frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Av 14 kap. 3 § framgick att sekretessbelagd uppgift fick lämnas till myndighet, om det var uppenbart att intresset av att uppgiften lämnades hade företräde framför det intresse som sekretessen skulle skydda. 2 010 /1 1:JO1 Sekretess till skydd för enskild kunde också, enligt 14 kap. 4 §, helt eller delvis efterges av honom. De nämnda bestämmelserna har motsvarigheter i offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller anstalters kontakter med studieanordnare (högskola eller universitet) och CSN och därmed sammanhängande sekretessproblematik kan jag i princip ansluta mig till de uttalanden som Kriminalvården har gjort i remissvaret. Jag vill dock, i fråga om kontakter med CSN, utveckla min syn på saken enligt följande. Kriminalvården ska enligt min mening i första hand tillgodose de intagnas behov och intressen. En viktig del i det arbetet är att försöka, genom olika påverkansprogram, få den intagne att avstå från fortsatt brottslighet. Därut- över ska Kriminalvården givetvis om möjligt förhindra att den intagne begår brott under straffverkställigheten. Jag ställer mig däremot tveksam till om det kan sägas ingå i Kriminalvårdens uppdrag att kontrollera om en intagen har lämnat korrekt information till CSN eller andra myndigheter. Frågan om Kriminalvårdens skyldighet att meddela skriftliga beslut FRIO har anfört att flera intagna i anstalten , som blivit tvingade att avbryta sina studier, har förvägrats skriftliga beslut om detta. Enligt Kriminal- vårdens uppfattning saknas dock skyldighet att meddela skriftliga beslut om anvisad sysselsättning och om tillhandahållande av Internet till intagna. Jag har i ett meddelat beslut gjort vissa uttalanden om Kriminal- vårdens skyldighet att meddela beslut i fråga om intagnas sysselsättning (dnr 6763-2008, beslut ). I beslutet anförde jag, samman- fattningsvis, att myndigheten ytterst får ställa frågan om det från rättssäker- hetssynpunkt krävs att förvaltningslagens regler ska tillämpas i det enskilda fallet (och , Förvaltningslagen, 2 uppl. 2007, 36 f.). En viktig aspekt vid den bedömningen är den enskildes intresse i sakfrågan. En sak som talar för att Kriminalvården i tveksamma fall bör tillämpa förvalt- ningslagens regler om skriftliga beslut är att det därigenom blir möjligt för den intagne att få till stånd åtminstone en formell prövning; ytterst ankommer det på förvaltningsdomstol att ta ställning till om ett beslut av ifrågavarande slag kan överklagas. När det gäller de i ärendet aktuella fallen har jag inte tillräckligt underlag för att kunna bedöma om handläggningen varit korrekt. Jag anser inte att det finns anledning att utreda saken vidare. Utbetalning av studiebidrag via I denna del har L.S. uppgett att studiebidraget betalas ut via , och han har uttryckt farhågor om att kan se att den som uppbär bidra- get är intagen i anstalt och att detta skulle kunna leda till framtida problem i kontakterna med banken. Kriminalvården har i remissvaret uppgett att det inte finns något som säger att studiebidraget måste betalas ut till den intagne på anstaltens adress och att den som inte vill röja för att han eller hon 2 010 /1 1:JO1 är intagen i anstalt har möjlighet att ordna så att bidraget betalas ut på annat sätt. Jag ansluter mig till vad Kriminalvården anfört och finner det inte påkallat med ytterligare uttalanden i denna del. Personal har kontaktat domstol för att kontrollera innehållet i brev till intagen m.m. (Dnr 2390-2009) I en anmälan, som kom in till JO , framförde R.N., i egen- skap av ordförande för (), kritik mot anstalten . ansåg den personal som utförde brevgransk- ning att de hade rätt att ringa myndigheter som skickat brev till intagna för att kontrollera innehållet, trots att det inte förelåg någon misstanke att uppgiften om avsändaren inte var korrekt. Ett brev från Domstolarna i hade, enligt R.N., kvarhållits sedan det vid kontroll framkommit att brevet