· GY1021 · 2010-11-09 13:39:24 — har frågat mig om jag i avser att klargöra huruvida icke-euroländer ska omfattas av de sanktioner som diskuteras. Han frågar även om jag tänker resa frågan om hur ett euroland ska kunna lämna valutaunionen samt om det finns rättslig grund för att fatta beslut om sanktioner med omvänd kvalificerad majoritet.Den senaste krisen har visat att ordning och reda i de offentliga finanserna är avgörande för att kunna möta en kris. har klarat sig bra. Andra länder har inte gjort tillräckligt för att minska sina underskott och skulder under goda tider. Låt mig betona att regeringen anser att finanspolitiken fortsatt bör vara en nationell angelägenhet. Vi ska själva kunna bestämma över våra utgifter och inkomster. Krisen har dock visat att oansvarig finanspolitik i en medlemsstat snabbt kan leda till negativa konsekvenser såväl för medlemsstaten i fråga som för andra. Det är särskilt viktigt för ett litet och öppet land som att ansvarsfull finanspolitik bedrivs i hela EU.En bidragande orsak till den senaste tidens oro har varit bristfällig utformning och tillämpning av stabilitets- och tillväxtpakten, det vill säga EU:s gemensamma regelverk för finanspolitik. Ett viktigt arbete har bedrivits av en expertgrupp av finansministrar under ledning av Europeiska rådets ordförande med att se över hur regelverket och efterlevnaden av detta kan stärkas. Det är positivt att kommissionen nu har lagt fram förslag om detta.Stabilitets- och tillväxtpakten omfattar alla EU-länder. Kommissionens aktuella förslag om ekonomiska sanktioner gäller dock bara euroländer. Expertgruppen har enats om att även icke-euroländer ska kunna drabbas av sanktioner i form av indragna EU-transfereringar. Detta har regeringen verkat för.Frågan om hur ett euroland ska kunna lämna valutaunionen är inte aktuell i och jag ser inga skäl att ta upp den.Kommissionen föreslår att beslut om sanktioner ska fattas med omvänd kvalificerad majoritet, det vill säga att en kvalificerad majoritet i rådet måste rösta emot kommissionens förslag för att stoppa sanktioner. Enligt den uppfattning som rådets jurister uttryckt har kommissionens förslag stöd i fördraget. Jag har inte funnit skäl att ifrågasätta detta. Jag tackar finansministern för svaret. Som vi alla vet råder en allvarlig ekonomisk kris i stora delar av Europeiska unionen. Inte minst är många euroländer hårt drabbade. Det är en kris som har flera olika orsaker. Den som säger att den bara beror på euron gör det för enkelt för sig. Den beror på finanskris, bankkris, i vissa fall slarvigt skötta statsfinanser och dåligt fungerande skattesystem, men den beror också på valutaunionen. Vi har kunnat se hur valutaunionen har varit ett hinder för ekonomisk utveckling, både i högkonjunktur och i lågkonjunktur. I högkonjunktur var det en rad länder som skulle ha behövt höja räntan och strama åt men som inte förmådde göra det och som hade en betydande fallhöjd ned i finanskrisen. skulle de behöva en annan växelkurs än exempelvis . Euron är en del av problemet, inte en del av lösningen.Svenska folket röstade nej till EU:s valutaunion . I efterhand framstår det som ett mycket klokt beslut. Vi har haft en lägre ränta, en mer fördelaktig växelkurs och över lag en bättre ekonomisk utveckling än merparten av euroländerna.Vad var det då vi röstade nej till? Vi röstade nej till en gemensam valuta men också till ett helt regelverk som också påverkar finanspolitiken och som endast omfattar de länder som har den gemensamma valutan. I det ingår sanktionsmöjligheten om man inte följer de finanspolitiska direktiv man får av Europeiska unionen. I artikel 139b i Lissabonfördraget undandras icke-euroländer från den sanktionsmöjlighet som stadgas i artikel 126. vill finansministrarna i expertgruppen och att man utvidgar EU:s makt över finanspolitiken, inte bara över - med detta finns det en viss logik om euron ska kunna klara sig - utan också över icke-euroländer. Detta kräver såvitt jag kan se en fördragsändring