mot · GY02A387 · 2010-10-21 00:00:00 — 4.1Sänkt kostnad för medlemskap i en a-kassa3 4.2Höjt tak för högsta dagpenningen4 4.3Ingen nedtrappning av ersättningsnivån5 5Utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring5 5.1Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor6 5.3.4Beräkning av normalinkomst och normalarbetstid11 5.3.6Förtroendevaldas rätt till ersättning13 5.3.9Neutralitet i förhållande till ålder och familjesituation14 5.3.12Rätten att begränsa sitt sökande15 5.3.13Möjligheten till en ytterligare ersättningsperiod16 5.4.2Höjning av lägsta dagpenningen16 6.1Aktiv arbetsmarknadspolitik lika viktigt som regler och kontroll17 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör lyfta ut arbetslöshetsförsäkringen ur och tillsätta en separat utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring, med utgångspunkt i vad som anförs i motionen. Regeringen har sedan sitt tillträde verkställt strategiska och förödande försämringar av arbetslöshetsförsäkringen. Sammantaget har försäkringen blivit sämre, dyrare och mer orättvis. Nedmonteringen av arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i regeringens långsiktiga strävan att försvaga löntagarna som kollektiv och stimulera framväxten av en låglönearbetsmarknad. I kombination med försämrade möjligheter till utbildning och omskolning, kraftiga besparingar på arbetsmarknadspolitiska insatser, hårdare krav på arbetssökande och rabatter på arbetskraft i framför allt den privata tjänstesektorn kommer urholkningen av arbetslöshetsförsäkringen att skapa ett starkt tryck på löntagarna att acceptera väsentligt lägre löner och sämre arbetsvillkor än vad som varit tänkbart. Men även på omedelbar sikt och på individnivå har regeringens försämringar av arbetslöshetsförsäkringen fått dramatiska effekter. Över en halv miljon människor har lämnat försäkringen och står nu utan inkomstrelaterat skydd vid arbetslöshet, detta i ett läge med massarbetslöshet. Många av dem som stannat kvar i försäkringen har redan upptäckt, och fler kommer att göra det, att de nya, strängare ersättningsvillkoren och beräkningsgrunderna innebär att de är berättigade till en orimligt låg ersättning, eller i värsta fall ingen ersättning alls. Regeringens politik är samhällsekonomiskt katastrofal på flera sätt. De tidigare relativt höga ersättningsnivåerna i arbetslöshetsersättningen bidrog till att dämpa konjunkturnedgångar genom att hålla efterfrågan uppe. Den funktionen av arbetslöshetsförsäkringen har kraftigt försvagats, vilket har bidragit till att fördjupa den ekonomiska krisens effekter och varaktighet. Regeringens finanspolitiska råd försökte uppmärksamma regeringen på det problemet och föreslog en temporär förstärkning av arbetslöshetsförsäkringen som en konjunkturpolitisk insats. Inte ens det var regeringen beredd att diskutera. En annan kontraproduktiv samhällsekonomisk effekt av demonteringen av arbetslöshetsförsäkringen är att kostnaderna för arbetslösheten nu istället vältras över på kommunerna i form av ökade kostnader för ekonomiskt bistånd. Arbetslöshetsförsäkringen var inte perfekt innan den borgerliga regeringen tillträdde, men fundamenten i försäkringen frivilligt medlemskap i arbetslöshetskassor med facklig anknytning, hög grad av gemensam finansiering och inkomstrelaterad ersättning är en bra grund att bygga framtidens arbetslöshetsförsäkring på. menar att arbetslöshetsförsäkringen måste renoveras från grunden så att den fyller de viktiga funktioner som är nödvändiga för ett solidariskt och tryggt arbetsliv och samhälle. Den akuta situationen med många som står utanför den inkomstrelaterade försäkringen och många underförsäkrade kräver snabba reformer som kan genomföras utan föregående utredning. Vi lägger därför fram förslag som sänker och tar bort differentieringen av medlemsavgifterna i a-kassorna, som höjer taket för den högsta dagpenningen och tar bort nedtrappningen av ersättningsnivån. I vår gemensamma rödgröna motion med anledning av regeringens budgetproposition avsätter vi