innehöll domshandlingar, och brevet hade därefter lagts bland den intagnes effekter. Kriminalvården anmodades att yttra sig över vad R.N. I sitt remiss- svar anförde Kriminalvården (huvudkontoret), genom generaldirektören , följande. Kriminalvården har remitterat ärendet till Kriminalvården region . Av utredningen framgår bl.a. följande. Enligt uppgift från anstalten tillämpar anstalten en rutin som syf- tar till att förhindra att otillåtna föremål kommer in i anstalten. Då det händer att kuvert är manipulerade görs alltid en bedömning angående försändelsens äkthet. Vid försändelser som till det yttre uppges vara från domstol kontrolle- ras rutinmässigt per telefon om aktuell domstol har skickat försändelsen till angiven klient, om försändelsen innehåller domshandling eller förundersök- ningsprotokoll och om innehållet i försändelsen kan skada tredje man. Detalj- information om innehållet i försändelsen diskuteras aldrig. Framkommer det av samtalet att försändelsen innehåller domshandlingar eller förundersök- ningsprotokoll som kan skada tredje person, medges inte innehav av försän- delsen i klientens bostadsrum. Någon granskning sker inte utan ett kvarhåll- ningsbeslut fattas och försändelsen läggs ogranskad till den intagnes effekter. Beslutet delges omgående den intagne som då har möjlighet att begära att få ta del av innehållet i försändelsen. Domshandlingar och förundersökningspro- tokoll får sedan läsas av den intagne som är lämplig ur perso- nalsynpunkt. Kriminalvården region ifrågasätter anstalten rutin avseen- de inkommande post som till det yttre uppges komma från domstol. 2 010 /1 1:JO1 huvudregeln ska s.k. myndighetspost vidarebefordras utan granskning. Granskning får enbart ske om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare är oriktig. Det är av vikt att Kriminalvården har rutiner som tillser att en intagen får ta del av myndighetspost omgående. Därefter får det efter en individuell bedömning beslutas om innehav ska tillåtas eller om försändelsen ska förvaras i den intagnes effekter. Kriminalvården region går för när- varande igenom brevgranskningsrutinerna vid samtliga anstalter och häkten inom regionen. kommer regionen att hålla ett seminarium för beslutsfattande personal gällande bl.a. brevgranskning för att öka kunskapen om gällande regler i dessa frågor. Brevgranskning och kvarhållande av brev Enligt 25 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) ska brev mel- lan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskil- da vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att upp- giften om avsändare i ett sådant brev till en intagen är oriktig, får brevet granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Av 27 § KvaL framgår att en granskning av brev inte får vara mer ingåen- de än som är nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte. Vid öppningen av brev ska den intagne vara närvarande, om det lämpligen kan ske. Brev som granskats får hållas kvar, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen och säkerheten. Den intagne ska underrättas om kvarhållandet så snart det kan ske, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Gäller det ett ankommande brev ska den intagne i den utsträckning det är lämpligt få information om innehållet i det. Ett kvarhållet brev ska lämnas ut till den intagne så snart det kan ske och senast när den intagne friges, om det inte finns särskilda skäl mot det. Enligt 4 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2008:3, anstaltsföreskrifterna) ska befordran och granskning av intagnas post ske skyndsamt. Av 24 § KvaL framgår att en intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrif- ter och tidningar, dock inte sådana som kan äventyra ordningen eller säkerhe- ten eller antas motverka den behandling som den intagne genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha den personliga egendom som är motiverad med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsen- ligt