mot · GY02U269 · 2010-10-26 00:00:00 — För att de mål som finns angivna i programmet ska kunna uppnås, och därmed flera av fastställda miljökvalitetsmål, föreslår regeringen att vissa miljöersättningar ska förstärkas. Det gäller bl.a. ersättningar för ekologiska produktionsformer, upprätthållande av hävden av ängs- och betesmarkerna samt vatteninsatser. Vi anser att regeringen bör agera kraftfullt för att uppnå de fastställda miljömålen inom jordbruket. Riktade åtgärder inom bl.a. Landsbygdsprogrammet ger goda förutsättningar för en ökad produktion av ekologiska livsmedel som kan tillgodose konsumenternas efterfrågan. Kommuner och landsting spelar en viktig roll för att nå målet om att 25procent av den offentliga konsumtionen av livsmedel ska vara ekologiska livsmedel. Det finns i ett antal styrmedel som syftar till att minska utsläppen av kväve och fosfor till sjöar och hav. Flertalet av dessa är sektors- eller åtgärdsspecifika, vilket skapar dåliga förutsättningar för att styra mot kostnadseffektiva åtgärder. Forskningsresultat pekar också på dessa styrmedel genererat onödigt kostsamma åtgärder. har föreslagit införandet av ett system med avgifter för kväve och fosfor, som kan innebära en gradvis övergång till ett system med överlåtelsebara utsläppsrätter (Källa: 5913, 2008). Avgifterna skall betalas för utsläpp som överskrider ett angivet tak. För eventuella utsläpp som överskrider utsläppstaket kan utsläpparen välja mellan att antingen genomföra egna åtgärder för att minska utsläppen eller betala en avgift till en reglerande myndighet. Denna myndighet tecknar sedan avtal med aktörer som utför åtgärder som kompenserar för den överskjutande belastningen. Efterhand kan en andrahandsmarknad upprättas för handel med belastningsrättigheter. föreslår att systemet först skall testas i ett pilotområde. Regeringen bör gå vidare med förslag. bör kravet på sådana utsläppsrätter också vidgas till att omfatta alla spårbara utsläpp av dessa ämnen, även från industrier. Genom effektiva åtgärder skulle lantbruksföretagaren då kunna tjäna på att sälja utsläppsrätter och därigenom få kapital till ytterliggare förbättringar i sin produktion. Ett system med utsläppsrätter bör få största möjliga geografiska täckning. Det är viktigt att konsumenterna har tillgång till korrekt och tydlig information om krav på djurskydd och djurhälsa. Både offentliga och ideella aktörer kan spela en viktig roll för att vägleda konsumenterna. har svenska staten investerat mycket i att förebygga, kontrollera och bekämpa inhemska djursjukdomar. I och med dessa program kan de direkta kostnaderna för bekämpningen vid akuta sjukdomsutbrott hållas nere. Dessa uppbyggda kontroll- och bekämpningsprogram är grunden i den svenska modellen för god djurhållning och livsmedelssäkerhet. Övervakningen av sjukdomar som kan smitta till människa, s.k. zoonoser, har direkt betydelse för människors hälsa och för kostnaderna för hälso- och sjukvård. Handel med levande djur är en stor riskfaktor vad gäller spridning av smittsamma sjukdomar. Att minska användningen av antibiotika i djurhållningen är inte bara en fråga om djurhälsa, utan även folkhälsa. EU har börjat fasa ut antibiotika i djurfoder. Resten av världen bör följa EU:s linje. Till att börja med bör den generella användningen av antibiotika begränsas. De långa och ofta plågsamma djurtransporterna som förekommer inom EU är oacceptabla. För att korta transporter och transporttider bör EU främja närbelägna, eller mobila, småskaliga slakterier med bibehållen livsmedelssäkerhet. EU-stöd av olika slag bör kunna användas för investeringar för förbättrat djurskydd. Alla bidrag för transport av levande djur måste upphöra. har varit pådrivande för att transport på färjor ska räknas in i den totala transporttiden för djur, vilket gick igenom 2008. Djuren får nu transporteras max innan de måste vila. Detta är alldeles för . Gränsen måste sänkas . Alliansregeringen bedriver ett omfattande arbete med att förenkla reglerna för småföretagare. De största förenklingarna har gjorts just inom jordbruksområdet, där företagarnas kostnader för regelhanteringen har kunnat minska med 3miljarder kronor . Detta regelförenklingsarbete bör fortsätta. För varje regel vill vi resa frågorna: Behövs denna regel? Löser den det problem som den ska? Vilken kostnad innebär den för ett företag? I synnerhet behöver regelverket kring småskalig lokal produktion förenklas. Det är förvisso företagarna själva som, i samspel med marknaden, har bäst förutsättningar för att utveckla sina företag och sin produktion. Statens roll bör vara att skapa goda förutsättningar för producenter och konsumenter. Det finns dock regler som drabbar små företag oproportionerligt. Ett förenklat och tydligare regelverk är nödvändigt. Det gäller bl.a. flexiblare krav på köttbesiktning, insatser för att underlätta gårdsnära slakt, minskade kontrollavgifter, samt insatser för vägledning och kompetensutveckling. 6.4De gröna näringarnas konkurrenskraft De svenska produktionskostnaderna är höga i förhållande till konkurrentländerna. Framför allt gäller detta den arbetskrävande animalieproduktionen. De ambitiösa reglerna för djurhållningen innebär en väsentlig skillnad i kostnaden för produktion av animalier. Trots att de svenska konsumenterna i undersökningar ofta uppger sig vara beredda att betala mer för svenskproducerat kött, ser verkligheten annorlunda ut. Den stora majoriteten av svenska konsumenter väljer det billigaste köttet, som oftast är importerat. För att öka den svenska animalieproduktionens konkurrenskraft är det därför nödvändigt att se över kontrollen och debiteringen av de mest kostnadskrävande djurskyddsåtgärderna. Kostnaderna kan sänkas för de mest skötsamma producenterna genom en mer riskbaserad tillsyn. Det är också av stor vikt att EU:s gemensamma regler, exempelvis tvärvillkoren, efterlevs i alla medlemsländer. Det leder till en konkurrens på lika villkor. En diversifiering av de gröna näringarna, med ökad inriktning mot andra nyttigheter än livsmedelsprodukter, är en nödvändig utveckling under alla omständigheter. 6.5Småskalig förädling och försäljning Alliansregeringen har initierat satsningen det nya matlandet. Detta initiativ svarar mot ett stort intresse för närproducerade livsmedel och småskalig livsmedelsförädling. Sammanlagt satsar regeringen på kompetensutveckling hos företagare för att stödja småskalig livsmedelstillverkning och utveckling av företag inom mat och turism. Lagar och regler måste i större utsträckning anpassas till att ta hänsyn till mindre livsmedelsföretag. Avgifter för rutininspektioner skall vara återhållsamma och skall endast tas ut för tillsynsbesök som verkligen äger rum. Avgifterna för förnyade inspektioner till följd av avvikelser från regelverket skall ej överstiga ett rimligt självkostnadspris för en kommun. Vid sidan av småskalig produktion har även begreppet nollskalig produktion fått ökad aktualitet. Det handlar om när den som bedriver viss jordbruksverksamhet för självförsörjning säljer exempelvis kött till grannen eller andra enskilda. För t.ex. de tillfällen då några ägg, en höna, en stek av hägnad hjort eller dylikt säljs privat till exempelvis en granne eller släkting skall de regler tillämpas som gäller för konsumtion i det egna hushållet. Sådan försäljning skall alltså inte betraktas som utbjudande på marknaden i EU-lagstiftningens mening. Förutsättningen är att sådan försäljning är ringa i omfattning och ej sker under butiksliknande former. För nollskalig livsmedelsförsäljning skall samma regler tillämpas som för konsumtion i det egna hushållet. Lagstiftningen skall utvecklas så att den tar hänsyn till vilt som föds upp i hägn. Varken de regler som gäller för tamdjur eller de regler som gäller för vilda djur är fullt ut anpassade för ej domesticerade djur som föds upp i hägn.