· GX10413 · 2010-06-08 17:12:36 — har ställt en rad frågor till utrikesministern angående bland annat klimatförändringen och handelsblockaden av . Interpellationen har överlämnats till mig.Det är en allvarlig fråga att folk isoleras från den globala gemenskapen när ledare i länder upprätthåller en politik som isolerar och låser möjligheter till utbyte. Här är vi helt ense. Det allvarligaste hotet kommer från auktoritära stater. Utan politiska och medborgerliga rättigheter minimeras människors möjlighet att påverka sin egen livssituation och samhället i stort. Yttrande- och föreningsfrihet är centrala för människors möjligheter att organisera sig och utkräva ansvar av sina stater samt vilka frågor det egna landets företrädare driver i exempelvis internationella klimatförhandlingar. I följande skrivelser klargör regeringen sin syn på dessa frågor: De globala utmaningarna PGU-skrivelse (skr. 2007/08:89 Globala utmaningar - vårt ansvar) och regeringens ställningstaganden i skrivelserna Frihet från förtryck (skr. 2008/09:11) och Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik (skr. 2007/08:109) liksom i relevanta policyer inom olika ämnesområden inom utvecklingssamarbetet, som exempelvis Förändring för frihet - policy för demokratisk utveckling och mänskliga rättigheter inom svenskt utvecklingssamarbete (UF2009/33076/UP) samt Pluralism, Policy för stödet till det civila samhället inom svenskt utvecklingssamarbete (UF2009/23647/UP).Klimatförändringarna påverkar livsförutsättningarna i hela världen. Kraftfulla åtgärder krävs för att minska koldioxidutsläppen och för anpassning till klimatförändringarna. Klimatförändringarna undergräver möjligheterna att minska den globala fattigdomen och uppnå en hållbar utveckling. Den politiska prioriteringen och mobiliseringen för att motverka klimatförändringarna och hantera dess negativa effekter, både på nationell och internationell nivå samt i andra länder, har varit och är fortsatt mycket angelägen för regeringen. har ingen avsikt att i internationella forum lyfta frågan om det hinder för det kubanska folkets möjligheter att bidra till att möta utmaningen av ett nytt klimat som den nuvarande handelsblockaden innebär. Vad gäller handelsblockaden av röstar och övriga EU emot denna vid omröstningen i FN. avser inte att medverka till att EU avskaffar den gemensamma ståndpunkten , eftersom inga framsteg har skett i beträffande respekt för de mänskliga rättigheterna, inga framsteg i demokratiutvecklingen samt inga frigivningar av politiska fångar. Jag hade inte väntat mig ett så här kort svar och ett sådant innehållslöst svar från ministern. Klimathotet är trots allt en fråga som ligger högt på dagordningen i alla internationella sammanhang. De flesta andra frågor relaterar på något sätt till den utmaning som ett förändrat klimat innebär, inte minst biståndsfrågor. Svält och fred är också områden som mycket starkt är kopplade till ett förändrat klimat. Jag valde två länder för att exemplifiera vad olika former av isolering kan innebära för ett enskilt land. blockeras från internationella samarbetsorgan av och som utsätts för en handelsblockad av USA.Jag hade förväntat mig att min första fråga om de globala kompetensförluster som rimligen uppstår när olika folk i olika länder utestängs från ett globalt samarbete skulle resultera i något eller några exempel från ministerns sida på hur isolering kan göra det svårare att samla alla krafter globalt för ett gemensamt mål. Ministern väljer i stället att helt gå förbi den frågeställningen, vilket jag tycker är väldigt synd. Jag försökte öppna för en diskussion i sakfrågan. I stället väljer ministern att, som högerregeringen generellt sett verkar göra, sätta på sig sina ideologiska glasögon.Trots att de flesta av EU:s länder insett att det är kontraproduktivt med en handelsblockad mot och egentligen vill förändra ställningstagandet håller och några få andra länder fast vid den gamla linjen. Konsensusprincipen inom EU gör att och några få andra länder kan stoppa en förändring.I sitt svar påpekar ministern specifikt att det allvarligaste hotet kommer från auktoritära stater. Även om det är oklart i ministerns svar vilka stater som åsyftas kan man dra en parallell till dagens debatt, där det ställs krav på en handelsblockad mot det auktoritära som genomför piratkuppsliknande angrepp på internationellt vatten. I det fallet väljer världssamfundet att inte införa någon handelsblockad med motiveringen att isoleringen skulle kunna göra till