· GY1013 · 2010-11-09 13:01:33 — har frågat statsministern om hur denne avser att agera för att begränsa de gemensamma kostnaderna för den centrala byråkratin i form av . Interpellationen har överlämnats till mig.Av regeringsformen och instruktionen för framgår att ska bereda regeringsärenden och bistå statsråden i deras verksamhet. är en organisation i ständig förändring. Med en ny regering följer av förklarliga skäl även förändringar av Regeringskansliet.Regeringens utgångspunkt är att ska vara en effektiv och kompetent organisation som kan bistå regeringen i dess uppgift att styra riket och förverkliga sitt politiska program. Verksamhet som är av mer administrativ karaktär och som inte kräver politiska ställningstaganden bör föras över till andra myndigheter. Detta har även skett, särskilt under den gångna mandatperioden, och pågår ett effektiviseringsarbete av myndighetens förvaltningsstöd.En annan given utgångspunkt är att ska vara underställt samma budgetdisciplin och effektivitetskrav som den övriga statsförvaltningen. anslag ökade tidigare under en rad år, framför allt . Till stor del berodde detta på genomförandet av ordförandeskap i , för vilket anslog sammanlagt i tillfälliga medel 2008-2010.Bortsett från ordförandeskapet har anslag tidigare ökat på grund av att nya, prioriterade uppgifter har tillkommit. Resurser har tillförts för förstärkt krishantering och för utrikesrepresentationens biståndsverksamhet till följd av det kraftigt ökade biståndet samt för hanteringen av den ökade migrationsverksamheten. Under innevarande år har anslaget minskat jämfört med , och regeringen föreslår i budgetpropositionen en fortsatt minskning. En liknande utveckling har skett vad gäller antalet anställda i . Efter en ökning under , framför allt till följd av det svenska ordförandeskapet, är antalet anställda tillbaka på samma nivå som 2006. Jag tackar finansministern för svaret. På låter det nästan som att idén och rapporterna om att byråkratiska verksamhet växer är ett slags resultat av ett nödvändigt ont till följd av att kostymen växte i samband med ordförandeskapet i den europeiska unionen, och är snart kostymen nere i normal storlek i stället.Men, fru talman, om det är uppfattning får man nog trots allt be honom gå tillbaka till och titta till på kulramen. Kostnaden för 2006 var 5 ½ miljard. Den budgeterade kostnaden för under nästkommande år är 6 ½ miljard, alltså en skillnad och en ökning med 1 miljard mellan då vi inte hade ordförandeskapet i EU och då vi inte heller har ordförandeskapet i EU.När man, fru talman, åker runt i bygderna och pratar politik över kaffe och bulle med människor återkommer två saker som de är irriterade över. Det ena är dumma nedskärningar som riskerar att kosta mer i andra änden än vad man faktiskt sparar, inte minst på skolans område. I budgeten erkänner nu regeringen att minskningen av antalet anställda i skolan, vården och omsorgen har varit betydande. I en rapport från som man själv hänvisar till anges att minskningen berör 33 000 personer. Om man justerar för plusjobb och nystartsjobb handlar det om 20 000 färre människor som är anställda i skolan, vården och omsorgen 2009 jämfört med . I , en kommun hemmavid, har lärartätheten minskat . Detta är det ena som man är irriterad och upprörd över.Det andra som man är irriterad och upprörd över är att som nedskärningarna sker ser man hur byråkratin tillåts växa, hur politikerlönerna fortsätter att vara höga och hur man där aldrig verkar behöva ta sig an vare sig svångremmar eller nedskärningar.De här två sakerna skulle man kunna lösa med varandra, fru talman. Om man skulle göra den nedskärning på på som föreslås i den rödgröna budgetmotionen skulle det motsvara ungefär 1 500 fler lärare i de svenska skolorna. Jag tycker att det vore en vettig prioritering.Fru talman! Det är givetvis så att vi som sitter i inte kan ha full koll på exakt var inom de största effektiviseringsvinsterna kan göras. Det måste se över för att se var och i vilka enheter