sätt. Av 7 kap. 5 § anstaltsföreskrifterna framgår att med de begränsningar som följer av 1218 §§ får en intagen inneha egendom i sitt bostadsrum enligt bestämmelserna i 611 §§. Innehav får dock inte äventyra säkerheten i anstal- ten, motverka den behandling som den intagne genomgår, försvåra visitation eller vålla sanitär olägenhet. Av efterföljande allmänna råd framgår att inne- hav av t.ex. domshandlingar, beslut och förhörsprotokoll normalt inte bör tillåtas på grund av säkerhetsskäl eftersom dessa kan spridas och medföra att andra intagna utsätts för hot eller trakasserier. Skyddet för förtrolig kommunikation enligt bestämmelserna i är en för intagna i anstalt anpassad form av det skydd som gäller för varje medborgare enligt 2 kap. 6 § regeringsformen. 2 010 /1 1:JO1 Beträffande granskning av myndighetspost kan konstateras att lagstiftning- en presumerar att ett brev som enligt sitt yttre uppges vara avsänt från svensk myndighet också är det. Sådant brev får granskas, i syfte att utreda vem av- sändaren är, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare är oriktig. En sådan misstanke kan grundas på kuvertets eller omslagets yttre eller någon annan omständighet. Mot bakgrund av bland annat utvecklingen av skannings- och kopieringstekniken och det förhållandet att Kriminalvården vid cellvisitationer påträffat oanvända myndighetskuvert, kan man emellertid inte automatiskt dra slutsatsen att brevet till den intagne i varje situation också kommer från en myndighet. Erfarenheter visar att brev som enligt det yttre uppges komma från t.ex. myndighet i själva verket inte alltid gör det, utan tvärtom kan utgöra en viktig informationskanal till intagna från exempelvis kriminella nätverk utanför murarna. Det finns också skäl att tro att otillåtna föremål kommer in i anstalt på detta sätt. En granskning måste likväl grundas på en konkret individuell anledning om oriktighet om avsändaren. Kriminalvården kan vidare konstatera att förekomsten av brottmålsdomar och förundersökningsprotokoll hos intagna kan innebära stora problem ur säkerhetssynpunkt, t.ex. mot bakgrund av risken för att någon genom materia- let kan identifieras som en s.k. tjallare eller tvingas rentvå sig i korridorrätte- gångar och på grund härav utsättas för hotelser och våld från medintagna. Det kan inte uteslutas att vissa intagna utnyttjar skyddet för förtrolig kommunika- tion med myndigheter för att få åtkomst till sådan information. JO har i beslut (dnr 4201-2005) uttalat att det av denna anledning, efter en individuell prövning, kan vara försvarligt att vägra en intagen innehav av sådana domshandlingar. Däremot torde behovet av att begränsa innehav av andra handlingar, exempelvis avgöranden av förvaltningsrättslig natur, med hänsyn till ordningen och säkerheten i anstalt vara mer begränsat. Det har framkommit i ärendet att anstalten , med anledning av ovan nämnd problematik, tillämpar en rutin som innebär att man regelmässigt kontrollerar med domstolen per telefon att avsändaren är den som försändel- sen uppger. Även om detta enligt Kriminalvårdens mening inte bör anses som någon granskningsåtgärd kan man diskutera om ett rutinmässigt sådant förfa- rande är i överensstämmelse med gällande lagstiftning. Enligt uppgift från anstalten fattas vidare regelmässigt beslut om kvarhållande av post för det fall att det vid kontroll med domstolen fram- kommit att försändelser från domstolar innehåller domshandlingar eller för- undersökningsprotokoll. Ett beslut om kvarhållande enligt 27 § KvaL utgår emellertid från en annan handläggningsordning, d.v.s. att det vid granskning av en försändelse bedöms att innehållet är sådant att ordningen eller säkerhe- ten i anstalten kan äventyras för det fall att försändelsen vidarebefordras till den intagne. Det synes vara så att anstalten i beslutet gör en bedömning av huruvida den intagne ska få inneha de aktuella handlingarna i bostadsrummet enligt 24 § KvaL. Av anstaltsföreskrifterna