringen lägger fram ett förslag till lagändring som innebär att en person som har bytt namnidentitet eller personnummer kan få dessa uppgifter ändrade retroaktivt.3 1 Yrkandena 1 och 2 hänvisade till KU. 2 Yrkande 11 hänvisat till SfU. 3 Yrkandena 12 och 19 hänvisade till CU. 4 Yrkande 13 hänvisat till SkU. 5 Yrkandena hänvisade till UbU. 6 Yrkande 17 hänvisat till AU. 7 Yrkande 18 hänvisat till SoU. I den här motionen presenterar vi förslag till åtgärder som syftar till att skapa ett rättvist och jämlikt samhälle för alla flator, bögar, bisexuella och transpersoner. För är det självklart att alla människors kärlek ska respekteras oavsett vem man väljer att älska. Ingen ska diskrimineras på grund av sin sexuella läggning. Vi vill se ett samhälle där hbt-personer kan förhålla sig lika självklart till sin sexuella läggning och könsidentitet som heterosexuella gör till sin. Dessvärre lever vi i ett samhälle där hbt-personer fortfarande osynliggörs, ifrågasätts och tvingas till utanförskap. Eftersom heterosexualiteten fortfarande ses som det normala utgår de flesta människor från att alla i deras omgivning är heterosexuella. Konsekvensen blir att den person som har en homosexuell eller bisexuell läggning uppfattas som avvikande. Med sexuell läggning avses homosexualitet, bisexualitet och heterosexualitet. Homosexuella och bisexuella personer är män och kvinnor i olika åldrar med olika etnisk bakgrund, religion och politisk uppfattning. De kommer från olika samhällsklasser, från städer och från landsbygd. Det enda som skiljer dem från heterosexuella är att de har förmågan att älska och känna sexuell attraktion till någon av samma kön. Med transpersoner brukar man avse transvestiter, transsexuella, intersexuella, dragkings/queens och andra personer som har en könsidentitet eller ett beteende som eller alltid skiljer sig från vad som utifrån stereotypa föreställningar anses om det biologiska könets koppling till identitet och personlighet. Det kan också vara individer som av omgivningen uppfattas ha eller ge uttryck för en avvikande könsidentitet, t.ex. genom att deras könsidentitetsuttryck eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födseln. En persons könsidentitet har inget med personens sexuella läggning att göra. En transperson kan således vara homosexuell, bisexuell eller heterosexuell. I vårt samhälle är heterosexualiteten fortfarande norm. En heterosexuell identitet uppfattas som normal och önskvärd. Heteronormativitet innebär att den heterosexuella osynliggörs genom att heterosexualitet uppfattas som något neutralt och naturligt. Den heteronormativa tolkningsramen bygger på en klar åtskillnad mellan de biologiska könen man och kvinna. Detta gör att homosexualitet, bisexualitet och könsöverskridande blir något obegripligt och främmande i denna tolkningsram. Heteronormativiteten genomsyrar samhället på alla plan. Den både manifesteras och upprätthålls genom lagstiftning och rättstillämpning. Konsekvensen blir att homosexuella, bisexuella och transpersoner utsätts för diskriminering och hatbrott. I denna motion presenterar vi några förslag som syftar till att Hbt-personer ska kunna leva ett liv utifrån sina egna individuella förutsättningar, fria från det heteronormativa förtrycket. Det är tydligt att familjekonservativa krafter inom regeringen blockerar förslag som syftar till att stärka Hbt-personers rättigheter. verkar t.ex. för att möjligheten för lesbiska kvinnor att få tillgång till assisterad befruktning ska tas bort samt för att äktenskapet bara ska vara till för olikkönade par (se t.ex. mot.2005/06:L313). I takt med att fler människor lever öppet som homosexuella, bisexuella och transpersoner ökar också det fördomsfulla motstånd som finns mot Hbt-personer. Den nya diskrimineringslag som trädde i kraft ersätter jämställdhetslagen och sex andra civilrättsliga lagar mot diskriminering. Lagen innehåller förbud mot diskriminering på grund av bland annat sexuell läggning