· GX10232 · 2010-02-16 15:31:41 — Men detta vägrar Socialdemokraterna att se. Här finns det en blind fläck i Socialdemokraternas syn på den sociala snedrekryteringen.För det tredje handlar det om det mycket svårgripbara för politiker. Vi ska inte lägga oss i lönebildningen, men frågan måste diskuteras. Parterna måste ta ett mycket större ansvar när det gäller de yrken på den svenska arbetsmarknaden som omfattar många akademiker. Inte minst många lågavlönade kvinnor med lång utbildning måste få bättre ekonomiska villkor. Här har arbetsmarknadens parter ett mycket större ansvar. Jag tycker att vi alla borde se till att uppmana arbetsmarknadens parter att ta ett mycket större ansvar för att förändra de här relationerna. Det tror jag är otroligt centralt och otroligt viktigt.Det här är regeringens huvudstrategi för att komma till rätta med den sociala snedrekryteringen - detta tillsammans med de åtgärder som jag redan redogjort för och som kan vidtas inom ramen för högskolesektorn. Det är ett mycket offensivt program för att minska den sociala snedrekryteringen.Såvitt jag förstår är det som Socialdemokraterna erbjuder att vi ska ha ett 50-procentsmål och en satsning på ett ökat antal studieplatser. Det kan vara bra på många sätt. Vi genomför just nu en sådan satsning, men åtminstone har den sociala snedrekryteringen inte minskat. I värsta fall är det precis tvärtom. Det här med statistik är inte enkelt. Jag vet inte om har en särskild avdelning för statistik. Om jag läser rätt har andelen av respektive årskull som senast påbörjat en högskoleutbildning konsekvent minskat. skriver om en viss marginell ökning i den yngsta åldersgruppen . I övrigt har det varit en minskning. Det är möjligt att jag läser rapporten fel. I alla fall är det så här jag sammanfattar det hela.Det intressanta är att regeringen nu säger: Vi har inga nya förslag. Vi har ingenting nytt för att bryta snedrekryteringen. Man säger också: Den utbyggnad som skedde av högskolorna spelade ingen roll. Men fördubblades antalet arbetarbarn som studerade vid högskola. Vi nådde en situation där barn med utländska föräldrar i lika stor utsträckning som andra i samhället studerade vidare vid högskola.Fortfarande är det dock sex eller sju - jag minns inte exakt - gånger vanligare att barn med akademiska föräldrar studerar vidare än att barn som har lågutbildade föräldrar gör det. Det här får väl inte bli bara en statistikfråga. Det handlar väl om människor. Om vi fördubblar antalet människor med arbetarbakgrund som kan gå vidare och studera vid universitet och högskola innebär det en enorm förändring för de här människorna. Jag hoppas att också högskoleministern tycker det.Sedan vill jag bara nämna de skattesänkningar som har diskuterats, till exempel att avskaffa värnskatten, vilket Finn lade upp. Det vill inte ens din egen statsminister göra. Någonstans får ni alltså ha ordning på argumentationen. Antingen har ni sänkt skatten mycket för dem med höga inkomster och hög utbildning, som vi brukar hävda att ni har gjort, eller så har ni sänkt skatten för dem med låg utbildning och låga inkomster. Ni får inte riktigt ordning på det där.Jag kan dela högskoleministerns uppfattning att det finns ett antal framför allt kvinnodominerade yrken på högskolesidan som behöver en rejäl löneutveckling. Vi fattar inte beslut om det politiskt, men förutsättningarna är viktiga. Jag tror att regeringen bedriver en politik som kommer att öka den sociala snedrekryteringen , och jag tycker att det är synd. Först vill jag tacka både interpellanten och meddebattören för en mycket viktig och bra debatt. Det är ett angeläget ämne vi har pratat om. Vi måste minska den sociala snedrekryteringen av de skäl jag har nämnt. Det handlar om att vi ska ha den samhälleliga begåvningsreserven till nytta i det svenska samhället. Det blir inte minst viktigt i globaliseringens tidevarv, där vi vet att kunskap och utbildning blir allt viktigare. Vi har inte råd att tappa en enda begåvning om vi ska klara den internationella konkurrensen.Det andra och för mig allra viktigaste skälet är ett starkt ideologiskt sådant, nämligen att alla människor har rätt att nå sin fulla potential. Då måste vi också se till att alla de hinder som ligger i vägen - sociala skäl, etniska skäl, geografiska skäl eller vad det kan vara - röjs undan. Det måste vara vårt yttersta mål för politiken. Därför har jag ett mycket starkt engagemang för att bryta den sociala snedrekryteringen. Jag vill säga någonting om utbyggnaden. Jag håller naturligtvis med om att utbyggnaden, eftersom den gav ett antal fler platser, ledde till att fler personer fick tillgång till högre studier. Där fanns naturligtvis också de vi kallar arbetarbarn och även människor från andra kategorier. Den intressanta frågan är dock: Har vi genom utbyggnaden lyckats bryta mönstret att det i större utsträckning är akademikerbarn som läser vidare på högskolan eller inte? Mitt svar på den frågan är: Nej, det finns inga sådana belägg. I värsta fall är det till och med så att det mönstret har blivit värre. Vi måste alltså fundera på om det är det bästa sättet. Vi kanske ändå måste bygga ut högskolan av andra skäl, åtminstone tillfälligt som vi gör , men frågan är om det löser problemen med den sociala snedrekryteringen. Jag tror inte att det gör det, utan det finns andra, djupt liggande orsaker som är viktiga. Vi måste ha en mer kunskapsinriktad skolpolitik, vilket vi nu genomför. sade att vi inte gör någonting, men vi gör massvis. Vi har en kunskapsinriktad skolpolitik och en skattepolitik som ökar utbildningspremien. Vi genomför också en kraftig studiemedelsreform som jag tror kommer att påverka. Mycket ligger dock på annat håll också. Lönebildningen måste fungera bättre. Här har arbetsmarknadens parter ett stort ansvar att se till att inte minst lågutbildade akademiska kvinnor får en bättre löneutveckling.Tack för en viktig debatt!