man nu bör anpassa kostymen till att bli lite mindre så att vi får pengar över till dessa 1 500 lärare runt om i landet.Men när vi ser och hör rapporter om hur växer och vi ser att det fattas politiska beslut som kommer att innebära stora kostnader för skattebetalarna har vi ett gemensamt ansvar att försöka begränsa kostnaderna för byråkratin. Mot bakgrund av det har jag två frågor till finansministern.Den ena är: Behöver verkligen största regering? Är det fullständigt nödvändigt?Den andra är: Är det rimligt att man anställer statssekreterare i som inte har till uppgift att genomföra politik utan att bara på ett PR-mässigt sätt paketera politiken? Detta är statssekreterare som har som uppgift att vara kommunikatörer och inte alls gör något handtag i politikens verkliga pannrum - i den verkliga verkstaden.De här två frågorna önskar jag få svar på från finansministern. I de amerikanska mellanårsvalen finns det ett tema som återkommer och som har återkommit tidigare i amerikansk politik, nämligen att det är för många byråkrater i . Det som framför allt är viktigt i amerikansk politik är att skära ned antalet människor som arbetar i . Administrationen dödar privat initiativkraft och så vidare, säger man.I brukar vi närmast reflexmässigt säga: Det där är verkligen populism. Det är typiskt amerikansk populism! party-rörelsen driver denna linje. hör vi detta i svensk politik. är för stort. Dra ned med 670 miljoner! Vi kommer att leva i en bättre värld och i ett bättre . Det är det vi hör säga här. Byråkratin växer för mycket och lönerna är för höga. party-rörelsen knackar på dörren hos Miljöpartiet.Är detta ansvarsfullt? Det är den fråga man måste ställa sig. säger ni att vi ska ta bort 670 miljoner - av anslaget till . Tänk på de människor som skulle bli arbetslösa då! Är det så ni driver politik i ? Jag hoppas verkligen att är ett undantag. Flera hundra människor skulle riskera att ställas på bar backe om ett sådant här ansvarslöst krav skulle genomdrivas. Jag välkomnar försiktiga hållning med offentliga medel. Varje skattekrona vi tar in har vi ålagt människor att betala. Därför måste vi vara försiktiga med varje krona och varje öre så att vi värnar skattebetalarnas pengar. Det gäller alla offentliga utgifter i alla sammanhang, och självfallet också Regeringskansliet.Det är inte en exempellös expansion som har skett, utan de kostnadsökningar vi kan se är i betydande utsträckning ett resultat av pris- och löneomräkning. Vi har samma regelverk för som vi har för andra delar. Det är ett resultat av att efter ansåg att vi behövde förstärka vår beredskap att hantera kriser. Det är ett resultat av att vi i vår utrikesförvaltning har fått in ett antal väldigt tunga kostnadsposter som sammanhänger med att vi nu finns i större utsträckning i och . Det är mycket kostsamt, inte minst av säkerhetsskäl, att ha personal från UD stationerad där.Jag tror att vi i samlad ordning i borde vara överens om att det är kostnader vi kan leva med. Behöver vi gå igenom detta noggrannare kan vi naturligtvis göra det.Min bild är inte att vi i har en växande statlig förvaltning. En väl fungerande politik, framför allt i ett land som , har vilat på att vi har bra och sakliga underlag för beslutsfattandet och att vi har ett utredningsväsen och en statsförvaltning som ger oss kvalificerade underlag.Min erfarenhet från EU-samarbetet och det arbete vi har haft med andra länder är att våra underlag ofta är väl så goda även när våra personalresurser är en mycket ringa del av det man har i andra, också större, länder. När jag ser andra ministrar och andra departement i andra EU-länder agera är den känsla jag har som svensk alltid att vi är grannen från landet med lite mindre resurser. Vi klarar oss ofta bra ändå därför att vi har pålästa företrädare. Vi vet vad vi håller på med. Vi har en lång erfarenhet av god förvaltning i Sverige.Bilden att vi skulle ha ett exceptionellt stort regeringskansli jämfört med andra länder, och en exceptionellt stor