och könsöverskridande identitet eller uttryck (könsidentitet) på en rad områden som arbetslivet, utbildningsverksamhet, arbetsmarknadspolitisk verksamhet, hälso- och sjukvård, socialtjänst, socialförsäkring, värnplikt m.m. (prop. 2007/08:95 Ett starkare skydd mot diskriminering). Många förslag som länge drivit blev verklighet i och med den nya lagen, vilket är glädjande. Lagstiftningen ger dock fortfarande inte homosexuella, bisexuella och transpersoner ett heltäckande skydd. Särskilt gäller detta för transpersoner. Vi vill därför införa ett grundlagsskydd mot lagar och föreskrifter som missgynnar någon p.g.a. sexuell läggning eller könsidentitet. Därför bör besluta att 2kap. 15§ regeringsformen ska ges följande lydelse: Lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon missgynnas därför att hon eller han med hänsyn till ras, hudfärg, etniskt ursprung, sexuell läggning eller könsidentitet tillhör en minoritet. Regeringen bör återkomma med förslag om detta. Hatbrott är en benämning för en rad olika typer av brott där motivet är hat mot enskilda personer på grund av deras förmodade etnicitet, nationella ursprung eller sexuella läggning. Homosexuella, bisexuella och transpersoner mördas på grund av sin sexuella läggning eller sin könsidentitet på samma sätt som invandrade mördas på grund av sitt etniska ursprung. Enligt en doktorsavhandling av kriminologen har ungefär var fjärde homo- eller bisexuell person vid minst ett tillfälle utsatts för brott på grund av sin sexuella läggning. rapporter från Säkerhetspolisen () visar att antalet homofobiska hatbrott ökar. Enligt (Brå) ökade antalet hatbrott p.g.a. homo- eller bisexuell läggning (Rapport 2007:17). trädde lagändringar i och tryckfrihetsförordningen i kraft vilka innebär att bestämmelsen om hets mot folkgrupp även omfattar sexuell läggning. Eftersom könsidentitet fortfarande saknas står transpersoner i praktiken ännu skyddslösa. Vi vet dock att transpersoner som grupp ofta råkar ut för hatpropaganda och hatrelaterade våldsbrott. Detta är oacceptabelt och motiverar ytterligare skärpningar av lagen om hets mot folkgrupp. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring som innebär att transpersoner ska omfattas av tryckfrihetsförordningens bestämmelse i 7kap. 4§elfte stycket om hets mot folkgrupp. Regeringen bör även lägga fram förslag till ändring som innebär att könsidentitet ska omfattas av 16kap. 8§ om hets mot folkgrupp. En åklagare har enligt 5kap. 5§fjärde stycket möjlighet att väcka åtal om någon förolämpats med anspelning på dennes sexuella läggning. Paragrafen omfattar ännu inte könsidentitet, vilket är en brist med tanke på transpersoners utsatta situation. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag till lagändring som innebär att 5kap.5§fjärde stycket ska omfatta könsidentitet. 9§ finns ett förbud för näringsidkare att diskriminera en person p.g.a. hennes eller hans sexuella läggning som trädde i kraft . Förbudet omfattar dock fortfarande inte diskriminering p.g.a. könsidentitet. Regeringen bör därför lägga fram förslag till ändring som innebär att könsidentitet ska omfattas av 16 kap. 9 § . 2§ sjunde stycket. är det en försvårande omständighet om motivet med ett brott varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller annan liknande omständighet. förtydligades att bestämmelsen även gäller brott som begås på grund av offrets sexuella läggning. En utredning från (Hatbrott. En uppföljning av rättsväsendets insatser, rapport2002:9) visar att bestämmelsen om försvårande omständigheter sällan kommer till användning. Endast i vart sjunde undersökt rättsfall där paragrafen kunnat tillämpas har så skett. Regeringen bör därför ge rättsväsendets myndigheter i uppgift att öka kunskaperna om straffskärpningsparagrafens innebörd och användningsområde. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I bestämmelsen om försvårande omständigheter inkluderas fortfarande inte könsidentitet, vilket är mycket olyckligt med tanke på transpersoners utsatthet. Regeringen bör därför även lägga fram förslag till ändring som innebär att könsidentitet ska räknas som försvårande omständighet enligt 29kap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Partnervåld i samkönade relationer Våld inom samkönade relationer glöms ofta bort både i debatten om och när det gäller åtgärder mot våld i nära relationer. Bristande kunskaper och fördomar om homosexuella relationer har bidragit till att offren för våld i samkönade relationer är skyddslösa i än högre grad än kvinnor som utsätts för mäns våld. Det faktum att våld i parrelationer ses som ett uttryck för mäns överordning och kvinnors underordning i samhället gör att våld i samkönade relationer ofta osynliggörs eller bagatelliseras. Könet på våldsoffret och misshandlaren påverkar hur omgivningen uppfattar våldet och i förlängningen vilken hjälp som erbjuds (Våldsamt lika och olika, 2008). och , har i studien lika och olika (2006) gjort en första vetenskaplig kartläggning över förekomsten av samkönat partnervåld i . Deras undersökning baseras på drygt 2000 besvarade enkätundersökningar och visar att totalt 24,9procent har utsatts för någon form av psykologiskt, sexuellt eller fysiskt våld i en nuvarande eller f.d. parrelation. Fysiskt våld dominerar bland lesbiska kvinnor och sexuellt våld dominerar bland homosexuella män. Minst utsatthet rapporterar bisexuella män. Kön och sexualitet spelar en avgörande roll i tolkningen av samkönat partnervåld. Partnermisshandel mellan homosexuella män riskerar att tolkas som ömsesidig aggressivitet och inte som ett uttryck för en maktrelation. Partnervåld mellan homosexuella kvinnor riskerar i stället att osynliggöras helt av samhället eftersom kvinnor enligt inte slåss. Schablonbilderna av samkönade relationer och föreställningar om våld och aggressivitet står på så sätt i vägen för att våldet uppmärksammas. På samma sätt leder homofobi och heterosexism till att samkönade kärleksrelationer inte erkänns socialt och därmed riskerar att isoleras. Det innebär att parterna blir beroende av och socialt bundna till varandra. Denna isolering kan i sig leda till våld i relationen. Stödet till personer som blir utsatta för våld i sin parrelation är organiserat utifrån heterosexuellas behov. För att samhället ska kunna hjälpa och stödja hbt-personer som utsätts för våld i nära relationer behövs mer forskning om samkönat partnervåld. Därför är det glädjande att regeringen i sin handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer avser att inrätta ett forskningsprogram som bl.a. kommer att omfatta våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39, åtgärd 52). Dock saknas åtgärder för hur polis, sjukvård, socialtjänst, kvinnojourer m.fl. som möter människor som utsatts för våld i nära relationer ska få en ökad hbt-kompetens i praktiken. Regeringen bör därför göra kraftfulla satsningar så att alla yrkespersoner som möter människor som utsatts för samkönat partnervåld har relevant hbt-kompetens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns både olikheter och likheter mellan det våld som utövas i samkönade och heterosexuella relationer. Våldets konsekvenser är dock desamma för offret, oavsett könet på våldsutövaren. Studien lika och olika visar att det är viktigt att studera det samkönade partnervåldet ur dessa två perspektiv för att kunna hjälpa de män och kvinnor som utsätts för våldet. Av egen erfarenhet vet vi att det kan vara lätt att glömma bort det samkönade partnervåldet när frågan om mäns våld mot kvinnor avhandlas. De åtgärder som riktas mot det samkönade partnervåldet i regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer är förhållandevis få (skr. 2007/08:39). Regeringen bör därför utreda och återkomma med ett handlingsprogram för hur hbt-personer som drabbas av partnervåld ska få relevant stöd och hjälp. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Studien lika och olika visar att endast ett fåtal hbt-personer har sökt hjälp när de varit utsatta för våld av en partner. Då har de oftast vänt sig till traditionella verksamheter som kvinnojour och brottsofferjour. Det råder på många håll en missuppfattning om att hbt-personer helst söker sig till sina egna organisationer för att få hjälp. Dessutom saknas det ett väl utbyggt nät av brottsoffermottagningar för hbt-personer runt om i landet. RFSL (, bisexuellas och transpersoners rättigheter) driver en brottsofferjour för hbt-personer. Brottsofferjouren är nationell och har kontakt med våldsutsatta hbt-personer via telefon och mejl och personliga besök. Regeringen avsätter dock inte några riktade pengar till brottsofferjouren. Jouren måste nu i stället ansöka om pengar i konkurrens med en rad andra organisationer. Till brottsofferjouren vänder sig, förutom hbt-personer som utsatts för partnervåld, även de som utsatts för hatbrott. Jouren riskerar även att bli tvungen att söka pengar från olika ställen när hatbrott och partnervåld separeras. Forskning visar dock att hatbrott och våld i samkönade relationer ofta hänger ihop. Det är nämligen inte ovanligt att de som vänder sig till jouren blivit utsatta för båda typerna av våld. RFSL har en ovärderlig kompetens när det gäller att bemöta hbt-personer som utsatts för brott, oavsett om det handlar om partnervåld eller hatbrott. Regeringen bör därför återkomma till med förslag på hur man kan säkra en långsiktig finansiering av den nationella brottsofferjouren för hbt-personer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vår utgångspunkt är att det tillhör de grundläggande mänskliga rättigheterna att kunna lämna det egna landet och söka asyl i ett annat land. Flera internationella konventioner som skrivit under skyddar denna rätt. Därför är det viktigt att vi försvarar asylrätten genom att personer som förföljs på grund av sin sexuella läggning ges rätt till en i . De personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sitt kön eller sin sexualitet kan numera beviljas skydd som flyktingar i (prop.2005/06:6, bet.2005/06:SfU4). Trots ändringen av utlänningslagen har och migrationsdomstolarna fortsatt att utvisa hbt-personer till länder som t.ex. (Länsrätten i , målnr.UM 225-06, avd.11). och migrationsdomstolarna använder regelmässigt rapporter om mänskliga rättigheter som beslutsunderlag i flyktingärenden. Av UD:s rapport om framgår följande: Bristen på tolerans i det iranska samhället är långtifrån absolut: män håller varandra i händerna, de vänslas i parkerna etc. Man kan se män kyssa varandra på gatan eller se sminkade män. Det är något av en paradox i att heterosexuella personer (som, nota bene, inte är gifta) egentligen har större svårigheter med att kunna leva ut sin sexuella läggning än homosexuella. erkänner UD i rapporten att homosexuella riskerar grymma straff för homosexuella handlingar. För män gäller dödsstraff vid penetration och piskrapp för andra sexuella handlingar. För könsumgänge mellan kvinnor utdöms hundra piskrapp för vardera parten. UD menar dock att de iranska myndigheterna inte aktivt förföljer homosexuella och att de flesta homosexuella i kan undgå fara om de lever diskret och tillbakadraget. Denna motivering har legat till grund för flera beslut av och migrationsdomstolarna. Vi kan konstatera att UD:s rapporter på flera avgörande punkter är rent felaktiga och dessutom kränkande för de hbt-personer som är tvungna att fly från sitt hemland på grund av förföljelse, misshandel och rena dödshot. har en lesbisk kvinna från fått avslag på sin ansökan om asyl trots att hon i sitt hemland utsatts för allvarliga hot och hennes partner avlidit till följd av en mordbrand i det gemensamma hemmet. Kvinnan har tvingats gå under jorden i eftersom hon riskerar sitt liv om hon återvänder till . Detta fall är dessvärre långtifrån unikt. Upprepade gånger har hbt-personer fått avslag på sina ansökningar om asyl trots att de uppenbarligen