utrymme för dessa reformer. I det följande lämnas en redogörelse över både dessa budgeterade förslag och våra förslag till utgångspunkter för en utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring. 4.1Sänkt kostnad för medlemskap i en a-kassa vill att alla ska ha råd att vara med i en a-kassa. Ingen ska betala mer än ca för sitt medlemskap. Om arbetslöshetsförsäkringen åter ska bli en solidarisk försäkring som är attraktiv att vara med i måste a-kassornas medlemsavgifter sänkas. Medlemsavgifterna är höga på grund av den djupt orättvisa och differentierade arbetslöshetsavgiften som regeringen införde 2008. Differentieringssystemet, där avgiften relaterar till arbetslöshetsnivån i respektive a-kassa, har en inbyggd omvänd solidaritetsprincip. Den lägsta avgiften betalar medlemmarna i akademikernas akassa, där arbetslöshetsnivån är relativt låg och lönenivån, och därmed inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget, hög. De högsta avgifterna betalas av LO-medlemmar i tjänstesektorn, där lönerna är låga, deltider och visstidsanställningar vanliga och inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget låg. De akassor vars medlemmar drabbades hårdast av krisen tvingades också öka sina avgifter kraftigt. , och GS a-kassor blev därmed bland de dyraste kassorna att vara med i. Vissa a-kassor har tvingats höja medlemsavgifterna . Detta som arbetslöshetsförsäkringen har varit överfinansierad. Differentieringssystemet har också andra inbyggda absurditeter. a-kassa kommer t.ex. från den 1januari 2011 att kunna sänka arbetslöshetsavgiften från 300kronor till . Inte för att medlemmarna har fått nya anställningar utan därför att många har varit arbetslösa så länge att de utförsäkras och i stället för arbetslöshetsersättning får aktivitetsstöd från . I väntan på ett framtida utredningsförslag på nytt finansieringssystem för arbetslöshetsförsäkringen prioriterar vi rödgröna i vår gemensamma budgetmotion med anledning av regeringens budgetproposition att sänka kostnaderna för medlemskap i a-kassorna. Vi föreslår att det inte ska kosta mer än ca att vara medlem i en a-kassa lika för alla. 4.2Höjt tak för högsta dagpenningen anser att av löntagarna vid arbetslöshet ska få ut 80procent av sin tidigare lön i arbetslöshetsersättning. För att nå det målet krävs det att taket för den högsta dagpenningen höjs rejält. Ersättningsnivån är i en ersättningsperiod för att därefter trappas ned till . Det finns dock ett tak för den högsta dagpenningen som medför att många ändå inte får ut 80procent. är taket för den högsta dagpenningen 680kronor. Den som är berättigad till den högsta ersättningen får ut 14960kronor brutto . Det motsvarar 80procent av en månadslön på 18700kronor. Det innebär att en löntagare med genomsnittslön som arbetslös bara får ut omkring 50procent av sin tidigare lön. Bara drygt en av tio arbetslösa får ut 80procent av tidigare lön. arbetslöshetsförsäkring tillhör därmed numera en av de allra sämsta i . har genomfört större försämringar av arbetslöshetsersättningen än andra länder. Enligt () var den svenska nettoersättningsnivån för en medelinkomsttagare . hade den sjunkit till , det största fallet i OECD-området. rasade från 5:e till 21:a plats i OECD-ligan. Regeringen sänkte taket för den högsta dagpenningen 2007, men urholkningen av försäkringens värde har pågått . Eftersom taket inte har följt med löneutvecklingen har andelen löntagare som får ut 80procent minskat år för år . Det är ett stort hot mot försäkringens legitimitet. Om allt fler är underförsäkrade drivs de till att skaffa tilläggsförsäkringar, enskilt eller i någon kollektiv form. riskerar en sådan utveckling att urholka betalningsviljan till den gemensamma försäkringen, eftersom den inte levererar den utlovade tryggheten. För att så många löntagare som möjligt ska vara fullt försäkrade i den gemensamma arbetslöshetsförsäkringen bör taket för den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet därför höjas. Målsättningen bör vara att åtminstone av löntagarna ska få ut i ersättning. I vår gemensamma rödgröna budgetmotion avsätter vi medel för en höjning av taket i ett första steg från till från och till . trappas taket ned med per dag. Det innebär att alla löntagare med en månadslön på upp till cirka 25000kronor får ut av sin tidigare lön av arbetslöshet. 