ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GY02So593 · 2010-10-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förbättra barnperspektivet i det lokala och regionala arbetet genom ökad styrning och ökad stimulans från den nationella nivån. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att målen i den nationella strategin behöver preciseras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lokala barnombud bör övervägas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en ny ekonomisk satsning bör genomföras för att stimulera kommuner och landsting i deras arbete med att lyssna till barn och utveckla barnperspektivet i beslutsprocesserna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att pröva frågan om att göra till svensk lag. I har vi har kommit långt i arbetet med att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter (). är en naturlig utgångspunkt i allt arbete med barns och ungas rättigheter både i enskilda fall och i frågor som rör barn och unga som grupp. Att ett land har ratificerat en konvention innebär att det har bundit sig folkrättsligt till att förverkliga konventionens innehåll. Varje barn ska ses som en självständig individ med egna rättigheter. Barnen har rätt att få uttrycka sina synpunkter, och vuxna bär ansvaret för att ta till sig synpunkterna. utgår från att barndomen är värdefull i sig och att barndomen dessutom lägger grunden för resten av livet. Barn ska behandlas som mer sårbara än vuxna och ha tillgång till omvårdnad, stöd och särskilt skydd, även rättsligt. Arbetet med handlar inte bara om barns rättigheter, utan även om att öka kvaliteten i beslutsfattandet så att besluten blir bättre för dem som berörs och så att samhället använder sina resurser på bästa sätt. Genom stärks barnets roll, såväl i familjen som i samhället. är ett verktyg för att skapa ett samhälle som i alla sina delar utgår från ett tydligt barnperspektiv. En av förutsättningarna för att stärka barnets rättigheter som samhällsmedborgare är att alla aktörer aktivt verkar för att synliggöra ett barnperspektiv. I den nationella strategin sägs att kommuner och landsting bör inrätta system. Barnplaner, barnbilagor till budgeten och barnkonsekvensanalyser kan vara instrument för sådan uppföljning. Erbjud personal fortbildning om och dess genomförande. Trots denna tydliga ambition att få kommuner och landsting att ha ett barnperspektiv i allt beslutsfattande så vet vi att arbetet går för sakta framåt. Många kommuner och landsting har fattat principiella beslut att leva upp till barns rättigheter men alltför få har metoder för att lyssna till barn eller för att beakta barnets bästa i själva beslutsprocessen. Frågan om att upphöja till svensk lag bör också prövas. i (S)
mot · GY02So595 · 2010-10-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att göra en översyn av regelverket så att hyran kan tas direkt från det ekonomiska biståndet eller från bostadsbidraget för att förhindra vräkning. Att bli av med sin bostad är en mycket dramatisk händelse för de människor som råkar ut för detta. Att bli vräkt leder inte bara till att det blir svårare att på nytt komma in på den reguljära bostadsmarknaden det försvårar livet på många sätt och är ofta förknippat med skuld och skam. genomfördes drygt 3 000 vräkningar. Antalet barn som vräks har minskat men är det över 600 barn som berörts av vräkning . Barn är extra utsatta vid vräkning och de har sällan möjlighet att påverka den situation de hamnat i. Regeringens arbete mot hemlöshet har minskat vräkningarna, och det vräkningsförebyggande arbetet runtom i landet har ökat. Det är positivt, men mer behöver göras. Ett sätt att minska vräkningarna är att hyran ges företräde framför andra utgifter. Utebliven hyresbetalning är den vanligaste orsaken till vräkning. Om skulle betala den del av det ekonomiska biståndet som ska täcka hyran direkt till hyresvärden istället för att betala ut pengarna till brukaren så skulle färre vräkningar på grund av utebliven hyra äga rum. Samma skulle gälla om bostadsbidraget gick direkt till hyran. Det finns möjlighet för att betala bostadsbidraget direkt till värden om det finns synnerliga skäl, men denna möjlighet används sällan, antagligen på grund av bristande kännedom om möjligheten. Om hyran öronmärks så riskerar inte någon som har ekonomiskt bistånd eller bostadsbidrag att bli vräkt av ekonomiska skäl. Det är därför angeläget att regeringen gör en översyn för att se om nuvarande lagstiftning är tillräcklig i ovan beskrivna situationer. Detta bör ges regeringen till känna. i (C)
