frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Om nog- grann tillsyn behövs, kan det föreskrivas att den intagne under permissionen ska vara ställd under bevakning. Regeringen har i förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt med- delat ytterligare bestämmelser om intagnas permission. Kriminalvården har vidare meddelat detaljerade riktlinjer beträffande omfattningen av permissio- ner (Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt, KVFS 2009:4). För att en permission ska fylla sin funktion måste omfattningen av den i det enskilda fallet i viss mån vara individuellt anpassad efter den intagnes situation. En sådan individuell anpassning skulle vara enklare med mer flex- ibla in- och utpasseringstider än de som anstalten tillämpar. Det finns emellertid inte, som Kriminalvården påpekat, några bestämmelser som reglerar när in- och utpassering i samband med permission ska ske. Därtill kommer att det finns sakliga skäl till att i normalfallen förlägga in- och utpas- seringar i samband med permission till . Skäl för kritik föreligger såle- des inte. Dock bör påpekas att varje ansökan om permission ska bedömas efter omständigheterna i det enskilda fallet. Det måste finnas utrymme att i permissionsplanen uppställa villkor om in- och utpasseringstider som avviker från de tider som normalt gäller. 2 010 /1 1:JO1 Avskildhetsplacering av en intagen (Dnr 488-2009 och 1830-2009) I en anmälan, som kom in till JO , klagade . på be- handlingen av honom i anstalten Hällby och uttryckte därvid sitt missnöje över att han varit placerad i avskildhet (dnr 488-2009). I anmä- lan, som kom in till JO , klagade . på att han alltjämt var placerad i avskildhet och anförde att han numera, med undantag , varit placerad i avskildhet . anförde att tiden i av- skildhet medfört att hans psykiska tillstånd kraftigt försämrats (dnr 1830- 2009). Utdrag ur Kriminalvårdens klientadministrativa system () inhämtades och granskades här. Av handlingarna framgick bl.a. att anstalten den 28 sep- tember 2008 beslutade att A.M. skulle placeras i avskildhet enligt 20 § första stycket 1 lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen). Av beslutet framgick att A.M. tagit sig upp på ett tak och underlåtit att följa anvisningar om att gå ned från taket. Som skäl för placeringen i avskildhet angavs i huvudsak att en intagen kan hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till eller föreliggande fara för den intagnes eller annan säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Av utdraget framgick också att vid omprövning av beslutet, som vidtogs regelbundet ända fram till i vart fall , åberopades vid samtliga tillfällen som skäl för fortsatt placering i avskildhet de omstän- digheter och skäl som låg till grund för beslutet . Anmälningarna remitterades till Kriminalvården för yttrande. I remissvar anförde Kriminalvården, , genom regionchefen , bl.a. följande. Kriminalvården, , har inhämtat uppgifter från kriminalvårdsin- spektörerna och . har varit avskild enligt 20 § 1 st 1p lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt med två korta avbrott. hävdes hans avskildhet första gången. efter placerades han återigen i avskildhet enligt samma lagrum. hävdes avskildheten för . Efter en incident så blev A.M. initialt placerad i avskildhet enligt 50 § kriminalvårdslagen som , efter utredning, hävdes och han placerades återigen i avskildhet enligt 20 § 1 st 1p kriminalvårdslagen. Dagens datum är han placerad i av- skildhet enligt samma lagrum. har inte begärt omprövning av något avskildhetsbeslut. ansökte anstalten Hällby om förflyttning av A.M. avslog placeringsenheten anstaltens ansökan. ansökte anstalten på nytt om förflyttning av A.M. Något beslut i aktuellt placeringsärende är ännu inte fattat. 