4.3Ingen nedtrappning av ersättningsnivån Regeringen har skurit ned på aktiva insatser och stöd till de arbetssökande och i stället fokuserat på att skapa en hårdare ekonomisk press på arbetslösa. Tanken är att hotet om sänkt ersättning dels ska sänka den arbetssökandes löneanspråk, dels öka sökaktiviteten, vilket antas öka chanserna att få ett nytt jobb. Det är en självklarhet att den som vill ha ett arbete också måste söka jobb, men ersättningsnivåns betydelse är kraftigt överdriven i regeringens retorik och syftar mest till att skuldbelägga arbetslösa samt individualisera det komplexa samhällsproblem som arbetslösheten är. Att äldre, lågutbildade, utlandsfödda och personer med funktionsnedsättning är överrepresenterade bland de långvarigt arbetslösa beror inte på en generell ovilja att arbeta i just de grupperna, utan på arbetsmarknadens krav, diskriminering och arbetsgivarnas preferenser. Kombinationen av nedtrappad ersättningsnivå i arbetslöshetsförsäkringen och kraftigt minskade resurser till aktiva utbildningsinsatser och anställningsstöd slår därmed dubbelt så hårt mot dem som redan har allra svårast att hävda sig på arbetsmarknaden. Isynnerhet som nedtrappningen av ersättningsnivån i praktiken bara drabbar dem som före arbetslösheten hade en inkomst under 21400kronor . Den press nedåt på löneanspråk nedtrappningen innebär är därför tydligt riktad mot låglönegrupper. Problemen med hög arbetslöshet och långvariga arbetslöshetsperioder måste lösas med helt andra medel: andra prioriteringar i den ekonomiska politiken, bättre utbildningspolitik och en aktiv arbetsmarknadspolitik. arbetar vi för att skapa ekonomiskt utrymme för en höjning av ersättningsnivån till 90procent. Det finns inga långsiktigt hållbara argument för att nivån i arbetslöshetsförsäkringen ska vara lägre än , men prioriterar vi de insatser som är mest akuta för att förstärka arbetslöshetsförsäkringens legitimitet och minska de ekonomiska orättvisor och risker regeringens försämringar skapat. I vår gemensamma rödgröna budgetmotion höjer vi ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen till av tidigare lön upp till taket under hela ersättningsperioden samt under tid med aktivitetsstöd. 5Utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring En generös arbetslöshetsförsäkring är avgörande för den enskildes trygghet och handlingsutrymme. För löntagarkollektivet som helhet ska försäkringen bidra till att förhindra underbudskonkurrens och att upprätthålla löner på en anständig nivå också i tider av hög arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringens utformning och legitimitet är också avgörande för en flexibel arbetsmarknad som präglas av strukturomvandling, produktivitetsutveckling och rörlighet. Försäkringen måste dessutom kunna fylla en viktig konjunktur- och regionalpolitisk funktion i tider av hög arbetslöshet och då tillfälliga kriser drabbar hela eller delar av landet. De förändringar som regeringen har verkställt har medfört att försäkringen blivit sämre, dyrare och mer orättvis. Regelverket har dessutom blivit onödigt krångligt och svårhanterbart, vilket leder till ökad rättsosäkerhet och långa handläggningstider. Arbetslöshetsförsäkringen hade flera brister även innan regeringen tog över. Det räcker därför inte med att återställa försäkringen som den var före valet . Vi behöver en stabil och solidarisk arbetslöshetsförsäkring som bättre motsvarar dagens och framtidens behov. Därför måste en sammanhållen översyn av hela regelverket göras så att försäkringen blir enkel att förstå, pålitlig, träffsäker och inte möjlig att missbruka. Utgångspunkten för utredningen ska vara att det även i fortsättningen ska vara frivilligt att vara medlem i en a-kassa