mot · GY02So596 · 2010-10-25 00:00:00 — Ensamståendes rätt till insemination tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om möjligheten för ensamstående att insemineras inom svensk sjukvård. Ensamstående ofrivilligt barnlösa kvinnor i har inte samma möjligheter som andra kvinnor att skaffa barn. Rätten att insemineras har endast hetero- och homosexuella kvinnor som är sammanboende och/eller som har ingått äktenskap eller partnerskap. Många kvinnor som lever utan partner längtar efter barn och har många ensamstående kvinnor barn. Medan vissa väljer att adoptera känner andra en stark längtan efter att bära och föda ett barn. De allra flesta ensamstående kvinnor som väljer att skaffa barn på egen hand har tänkt igenom frågan mycket noggrant. Barnen blir därför vanligen planerade och efterlängtade. Ensamstående kvinnor har dessutom skaffat sig barn. Att ge sina barn kärlek, omsorg och trygghet är förmågor som inte hänger ihop med kön, sexualitet eller samlevnadsform. Begreppet familj har också vidgats från att ha varit en traditionell kärnfamilj med mamma, pappa och barn till att numera innefatta homosexuella relationer och ensamstående hushåll. Denna utveckling är viktig, välkomnad och kort sagt en prägel av det moderna samhälle vi lever i. I får nu endast kvinnor som lever i en relation tillgång till insemination. Vi anser att även barnlösa ensamstående kvinnor ska ges möjlighet att insemineras inom ramen för svensk hälso- och sjukvård. Detta vill som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GY02So597 · 2010-10-25 00:00:00 — Nationell strategi för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att utforma en nationell SRHR-strategi. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att samordna det preventiva arbetet för att förhindra oönskade graviditeter och STI/hiv. har en lång tradition av att arbeta med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter nationellt men trots det är siffrorna för STI, klamydia, hiv och oönskade graviditeter höga. värnar om människors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter och har regeringen på olika sätt lyft fram vikten av att det nationella preventionsarbetet blir mer effektivt. lade en arbetsgrupp på fram promemorian Bättre förutsättningar för det förebyggande arbetet (S2007:D) med en rad förslag på åtgärder för att förhindra oönskade graviditeter och förbättra det nationella preventiva arbetet. Ett förslag i promemorian är att ska ha i uppdrag att samordna det nationella preventiva arbetet. Särskilt viktigt blir det att hålla samman arbetet nu när arbetet med att förebygga hiv har flyttats från till . För att säkerställa en sammanhållen politik på detta område bör nu en nationell SRHR-policy och strategi utformas. utformar landstingen sina egna SRHR-strategier/policys men det saknas riktlinjer för vad dessa ska innehålla. I Bättre förutsättningar för det förebyggande arbetet återfinns en rad bra förslag men de har tyvärr inte plockats upp av regeringen. Flera av dessa förslag bör förverkligas och genomföras i enlighet med det arbete som redan gjort på området: Nationell handlingsplan mot klamydia och Nationell kommunikationsstrategi för det förebyggande arbetet mot klamydia, hiv, sexuellt överförbara infektioner och vissa blodburna sjukdomar. har en policy för arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i den internationella politiken. I denna definieras sexuell hälsa, sexuella rättigheter, reproduktiv hälsa och reproduktiva rättigheter utifrån existerande internationella överenskommelser på följande sätt: Sexuell hälsa handlar om livskvalitet och personliga relationer, om rådgivning och hälsovård. Sexuella rättigheter innefattar rätten för alla människor att bestämma över sin egen kropp och sexualitet. Reproduktiv hälsa är ett tillstånd av fullständigt fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande kring det reproduktiva systemet och alla dess funktioner och inte bara frånvaro av sjukdom. Reproduktiva rättigheter omfattar den enskilda individens rätt att bestämma antalet barn och hur tätt dessa ska komma. behöver en motsvarande strategi för det nationella arbetet som tar sikte på STI, hiv och oönskade graviditeter samt på människors rättigheter på området. Ovan nämnda definition skulle kunna användas som