ett ännu farligare land i sin region. Var finns logiken i det?Det aktivt hindrar EU från att göra görs nu i stället på FN-nivå. FN arbetar aktivt för att stärka sina kontakter och utveckla sitt samarbete med många krafter på som arbetar med klimat- och miljöfrågor. FAO anser att det finns mycket kunskap att hämta från , speciellt på grund av den isolering man har varit utsatt för. De har varit tvungna att lösa många av de problem som kommer att drabba även resten av världen med anledning av klimatförändringarna.Genom att exempelvis odla livsmedel på hustaken, i trädgårdarna, i parkområdena och andra stadsnära grönområden har man lyckats minimera transportbehoven och därmed behovet av fossil energi. har många likheter med när det gäller demografi, utbildningsnivå, sjukvård och urbanisering med mera.På många sätt är likt ett modernt västerländskt land med snarlika problemställningar som man måste ta hand om och lösa. Att de politiska modellerna skiljer sig åt är en annan sak.Jag undrar varför ministern inte vill att vi i vårt land ska kunna ha en diskussion om villkoren för att alla folk i världen ska kunna få delta i arbetet med att möta klimatutmaningarna. Jag valde att ge ett relativt kort svar, eftersom jag ville hänvisa till hur vi har sett på just frihetsagendan och hur förtryck förstör för människor. har en helt annan utgångspunkt. Han vill häva EU:s politik gentemot och öppna upp för normalisering av relationer. Vi vill hålla fast vid den restriktiva politik och de ståndpunkter som finns. Man måste hantera lokala, regionala och internationella frågeställningar kring klimatförändringarna. Jag kan mycket väl se att det kubanska samhället har mycket kraft med mycket dugliga människor som möter de lokala klimatutmaningarna på ett bra sätt. Men att ta det som intäkt och diskutera grönt för att försöka få oss att häva EU:s politik mot tror jag är att göra friheten en otjänst. Jag tror nämligen att vi behöver fortsätta med den restriktiva politiken mot , för även om vi gav en röst skulle det inte bli en röst åt det kubanska folket utan en röst åt , hans bror och den elit som styr på Kuba.Därför vill jag inte ha det angreppssätt som och kanske alla på vänstersidan väljer: har vi en gemensam global utmaning, och ska man se över detta så att alla hanteras lika. Jag är lite rädd för vartåt det resonemanget leder. Vi har ju sett hur många av de människor som lever i förtryck också är de som kanske har sämst möjligheter att lokalt utöva inflytande för att göra miljön bättre. Människor tillåts inte ha yttrandefrihet, inte rätt att samlas, inte rätt att föra diskussioner.Därför tycker vi att det är så viktigt att lyfta fram frihetsagendan. Även om de globala utmaningarna kräver ett globalt anslag och ett globalt svar kan vi inte hoppa över detta. Det skulle, enligt mitt sätt att se det, inte vara så mycket värt att med anledning av den globala klimatutmaningen lätta på EU:s politik mot . Jag tror inte att det skulle hjälpa.Jag tror nämligen att vi behöver se till att stötta dem som vill ha en förändring till stånd på , eftersom de med demokratiska principer bättre skulle kunna företräda sitt land och vara delaktiga i att diskutera klimatutmaningen.Det är därför jag i mitt svar har valt att inte blanda ihop detta med EU:s gemensamma ståndpunkt, för vi är väldigt tydliga från den borgerliga regeringen: Vi vill hålla fast vid vår Kubapolitik. Vi har sett att när bland annat amerikanerna har försökt öppna upp så har förtryckarregimen på valt att svara med motsatt mynt genom att inte underlätta för de politiska fångarna. Vi har sett många svälta ihjäl för sin rätt att få uttrycka sig.Därför vill jag slå vakt om den uppfattning som vi har haft och också haft stöd för bland annat av Socialdemokraterna - som jag har uppfattat det, men det kan hända att vänsteralliansen är på väg i någon annan riktning nu - för den Kubapolitik som den borgerliga regeringen ärvde av Socialdemokraterna när man samarbetade med Miljöpartiet.Herr talman! Detta är mina utgångspunkter i den här mycket omfångsrika och intressanta interpellationen som just tar upp klimatutmaningarnas betydelse för att vi agerar på olika nivåer. Men jag tror inte att vi löser klimathotet om vi får fler förtryckarregimer och diktaturer i världen. Jag efterfrågar dels logiken i den svenska utrikespolitiken, dels ifrågasätter jag om det är så klokt att av ideologiska skäl utestänga länder från internationell samverkan just för att stötta utvecklingen av demokrati i