2 010 /1 1:JO1 Anstaltens senast upprättade placeringsunderlag beskriver ingående anstal- tens hantering av A.M. samt orsakerna till avskildhetsåtgärderna. Placerings- underlaget återges här i sin helhet. Av handlingarna framgår att A.M. i samband med promenad tagit sig upp på taket till anstaltens verkstad och vid uppmaning från personal vägrat komma ner. Insatsstyrkan tillkallades och hämtade ner A.M., varefter han placerades i avskildhet jml. 20 § kriminalvårdslagen. Rapporten har föranlett en varning jml. Efter utredning framkom bl.a. information som indikerade att A.M. kan komma att upprepa liknande rymningsförsök och att anstalten Hällby ej har överklättringsbara rastgårdar annat än på isoleringsavdelningen varför ansöktes om förflyttning av A.M. med hänvisning därtill. själv hade till placeringsenheten inkommit med flera skrivelser i ärendet där han framförde sina önskemål om att bli placerad tillsammans med sin tvillingbror. Placeringsenheten bedömde dock att anstalten Hällby kan tillgodose kravet på säkerhet och avslog begäran om förflyttning. vid en differentierad avdelning med ett mindre antal intagna. Dagen efter dvs. upprättades en ny rapport över misstänkt misskötsamhet, av vilken framgår bl.a. att personal vid ombyte inför besök uppmärksammat att A.M. hade synliga skador i ansik- te och vid båda ögonen. Personal bedömde att skadorna tydde på att han blivit utsatt för våld. Vidare framgår att A.M. vid fråga om vad som hade hänt sva- rade att saken var utagerad och att det inte hade hänt någonting. Dock efter besöket påtalade han att han ville gå till isoleringen för att lugna ned sig lite och tänka över det som hade hänt. För att trygga A.M:s säkerhet placerades han åter i avskildhet jml. 20.1 § kriminalvårdslagen. för hot och våld mot tjänsteman. Av upprättad [rapport avseende; JO:s anm.] misstänkt misskötsamhet, fram- går bl.a. av två redogörelser att A.M. efterfrågat att få prata med specifik vårdare. Vidare framgår att vårdaren kommer till avdelningen för att prata med honom. Av en redogörelse framgår att A.M. rusar in i vaktrummet, där den specifika vårdaren befinner sig, men att han hejdas i dörren av annan vårdare. som detta händer informeras A.M. att gå till ett samtals- rum, för att sätta sig där och prata. Vidare framgår att han försöker ta sig förbi vårdaren, men att det misslyckas. I samband med misslyckandet uttalar A.M. vems kuk suger du? för att sedan spotta den efterfrågade vårdaren rakt i ansiktet samt uttala jävla zigenar-hora. Vidare framgår att personal griper in och för tillbaka A.M. till hans bostadsrum. För ovannämnda misskötsamhet tilldelades A.M. en varning jml. 49 § kri- minalvårdslagen. Ärendet är vidare polisanmält. har invänt emot utred- ningen, , och påtalat att han inte anser att det är våld eller hot mot tjänsteman. Anstalten Hällby gör nytt försök och placerar A.M. vid en ungdomsavdel- ning med inte mer än sex intagna . Detta i syfte att utifrån hans psykiska mående bryta hans långvariga isolering. ca begärde en intagen från avdelningen att bli placerad i avskildhet för egen säkerhet. Personalen konstaterade att den intagne hade synliga skador i form av avslagen tand samt fläskläpp. Av utredningstekniska skäl placerades samtliga intagna i avskildhet jml. 50 § kriminalvårdslagen. Vidare framgår att vid visitation av A.M:s bostadsrum upphittade personalen ett par byxor med ett blodstänk på, han uppvisade en tydlig svullnad samt rodnad på knogarna på högerhanden. Den misstänkta misskötsamheten är under pågående utred- ning. har under verkställigheten bedrivit en kontinuerlig process i syfte att bli placerad tillsammans med sin tvillingbror alternativt att få kontakt med denne via telefon. Detta har avslagits varvid han skriftligen och muntligen uttalat, vad som uppfattats, som implicita hot. 2 010 /1 1:JO1 Anstalten gör följande bedömning: A.M. har under sin verkställighet på anstalten Hällby rapporterats för allvarlig misskötsamhet . Anstalten har prövat att placera honom på olika sektionera- de avdelningar i syfte att bryta hans isolering. Detta har dock ej lyckats då antingen A.M. själv misskött sig allvarligt eller att anstalten erhållit informa- tion om att det föreligger fara för placering av honom på vissa avdelningar alternativt att det uppstår starkt negativa klientkonstellationer vid placering på annan avdelning. Utifrån att det ej längre föreligger möjlighet för inre differentiering begär anstalten A.M. omplacerad i syfte att bryta hans långvariga isolering samt med beaktande av de negativa konsekvenser för hans psykiska mående som denna medför. Enligt har inte A.M. tagit upp frågan om begränsad gemensamhet med henne. Mot bakgrund av hans agerande under sin vistelse i anstalten har dock detta inte bedömts vara möjligt. Enligt 21 § kriminalvårdslagen ska en intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20 § eller 20 a § få den lättnad i avskildheten som är möjlig. 