· GX10301 · 2010-04-20 18:05:35 — har frågat mig om jag avser att vidta konkreta åtgärder i syfte att utöka antalet platser på arbetsmarknadsutbildningar.Det viktigaste målet för regeringen sedan den tillträdde 2006 har varit att få fler i arbete och färre utanför arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att uppnå målet, och ungdomar är en viktig målgrupp för detta arbete.Vad gäller jobbgarantin för ungdomar så är den utformad mot bakgrund av den forskning som visat att tidiga programplaceringar bör undvikas för ungdomar eftersom dessa kan leda till inlåsning och lägre sökaktivitet. erfarenheter visar också att arbetsmarknadspolitiska program för ungdomar inledningsvis bör inriktas på att upprätthålla en hög sökaktivitet och att ge coachning och vägledning.När ungdomarna är inskrivna i jobbgarantin för ungdomar kan de få ta del av aktiva insatser som till exempel praktik , även om man i normalfall ska ägna de tre inledande månaderna i garantin åt fördjupad kartläggning, studie- och yrkesvägledning och jobbsökaraktivitet med coachning. I de fall Arbetsförmedlingen bedömer att den bästa insatsen är en arbetsmarknadsutbildning finns i nuvarande regelverk inga hinder för att personen anvisas till en lämplig kortare utbildningsinsats. Arbetsförmedlingen har möjlighet att upphandla de utbildningar som behövs, och från kan ungdomar även anvisas till en studiemotiverande utbildning inom folkhögskolan.Det offentliga utbildningsväsendet har också en viktig roll för att ungdomar ska förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden. Med denna utgångspunkt presenterade regeringen i budgetpropositionen en omfattande utbildningssatsning, som bland annat innebär fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning (yrkesvux) och eftergymnasial yrkesutbildning samt 10 000 nya högskoleplatser inklusive studiestöd.Arbetsförmedlingen har möjligheter att vidta de åtgärder som bedöms mest lämpade utifrån den arbetslösa individens förutsättningar. Jag ser därför inte någon anledning att vidta några särskilda åtgärder med anledning av fråga. Regeringen följer däremot mycket noga utvecklingen av ungdomsarbetslösheten och prioriterar ungdomars möjlighet till fortsatta studier och utveckling av kompetens. Tack, , för svaret! Bakgrunden till min interpellation är att jag tillsammans med några av mina kolleger gjorde besök på Arbetsförmedlingen för att titta på vad de arbetslösa ungdomarna gör när de är inskrivna i jobbgarantin för unga.I slutet av februari var 712 arbetslösa ungdomar i kommun inskrivna i jobbgarantin för unga. Av dessa 712 ungdomar är det 9 personer som går någon form av utbildning, 266 personer som har jobbsökaraktivitet med coachning, 34 personer som har arbetspraktik och 327 ungdomar som inte har någon aktivitet alls.Som jag har sagt tidigare visar all erfarenhet att långa tider av passivitet fördröjer inträde på arbetsmarknaden medan aktiva åtgärder skyndar på möjligheten för den arbetslösa att få jobb.Nu visar statistik att antalet platser i arbetsmarknadsutbildningar inte har varit så litet . Utbildningsbehovet bland ungdomar ser visserligen olika ut, men erfarenheter från tidigare jobbkriser visar att arbetslösa personer som får möjlighet att höja sin kompetens via exempelvis arbetsmarknadsutbildningar också har en snabbare väg till jobb.Min fråga till arbetsmarknadsministern var om han är beredd att vidta konkreta åtgärder i syfte att utöka antalet platser på arbetsmarknadsutbildningarna. Utifrån det skriftliga svar som jag har fått från arbetsmarknadsministern tror jag att man kan säga att svaret nog var nej, att han inte tänker vidta några åtgärder. Man kan konstatera att var antalet platser i arbetsmarknadsutbildningarna 13 000. Det var i en så kallad högkonjunktur. , , är antalet platser i arbetsmarknadsutbildningarna 6 000 i en lågkonjunktur. Vi vet dessutom att företagen