av just artikel 139b, och det vore intressant att höra finansministerns syn på detta. Som jag ser det är dessa förändringar i grunden ett svek mot folkomröstningens resultat. Det var ju det här vi röstade nej till. Vi röstade nej till dessa regler som endast ska gälla . I efterhand kommer man nu och ger oss de regler som svenska folket i demokratisk ordning har avskaffat. Jag menar att detta också står i motsats till det själv säger om att finanspolitiken bör vara en nationell angelägenhet. Hela detta paket går ju ut på att göra finanspolitiken till en EU-angelägenhet, som då blir en sorts överrock på den nationella politiken. Det är det enda syftet med det här paketet egentligen. Jag kan förstå att en anhängare av EU:s valutaunion vill införa den steg för steg. Det är ju egentligen det som sker . Men det är en brist på respekt för folkomröstningen. Jag skulle vilja höra med om han ser det här som ett steg på vägen mot svensk euroanslutning - att steg för steg ta över valutaunionens regelverk. Vill fortfarande, med erfarenheten av den djupa eurokrisen, att blir en del av EU:s valutaunion, eller har vi lärt att det kanske var klokt att stå fria från den? Om svaret är ja - om politiken ligger fast och vi ska ge upp vår valuta och vår finanspolitiska frihet - när ska det ske?Jag hörde och en rad andra ledande regerings- och alliansföreträdare i valrörelsen säga att det bör ske . Jag tror att finansministern har uttryckt sig betydligt mer försiktigt i den här frågan tidigare. Delar finansministern synen att bör gå in i EU:s valutaunion under den innevarande mandatperioden? Det här är en betydligt viktigare och intressantare debatt än den tidigare. Man kan börja med den reflexionen.Det finns många lärdomar att dra av krisen, men en lärdom är väl ändå, , att det har varit de länder som har fört en vettig - lite luddigt uttryckt - nationell ekonomisk politik som har klarat sig väldigt bra, till exempel , för att ta ett näraliggande land. är med i euron. Man har skött sig och gått igenom krisen på nästan exakt samma sätt som . hade däremot stora budgetunderskott och en enorm skulduppbyggnad. hade inte någon offentlig skuld, men de hade en stor privat skuld som i och med bankkrisen åkte in i de offentliga finanserna.I själva verket är orsakssambanden mycket mer komplicerade och olika mellan olika länder. En del har klarat sig bra, andra har klarat sig dåligt, och det finns olika skäl till att de har klarat sig dåligt. Att växelkursen och euromedlemskapet skulle vara det avgörande i sammanhanget är fel. Så enkelt är det inte. Länder har klarat sig bra eller dåligt oavsett om de varit med eller stått utanför. Hos finns ett outtalat jämförelsealternativ, nämligen att om vi bara hade stått utanför skulle vi ha levat i en fullkomlig värld. Då skulle marknaderna ha fungerat, aktörerna skulle ha varit kloka, bankerna skulle ha fungerat och inga misstag skulle ha begåtts. I själva verket är det två ofullkomliga system som vi jämför. Innan vi hade euron och EMU hade vi valutaormen och EMS. Man har, övervägande av politiska skäl, i under strävat efter att se till att växelkurserna inte åker jojo gentemot varandra, för det utlöser ännu större ekonomiska och politiska kriser i , men det finns inte med i beskrivning, och jag tycker att det är en väldig brist. Vi kommer inte framåt i diskussionerna om svenskt euromedlemskap eller om relation till euroområdet om vi håller fast vid den här, i mitt tycke ganska primitiva, analys av ett perfekt alternativ till dagens eurosamarbete som inte finns. Sedan är det väldigt viktigt att krisen har lärt oss något annat, nämligen att det som pågår i andra länder - bankkriser och finansiella kriser - spiller över på oss. Vi har ett egenintresse av att detta samarbete mellan länder på det finansiella området och även budgetområdet fungerar, så att vi inte dras med i andras elände. Därför ligger det i vårt intresse att kunna påverka andra länder, och andra länder har naturligtvis ett intresse