länderna.När det gällde svensk medverkan på var den dåvarande regeringen väldigt noga med att peka på att engagemanget byggde på ett FN-mandat. På samma sätt är det med det hårt ifrågasatta USA-stödda kriget i . I debatt efter debatt upprepas det att vårt engagemang där bygger på ett FN-mandat. Men när FN med röstetalet ungefär 192 mot 187 kräver att handelsblockaden mot ska hävas, för så är det ju, är det beslutet i FN tydligen inte lika viktigt för . tillhör då de få länder som gör allt man kan för att motarbeta FN:s beslut.Jag undrar över logiken i den frågan. är FN viktigt, och ibland gör vi allt vi kan för att motverka deras beslut.Vi delar inte den kubanska regeringens syn på demokrati. Där är vi överens. Visst kan man vara kritisk till styret på . Men om det nu är så, som ministern uttryckte det, att det allvarligaste hotet kommer från auktoritära stater kan man undra vad det är som gör att skulle vara ett så mycket större hot än exempelvis . Såvitt jag vet hotar inte några av sina grannländer. Inte heller kapar man främmande länders fartyg på internationellt vatten. Däremot gör det, och de uppfattas av många av sina grannländer som en hotfull nation.Nu säger ministern i sitt interpellationssvar att det är en allvarlig fråga att folk isoleras från den globala gemenskapen. Det håller jag med om. Ministern säger också att det största hotet kommer från auktoritära stater. Det låter faktiskt på formuleringen som att ministern syftar på de auktoritära staterna och EU som de värsta hoten, men jag tror egentligen inte att det är det som är meningen, även om det är det som står där.Jag vill gå tillbaka till som 2007 beslutade att uppdra till samtliga nordiska regeringar att i internationella sammanhang arbeta med att lyfta fram frågan om klimatrelaterad migration i syfte att förebygga internationella konflikter när större migrationsströmmar kommer att röra sig även över nationsgränser.Just med anledning av detta tycker jag att det är märkligt att ministern inte kan tänka sig att medverka till en diskussion i vårt land om betydelsen av att alla världens folk behövs för att klara klimatutmaningarna. Det är en fråga som inte behöver beröra . Att ministern inte vill lyfta upp frågan om att alla världens folk borde medverka och är viktiga i klimatarbetet inom internationella forum, såsom faktiskt har rekommenderat de nordiska länderna att göra, betyder att ministern inte avser följa rekommendationen från Nordiska rådet.Att ministern sedan inte vill erkänna att just det kubanska folket skulle kunna vara viktigt på samma sätt som andra folk i världen för att klara de gemensamma utmaningarna tycker jag är mer en ideologisk och politisk ståndpunkt, och det har ju ministern vidimerat här. Den respekterar jag fullt ut. Den ståndpunkten får man naturligtvis ha, men jag tycker att om man ska dra en sådan slutsats om icke-roll i den globala gemenskapen skulle ministern åtminstone ha försökt svara på min första fråga. Den handlar om vilka förluster världssamfundet gör när det gäller resurser och kompetens när länder utesluts från att delta i att möta klimatutmaningarna.Om vi kunde ha en saklig debatt om problemet, behovet och lösningarna tror jag inte att det skulle vara så laddat att kunna inse att alla världens folk, även det kubanska folket, inte minst med tanke på den väldigt höga utbildningsnivå de har som ju förmodligen är den högsta i världen, skulle kunna bidra till att vara en lösning. Det är ju inte så att är uteslutet ur till exempel FN eller att inte har en chans att ta del i de klimatförhandlingar som sker inom FN:s ram. Tvärtom - är en stat som andra som är med i . Där handlar det inte om att exkludera.När nu gör sig till tolk för det kubanska folket och säger att de inte får ta del och att jag därmed vill utesluta det kubanska folket tycker jag att det är lite av ett retoriskt övergrepp. Jag ser nämligen en stor risk med att legitimera den kubanska regimen som jag tycker absolut inte företräder sina medborgare. Man förvägrar dem rätten enligt FN:s allmänna deklaration om de mänskliga fri- och rättigheterna, och man låter dem inte få ha sina möjligheter att fritt uttrycka uppfattningar, att kunna organisera sig och ta ansvar för klimathotet fullt ut.Jag är inte så säker på att bara för att man skulle upphäva EU:s sanktionspolitik eller att börja ha ett starkt engagemang med just skulle komma det kubanska folket närmare, givet att de styrs av en maktelit designad bröderna som håller landet i ett järngrepp.Jag blir lite