aktivt säger att det finns bristyrken och att man har svårt att få tag på folk med rätt kompetens.Jag har tittat på hur det ser ut bland ungdomarna. Hur ser det ut i landet, och hur ser det ut i ? I landet som helhet var det ungdomar som gick arbetsmarknadsutbildningar. har det ökat med en person, så det är 272 som går arbetsmarknadsutbildningar. I kommun var det 20 som gick arbetsmarknadsutbildningar , och är det 14 personer. Det visar i alla fall, tycker jag, att man inte har satsat på arbetsmarknadsutbildningar bland ungdomar.Jag säger som jag sade tidigare: Ungdomar ser väldigt olika ut och har olika förutsättningar. Jämför man med hur många vuxna som har gått arbetsmarknadsutbildningar ser man att antalet som får gå arbetsmarknadsutbildning har ökat. Bland de vuxna i kommun har antalet ökat från 216 till 338, och jag inbillar mig att även en 23-24-åring kan tillgodogöra sig en arbetsmarknadsutbildning och därmed ha större chans att få ett jobb.Min fråga är: Varför bedömer arbetsmarknadsministern inte att antalet arbetsmarknadsutbildningar behöver ökas så att fler ungdomar får en aktiv insats och ett aktivt stöd och därmed kan komma ut i arbete? Varför ska 327 ungdomar inte ha någon aktivitet alls? Jag har några infallsvinklar på detta. Det första är att erfarenheterna från det gamla kommunala ungdomsprogrammet och ungdomsgarantin, som utvärderades av och väldigt många andra, var att resultaten var väldigt dåliga. De låste in ungdomar och fördröjde inträdet på arbetsmarknaden, och det var också det som var resultatet i de här undersökningarna.En annan infallsvinkel är att ungdomars arbetslöshet generellt sett är kortare än äldres. Vi vet, som jag sade i en tidigare interpellationsdebatt, att hälften av alla registrerat ungdomsarbetslösa har nytt jobb även i dessa dåliga tider.Dessutom ska man inte glömma bort att vi har försökt skilja på den arbetsmarknadspolitiska utbildning som vi har inom ramen för arbetsmarknadspolitiken, det vill säga som Arbetsförmedlingen handlar upp och/eller genomför, och den yrkesutbildning som genomförs i det ordinarie skolsystemet. Vi har gjort prioriteringen att det är vettigare att låta utbildningssystemet stå för de längre utbildningarna. Det finns tre goda skäl till det, som jag ser det.Det första är att man måste ha rätt pedagogisk kompetens för att genomföra de här utbildningarna. Vi bedömer att den finns i det ordinarie utbildningssystemet i större omfattning än hos Arbetsförmedlingen.Det andra, som inte ska underskattas, är att om man går en utbildning i Arbetsförmedlingens regi får man inget utbildningsbevis, och man får heller inget betyg. Det får man i det ordinarie skolsystemet. Jag tycker ändå att om man begär av ungdomar att de ska tillbringa i skolbänken är det inte orimligt att de får ett bevis på att de har gått igenom en sådan utbildning och att de får ett betyg som gör att de blir mer attraktiva för arbetsgivare.Det tredje är att det kostnadsmässigt är ungefär dubbelt så dyrt att genomföra motsvarande utbildning inom ramen för arbetsmarknadspolitiken som det är inom ramen för utbildningssystemet.Det finns alltså tre goda skäl till att ha de långa utbildningarna i utbildningssystemet och de kortare utbildningarna som är mer direkt riktade till att få ett arbete inom ramen för arbetsmarknadspolitiken.Eva-Lena säger att vi har 6 000 platser och att det är betydligt färre. Ja, det är 6 000 platser , vilket innebär att det är fler personer som omfattas.Låt oss göra ett tankeexperiment. Om det var 6 000 platser är det 24 000 personer som omfattas av möjligheten att få denna extra tilldelning, så att säga. På det sättet är det fler personer som omfattas även om antalet platser var mindre. utökar vi dessutom antalet platser för att ge fler personer tillträde. Det här är naturligtvis viktigt att göra som en konjunkturåtgärd. Så har det sett ut. Man har dragit