och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara solidariskt finansierad. Regeringen har tillsatt en parlamentarisk socialförsäkringsutredning som även har fått i uppdrag att se över när och hur en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kan införas. Det är olyckligt att sammanblanda arbetslöshetsförsäkringen med socialförsäkringarna på detta sätt. Kopplingen till den svenska arbetsmarknadsmodellen med kollektivavtalade löner ger arbetslöshetsförsäkringen en särställning gentemot andra gemensamma försäkringar. Vi vill stärka och utveckla det nuvarande systemet med frivilligt medlemskap i arbetslöshetskassor med facklig anknytning och anser därför att arbetslöshetsförsäkringen bör utredas separat. Regeringen bör därför lyfta ut arbetslöshetsförsäkringen ur och tillsätta en separat utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring, med utgångspunkt i vad som anförs i motionen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.1Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor Vår utgångspunkt är att medlemskap i en a-kassa ska vara frivilligt och att akassorna ska fortsätta att vara självständiga medlemsorganisationer. Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor är, av flera skäl, att föredra framför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Oavsett utformning av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kommer svåra gränsdragningsproblem att uppstå: Vilka villkor ska exempelvis vara uppfyllda för att en person ska kunna tvingas till medlemskap i försäkringen och hur ska dessa villkor i sin tur relatera till villkoren för rätt till inkomstrelaterad ersättning? Risken är uppenbar att människor som på goda grunder avstår från medlemskap i en frivillig försäkring tvingas till ett medlemskap de i praktiken inte kommer att ha någon nytta av. En obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kräver också uppbyggnad av nya kontrollsystem. I det delbetänkande som regeringens utredare presenterade skulle en helt ny myndighet skapas för att administrera och kontrollera den obligatoriska försäkringen. LO, som i sitt remissyttrande avvisade förslaget om obligatorium i sin helhet, påtalade särskilt det administrativa krångel och den integritetsrisk som kan uppstå i och med uppbyggnaden av en sådan myndighet. instämmer i den kritiken staten ska undvika onödig byråkrati och det finns all anledning att vara restriktiv med att bygga upp stora offentliga register med känsliga uppgifter om människors levnadsförhållanden. Även om regeringen nu meddelat att den modell föreslog inte kommer att genomföras, kvarstår ovan nämnda problem om någon form av obligatorium skulle införas. Andra tungt vägande skäl för att bygga vidare på systemet med frivilliga a-kassor med facklig anknytning är att dessa redan finns och har en väl fungerande administration och värdefulla kunskaper om villkoren i olika yrken och branscher. Den fackliga anknytningen är också naturlig mot bakgrund av hur kollektivavtalen och arbetslöshetsförsäkringen fyller kompletterande funktioner för att skydda löntagarna mot social dumpning i den svenska arbetsmarknadsmodellen. För den enskilde framstår det som naturligt att vara medlem i både fackförbund och a-kassa om dessa är kopplade till varandra. Risken om en obligatorisk försäkring införs är att färre då skulle söka medlemskap i ett fackförbund, vilket allvarligt skulle urholka löntagarnas ställning i förhållande till arbetsgivarna och underminera legitimiteten i hela kollektivavtalsmodellen. Om arbetslöshetsförsäkringen åter ska bli en solidarisk försäkring som är attraktiv att vara med i krävs att avgiften för medlemskap sänks. Den djupt orättvisa differentiering av medlemsavgiften, utifrån arbetslöshetsnivå i respektive a-kassa, som regeringen infört måste därför avskaffas. Arbetslöshetsförsäkringen har haft en stabil finansiering genom arbetsmarknadsavgiften och finansieringsavgiften. Den utbetalade arbetslöshetsersättningen har finansierats dels av arbetslöshetskassornas medlemsavgifter