uppfyllt lagens krav på att känna välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sexuell läggning. I stället ägnar sig i sitt beslut åt spekulationer om vad som kunde ha hänt om kvinnan och hennes nu döda partner inte valt att visa sin sexuella läggning offentligt. Asylsökande hbt-personers fruktan bör anses vara välgrundad så länge deras hemländer avrättar, bestraffar eller på andra sätt underlåter att skydda hbt-personer som utsätts för brott eller trakasserier p.g.a. sin sexuella läggning eller könsidentitet. Tillämpningen av utlänningslagen avviker från intentioner med lagen. har tidigare i ett betänkande uttalat att det aldrig kan komma i fråga att avvisa t.ex. en homosexuell person till hemlandet om han eller hon riskerar förföljelse på grund av sin sexuella läggning (2005/06:SfU4). anför även att det torde vara mycket svårt att bedöma om ett döljande av den sexuella läggningen utesluter risken för förföljelse. mening verkar dessvärre ha gått och migrationsdomstolarna förbi. Det är av yttersta vikt att tar sitt ansvar och ger de hbt-personer som flyr hit rätt till flyktingstatus. Utlänningslagen ska tillämpas i enlighet med lagstiftarens intentioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Heteronormen i samhället påverkar även vår bild av hur en familj bör se ut och fungera. Den familjerättsliga lagstiftningen utgår fortfarande från en traditionell kärnfamilj med två heterosexuella vuxna även om vissa förändringar skett . har självfallet inga synpunkter på människors val av samlevnadsform och lägger därför inga värderingar i enskilda personers val att leva i en kärnfamilj. Vi ifrågasätter däremot kärnfamiljen som norm för hur samlevnad ska se ut. Vår utgångspunkt är att bejaka och uppmuntra den kärlek som finns mellan jämlika människor, oavsett kön, sexuell läggning, och biologiskt föräldraskap. Det finns en mångfald av olika familjekonstellationer i dagens samhälle. De heteronormativa och diskriminerande inslagen i den familjerättsliga lagstiftningen måste därför försvinna. Barn med flera sociala föräldrar Enligt dagens lagstiftning kan ett barn bara ha två juridiska vårdnadshavare. Många barn växer dock upp med flera sociala föräldrar. Det kan handla om barn vars biologiska föräldrar lever i samkönade relationer eller om barn vars biologiska föräldrar separerat. Dagens lagstiftning medför att ett barn inte har juridisk rätt att träffa en social förälder efter att de vuxna separerat. Detta trots att den sociala föräldern kan vara lika viktig för barnet som den biologiska föräldern. Vidare har barnet ingen rätt att ärva en social förälder. Ett exempel där ett barn med flera sociala föräldrar har hamnat i kläm till följd av luckan i lagstiftningen är den pojke vars två lesbiska mammor skrivit ett eget avtal med pojkens pappa om att de alla tre skulle ha delat föräldraansvar. Då de biologiska föräldrarna hamnat i en konflikt med den icke-biologiska mamman visade det sig att det skriftliga avtalet saknade juridisk betydelse. Pojken har ingen som helst juridisk rättighet att umgås med sin icke-biologiska mor. Då medmamman begärde att socialnämnden skulle väcka talan i domstol om umgängesrätt avslog majoriteten i nämnden hennes begäran. anser dock att socialnämnden borde ha väckt talan i tingsrätten samt påtalar bristen på vägledning i liknande ärenden. I förarbetena till den nya vårdnadslagen tas barn som växer upp med samkönade föräldrar upp som ett exempel på varför socialnämnderna bör ges en egen talerätt i umgängesfrågor (prop. 2005/06:99 s. 57). anser att det är angeläget att alla barn har ett juridiskt skydd i lagstiftningen, oavsett i vilken typ av familjebildning barnet växer upp. Barn kan ha lika starka band till en social förälder som till en biologisk förälder. Ett sätt att stärka tryggheten för barnet är att ge socialnämnderna en uttrycklig skyldighet i att väcka talan i domstol när det handlar om umgänge mellan ett barn och barnets sociala förälder.