förvånad över detta rättframma sätt att resonera av en ledande representant från vänsteralliansen som säger att vi helt och hållet från svensk sida ska ändra Kubapolitiken för vi går miste om så mycket kompetens.Jag vill hävda att det finns många andra sätt att hålla kontakt med kubaner, till exempel kubaner i exil och kubanska kvinnor. Vi försöker också genom utvecklingssamarbetet stötta dem som står upp och slåss för sin frihet, men vi talar också väldigt mycket med de kubaner som inte vill se att man normaliserar relationerna med . Jag har lyssnat mer på dem än på , för jag tror att det är klok politik.Herr talman! Vad gäller jämförelserna med och den fruktansvärda utveckling vi har sett var det en väldigt intressant debatt i kammaren i går där en del av detta togs upp. Det är väl ingen hemlighet att det ibland, tyvärr, i politiken och i världssamfundet har funnits en dubbel standard kring vissa olika ageranden. Det är jag är väldigt stolt över är att den borgerliga regeringen har en väldigt tydlig linje och tillhör de starkast kritiska rösterna mot agerande. Det var annorlunda under tid. Jag tror inte att det är någon skillnad i vår inställning till den kubanska regeringen. Ministern använder en mängd formuleringar; jag tror alltså att det här inte alls handlar om att ge den kubanska regeringen någon legitimitet.Jag tror att ministern blandar ihop saker lite grann. försökte ministern rätta till det, men det som jag tar upp handlar inte om att ge en röst. Jag tog upp som ett exempel. Där handlar det om att i det internationella sammanhanget ge en röst. Där är man så att säga portad av från internationella forum som FN till exempel. Jag tog upp två dimensioner på detta för att visa att olika typer av utanförskap skapar olika problem. Handel är en typ av problem. Isolering politiskt är en annan typ av problem. Det är intressant. Sedan har händelserna i utanför och skett . Det är också en dimension i de internationella relationerna. Min erfarenhet är, om jag tittar historiskt, att handel har varit den absolut bästa vägen att öppna dörren till slutna samhällen. Jag är förvånad över detta från just en borgerlig regering, som normalt sett är intresserad av frihandel och som ser att handel är ett viktigt instrument för att kunna komma in där politik inte kommer in. Så har jag uppfattat det. Min bild av borgerlig politik är att handel är ett viktigt instrument för att kunna komma in där politik inte kommer in. Det är också bakgrunden till att jag framställer denna interpellation. Jag tror alltså att det är oerhört viktigt att vi får alla med på båten när problemen blir svåra. Vi ser att klimatutvecklingen går snabbt, så det gäller att fort hitta former internationellt där vi kan få alla att vara medarbetare och att inte några sitter utanför. Jag tackar för en spännande interpellation. Det är intressant att en miljöpartist nu så starkt talar för handelns betydelse och utbyte mellan individer och institutioner som handeln bidrar till. Var drar man gränsen i fråga om när man legitimerar en regim, och hur öppnar man upp för handelns möjligheter att inte bara öka kontaktytor, kunskap och förståelse utan att också kunna öka välståndet? Det är en välkommen ståndpunkt från . Men det som vi har varit rädda för när det gäller denna interpellation är att detta används som en förevändning för att lätta på en restriktiv politik mot som syftar till att se till att vi kan få till stånd en röst för frihet och mot förtryck och därmed vara solidariska mot dem på som inte fullt ut tillåts vara med i det internationella klimatarbetet och som inte fullt ut tillåts göra sina röster hörda, vare sig på eller internationellt. Därför är jag tacksam för att vi fick en möjlighet att utbyta dessa synpunkter. Vi kommer att hålla fast vid den restriktiva politiken gentemot . Det finns också anledning att fortsatt resonera om hur man jobbar systemöppnande. Det är också därför som jag är stolt över att vi har borrat vidare i detta. Hur ökar man kontakter mellan människor? Hur får vi fart på utvecklingen? Vad är det som hämmar utveckling? Men det handlar också om hur vi kan jobba mer med en frihetsagenda, frihet från förtryck. Det var därför som jag refererade mycket till skrivelser i interpellationssvaret, just för att visa att vi har tänkt mycket på dessa saker och funderat på hur människor kan föras närmare varandra för att också möta de globala utmaningarna. Jag tyckte därför att detta var en intressant interpellation, och jag tackar för den.