ned på volymerna när det varit goda tider, och man har dragit upp volymerna när det varit sämre tider. Problemet var att Socialdemokraterna inte drog ned under förra högkonjunkturen utan väntade alldeles för länge.Det är det ena som man kan säga. Det andra är det som tar upp i sin interpellation om att titta på vad de som finns i garantin får för olika insatser. Jag säger som jag har sagt hela vägen att vi inte styr med volym. Vi säger inte till Arbetsförmedlingen att det ska vara 12 815 personer eller vad det nu kan vara i någon viss typ av utbildning. Vi säger: Gör en individuell bedömning. Det är det man ska ägna sig åt i början. Om arbetsförmedlaren tillsammans med den enskilde bedömer att här är en person som snabbt kan få ett jobb genom en tremånadersutbildning eller något i den stilen, då finns det resurser för det, och då kan man också göra det.På det sättet är det en individuell bedömning som jag inte ska styra över, utan det måste våra kompetenta arbetsförmedlare tillsammans med de enskilda unga göra.Jag skulle gärna se att vi utvecklade Arbetsförmedlingens roll och syfte till att bli mer av allmän vägledare och inte bara peka på det som finns inom arbetsmarknadspolitikens område. Man skulle också kunna coacha och visa rätt i utbildningssystemet. Det tror jag att alla skulle tjäna på.Det viktigaste är att det finns gott om erfarenheter, att se till att ungdomar söker arbete i början av arbetslöshetsperioden och att de sedan har möjlighet att få den individuella hjälp och aktivitet som de behöver när tiden har passerat . Jag ska börja där arbetsmarknadsministern slutade. Det är viktigt att ungdomar är aktiva och söker jobb. Ja, det är därför vi tycker att det är viktigt att det inte ska kunna gå de får en aktiv insats. Att få en jobbcoach som man kan träffa kan vara bra för en del arbetssökande ungdomar, men för en del räcker inte det, utan de behöver ha en helt annan typ av aktivitet.En av de saker som det fanns kritik mot i de tidigare arbetsmarknadspolitiska programmen för ungdomar var att insatsen kom så sent. Det tog så att få i gång dessa ungdomar som fick gå och vänta i tre månader.Jag var jättekritisk mot den tidigare regeringen när det gällde just att man skulle vänta så länge för att få insatser för ungdomar, och jag är lika kritisk mot den borgerliga regeringen som gör precis på samma sätt. Det är ett misstag. Alla behöver inte ha några insatser, men de som behöver det måste få stöd . Det är därför som jag tycker att det är beklagansvärt att 327 ungdomar är inskrivna i jobbgarantin utan att ha någon aktivitet alls. Det innebär att man alltså kan gå utan att egentligen vara aktiv. Söka jobb kan man säkert göra, men om ingen hjälper en och ger det stöd som man behöver ha kan det vara svårt.Jag försökte lyfta upp det faktum att det finns en utbildning som vi vet har varit framgångsrik, och det är arbetsmarknadsutbildningen.Jag blir lite förvånad, fru talman, när nästan får det till en positiv faktor att man har halverat antalet platser på arbetsmarknadsutbildningen från 13 000 till 6 000 nu när vi befinner oss i en lågkonjunktur med en arbetslöshet på 9 procent.I den förra interpellationsdebatten fick jag inte svar av arbetsmarknadsministern, men det vore intressant att höra: Anser han att det råder massarbetslöshet i ? Jag anser att det gör det. I alla fall är det en väldigt hög arbetslöshet. Då är det intressant att höra vad definitionen är nu eftersom man i oppositionspolitik 2006 beskrev en massarbetslöshet.Jag har pekat på den här aktiviteten och att jag tror att många ungdomar behöver ha stöd. Jag tycker att det är viktigt att man är aktiv och att man får ett aktivt stöd. Jag tror att arbetsmarknadsutbildning är viktigt. Jag tror också att det är viktigt att de arbetslösa ungdomar och vuxna som behöver stöd i vidareutbildning också får det stödet.Fru talman! Arbetsmarknadsministern