regeringsförvaltning tycker jag att man ska nyansera.Låt oss också komma ihåg den siffra som nämner, 670 miljoner. De kostnader man på kort sikt kan variera i ett regeringskanslis budget är inte lokalkostnader och andra fasta kostnader, utan det är personalkostnader. Om vi tänker oss att med normal arbetsrättslig lagstiftning ska de flesta av uppsägningarna träda i kraft och att det då handlar om ett behov att ta bort 700 helårstjänster kan det här alltså bli fråga om väl över 1 000 personer som blir uppsagda under rätt dramatiska omständigheter.Det skulle försämra förutsättningarna att bedriva en bra offentlig förvaltning. Det skulle minska vår möjlighet att ha en god kontroll på att myndigheterna lever upp till intentioner. Det skulle försämra våra förutsättningar att göra bra offentliga utredningar. Det skulle minska våra möjligheter att ge en saklig och korrekt information till medborgarna i svåra frågor.Vi har som sagt reducerat anslagen till med 500 miljoner sedan ordförandeskapsåret. Jag vill inte på något sätt antyda att det inte går att reducera kostnaderna för . Det går att reducera kostnaderna för . Det finns säkert områden där man i lugn och ro kan arbeta sig igenom det, men jag tror inte att man snabbt, , kan göra en sådan dramatisk förändring. Jag tror att skulle vara nödvändigt att göra en personalneddragning på om man menar allvar med att få den här effekten . Det kanske handlar om av de anställda. Tyvärr går detta inte att göra utan att det får allvarliga konsekvenser för kvaliteten i de politiska besluten och våra möjligheter att ge en korrekt, bra och saklig information till medborgarna. tar till brösttoner och oroar sig för vad som ska hända med de människor inom som har fått anställning i samband med att vi var ordförandeland i EU och som kanske måste ut på arbetsmarknaden med tanke på att vi inte behöver just de kostnaderna längre.Jag skulle tycka att det vore klädsamt om och hans allianskolleger hyste samma oro när man har låtit 20 000 människor gå från skolan, vården och omsorgen runt om i landet.Den besparing vi vill göra på motsvarar vad det kostar att anställa 1 500 lärare till runt om i landet. Jag tycker att det är en rätt vettig prioritering. Jag tror att de här 1 500 lärarna skulle kunna göra ett väldigt viktigt jobb ute i den svenska skolan. Jag tycker att det är en bra avvägning.Man ska komma ihåg att skillnaden i kostnad mellan 2006 och är enligt regeringens budget. Det är den miljarden i skillnad som vi vill minska till ungefär hälften genom att göra en nedskärning på 670 miljoner. Det är en minskning mot summa, som då tyckte var alldeles för hög.Jag plockade fram budgetmotion när regeringen föreslog ett regeringskansli på 5 ½ miljard. Så här skriver : vår mening finns det skäl att se över arbetet inom . Expansion är inte liktydigt med effektivitet, och det borde gå att säkerställa högkvalitativt arbete med en vass och spetskomptent organisation. Det är vår mening att arbetet kan renodlas och att effektivitetsvinster kan göras genom en mer ändamålsenlig förvaltning. Vi menar att expansionen bör hållas tillbaka och föreslår således att av anslagssparande dras in.När vi hade ett regeringskansli för 5 ½ miljard ville spara 560 miljoner. När vi har ett regeringskansli som är 1 miljard dyrare och kostar 6 ½ miljard vill vi spara 670 miljoner. Det blir fortfarande ett regeringskansli som kostar mer än vad det gjorde 2006.I tidigare debatter har vi förstått att själva anser att det finns bästföredatum på deras politik. Det föranleder en fråga: Menar att hade fel i den budgetmotion som jag gissar att han själv var med och skrev års budget? När ni då tyckte att och byråkratin borde kosta lite mindre var ni då influerade av en ännu inte född party-rörelse som ni borde ha struntat i? Eller var det så att den åsikten faktiskt var rimlig och möjligen kan vara lika rimlig nu men att det är ganska bekvämt att ha kvar de där utredningsresurserna? Det blir kanske lätt att prioritera det som man har nära sig snarare än det som är lite längre ifrån, skolan, vården och omsorgen.Vi gör en tydlig prioritering. Vi tycker att skolan, vården och omsorgen behöver mer pengar. Att ta dessa 670 miljoner från ger utrymme för ungefär 1 500 lärare till i den svenska skolan, och det tycker vi är rimligt.Fru talman! Jag ställde två frågor i mitt förra inlägg. Jag ansträngde mig för att höra om jag fick något svar på dem, men jag kunde inte riktigt höra det. Därför ställer jag dem en gång till.