framgår att innehav av t.ex. domshandlingar, beslut och förhörsprotokoll normalt inte bör tillåtas. Det finns dock inget generellt förbud att inneha vissa handlingar, utan en bedömning av om det är motiverat att vägra innehav måste göras i varje enskilt fall. Det är vidare vik- tigt att skilja på befordran av brev och frågan om innehav av brev. JO har i tidigare beslut (dnr 5591-2007) uttalat att bestämmelserna om brevgranskning och kvarhållande endast gäller när en försändelse är under befordran, det vill säga innan det har delats ut till den intagne, och först därefter kan det bli ak- tuellt att pröva frågan om den intagne ska få inneha försändelsen i fråga. Sammanfattningsvis konstaterar att anstalten rutiner beträffande brevgranskning i aktuellt hänseende inte överensstämmer med gällande lagstiftning. Anstalten har uppmanats att åtgärda detta. Krimi- nalvården region avser även att utföra utbildningsin- satser på anstalten beträffande bl.a. brevgranskningsrutiner. 2 010 /1 1:JO1 yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO bl.a. följande. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. informationsfrihet, dvs. frihet att inhämta och mottaga upp- lysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. Av 2 kap. 6 § regeringsformen framgår att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp även i annat fall än som avses i 4 och 5 §§. Han är därjämte skyddad mot kroppsvisitation, hus- rannsakan och liknande intrång samt mot undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse och mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefon- samtal eller annat förtroligt meddelande. Informationsfriheten och skyddet för förtroliga försändelser får enligt 2 kap. 12 § regeringsformen begränsas genom lag. Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) Enligt 24 § får intagen ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan äventyra ordningen eller säkerheten, eller antas motverka den behandling som den intagne genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha den personliga egendom som är motiverad med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Brev mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett in- ternationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska enligt 25 § vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare i ett sådant brev till en intagen är oriktig, får brevet granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Av 27 § framgår att granskning av brev inte får vara mer ingående än som är nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte. Vid öppning av brev ska den intagne vara närvarande, om det lämpligen kan ske. Av bestämmelsen framgår vidare att brev som granskats får hållas kvar, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Den intagne ska underrättas om kvarhållandet så snart det kan ske, om det inte finns synnerliga skäl mot det. Gäller det ett ankommande brev ska den intagne i den utsträckning det är lämpligt få information om innehållet i det. Ett kvarhållet brev ska lämnas ut till den intagne så snart det kan ske och senast när den intagne friges, om det inte finns särskilda skäl mot det. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt, KVFS 2009:4 Enligt 4 kap. 1 § ska befordran och granskning av intagnas post ske skynd- samt. 2 010 /1 1:JO1 Av 7 kap. 5 § framgår att en intagen inte får inneha egendom som kan äventyra ordningen eller säkerheten i anstalten, motverka den behandling som den intagne genomgår, försvåra visitation eller vålla sanitär olägenhet. Enligt de allmänna råden till bestämmelsen bör innehav av t.ex. doms- handlingar, beslut och förhörsprotokoll normalt inte tillåtas eftersom dessa kan spridas och medföra att andra intagna utsätts för hot eller trakasserier. Av utredningen framgår följande. När intagna fått brev som angetts vara av- sänt från domstol har anstalten haft som rutin att kontakta domsto- len för att kontrollera