lyfte upp det faktum att man har satsat mer på utbildning, men min bild är att man har dragit ned på komvux och inte alls är uppe i samma siffror som 2006. Även när det gäller detta kan väl arbetsmarknadsministern förtydliga vad han menade med en offensiv satsning på det ordinarie utbildningssystemet? Arbetsmarknadspolitiken kan ju egentligen bara sopa upp efter andra problem eller misslyckanden - kriser eller misslyckanden i skolsystemet. Det som faktiskt ger arbete är naturligtvis att det finns företag som har möjlighet att anställa och som har kunder som de kan sälja sina varor till.Under tiden som man är arbetslös kan man resonera runt vad som är den bästa vägen tillbaka. Jag delar naturligtvis kritik mot de gamla kommunala ungdomsprogrammen och ungdomsgarantin. Men problemet med dem handlar inte så mycket om att man kom in sent i dem utan att de fördröjde inträdet på arbetsmarknaden. Det var det som var problemet.Det är klart att det då skulle vara fel av mig att säga att vi, när vi vet att hälften av alla registrerat ungdomsarbetslösa får jobb , ska stoppa in dem i något program någonstans där de absolut inte kan få ett arbete. På det sättet är det faktiskt bra att man upprätthåller en sökaktivitet tidigt.Jag vänder mig lite mot att man skulle gå helt passiv och inte ha någonting att göra. Man får en coach, man får hjälp och man får stöd även , och man får hjälp av en arbetsförmedlare. På det sättet är det inte en inaktivitet, utan det är en aktivitet koncentrerad på att söka de arbeten som faktiskt finns.När det sedan gäller vilken typ av insats man får inom ramen för jobbgarantin för unga kan egentligen varken eller jag bedöma vad det är som leder till arbete snabbast. Utgångspunkten är att arbetsförmedlaren och coachen tillsammans med den enskilde ska kartlägga vilken som är den snabbaste vägen tillbaka till arbetsmarknaden och då lägga upp en plan där utbildning kan vara och är ett instrument som man har rätt att få och där det finns resurser för det i den mån man bedömer att det är viktigt och bra och ger snabbast resultat.Nu håller IFAU på med två utredningar som kommer där man tittar på effektsambanden. Det ska bli väldigt kul, nyttigt och bra att ta del av dem för att se om det finns förbättringspotential. Om det gör det ska vi naturligtvis ta till oss det.Jag tycker att det är positivt - för att gå tillbaka till fråga - att det är betydligt fler personer som har tillträde till arbetsmarknadsutbildningar än vad det var . Det är det därför att vi har kortare utbildningar inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Kortare utbildningar innebär att det med samma antal platser blir fler personer som kan ta del av dem.Om vi hade 6 000 platser innebär det med tre månaders utbildningar att det är 24 000 personer som får tillträde, och 24 000 är mer än 13 000. På det sättet är det fler personer som får ta del av detta.Sedan kan man fråga sig: Är det inte viktigt med långa utbildningar? Ja, det kan det vara. Åter menar jag att det är rimligt att det sköts inom ramen för det ordinarie skolsystemet, där man får ett utbildningsbevis, ett betyg, där man har den pedagogiska kompetensen och där kostnaden dessutom är hälften så stor. Det är ett bättre sätt att använda de allmänna resurserna. På det sättet kan man inte se antalet platser inom arbetsmarknadspolitikens område isolerat, utan det måste tittas på i samband med att man tittar på utbildningssystemets volymer. 