av att kunna påverka så att vi driver en för dem vettig politik. Jag tycker att det enklaste exemplet är de baltiska staterna, och då framför allt . Hade ett sådant regelverk som man nu diskuterar funnits för fem hade sannolikt de stora problemen där inte uppstått. Det hade varit till båtnad både för och för . Lägg märke till att det inte är frågan om att kommissionen lägger sig i vad vi ska satsa på i budget, utan frågan är om vi har långsiktig balans i våra budgetar och om det leder till att vi får en kraftig skuldökning eller inte. Det är ju inte innehållet utan balansen i de offentliga finanserna som är av central betydelse.Jag återkommer till frågan om konditionalitet i politiken. Jag har tagit del av finansministerns svar på interpellation. svarar bland annat på frågan vad det egentligen finns för rättslig grund för att vidta sanktioner mot de medlemsländer som inte sköter den ekonomiska politiken. Låt mig börja med att understryka att jag tycker att det är viktigt att ett europeiskt land har en budget som går ihop. Man kan inte spendera mer pengar än vad man har. Ett bärande argument under EU-valrörelsen och valrörelsen inför valet om huruvida vi skulle ansluta oss till EMU var att finanspolitiken, makten över budgeten och nationens pengar, ska ett medlemsland själv fortsätta att bestämma över.Det här förslaget handlar om att EU ska kunna vidta sanktioner mot medlemsländer som inte har riktig kontroll över ekonomin. Vad finns det för rättslig grund för det? Finansministern säger att det finns stöd för det i det nuvarande fördraget. Jag hittar inte vilken lagparagraf det skulle vara. Du får gärna berätta det.Jag förstår inte varför som inte är ett EMU-land ska dras in i detta. Svenska folket röstade väl nej till EMU just för att vi själva ville kunna bestämma över vår ekonomiska politik. Låt oss börja med att konstatera att det är en allvarlig ekonomisk kris som världen nu går igenom, kanske den allvarligaste sedan depressionen. En central del av detta är att vanskött finanspolitik har gjort att ekonomisk politik inte har kunnat fungera som man skulle kunna önska. Politiken har blivit mindre effektiv därför att osäkerhet om långsiktig uthållighet har gjort att de normala keynesianska effekterna inte har fått fungera. Det har blivit marknadsosäkerhet. Vi har hushåll som sparar, och vi har företag som inte vågar investera.Med stora underskott blir ekonomisk politik mindre effektiv. Det perverterar de grundläggande mekanismerna när vi försöker förhindra att en kris får genomslag.Finanspolitiken är och ska i allt väsentligt vara nationell. Vilka utgifter vi vill använda ska och jag debattera, och vilka skatter vi ska ha ska vi debattera här i riksdag. Vad som dock är klart är att man inte kan ha skattenivå och utgiftsnivå. Så ser det ut i . Man har utgifter som ligger , och man har skattetryck som i genomsnitt ligger snäppet . Man får naturligtvis själv välja vilket man vill hålla fast vid, men man kan inte hålla fast vid att man lånefinansierar på ett sätt som gör att den ekonomiska politiken inte fungerar.Ska det inskränka beslutsfattande? Nej, så är det inte. De länder som har klarat krisen bra är , , och . Det kanske kan vara något att tänka på för alla dem som har hyllat de anglosaxiska modellerna att det tycks vara de nordeuropeiska som har fungerat väl. Alla de utmärks av att man har stramare egna regelverk för finanspolitiken än de regelverk som EU sätter upp. Allra tydligast är det i de nordiska länderna. Vi är stora välfärdsstater och vi är små öppna ekonomier. Vi behöver den trygghet som bättre ordning i offentliga finanser ger.