1980/81:1 kan lättnader avse bl.a. viss begränsad gemenskap med andra intagna. Vidare anges att i bedömningen av vilken lättnad som är möjlig måste givetvis göras med utgångspunkt från isoleringens syfte i varje enskilt fall. Beträffande A.M., som både utövat våld mot andra intagna och som blivit utsatt för våld av andra intagna, så medför avskildhetens syfte uppenbara svårigheter att möjliggöra lättnader i avskildheten i form av begränsad gemensamhet med annan intagen. Det bör noteras att intagna vid anstalten Hällby i huvudsak placeras i avskildhet utifrån fara för egen säkerhet alterna- tivt andra intagnas säkerhet. Anstalten Hällby har bedömt att det inte varit möjligt att låta A.M. erhålla viss begränsad gemenskap med andra intagna. Skäl att ifrågasätta denna be- dömning har inte framkommit. I remissvar anförde i huvudsak följande. för det förra yttrandet hade placeringsenheten inte fattat beslut beträffande anstalten Hällbys förnyade ansökan om för- flyttning av A.M. till annan anstalt. Anstalten Hällby har haft kontinuerlig kontakt med placeringsenheten. Sedan det förra yttrandet lämnades har A.M. varning enligt 49 § kriminalvårdslagen för att ha spottat på en annan intagen i avskildhetsavdelningens promenadgård. beslutade placeringsenheten att A.M. skulle placeras i anstalten . till denna anstalt varvid placer- ingen i avskildhet vid anstalten Hällby hävdes. har inte begärt omprövning av något avskildhetsbeslut fattad av an- stalten Hällby. De avskildhetsåtgärder som vidtagits gentemot A.M. har haft stöd i lag. Den långa tid som han varit placerad i avskildhet beror på dels hans eget agerande, dels den omständigheten att A.M. varit extremt svårplacerad. 2 010 /1 1:JO1 yttrade sig över det som Kriminalvården anfört i det första remissvaret och gavs tillfälle att yttra sig över det andra remissvaret. I beslut anförde JO bl.a. följande. Av 17 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (kriminalvårdslagen) följer bl.a. att en intagen under tid då han är skyldig att ha sysselsättning nor- malt ska vistas tillsammans med andra intagna. får den intagne i den utsträckning som han önskar vistas tillsammans med andra intagna. I lagen finns dock bestämmelser som innebär att de intagnas rätt till gemenskap får inskränkas, bl.a. av ordnings- och säkerhetsskäl. Enligt 20 § kriminalvårdslagen första stycket 1 får en intagen hållas av- skild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet eller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Enligt andra stycket får en intagen, som dömts till fängelse i lägst och är placerad i sluten anstalt, hållas avskild från andra, om det kan befaras att han planlägger rym- ning eller att annan planlägger fritagningsförsök och avskildheten är nödvän- dig för att hindra att sådan plan sätts i verket samt det med hänsyn till den intagnes brottslighet eller annars kan befaras att han är särskilt benägen att fortsätta en brottslig verksamhet av allvarlig karaktär. Det finns inte någon begränsning av hur länge en intagen får vara placerad i avskildhet med stöd av 20 § kriminalvårdslagen, men beslutet ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . En intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20 § kriminal- vårdslagen ska få den lättnad i avskildheten som är möjlig (21 § kriminal- vårdslagen). Innan beslut meddelas om en åtgärd enligt 20 § kriminalvårdslagen och vid omprövning av ett sådant beslut ska de omständigheter utredas som inverkar på frågans avgörande. Protokoll ska föras över vad som kommit fram vid denna utredning (22 § kriminalvårdslagen). Den som hålls avskild på grund av att han är farlig för sin egen säkerhet till liv eller hälsa ska undersökas av läkare så snart det kan ske. Andra intagna som hålls avskilda enligt 20 § ska undersökas av läkare, om det behövs med hänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild av en månad ska en sådan undersökning alltid äga rum (22 § kriminalvårdslagen). Möjligheten att placera någon i avskildhet får inte användas som bestraff- ning (se bl.a. prop. 1975/76:165). Att placera en intagen i kriminalvårdsanstalt i avskildhet är en från humanitär synpunkt ingripande åtgärd. Placering av intagna i avskildhet bör därför be- gränsas i så stor utsträckning som möjligt. Utgångspunkten är att de intagna ska ges tillfälle att vistas tillsammans. är det givet att det