genom finansieringsavgifter till staten, och dels av arbetsmarknadsavgiften som är en del av arbetsgivaravgifterna, dvs. i grunden löneutrymme som löntagarna avstått för att finansiera försäkringen. finansierade arbetsmarknadsavgiften ca 88procent av den utbetalda ersättningen från försäkringen och medlemsavgifterna ungefär 12procent. införde regeringen en förhöjd finansieringsavgift. Det innebar att a-kassorna var tvungna att drastiskt höja sina medlemsavgifter och att medlemsavgifternas andel av finansieringen av den utbetalda ersättningen ökade till en dramatisk ökning innan. Den förhöjda finansieringsavgiften var inte påkallad av finansiella skäl. gick arbetslöshetsförsäkringen med ett överskott på 28miljarder kronor. Det utrymme i statsbudgeten som höjningen av medlemsavgifterna och de sänkta ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen skapat, har regeringen i praktiken använt för att finansiera en stor del av det s.k. jobbskatteavdraget. Avdraget gäller alla som har inkomst av arbete, men har på grund av sin utformning till största delen gått till höginkomsttagare. Personer med inkomster från a-kassa, pensioner, sjukförsäkring eller annan socialförsäkring är inte berättigade till avdraget alls. Regeringen låter alltså a-kassornas medlemmar finansiera skattesänkningarna genom överuttag av avgifter. ersattes den förhöjda finansieringsavgiften av arbetslöshetsavgiften. Arbetslöshetskassorna betalar nu både den vanliga finansieringsavgiften och en arbetslöshetsavgift till staten. Arbetslöshetsavgiften som är relaterad till arbetslöshetsnivån i respektive a-kassa är nu av den utbetalda inkomstrelaterade ersättningen minus per icke arbetslös medlem. Taket för avgiften är per icke arbetslös medlem och månad. Regeringens syfte med arbetslöshetsavgiften är att den ska bidra till sänkta reservationslöner. Solidariteten i systemet har alltså urholkats både genom att medlemsavgiftens andel av finansieringen ökat och genom att de med lägst inkomster och högst arbetslöshetsrisk bär en större relativ andel av försäkringens kostnader jämfört med höginkomsttagare med liten arbetslöshetsrisk. Det är både ekonomiskt möjligt och politiskt rimligt att återinföra en solidarisk finansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Att avskaffa arbetslöshetsavgiften beräknas kosta i minskade intäkter till staten 2012. De som betalar arbetslöshetsavgiften är medlemmar i akassan som har arbete. Det kan jämföras med det fjärde steget i regeringens jobbskatteavdrag, som beräknas kosta i minskade skatteintäkter 2010. Finansieringen är därmed inte ett problem och skulle inte innebära några sänkta inkomster för hushållen totalt sett. Fördelningsprofilen skulle dock bli bättre: genom att använda en del av jobbskatteavdraget för att finansiera sänkt a-kasseavgift sänks tröskeln för att gå med i en a-kassa mest för de grupper som har stort behov av försäkringens skydd. anser att det är rimligt att medlemsavgifterna täcker akassornas administrationskostnader och att dessa kostnader fördelas solidariskt mellan akassorna genom att ett förutsägbart system för utjämningsavgifter respektive utjämningsbidrag införs. Den inkomstrelaterade arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring som man kvalificerar sig till genom arbete. Ersättning ges enligt inkomstbortfallsprincipen. Ett växande problem är att allt fler har en så lös anknytning till arbetsmarknaden att de också har svårt att uppfylla villkoren i försäkringen. För att så många som möjligt ska omfattas av inkomsttryggheten bör regelverket därför förbättras på en rad områden. Kravet på arbetsmarknadsförankring för att få del av inkomstrelaterad ersättning avgörs genom utformningen av medlems- och arbetsvillkoren. Det är en rimlig grundprincip. Men villkoren måste utformas i relation till hur arbetsmarknaden faktiskt ser ut och så att de inte diskriminerar grupper av löntagare. krävs 80 timmars arbete för att man ska vara berättigad till ersättning från a-kassan. Det alternativa arbetsvillkoret kräver