· GY1047 · 2010-12-22 09:40:58 — har frågat mig 1.om jag avser att ta initiativ till att ändra strategi när det gäller att få frigiven,2.om så är fallet, om jag avser att även i EU-kretsen ifrågasätta bristande efterlevnad av människorättsklausulen i Cotonouavtalet.Som interpellanten påpekar har jag behandlat denna fråga bland annat i svar på riksdagsfrågor och i en interpellation . långvariga fångenskap är djupt bekymmersam och en fråga med hög prioritet för regeringen. Det finns starka humanitära skäl som talar för att ska friges. Vi lägger ned stora ansträngningar för att få honom frigiven. För att nå detta mål arbetar vi med många olika medel, uppslag och kontakter. Med anledning av andra fråga vill jag säga att EU, inom ramen för den så kallade artikel 8-dialogen, regelbundet tar upp mänskliga rättigheter med . Det är förståeligt och välkommet att och andra riksdagsledamöter engagerar sig för sak. Regeringen delar den djupa frustration och oron över att han efter fortfarande hålls fängslad. Jag konstaterar att utrikesministern inte lär ha fått skrivkramp när han författade detta svar. Det var kortfattat. Men jag hade kanske inte förväntat mig så mycket mer heller. Det är samma svar som vi har fått . Det som jag som sitter i utrikesutskottet hade hoppats på var att vi åtminstone i utskottet hade fått mer information. Då hade vi inte behövt ta diskussionen här i kammaren. Detta handlar inte bara om ett konsulärt ärende som man kan få uppfattningen att det handlar om när man hör debatten, utan det handlar om så mycket mer. Det handlar om ett land som är en av världens värsta diktaturer där en svensk medborgare sitter fängslad för att han har arbetat för en regimkritisk tidning. Utrikesministern säger ingenting om han tänker ändra strategi. Vi har använt den tysta diplomatin . Vi har inte kommit någonvart med det. Enligt Wikileaks, där man kan få läsa mycket, har vi tydligen haft någon kontakt med i denna fråga. Jag ser att utrikesministern ser frågande ut. Där kunde man även läsa någonting om att vi också har talat med kommissionen om att eventuellt dra in bistånd eller andra utvecklingsinsatser när det gäller . Det är den vägen vi skulle kunna gå. Ministern sade i föregående interpellationsdebatt att han inte tror på ekonomiska sanktioner. Men jag tror faktiskt att det skulle kunna handla om ekonomiska sanktioner i detta fall. Då handlar det inte bara om , utan det handlar om så många andra människor också. Afrikanska kommissionen för mänskliga rättigheter fällde för brott mot de mänskliga rättigheterna på grund av den tortyr som och 17 andra journalister utsätts för i eritreanska fängelser. Så visst finns det en anledning för oss att ändra strategi och att vi också i EU-kretsen försöker använda oss av sanktioner genom att till exempel bryta partnerskapsavtalen med . Där finns det en artikel, som ministern nämnde, men det räcker inte med att bara ta upp detta och säga att vi tycker att det är viktigt med mänskliga rättigheter när man talar med . Om det är fråga om grava brott mot de mänskliga rättigheterna har man också möjligheten att bryta avtalet eftersom det är ett avtalsbrott från sida att inte leva upp till de förväntningar som EU har i denna fråga. I partnerskapsavtalet finns också diskussionen om att ta tillbaka de så kallade illegala migranterna som kommer till EU. Det är någonting som vi har med i alla avtal, även med , och det är en fråga som är viktig för och som kan vara pådrivande i den frågan. Det gäller också . Det är märkligt att vi i partnerskapsavtalen har med frågan om att de ska ta tillbaka människor som har flytt deras land på grund av att dessa människor till exempel har försvarat mänskliga rättigheter när vi vet hur människorättsförsvarare behandlas i . Jag tycker att det är mycket i detta partnerskapsavtal som borde ifrågasättas. Det är det som jag skulle vilja att ministern gör. Den tysta diplomatin har inte funkat. Men vi måste sätta press