bl.a. huruvida försändelsen innehållit domshandlingar eller förundersökningsprotokoll. Om det vid samtalet framkommit att försän- delsen innehållit domshandlingar eller förundersökningsprotokoll med sådant innehåll att tredje person kunnat komma till skada, har anstalten fattat beslut om att kvarhålla brevet och lagt det till den intagnes effekter i förrådet. An- stalten har därefter underrättat den intagne om kvarhållningsbeslutet. Varje kontrollåtgärd som vidtas från det att en försändelse ankommer till en anstalt till dess att den överlämnas till den intagne är i princip att betrakta som begränsningar av den intagnes informationsfrihet och av skyddet för förtroliga försändelser. Sådana åtgärder kräver således lagstöd. När det gäller myndighetspost, t.ex. post från domstolar, är utrymmet för kontrollåtgärder eller andra åtgärder som försenar eller på annat sätt uppehål- ler utdelning till den intagne begränsat till kontroll av att avsändaren verkli- gen är den myndighet som anges. Det är följaktligen inte tillåtet att kontakta en myndighet i syfte att ta reda på innehållet i en försändelse som myndighe- ten har skickat till en intagen. Det är inte heller tillåtet att kvarhålla en försän- delse från en myndighet, vare sig detta sker genom ett formligt beslut eller genom att försändelsen formlöst läggs till den intagnes effekter. I stället ska försändelsen skyndsamt, i förekommande fall efter kontroll av att avsändaren är den angivna, vidarebefordras till den intagne. Först därefter kan det bli aktuellt att bedöma om försändelsens innehåll är sådant att den intagne inte får inneha det eller endast ha en begränsad tillgång till det. De rutiner som anstalten tillämpat med avseende på brev från domstolar har sammanfattningsvis saknat lagstöd. Jag har fått veta att ifråga- varande rutiner inte tillämpas längre och finner därför inte ytterligare uttalan- den nödvändiga. 2 010 /1 1:JO1 Brister i flera avseenden i en anstalts verksamhet (Dnr 196-2009) I en anmälan, som kom in till JO , framförde Förtroende- rådens () genom dess ordförande . kritik mot an- stalten . FRIO anförde i huvudsak följande. arbetar som vårdare vid anstalten , men det finns inte något anställningsavtal mellan henne och Kriminalvården. Avsak- naden av anställningsavtal torde bl.a. innebära att hon inte är försäkrad samt att hon inte får arbeta som kriminalvårdare. Efter ett beslut av kriminalvårdsinspektör tvångsförflyttades fem intagna vid anstaltens studieavdelning. Skälet uppgavs vara att de hade ansökt om studielån hos (). För att Krimi- nalvården ska kunna få reda på om en intagen har ansökt om studielån krävs att kontakt tas med CSN. Om en kriminalvårdstjänsteman ringer till CSN och frågar om en intagen bryter emellertid denne mot kriminalvårdssekretessen genom att avslöja att den efterfrågade är intagen i anstalt. Förflyttning av intagna utan beslut Förflyttningen av de intagna (se avsnitt 2) skedde utan att något skriftligt beslut meddelades, trots att flera av de intagna efterfrågade ett sådant. Det enda beslut som meddelades var att sysselsättningen ändrades till vanligt arbete. Intagna vägrades kopia av beslut vid delgivning I samband med förflyttningen delgavs de intagna beslutet om ändrad syssel- sättning. Tre av de intagna fick inte någon kopia av beslutet, trots att detta efterfrågades. Begränsning av telefon- och besökstillstånd Anstalten har infört en egenhändig begränsning av hur många telefon- respek- tive besökstillstånd en intagen får ha. Enligt information från anstalten ligger administrativa och inte säkerhetsmässiga skäl bakom dessa begränsningar. begärde att få en kopia på den innehavslista som anstalten använder. Han fick till svar att han fick ta del av den, men att han inte skulle få någon kopia. 