Är det rimligt att har största regering, ? Behöver vi det? Är det rimligt, , att man har anställt en statssekreterare på som faktiskt inte har i uppgift att göra politik, som inte har i uppgift att förbereda propositioner och göra det politiska hantverket i politikens pannrum utan har i uppgift vara något slags inhyrd PR-konsult på löpande basis som ska paketera politiken och fungera som någon sorts kommunikatör? Är det rimliga kostnader för skattebetalarna att bära? Låt mig börja med att bemöta påstående om dessa 20 000 personer i den offentliga sektorn. Detta har upprepats i valrörelsen. Sanningen är den att sjuktalen i den offentliga sektorn har gått ned. De har även gått ned i den privata sektorn. Det gör att behovet av vikarier inte är lika stort. Det innebär att man inte behöver lika många personer för att utföra samma arbetsuppgifter. Det är det första.Det andra är att ett antal personer som har sysslat med det vi kan kalla välfärdsarbete i den offentliga sektorn har flyttat över och utför nu - det är kanske inte samma personer men lika många personer - arbete i den privata sektorn. Huruvida välfärden - vi talar till exempel om välfärdens kärna - produceras i privat eller offentlig sektor är inte avgörande, utan det avgörande är att produktionen sker.För det tredje har kullarna i skolan minskat.Där har vi tre skäl till varför det här antalet personer har minskat.Om tycker att ökat sjuktal och fler vikarier är ett tecken på en bättre fungerande offentlig sektor och att det är någonting önskvärt kan jag bara säga att vi gör helt olika prioriteringar i politiken.Vad är det som skapar möjligheten att driva en stor offentlig sektor, som vi har i ? Jo, det är att man driver en ansvarsfull och långsiktig ekonomisk politik. Det är helt avgörande. Att tro och inbilla andra, som kanske inte är lika insiktsfulla, att det är genom populistiska nedskärningar i som vi räddar svensk skola är med förlov sagt att försöka slå blå dunster i ögonen på folk. I sitt svar till säger så här: "Efter en ökning under , framför allt till följd av det svenska ordförandeskapet, är antalet anställda tillbaka på samma nivå som 2006." Tittar man då på de fakta som självt har uppgivit över läget kan vi se att 2006 var det 2 829 anställda, 2007 var det 2 842, 2008 var det 3 109, 2009 var det 3 322 och sedan kommer vi till läget , och är det 3 723 anställda. Jag får det till en ökning med 401 anställda, och hur 401 skulle kunna utgöra en minskande trend har jag svårt att se. Jämför man med siffran 2 829 och jämför den med siffran 3 723 måste jag komma fram till att det är en rätt rejält hyfsad ökning som har fortsatt. Så ser läget ut.Då ifrågasätter jag om det som säger i sitt svar verkligen är korrekt och i så fall var han har fått den siffran ifrån och hur det har räknats ut. Den siffra jag tog upp nu är vad som har meddelats från . Så ser läget alltså ut. Det skulle jag vilja klara ut, alltså på vilken grund du hävdar att det har skett en minskning i totala omfång. Det är en intressant fråga att ta tag i för är ju så att ett ökat antal personal ökar kostnaden. har ju stora krav på den statliga verksamheten. Vi kan se att i har man tagit bort ca 150 arbetstillfällen som utgjorde kompensation för två regementsnedläggningar. Det handlar bland annat om Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, skatteenhetens växel och Distansapoteket. har man 14 jobb kvar. Det är Försvarets hundavelsstation som tydligen ska läggas ut på någon sorts privat entreprenad, vilket man håller