Är det ett första steg mot att föra in i euron och är det därför man håller på med detta? För mig är svaret alldeles självklart: Nej. Om ska byta ut kronan mot euron, om ska gå in i ECB och beslutsfattandet om räntor ska ske via ECB:s ledning ska vi naturligtvis ha en folkomröstning. Den folkomröstningen ska vi ha när det finns en bred enighet och ett samförstånd i riksdag och hos allmänheten om att denna fråga på nytt ska prövas i en folkomröstning.Jag kan inte se att det finns en rimlig koppling mellan ett svenskt byte av krona till euro och att vi nu måste se över regelverket.Kan man då inte låta detta bara gälla ? Det är den hållning som till exempel den brittiska regeringen har. , och många öst- och centraleuropeiska länder har argumenterat i motsatt riktning. Det beror på att vi under den här krisen har upplevt hur länder som , och , som inte är euromedlemmar, också har drabbats hårt. Där har vi mekanismer som via bytesbalans- och betalningsbalansfaciliteter gör det möjligt för oss att hjälpa dem. För att de länderna inte på nytt ska hamna i den typen av oro och problem har de själva, precis som , sagt att de anser att det behövs ett stramare regelverk och att de också vill vara en del av det. De fördragsmässiga grunderna är sådana att det måste ske i första hand med euroländerna.Jag återkommer till frågan om kvalificerad majoritet och inte kvalificerad majoritet.Ett finanspolitiskt ramverk ska vara stramt för att man ska klara av att stabilisera en ekonomi i kris med eller utan euromedlemskap. Ett svenskt euromedlemskap - att byta kronan till euro och överföra räntebeslutet till ECB - ska naturligtvis ske efter en förnyad folkomröstning som rimligen bör kunna grundas i en bred politisk samsyn i frågan. Jag tackar finansministern och mina meddebattörer för svar och inlägg.Jag vidhåller uppfattningen att det som sker nu när man utsträcker sanktionsmöjligheten till icke-euroländer är ett brott mot det som folkomröstningen beslutade. Det är en del av de regler som tidigare exklusivt har varit förbehållna . Det är, om man uttrycker det lite hårt, ett svek mot folkomröstningens resultat.Vi behöver inte den här överrocken, som finansministern påpekade. Det är vi eniga om. Jag är också enig med finansministern om att ett land som har en låg statsskuld och inte har stora budgetöverskott klarar ekonomiska kriser bättre. Det kan vi se tydligt.Det är inte riktigt så enkelt. snuddade vid det i sitt inlägg. Om man jämför statsskuld med finner man två helt olika situationer, men länderna befinner sig i en djup kris. Där kommer problemet med euron in. Euron, med gemensam räntepolitik, förmådde inte ge länderna tillräckliga instrument för att kyla ned en ekonomi i överhettning. Att man inte kan göra det kanske är den största skada euron har gjort makroekonomiskt i hittills.Det är inte heller så enkelt som att säga att länder missköter sig. Det händer att länder missköter sig, men vi kan se på den irländska situationen som ett annat exempel. Det är de irländska bankerna som har misskött sig. får de irländska skattebetalarna betala med sänkta löner, höjda skatter och försämrade pensioner för att bankerna har agerat helt oansvarigt. Man kan förstå irländarna om de inte är så glada över att få miljardböter för att rädda ett banksystem som har agerat snudd på kriminellt i vissa sammanhang.Anders svarade på en del av de frågor jag ställde. På de frågor som jag är mest nyfiken på kom det inget svar. Jag hoppas att det kommer i det andra inlägget. De handlar om huruvida han har omvärderat sin syn på EU:s valutaunion. Har den kanske i testet från verkligheten visat sig fungera dåligt? Vore det kanske oklokt att som vill skynda in i valutaunionen under den här mandatperioden? Det kommer ändå olika budskap från regeringen i den här avgörande ekonomiska framtidsfrågan. Jag tycker att det vore bra att få besked om hur finansministern ser på det.Det kan framstå som en smula teknokratiskt, men EU ska ju vara en gemenskap som grundar sig på ett fördrag och på rättsakter. Man kan säga att krishanteringsmekanismen redan har klivit utanför vad fördraget egentligen tillåter. Det kanske var en akut situation som gjorde att man inte riktigt kunde hålla sig till paragraferna. vill man permanenta krishanteringsmekanismen. Om man ska fullfölja den logik som säger att vi behöver en gemensam finanspolitisk överrock