på att leva upp till de mänskliga rättigheterna för allas skull, inte bara för skull. Jag ska ta upp en annan fråga. Vi ger alltså stöd till regimen, kan man säga, genom förmånliga avtal. Men när en eritreansk radiostation i exil sökte stöd fick man inte det. Efter försvinnande 1945 finns det nog inget enskilt öde som har drabbat en svensk som har engagerat så mycket som öde. Det är djupt humanitärt. Jag noterar att han har suttit fängslad i och ett kvartal. Det är en mycket lång tid.Herr talman! Man kan också se att antalet motioner som handlar om engagemanget för fallet är fler än i något annat fall. Det gäller i stort sett alla partier. Något parti har inte motionerat , men jag vet att alla partier likväl är engagerade i denna fråga. Exempelvis som sitter här har tidigare skrivit mycket bra motioner i denna fråga. Detta tackar jag så mycket för, inte minst av den anledningen att jag numera har fått efterträda i som ordförande i den lilla som vi har här i . Jag har egentligen bara en enda fråga till utrikesministern och den gäller det engagemang som finns för , och det skulle vara bra om utrikesministern just här kunde försäkra oss om att de besparingar som vi har förstått är nödvändiga inom under inga omständigheter kommer att gå ut över ansträngningarna att få just frigiven. Det skulle vara ett besked om att det är en viktig prioritering att man gör detta. Sedan är det en annan sak hur det ska gå till. Men inga kostnadsaspekter får ta bort någon möjlighet att försöka få honom frigiven. Min fråga till utrikesministern är: Kan vi få en försäkran om att det inte blir några restriktioner i fråga om de ansträngningar som vi kan göra i detta avseende? I den senare delen kan jag försäkra att det inte kommer att vidtas några åtgärder vad gäller de personer som direkt arbetar med detta fall. Däremot ska man vara medveten om att det nu sker neddragningar i olika delar av världen och när det gäller allmän reseverksamhet och allmän kontaktverksamhet. Jag har tidigare formulerat mig som så att vi vänder på varje sten i detta fall som vi är medvetna om. hittar vi plötsligt stenar som vi inte var medvetna om. Det här kan påverkas av att vi får en allmän neddragning av aktivitetsnivån i olika delar av världen i olika sammanhang. Det är absolut icke avsikten med vare sig det beslut oppositionen har fattat eller med det sätt som vi försöker verkställa detta. Men man ska vara medveten om att ju mindre aktiva vi är ute i världen när det gäller kontaktsökande - också på ställen där det inte alldeles uppenbart har med detta att göra - kan det innebära att vi missar en och annan tråd och en annan sten, stor eller liten, som vi annars hade kunnat vända på. Det är det ärliga svaret på frågan.Vi vänder på varje tänkbar sten, . Det är många stenar vi har vänt på. En del av dem är relativt uppenbara, och en del av dem är mindre uppenbara. Det kommer vi att fortsätta med.Samtidigt vill jag säga att detta är i första hand ett humanitärt ärende. Det är fråga om en enskild lidande individ, som både borde ha tillgång till läkarhjälp och ha rätten till sin frihet. Jag tror inte att det skulle vara produktivt om vi som vi säger att det här är ett humanitärt ärende avbryter humanitär hjälp till de människor i övrigt som lider i . Här är vi tillbaka till den grundläggande frågan om ekonomiska sanktioner igen. Det bistånd som sker från EU:s sida till är i huvudsak inriktat på livsmedelssäkerhet, förutom institutionsbyggande och annat. Det handlar om att hjälpa människor som annars skulle ha svultit, omkommit av hunger eller något sådant. Det är humanitärt befogat. Om vi ska visa att vi är humanitärt engagerade, för att också på det sättet underlätta möjligheter att vända på stenar, tror jag inte att man kan vända andra humanitära hänsynstaganden i ryggen. Jag är helt övertygad om att det skulle vara en kontraproduktiv politik.Generellt sett vad gäller ekonomiska sanktioner är det bara att notera det