utgångspunkt även i det nationella arbetet. Ett utformande av en nationell SRHR-strategi måste prioriteras . Detta vill som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GY02So598 · 2010-10-25 00:00:00 — med inriktning på hälsans sociala bestämningsfaktorer begär att regeringen tillsätter en nationell hälsokommitté med inriktning på hälsans sociala bestämningsfaktorer i syfte att verka för god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den nationella kommitténs sammansättning m.m. Även om vårt land hör till och världens mest jämlika ifråga om hälsa, hälsovård och hälsans sociala bestämningsfaktorer kvarstår betydande problem. Den återstående medellivslängden är t ex lägre för personer med förgymnasial utbildning jämfört med sådana med postgymnasial. Den psykiska ohälsan bland ungdomarna har ökat. Bland de vuxna ökar de socialt betingade skillnaderna i dödlighet, framför allt bland kvinnor. Ett dåligt allmäntillstånd är vanligare bland arbetare än bland tjänstemän. Det övergripande målet för folkhälsopolitiken enligt beslut är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Vi måste konstatera att vårt land har en bit kvar till detta mål. ser en rättvis fördelning i liv och hälsa som en grundpelare i socialpolitiken. arrangerade ett stort seminarium i förstakammarsal om Osund Ojämlikhet i hälsan. Huvudtalare var Professor , världsledande forskare inom området, tillika ordförande i den av Världshälsoförsamlingen tillsatta globala kommissionen för hälsans sociala bestämningsfaktorer. Utgående från vad som framkom i seminariet och i nämnda kommissions slutrapport till WHO föreslog riksdagsledamöterna i ett brev till folkhälsominister inrättande av en Nationell kommission för rättvisa i liv och hälsa. Kort tid därefter gav regeringen () uppdrag att med utgångspunkt från den av beslutade folkhälsopolitiken analysera vilka slutsatser som kan dras för svensk del av det arbete som bedrivits av den globala kommissionen. FHI konstaterade i sin rapport att ett åtgärdsprogram syftande till att motverka socialt orsakade skillnader i hälsa kräver en integration mellan ett flertal politikområden, av vilka flera faller utanför de båda utredande myndigheternas kompetensområden. Vidare framhölls behovet av en löpande systematisk nationell uppföljning av ev. jämlikhetsbrister. Därutöver föreslås även några prioriterade insatser inom några av folkhälsopolitikens 11 målområden. Mot bakgrund av detta och aktuella ställningstaganden inom Europeiska unionen och WHO:s Europaregion föreslår vi att uppdrar åt regeringen att tillsätta en med såväl parlamentariker som forskare inom relevanta folkhälsovetenskaper, för att fullfölja det utredningsarbete som FHI inlett.
mot · GY02So600 · 2010-10-25 00:00:00 — Ungdomsmottagningarnas kompetens och tillgänglighet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säkra kompetens hos personalen och tillgängligheten till ungdomsmottagningarna. har fortfarande ett högt antal oönskade graviditeter liksom höga siffror för sexuellt överförbara infektioner. riktade 2009 kritik mot av denna anledning och rekommenderade en satsning på sex- och samlevnadsundervisning i och utanför skolan. Därför är det bra att regeringen i propositionen till ny lärarutbildning föreslår att det i lärarutbildningarna ska ingå en gemensam s k utbildningsvetenskaplig kärna på 60 p. I denna bör frågor kring sex och samlevnad rymmas. I kommande examensbeskrivningar och kursplaneförslag kommer det att preciseras mer hur detta kommer att se ut. ansvarar för att detta följs. Men utöver föräldrars ansvar och skolans möte med ungdomarna så är ungdomsmottagningarna en oerhört viktig instans för ungdomar att kunna vända sig till med sina frågor och funderingar. Ungdomsmottagningarna hör till de ställen utanför skolan som har en stor betydelse för unga människors sexuella hälsa och där unga kan få en stor del av sin sexualundervisning. Tyvärr har ungdomsmottagningarna väldigt olika förutsättningar i olika delar av landet och inte bara tillgängligheten varierar utan även kompetensen. De som arbetar på en ungdomsmottagning bör ha ett arbetssätt för att nå även unga män. Det bör också säkerställas att alla har hbt-kompetens. För att möjliggöra ett långsiktigt preventivt arbete på ungdomsmottagningarna är det av yttersta vikt att ungdomsmottagningarna kan tillhandahålla preventivmedel, subventionerade akut-p-piller, testning och rådgivning i samma utsträckning som . Det är inte rimligt att vissa mottagningar stänger eller endast har öppet . Lika angeläget som öppettiderna är att det finns ungdomsmottagningar inom rimligt avstånd för människor i hela landet, . finns runt 230 ungdomsmottagningar i landet men dock inget krav på att det ska finnas en inom varje landsting eller i varje kommun. Sverigebarometer visade att det i vissa områden finns väldigt få ungdomsmottagningar. Om preventionsarbetet ska ha någon möjlighet att lyckas måste det finns goda förutsättningar både vad gäller tillgänglighet och kompetens. Kompetensen och tillgängligheten på ungdomsmottagningarna behöver följas upp och redovisas i öppna jämförelser mellan kommuner och landsting. Detta vill som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GY02So601 · 2010-10-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kvinnojourerna ska drivas inom den ideella sektorn och inte förstatligas eller kommunaliseras. Den svenska kvinnojoursrörelsen har varit en viktig och pådrivande kraft när det gäller att skapa opinion och synliggöra mäns våld mot kvinnor samt för kunskapsuppbyggnad. I diverse debattartiklar har från borgerligt håll framkommit förslag på att landets kvinnojourer ska förstatligas för att säkra kompetensen i verksamheten. Det anses tydligen att många kvinnojourer bedrivs amatörmässigt och präglas av manshat. Kvinnojourer ska inte ersätta kommunens verksamhet eller överta kommunens ansvar. Men kvinnojourer är ett bra komplement och en drivande kraft för att utveckla arbetet med utsatta kvinnor. , 47 länder och ett myller av partier har understrukit behovet av stöd från frivilligorganisationer på lokal och regional nivå. Det gäller inte minst behovet av skyddat boende. bedriver omkring 115 lokala kvinnojourer ett viktigt och betydelsefullt arbete för att stödja och hjälpa våldsutsatta kvinnor och deras barn. Dessa, liksom andra ideella föreningar som bedriver sin verksamhet på frivillig basis och lägger ner mycket tid och engagemang, måste känna en trygghet i utförandet av sitt arbete. Alla som arbetar i en verksamhet måste inte ha en viss utbildning tvärtom är det en styrka i den ideella sektorn att den är öppen för människor med skilda erfarenheter och vilja att hjälpa sina medmänniskor.
mot · GY02So602 · 2010-10-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att låta socialtjänstlagen även omfatta spelmissbrukare. Alla beroenden och missbruk riskerar att skapa såväl ångest som psykiska och ekonomiska problem. Barn, makar, vänner och föräldrar till den som missbrukar kommer i kläm. Varje person som lyckas bryta ett missbruk är därför en vinst för både den enskilda individen och samhället i stort. En relativt ny sorts missbruk är spelberoendet. kunde vi i tidningarna läsa om en dramatisk ökning av samtalen till behandlingshemmen från anhöriga till spelberoende. finns det i de flesta kommuner ingen hjälp att få. Bara i ett par storstäder bekostas beroendeteam delvis av kommunerna. I lever teamen helt på pengar från . upphör anslag till , vilket innebär att det därmed kan vara slut på behandlingen av spelmissbrukare i . Spelmissbruk är ett missbruk jämförbart med andra. Spelberoende kan på många sätt likna alkoholism och narkotikaberoende. Den som är spelberoende tänker ständigt på spel, blir rastlös eller irriterad när han eller hon försöker begränsa sitt spelande. Ofta leder spelberoende till ett liv av lögner för att dölja vidden av spelandet, omfattande skuldsättning och kriminalitet. Men nationella riktlinjer om missbruks- och beroendevård omfattar enbart alkohol och narkotika. Ansvar för riktlinjer för övrigt beroende ligger hos . Att ansvaret är delat trots att problematiken är snarlik gör det svårare för missbrukare som inte faller under socialtjänstlagen att få rätt till den vård som behövs för att bryta missbruksbeteendet. Samhället måste ta ett mer aktivt ansvar för att minska spelberoendet och öka stödet till dem som hamnat i ett spelmissbruk. Det behövs mer forskning och mer stöd för rådgivning och behandling kring spelmissbruk och spelmissbrukare. Socialtjänstlagen är samhällets yttersta skyddsnät för att garantera samtliga medborgare ett tryggt liv. Det ska gälla alla som vistas i kommunen, oavsett om de särskilt nämns i lagen, men eftersom alkohol- och narkotikamissbruk nämns särskilt finns det stor anledning att se över om även spelmissbruk och eventuellt andra missbruk borde skrivas in i socialtjänstlagen.