arbete av 6 månader och minst 50 timmars arbete . Det innebär att det är mycket svårt för deltids- och visstidsanställda att kvalificera sig till ersättning. För en person med en 50-procentig tjänst räcker det med att vara frånvarande från arbetet för att gå miste om sin rätt till ersättning. Och i sektorer där man har lägre normalarbetstid än 40timmar , vilket exempelvis är vanligt inom vård och omsorg, är det omöjligt att uppfylla arbetsvillkoret om man har en 50-procentig tjänst. Eftersom kvinnor är överrepresenterade bland både deltidsarbetande och visstidsanställda är detta snäva arbetsvillkor strukturellt diskriminerande mot kvinnor. Men också andra grupper drabbas oproportionerligt hårt av det skärpta arbetsvillkoret. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) konstaterade i rapporten av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen (2007:8) att de som har påverkats mest av höjningen av antal timmar är enligt arbetslöshetskassorna yngre sökande som är nytillträdda på arbetsmarknaden, deltidsarbetande (framför allt kvinnor), så kallade timanställda vikarier samt de som beviljats halv sjukersättning från . Ytterligare en liten, men särskilt utsatt, grupp i sammanhanget är kulturarbetarna vars möjligheter till trygga fasta anställningar är mycket små. Utformningen av arbetsvillkoret bör vara så generöst att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda. Medlemsvillkoret måste utformas med hänsyn både till faktiska uppsägningstider och till de allt vanligare visstidsanställningarna. Medlemsvillkoret får inte vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum, men det ska inte heller utestänga unga, som sällan erbjuds mer än korta visstidsanställningar, från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. Utformningen av medlemsvillkoret bör noggrant avvägas med hänsyn till rådande villkor för olika grupper på arbetsmarknaden. För både individen och samhället är utbildning en bra investering i det långa loppet. Men många har problem att få arbete direkt efter avslutad utbildning. Eftersom allt fler unga går vidare till eftergymnasiala studier direkt efter gymnasiet, står också allt fler utan möjlighet till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen efter avslutade studier. fanns en möjlighet att kvalificera sig till grundersättning från arbetslöshetsförsäkringen genom studier ett studerandevillkor. Det gav nyutexaminerade incitament att skriva in sig på Arbetsförmedlingen och ett visst andrum att söka arbete som motsvarar den utbildning de har. Vi anser att det är rimligt att ge den som genomgått en utbildning den möjligheten. Ungdomar som går ut på arbetsmarknaden och inte får arbete med en gång står nu ofta helt utan försörjning. De kan söka ekonomiskt bistånd från kommunen, men det är inte säkert att de får det. Den som söker arbete bör kunna ha rätt till arbetslöshetsersättning grundat på ett studerandevillkor. Ett framtida studerandevillkor bör göra det möjligt att kvalificera sig till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen genom studier. bestämmelser om studerandevillkor var inte perfekta men bör kunna utgöra en utgångspunkt vid utformningen. 5.3.2.2Studier bör i större utsträckning räknas som s.k. överhoppningsbar tid För att kunna få arbetslöshetsersättning måste ett arbetsvillkor uppfyllas. Detta ska ligga inom en ramtid av före ansökan om ersättning men ramtiden kan förlängas när den innehåller s.k. överhoppningsbar tid. är studier överhoppningsbara. Det innebär att studietiden inte räknas in i ramtiden och därmed kan arbete före studietiden utgöra grund för ersättning. Förutsättningar är bl.a. att studierna bedrivits på heltid och att inga nya studier planeras. Studier bör i ökad utsträckning kunna hoppas över. Arbetslösa uppmanas att studera för att få bättre utsikter på arbetsmarknaden, kan den som följer det rådet tappa rätten till arbetslöshetsersättning. Studier på minst halvtid borde vara överhoppningsbara (jämför med sjukdom där halv sjukdom är överhoppningsbar).