10 000 extra högskoleplatser, 10 000 extra platser på komvux, yrkesvux och yrkeshögskola, ytterligare ett par tusen platser inom folkhögskolesatsningen och så vidare är investeringar som är vettiga och bra att göra i lite sämre tider.Räcker det? Det är en relevant fråga. Skulle vi ha gjort mer? Ja, det kan man naturligtvis diskutera. Jag tror inte det . Vi hade en prognos på arbetslösheten i budgeten för bara på . är prognosen , det vill säga att det som vi trodde för bara skulle bli en katastrof ser ut att bli ett jobbigt läge som vi har att handskas med. Men det är inte den typen av katastrof som vi kunde ha förväntat oss att det skulle bli med tanke på hur illa det såg ut i världsekonomin . Det dröjer sig kvar en fråga i interpellation efter interpellation. Vi har över 9 procents arbetslöshet. Det är en hög arbetslöshet, mycket högre än då den moderata oppositionen sade att vi hade massarbetslöshet i . Jag skulle gärna vilja veta hur arbetsmarknadsministern i definierar 9 procents arbetslöshet. Är det massarbetslöshet vore det välkommet att man definierade det.Jag kan inte se att det är positivt att färre får gå arbetsmarknadsutbildning. Det är så jag har uppfattat den rapport som kom och som redovisades. Det som redovisas som fakta från Arbetsförmedlingen är att det var 14 personer i som fick gå arbetsmarknadsutbildning, medan det var 20 personer. Det är 2 311 ungdomar i program- och aktivitetsstöd, och var det 1 224. De är alltså nästan en fördubbling i program- och aktivitetsstöd, medan antalet personer som får gå arbetsmarknadsutbildning minskar.Det är fakta. Fakta är också enligt Arbetsförmedlingen att 372 ungdomar inte har någon aktivitet alls. Jag tycker att det är alarmerande. Jag förstår att arbetsmarknadsministern inte här och kan tala om vad dessa 372 skulle göra och att Arbetsförmedlingen naturligtvis måste bedöma det. Men svaret blir att man inte har någon aktivitet. Det är det jag har försökt peka på.Jag tycker att det är viktigt att satsa på arbetsmarknadsutbildningar därför att vi vet att det finns bristyrken och att många företag säger att de inte får tag på personer med rätt kompetens. Vi ser att antalet vuxna som får arbetsmarknadsutbildningar ökar, men inte ungdomar. Det tycker jag är synd. Det är riktigt - vi har ungefär 100 000 fler arbetslösa än 2006. Vi har haft den värsta finanskrisen som har sköljt över världen. Nio av tio länder i världen hade en negativ tillväxt . Det drabbar det svenska näringslivet hårt. har vi fler sysselsatta än 2006. Mellanskillnaden beror på att vi har stora ungdomskullar och många andra som har sökt sig ut på arbetsmarknaden.Jag håller helt med om att vi har ett stort arbete framför oss, alldeles oavsett om det är eller jag som står på den här sidan, med att se till att nå målet full sysselsättning, inte 80 procents sysselsättningsgrad som er partiledare pratar om utan full sysselsättning. Alla som vill och kan arbeta ska ha tillträde till arbetsmarknaden.Därför är jag glad att det är både fler personer och fler platser i arbetsmarknadsutbildningar än vad det har varit på . Exakt vilka insatser som görs och vilken väg tillbaka som är bäst lämpad för den enskilde bedöms av Arbetsförmedlingen och arbetsförmedlarna tillsammans med de enskilda personerna.När vi har frågat i den här frågan varför det på papperet ser ut som att det är många personer som inte har någon aktivitet är svaret delvis att det är en enskild ögonblicksmätning, vilket innebär att en stor del av de här personerna befinner sig mellan två aktiviteter. Man kanske hade en aktivitet ena veckan och kommer att ha en aktivitet . Det finns en sådan stor grupp, och exakt hur stor den är vet inte jag. Det gör att bilden är mer mångfasetterad än så.Jag tycker att det viktigaste är att ungdomarna ska känna att det finns en framtid och att det finns ett hopp. De kommer att behövas på arbetsmarknaden. Det finns vägar tillbaka om man är registrerad arbetslös. En del går via kortare arbetsmarknadsutbildningar inom ramen för arbetsmarknadspolitiken; det finns resurser för det. En del går via det ordinarie utbildningssystemet där det också finns resurser för det. Till syvende och sist kommer de inte att få ett jobb förrän det finns företag som anställer och som ser positivt . Därför måste vi ha en bra politik på andra områden.