på och förbereder i någon sorts nyliberal anda.Man har alltså stora rationaliseringskrav så att man till och med slår undan grunden för tidigare lokaliseringar och tar bort jobb från drabbade orter. Det är den ena delen av verkligheten. Den andra delen av verkligheten är att expanderar.Sedan kommer vi till ytterligare en del av verkligheten. Det är att vi aldrig har haft en så stor regering som vi har . Man har inrättat nya ministerposter. Det är en rekordstor församling med europeiska mått mätt. Börjar man titta på den hemsida regeringen har kan man se att , och alla är inblandade i ämnesområdet regional tillväxt. Vi har alltså tre ministrar som är med och rör i samma gryta. Är det rationellt? Hur ser motiven ut för sådant här?Vi kan se hur , som benämns som integrationsminister, har ett diffust ansvarsområde med ansvar för samordning och utveckling av frågor om de mänskliga rättigheterna på nationell nivå. är chef för och jämställdhetsdepartementet. är det så att blir inblandad i integrationsfrågor i förskolan.Känns det här rationellt? Är det effektivt? Är det genomtänkt? Är det bra hushållning med pengarna? Jag tror att ni har en del att reda ut. Jag vill tacka , som jag tycker på ett bra sätt har svarat på den här interpellationen. Jag har dock några tillägg.Gustav är duktig på retorik - det får man tillerkänna honom - och politik handlar ju någonstans om att få ens egna förslag att verka väldigt självklara och motståndarnas så att säga motsatsen till det självklara. Lärare i eller byråkrater i - det är någonting som det skulle vara jättelätt att komma hem till mig med, och det gäller säkert på andra ställen också. Det erkännandet får jag ge dig, . Men kom då ihåg två saker.Den första är att Kommun- och landstingssverige gör rekordstora överskott. Man har alltså väldigt mycket pengar kvar i börsen. Det är alltså knappast antalet byråkrater i som avgör hur många lärare vi har i skolan.Det andra som kan vara väl värt att komma ihåg för den som följer och lyssnar på den här debatten är att de kommuner som företrädesvis har skurit ned i välfärdens kärna - de som har tagit bort lärare ur skolan - är framför allt socialdemokratiskt styrda kommuner. Där har man tagit flest lärare ur skolan. Det kan man också fundera på när man lyssnar på talman! Både och oroar sig över största regering. Jag skulle vilja säga att vi kanske borde glädja oss åt bästa regering i stället för att oroa oss över någonting annat. Låt mig börja med att instämma i det som sades här av inledningsvis. Det är klart att kärnverksamhet i den offentliga sektorn naturligtvis är vård, skola och omsorg; att erbjuda medborgarna en trygghet som återflöde för att de faktiskt betalar relativt höga skatter. Det tror jag att vi alla är överens om. En bra, solidariskt finansierad skola, barnomsorg och äldreomsorg är naturligtvis väldigt viktigt.Vi ska komma ihåg att det är ett av skälen till att vi som ett av få länder i har lagt så stora resurser på att värna just kärnan i de offentliga välfärdstjänsterna under krisen. Vi har inte återupplevt det som hände , då mycket stora personalneddragningar blev nödvändiga. Vi har i stället på en bas av 1,2 miljoner haft en nedgång, och ser vi en uppgång , väl att jämföra med vad vi kommer att få se i de flesta andra europeiska länder där ansvarslös ekonomisk politik kommer att leda till att man får säga upp offentliganställda i en helt annan omfattning. Vi kommer att vara tillbaka på den nivå vi hade före krisen därför att vi nu räknar med en rätt snabb personalökning inom vård och omsorg. Det behövs fler duktiga lärare, förskollärare och sjuksköterskor.Jag vill bara påpeka att vi naturligtvis ska vara försiktiga med offentliga medel. Men att göra det här till en fråga om att det anställs en statssekreterare tycker jag är att göra det lite för enkelt. Vi har i haft tjänstemän med politiska anställningar . Deras kärnuppgift är inte att vara PR-konsulter, utan det är att se till att man har underlag för att kunna föra en öppen