och sanktionsmöjligheter, anser finansministern att bör kliva in i denna krishanteringsmekanism på samma sätt som ? Det är ett mycket stort åtagande om vi betänker att det finns en uppenbar risk att man i flera av länderna inte kommer att klara att betala sina skulder. Det är tyvärr den bistra verklighet som vi står inför. Det skulle kunna innebära att svenska skattebetalare betalar miljarder som sedan inte kan komma tillbaka till dem. Det kan hända att de miljarderna i stället används till att köpa ut tyska och franska storbanker som har spekulerat tungt i statspapper från de berörda länderna. Det kanske inte de svenska skattebetalarna tycker var någon särskilt bra affär i slutändan.Frågan är: Var finns den rättsliga grunden, både för att kommissionen ska få större makt och för att ska kunna få sanktioner? Anser finansministern att , likt vad planerar att göra, ska kliva in fullt ut i krishanteringsmekanismen? Låt oss ta exemplen och som tog upp. De hade faktiskt instrument. Det finns ju någonting mer än räntan att hålla på med i den ekonomiska politiken och penningpolitiken. De hade kunnat vidta åtgärder, men av politiska skäl - jag kan inte inrikespolitiken i de här länderna så noga - så gjorde man inte det. Man vidtog inte de åtgärderna.Man är alltså inte tvungen att ha en egen räntepolitik för att komma till rätta med husprisbubblor som i dessa två fall.Jag vill också påminna om att Förenade , alltså , bortsett från har haft kanske den allra mest problematiska utvecklingen, och de var inte med i euron utan kraftiga motståndare. De skulle ha drivit en annan nationell politik.Jag tycker alltså att läxan av den här krisen är att den nationella politiken är helt avgörande. utveckling belyser också detta, fast de ligger i andra ändan av spektrumet.Jens frågar varför vi ska dras in i detta. Jo, det är därför att vi vill förebygga den här typen av händelser. Det ligger i intresse att både kommissionen och andra försöker se och varna, uppmana och driva på länderna att vidta åtgärder när man ser sådant hända som till exempel i och på . Det hade varit bra om det hade funnits någon som hade kunnat ingripa där och kanske drivit detta hårdare med en större konsekvens. Det hade varit bra för de två länderna, och det hade varit bra även för omvärlden.Vi kan diskutera den rättsliga grunden. finns förslag om att man ska ha konditionalitet i de här olika fonderna som finns i EU så att man inte ska kunna få riktigt lika mycket pengar som man brukar från dessa fonder om man missköter den egna ekonomiska politiken. Det är naturligtvis en fråga om detta strider mot fördraget eller inte, men såvitt jag förstår är slutsatsen från de rättslärda att det skulle vara förenligt med fördraget.Jag hinner tyvärr inte utveckla detta närmare. Det är två saker som jag skulle vilja ta upp. Jag vänder mig först till : Det går inte att komma ifrån att ränteinstrumentet är ett av de bästa, kanske det allra bästa, som ett land kan använda sig av när man befinner sig i ekonomiskt trångmål.EMU handlar om att vi sätter samma rock, samma ränta på alla länder. När den irländska ekonomin var överhettad och de skulle ha behövt höja räntan kunde de inte göra det. När den grekiska ekonomin behövde stimulanser och sänkt ränta kunde man inte göra det, eftersom det bestäms från . Det bestäms av EU. Det är ett väldigt viktigt instrument för att hantera ekonomiska kriser som länderna har avhänt sig.Jag har också en fråga till finansministern. Vi hörde här, och vi vet att vill ansluta fullt ut till EMU. Under den gångna valrörelsen var jag med på flera debatter. Jag ska inte nämna några namn, men ledande moderater som sade precis samma sak, faktiskt alla representanter på den borgerliga sidan, pratade om att vi ska in i , och flera var beredda att utlysa en ny folkomröstning under den här mandatperioden.Nu vill jag höra säga klart och tydligt till mig, till alla andra debattörer och till hela svenska folket att det inte kommer att utlysas någon ny