2 010 /1 1:JO1 Vägran att ta emot tidskrifter/nekade besök på grund av besökandes beteende En intagen i anstalten fick besök av sin son. Denne hade med sig tidningar om tatueringar, men tjänstgörande kriminalvårdstjänsteman, , vägrade ta emot dessa på grund av ett generellt förbud för intagna att ta emot tatueringstidskrifter. Detta förbud kan inte anses vara för- enligt med gällande lagstiftning. Den besökande blev med anledning av det inträffade irriterad och då han inte fick någon förklaring av yttrade han ett okvädningsord (din jävla kuk) varvid muntligen klargjorde för den be- sökande att denne inte var välkommen hit mer på besök. har inte delegation att fatta beslut om att återkalla beslut om besök. Den berörde intagne fick endast efter avslutat besök ett be- slut om att besöket av sonen var indraget till följd av att tjänstgörande perso- nal hade känt sig kränkta. Någon nämnvärd utredning kan således inte anses ha skett innan det gynnande beslutet återkallades. Detta strider mot utred- ningsskyldigheten enligt förvaltningslagen. Vid anstaltens E-paviljong finns inga möjligheter för intagna att telefonledes tala med advokat, övervakare m.fl. enskilt. Den tjänstetelefon som används vid bland annat samtal med advokat står helt öppet i vaktkuren och avskiljs endast genom en låg glasskärm. Samtal som förs i tjänstetelefonen kan såle- des höras av alla som befinner sig i vaktkuren. ville en intagen flytta till ett bostadsrum på en annan avdel- ning. Han nekades detta med motiveringen att flytt mellan avdelningarna endast sker undantagsvis. Den intagne fick besked om att han inte fick byta avdelning samt att det inte var fråga om något beslut som han kunde överkla- ga. Han begärde också ett överklagningsbart beslut, vilket han dock nekades. Vid anstalten tillämpas en rapportskrivningsmetod som innebär att alla an- ställda skriver en rapport vid varje incident. Om en intagen exempelvis höjer rösten och använder sig av glåpord i vaktkuren ska samtlig närvarande perso- nal skriva en rapport. Detta får till följd att intagna har fler rapporter än anta- let incidenter. Antalet rapporter inverkar på den intagnes verkställighet. Kriminalvården har infört rökförbud inomhus. Anstalten Tida- holm har gått steget längre och förbjudit intagna att röka på andra ställen utomhus än vissa specifika platser. Rent konkret innebär det att intagna får röka på den lilla promenadgården, som ligger i anslutning till bostadspavil- jongen, men inte på den stora promenadgården. I de fall intagna ertappas med att röka på den stora promenadgården skrivs en rapport. Rapporten kan leda till en varning som i sin tur kan leda till en senareläggning av den villkorliga frigivningen. Det ifrågasätts om anstalten har möjlighet att göra denna be- gränsning och om det är rimligt att intagna riskerar att få sin frigivning sena- relagd på grund av rökning utomhus på den stora promenadgården. 2 010 /1 1:JO1 Personal upprätthåller rökförbud genom handgripligheter befann sig en intagen, J.N., på den stora promenad- gården. En av vakterna, , iakttog att J.N. rökte en ciga- rett och gick då fram till honom och tog ett våldsamt tag om hans arm i syfte att förmå honom att släcka cigaretten. kollega reagerade omedel- bart och drog tillbaka honom för att undvika ytterligare handgemäng. Händel- sen inträffade när J.N. var på väg att släcka cigaretten i en burk som var ut- ställd för att aska i. Det är högst olämpligt att en kriminalvårdare tar till våld för att lösa en si- tuation som den beskrivna. borde ha sagt till J.N. utan att ta tag i honom. Kriminalvårdare gör medicinska bedömningar Enligt nya rutiner vid anstalten ska intagna som vill sjukanmäla sig inte läng- re gå till sjukavdelningen för bedömning av sjuksköterska. I stället ska krimi- nalvårdspersonal göra en bedömning och därefter eventuellt skicka den intag- ne vidare till sjukavdelningen. Det är högst olämpligt att kriminalvårdare utan medicinsk utbildning gör bedömningar av medicinsk natur. När intagna i anstalten anmodas att lämna urinprov fattas inte några enskilda beslut, utan kriminalvårdare går helt sonika till den intagne och uppmanar honom att lämna urinprov.