som jag utgår från att själv har uppmärksammat, nämligen att har avbrutit samarbetsprojekt med EU därför att de anser att de får bättre tillgång till pengar från andra håll. Det visar väl att just det instrumentet, om någon skulle ha levt i illusionen att det är verksamt, fungerar knappt.Då återstår en lång rad andra sätt att arbeta med. Jag kan försäkra att vi kommer att fortsätta att satsa mycket betydande resurser på att vända alla de stenar vi är medvetna om, de stenar som vi kanske har vänt tidigare och behöver vända igen, och kanske en och annan sten som vi i sökandet plötsligt hittar och som vi inte var medvetna om . Det är bra att utrikesförvaltningen och regeringen har vänt så många stenar. Det som är problemet för oss som sitter i är att vi inte har fått någon direkt information om alla dessa stenar som det har vänts på. Vi får bara veta att frågan är humanitärt angelägen, att den är viktig och att man gör allt man kan. Sedan kan man inte säga mer eftersom det är sekretessbelagt etcetera.I utrikesutskottet kan vi diskutera frågan och i förväg tala om att det ska vara sekretess. Vi skulle kunna få mer information om vad som faktiskt görs. Då hade utrikesministern sluppit svara på så många interpellationer i just den här frågan.Utrikesministern säger att det handlar om ett humanitärt ärende. Det är ett oerhört humanitärt ärende, som inte är ensam. Det finns många humanitära ärenden i . Det är ett land som vi skickar tillbaka flyktingar till så att de ska hamna i samma situation som har gjort - tyvärr.När det gäller biståndet tycker jag att det är viktigt att vi ger humanitär hjälp till de människor som är drabbade av regimen, men det som är viktigt är att vi inte uppmuntrar regimen med en massa morötter, till exempel partnerskapsavtal, som kommer regimen till del på ett sätt som inte är bra. Om regimen inte vill ha relationer till oss utan väljer andra partner får vi försöka vända oss till dessa andra partner och ha en dialog med dem. Det är kanske inte så himla lätt, men det är inte omöjligt. Om man vänder på alla stenar är också det en sten man måste vända på.Det finns en sak jag inte förstår. Radiostationen i har sökt bistånd från Sida för att kunna sända i . Vi vet att det faktiskt inte är någon censur på Internet i . Människor i kan lyssna på radiokanalen. Sida ville bevilja bistånd, men UD sade nej. Det kan jag inte förstå. Om ministern tycker att det är viktigt att biståndet når människorna i , varför säger nej till att ge den hjälpen via Radio , som finns i och som sänder också i ? Det är märkligt, och det vill jag ha svar på.Det här handlar om många olika människor. Det finns en maktfullkomlig president som tycker att han inte behöver någon annan i världen, och det finns ett folk som lider oerhört mycket under bördan av en sådan president. Det viktigaste av allt är att vi måste sätta stor press genom EU och FN, och alla vägar som finns, på för att få dem att respektera de mänskliga rättigheterna, att släppa , släppa alla de andra journalisterna och alla de andra samvetsfångarna i landet. Det handlar naturligtvis om mycket annat också, men det är en början. Någonstans måste vi sätta press på . Det är alldeles ypperligt om det kan ske med hjälp av ekonomiska sanktioner. Det går inte att bara ge morötter, ibland måste piskor användas. Vad gäller de ekonomiska sanktionerna finns det en skillnad i syn mellan den regeringen företräder och den som företräder i nästan varje tänkbar konflikt. ((MP): !)Förlåt! Jag ber om ursäkt. Få det fört till protokollet att jag ber om ursäkt för detta allvarliga övergrepp!Det är bara att konstatera att jag inte tror att den vägen är framkomlig.Bodil Ceballos, , antydde andra möjliga stenar. Jag kan försäkra att de stenar hon antydde tillhör självfallet de stenar vi har vänt på och fortsätter att vända på. Det finns åtskilliga därutöver.Vad gäller frågan om information kan jag konstatera att som utrikesminister har utrikesutskottet