och bra diskussion kring politiken, att det ska finnas ett regeringskansli med stora öron som har förmåga att ta till sig av medborgarnas synpunkter och att vi ska ha förmåga att jobba gentemot våra olika partier men också andra folkrörelser med att förankra och förklara svåra politiska beslut - både lyssna och förankra. Det är självklart att en ökad öppenhet och en ökad tydlighet i det politiska beslutsfattandet underlättar för ett bra demokratiskt samtal. På det sättet skiljer sig inte Per Schlingmanns tjänst i från många andra tjänster, därför att kommunikation, öppenhet, förankring och lyssnande har varit en del av det svenska verksamhet under väldigt lång tid.Låt mig bara ta siffror. Enligt de uppgifter jag har från hade vi 2006 4 514 tjänstgörande i . hade vi 4 486 tjänstgörande i . Det är alltså snäppet färre. Det kan till exempel jämföras med 2004, då vi hade 4 621 tjänstgörande i Regeringskansliet.Gustav reste frågan om den besparing en gång föreslog i . Låt mig påpeka för att den inte genomfördes, och detta på goda grunder. När vi väl hamnade i sitsen att vi kom till regeringsmakten fanns inte den typen av utrymme för att göra en stor neddragning som man hade föreställt sig. Låt oss ta det här så seriöst som det är. Det handlar om 670 miljoner , genomförande , omräknat i heltidstjänster med kostnader för avgångsvederlag och naturligtvis omställningskostnader.Om det handlar om tusen personer som får gå är det en betydande uppsägning som i så fall görs. Jag säger inte att det inte finns möjligheter att minska och effektivisera i . Det ska vi alltid göra, , men jag tycker att man ska tänka sig väldigt noga för innan man med så kort varsel genomför en så pass dramatisk förändring som detta trots allt handlar om, detta efter att vi dragit ned anslagen med 500 miljoner sedan toppåret. Argumentet för att ha ett regeringskansli som ständigt verkar ha möjlighet att växa, och som kommer att kosta 1 miljard mer än det kostade 2006, skulle väl då vara att vi får goda underlag till den här typen av debatter.Trots att vi utgår från den typen av underlag blir de ifrågasatta i kammaren. Därför blir man lite frågande inför hur goda de egentligen är. Min siffra gällande hur många som behövt gå från skolan, vården och omsorgen är hämtad från regeringens statsbudget. Där hänvisas till , som räknar bort plusjobben och kompenserar för det och därmed hamnar på att ungefär 20 000 färre jobbar i skolan, vården och omsorgen jämfört med hur många det var 2006. Det är kostnaden för krisen. Den krisen har fått bäras i lärarrummen, i personalrummen inom äldreomsorgen och på sjukhusen - men inte i Regeringskansliet.Den oro som flera debattörer, inte minst finansministern, visar i denna debatt för vad som skulle hända om vårt förslag om att sänka kostnaderna för med 670 miljoner faktiskt skulle gå igenom är precis den oro som man inte bara känt utan som också blivit verklighet i skola efter skola, äldreomsorgsplats efter äldreomsorgsplats, sjukhus efter sjukhus. Där har det gjorts stora nedskärningar och krisen har betalats i form av människor som blivit arbetslösa. Det har skett med något slags idé om att det är bättre ekonomi att betala priset för en lärares arbetslöshet än att betala läraren för att undervisa.Om vi sänkte kostnaderna för byråkratin i med 670 miljoner skulle vi ha pengar över till att anställa ytterligare 1 500 lärare i svensk skola över hela landet. Jag tycker att det är en vettig prioritering.Jag sade i mitt första inlägg, fru talman, att det finns två saker folk är irriterade över när man har politiska möten över en kaffe och bulle ute i bygderna. Det ena är att byråkratin ökar. Det andra är att det görs dumma nedskärningar. Man tycker att det borde lösas på något annat sätt. En tredje sak som man är irriterad över är att politiker ibland har lite svårt att svara rakt på frågor.Jag har ställt en fråga och hoppas att jag nu kan få ett rakt svar. Behöver verkligen största regering? Dina siffror om är mycket intressanta, .