folkomröstning om EMU under den här mandatperioden och kanske heller inte under nästa mandatperiod. Då skulle jag i alla fall bli lite lugnare. Jag vill passa på att framföra samma tack som yttrade. Det är bra att vi får den här diskussionen, för det är en viktig och komplicerad fråga som debatteras för lite.Låt mig nu krångla till diskussionen med att gå igenom röstreglerna för sanktioner:Tanken är att kommissionen ska föreslå till rådet att det föreligger en situation där man antingen i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten är på väg att få en obalans eller att man gör bedömningen att vi ser att en sådan obalans är på väg att växa fram.I det läget ska rådet fatta beslut om ett tidsförlopp, varpå landet ska säkra att man åtgärdat detta. Det sker med vanlig kvalificerad majoritet, det vill säga om det föreligger en kvalificerad minoritet kommer förslaget inte att genomföras.Därefter ska man i nästa skede, som jag tror ska ske inom loppet av , ånyo pröva om man har vidtagit tillräckliga, nödvändiga och rimliga åtgärder givet krisen. Detta beslut fattar rådet med kvalificerad majoritet, det vill säga återigen vanlig kvalificerad majoritet.Om man då har tagit sig förbi de olika häckarna är vi framme vid tillämpningen av sanktionerna. Då har vi en situation att det är omvänd kvalificerad majoritet, det vill säga att det krävs en majoritet för att blockera att sanktionerna tillämpas.Det är alltså tre rådsbeslut som ska fattas och ett kommissionsbeslut varav två av rådsbesluten fattas med vanlig kvalificerad majoritet. Det var åtminstone så förslagen såg ut när de lämnade det sista mötet i som jag deltog i.Det är alltså för enkelt att säga att det alltid är reverserad kvalificerad majoritet. Det är både och, och det kan nog vara klokt, för detta är svåra beslut. Det är svåra avvägningar. Det är omdömen som ska tillämpas.Men det finns en poäng med att öka graden av automatik i detta. Vi vet att när pakten en gång skulle prövas på och så hamnade vi i sitsen att och inte ansåg att pakten borde tillämpas på dem. Ska vi små länder ha en trygghet i detta måste det finnas en högre grad av rättssäkerhet och därmed en högre grad av automatik.Jag vill påpeka att jag delar syn när det gäller hur olika länder har påverkats. Låt mig ta exemplen: , , och har haft relativt stora bnp-fall men små eller till och med stigande sysselsättningseffekter. De , det vill säga och - är naturligtvis ett särfall - har haft begränsade bnp-fall men mycket stora sysselsättningsfall. hade ett bnp-fall på men ett sysselsättningsfall på . Det vill säga, när vår sysselsättning har ökat med 40 000 personer skulle den på motsvarande sätt ha fallit med 320 000 personer. Såvitt jag kan förstå är , och lite olika när det gäller valutan. Man kan alltså få stora negativa kriseffekter.Sverige och har på samma sätt gjort olika val men har närmast siamesiska tvillingeffekter på vår ekonomi i den här krisen. Vi har fallit kraftigt, vi kommer ut ur den snabbare, och jag tror att detta sammanhänger med att vi har haft en större stabilitet, mindre av obalanser med bytesbalansunderskott, mindre av obalanser i sparande och huspriser och en större makroekonomisk stabilitet, både i offentliga finanser och i ekonomin som helhet.Här har vi ramverket. Det ska finnas en förebyggande del mot obalanser. Det ska finnas en förebyggande del vad gäller offentliga finanser, och det ska finnas en sanktionerande del.Jag skulle vilja säga något även om krismekanismerna, men jag ska försöka komma förbi frågan om euromedlemskap på den korta tiden.Min uppfattning är att bör bli medlem av euron. Det är inte enligt min uppfattning ett ekonomiskt beslut, för de ekonomiska för- och nackdelarna tycker jag är relativt jämställda, utan det är en politisk uppfattning jag har att bör bli medlem. Vi ska vara med i ett globalt beslutsfattande, governance, i ekonomisk politik.Detta bör ske efter en folkomröstning. Den folkomröstningen bör vi hitta ett brett stöd för i innan den sker.