mot · GY02So603 · 2010-10-27 00:00:00 — Översyn av regelverket för läkemedelshantering för patienter som ingår i opiatprogrammet enligt SOSFS 2009:27 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en översyn av regelverket för läkemedelshantering för patienter som ingår i opiatprogrammet enligt SOSFS 2009:27, för att få en tryggare och säkrare situation för såväl patienter som behandlande personal. Enligt SOSFS får den ansvarige läkaren på beroendemottagningen i en patients hemlandsting besluta om att patientens läkemedel får överlämnas av hälso- och sjukvårdspersonal på en annan sjukvårdsinrättning. Med sjukvårdsinrättning menas då en vårdcentral, och patienten ska komma dit regelbundet. Regelbundet specificeras inte närmare i författningen, och det kan betyda //. Många vårdinrättningar för just drogmissbruk är förlagda till landsbygden, där lugnet och de långa avstånden till större tätorter med privat och offentlig service är en avgörande del av den framgångsrika terapin. Men med avstånd följer också problem. Ingen ansvarsfull vårdinrättning skulle komma på tanken att sätta en drogberoende patient ensam på en buss i , enkel resa, för att själv gå till en vårdcentral och hämta ut sin läkemedelsdos för eller månad. Naturligtvis måste en sjuksköterska göra resan tillsammans med patienten och ta hand om medicinen på vårdcentralen. Men en vårdinrättning med patienter som ingår i opiatprogrammet har oftast flera patienter med läkemedelsbehov och därmed blir denna administration av läkemedel både tidsödande, resurskrävande och framförallt riskfylld. Det är ett stort ansvar förenat med stor risk att köra flera patienter till en vårdcentral för att hämta ut deras läkemedel. Det krävs också flera bilar och därmed fler personal då det är direkt olämpligt och förenat med fara att transportera läkemedlen och de drogberoende patienterna i samma fordon. De personalkrävande transporterna dränerar dessutom vården i övrigt på personal. Detta sätt att hantera läkemedelstransporterna till en liten vårdinrättning ute på landsbygden skapar dessutom extra otrygghet genom att många berörda, och icke berörda, är medvetna om när och hur de sker. Jag anser att en vårdinrättning som uppfyller lagstiftningen enligt tillsyn, och som har en medicinskt ansvarig legitimerad sjuksköterska och dessutom en läkare knuten till verksamheten, bör kunna få dispens för att administrera läkemedlen på ett effektivare och säkrare sätt. Om den medicinskt ansvariga sjuksköterskan själv tillåts hämta läkemedlet på närmaste apotek eller vårdcentral minimeras riskerna väsentligt. Jag vill med denna motion göra regeringen uppmärksam på behovet av en översyn av regelverket för läkemedelshantering för patienter som ingår i opiatprogrammet enligt SOSFS 2009:27, för att få en tryggare och säkrare situation för såväl patienter som behandlande personal.
mot · GY02So604 · 2010-10-26 00:00:00 — Riktlinjer för glasögon till barn tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över riktlinjerna för stöd till barns glasögon för att stärka möjligheterna för barn med synfel att få glasögon oberoende av var i landet de bor. Alla barn i har rätt till vård på lika villkor. artikel 24 handlar om barnens rätt till bästa möjliga hälsa. Men för många familjer innebär till exempel kostnaderna för barnens glasögon, mediciner och hjälpmedel ett hårt slag mot hushållsbudgeten. Omkring en kvarts miljon barn i beräknas växa upp i en fattig familj där brist på pengar är ett ständigt problem. Barn som inte får hjälp att rätta till synfel utvecklar inte synskärpan. Detta kan inte rättas till senare i livet. Glasögon till barn borde ses som medicinsk behandling så länge som synen utvecklas. Det är därför viktigt att barn med synfel får de glasögon de behöver, oavsett föräldrarnas ekonomiska situation. Nedsatt syn och synfel måste betraktas på samma sätt som nedsatt hörsel eller annat funktionshinder. Det är nödvändigt för att barn ska kunna utvecklas och hänga med i skolan och delta i gemenskapen med sina kamrater. Huruvida barn kan få bidrag till glasögon beror på var i landet de bor. De flesta landsting ger någon form av subventionering för barn mellan , men bidragen varierar . För barn i skolåldern är situationen mycket värre då enbart ett fåtal landsting ger bidrag till barn som fyllt . Detta trots att glasögon för skolbarn med synfel är nödvändiga för inlärningen. har riktat stark kritik mot för att stöd till barn med sämre ekonomiska förutsättningar ser mycket olika ut i olika delar av landet. Kommittén har uppmanat regeringen att jämna ut olikheterna. gäller i hela , oavsett var man bor. Därför bör regeringen se över riktlinjerna för stöd till barns glasögon för att stärka möjligheterna för barn med synfel att få glasögon, oberoende av var i landet de bor.