eller aldrig begärt någon information i frågan. Man har tyckt att den offentliga debatten är mer intressant. Jag är inte alldeles övertygad om att så är fallet.Samtidigt som vi arbetar med detta mycket ömmande humanitära fall - det är vad det är - har vi en strävan efter en dialog med i andra frågor. Vi har en gränskonflikt mellan och som kan blossa upp igen och leda till väpnade konflikter. Det är en gränskonflikt där folkrätten ligger på sida, vilket inte är alldeles uppskattat i , men det råkar vara något som FN har konstaterat.Det finns konflikthärdar och utmaningar icke minst vad gäller och vad gäller och i största allmänhet på , där är en mer eller mindre konstruktiv, mer eller mindre destruktiv, aktör och där vi har anledning att söka en dialog med dem i de frågorna också. Den agenda som vi har med är självfallet påverkat av detta humanitära fall - det vore konstigt att säga något annat - men den är bredare än så. Jag tycker att det är viktigt att detta sägs.Fall av den här arten är humanitärt ömmande och ägnas betydande resurser inom utrikesförvaltningen. Det kommer vi i mån av möjligheter att fortsätta att göra. Men det ligger också i sakens natur att en del av den dialog vi för med en del regimer som Wikileaks ännu inte har nått kanske är av den naturen att förtrolighet är det bästa sättet att nå framgång. Det är inte säkert att förtrolighet är en garanti för det, men jag tror nästan att det är en garanti för att man inte ska lyckas om man med den typen av regimer för hela dialogen i offentlighet. Jag vet av erfarenhet att det inte går. För regeringens del är det möjligheten att uppnå det vi strävar efter som är vägledande i varje steg vi tar i denna fråga. Det är där vi är lite oense. Jag menar att man måste använda sig av den tysta diplomatin när det fungerar, men när man ser att det faktiskt inte fungerar måste man ta till andra metoder. Där är ekonomiska sanktioner en sådan metod som skulle kunna ge möjlighet att faktiskt vara en påtryckare när det gäller den här regimen.Om man kan få ekonomiska sanktioner, minskad handel, etcetera på en mer omfattande nivå så att man har hela FN-systemet med sig, även de nya partnerna till , är det så mycket bättre. Jag fattade det ändå så, även om det var lite kryptiskt, att regeringen vänder även på de stenarna i det här fallet. Om jag har förstått ministern rätt vänder han även på stenen att också tala med andra "kompisar" till Eritrea.När det sedan gäller den här förtroligheten, om man säger så, tycker jag att det vore bra om ministern ändå kom till utrikesutskottet och berättade vad som faktiskt görs så att vi vet det, eller kanske till vängruppen för så att de faktiskt vet vad som sker. får vi bara samma svar . Vi vet egentligen ingenting. Vi vet bara att regeringen gör allt den kan, att det här är humanitärt angeläget, att det är jätteviktigt och att det läggs stora resurser på det. Mer än så får vi aldrig veta. Det vore mycket värdefullt om ministern, kanske nästa gång han kommer till utrikesutskottet, faktiskt berättar vad som har hänt och vad som sker framöver. Jag kan ta upp det med utskottskansliet och be dem bjuda in ministern för en sådan föredragning. Låt mig till slut bara säga att det ligger i sakens natur att vi talar med många. Vi talar med praktiskt taget alla som man kan tänka sig i den här frågan. Sedan får fantasin sätta gränsen för hur långt detta kan sträcka sig. Men jag kan säga att nätet har kastats med en betydligt mycket större bredd än vad vi normalt brukar använda oss av i svensk utrikespolitik.Därmed vill jag också säga att vi har olika meningar vad gäller ekonomiska sanktioner. Det brukar vi ha. I övrigt lyssnar vi på varje tänkbart uppslag från stödgrupperna och andra. Jag är inte medveten om något uppslag, med detta undantag, som vi inte har prövat. Jag kan försäkra att vi har prövat många uppslag som stödgrupper och andra inte ens har kommit på tanken att vi skulle kunna göra.