inom 2 010 /1 1:JO1 kriminalvården kan uppstå situationer där det med hänsyn till ordningen och säkerheten i en anstalt är omöjligt att lösa situationen på något annat sätt än att placera en eller flera intagna i avskildhet. När så sker måste dock, av hän- syn till den enskildes rättssäkerhet, kravet på en korrekt hantering ställas högt. Av utredningen i ärendet framgår följande. klätt- rade A.M. upp på ett tak och placerades , med stöd av 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen, i avskildhet. Avskildhetsplaceringen bestod fram till . blev han åter placerad i avskildhet. Placeringen i avskildhet bestod därefter, med ett kortare uppehåll, fram till , då A.M. förflyttades från anstalten. Kriminalvården har lämnat en kortfattad redogörelse för handläggningen av A.M:s vistelse i avskildhet mellan och . Av inhämtat utdrag ur det klientadministrativa systemet framgår att beslutet motiverades med hänsyn till eller föreliggande fara för den intagnes eller annan säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom. Beslutet omprövades regel- bundet. JO har tidigare framhållit att det normalt inte är tillräckligt att i ett beslut som går parten emot enbart hänvisa till den lagtext som läggs till grund för beslutet. Av ett beslut ska framgå vad som i det enskilda fallet varit avgöran- de för utgången (se t.ex. JO 1990/91 s. 101). I det nu aktuella beslutet har Kriminalvården inte redogjort för varför man ansett att det förelegat fara för A.M:s eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skade- görelse på anstaltens egendom. Som beslutet har utformats ger det inte stöd för att rekvisiten för ett avskiljande var uppfyllda. Anstalten har i sitt remissyttrande till JO uppgett att det hade framkommit indikationer på att A.M. kunde komma att upprepa liknande rymningsförsök. Bestämmelsen i 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen som åberopas i an- staltens beslut ger emellertid inte anstalten rätt att placera en intagen i av- skildhet enbart av sådana skäl. Förutsättningarna för att placera en intagen i avskildhet på grund av risk för rymning eller fritagningsförsök regleras i 20 § andra stycket samma lag. Ett avskiljande på grund av sådana skäl får därför prövas utifrån de rekvisit som anges i det stycket (jfr prop. 1983/84:148 s. 14). En förutsättning för tillämpning av bestämmelsen är bl.a. att den intagne avtjänar ett straff fängelse. Bestämmelsen var alltså inte till- lämplig i A.M:s fall. Det nu sagda innebär enligt min mening att anstalten placerade A.M. i avskildhet utan att i beslutet på något vis anknyta till de rättsliga förutsättningarna för åtgärden, något som jag ser mycket allvarligt på. Beträffande de omprövningar som skett av beslutet kan jag konstatera följande. Ett beslut om placering i avskildhet ska omprövas minst . Omprövningen ska baseras på de omständigheter som föreligger för omprövningen. Anstaltens omprövningsbeslut innehåller, i samtliga fall och , identiska skäl och omständigheter som i det ursprungliga beslutet. Den till JO redovisade upp- fattningen att det förelåg risk för att A.M. skulle avvika har inte dokumente- 2 010 /1 1:JO1 rats eller återspeglats i de omprövningar som har skett. Syftet med ompröv- ningen är emellertid, vilket jag framhållit även i tidigare beslut som avsåg bl.a. anstalten Hällby, att avgöra om det fortfarande finns skäl att hålla en intagen i avskildhet (se mitt beslut , dnr 4994-2007). Även de omprövningar som ägt rum av besluten om placering i avskildhet respektive framstår närmast som illusoris- ka. Jag är mycket kritisk till anstaltens handläggning i berörda avseenden. Om Kriminalvården anser att det är nödvändigt att placera en intagen i avskildhet i avvaktan på att en förflyttning till annan anstalt eller avdelning kan komma i fråga, är det av stor vikt att ett sådant ärende handläggs korrekt. De rättsäker- hetsgarantier som finns inbyggda i förfarandet riskerar annars att bli verk- ningslösa. Det som framkommit i förevarande fall tyder enligt min uppfatt- ning på att det krävs ytterligare insatser för att utbilda personalen vid anstal- ten Hällby i tillämpningen av de regler som gäller för avskildhetsplacering av intagna. Initiativärende angående behandlingen av en intagen (Dnr 461-2009) I ett beslut anförde JO följande. Av uppgifter i massmedia, bl.a. en artikel i , framgick följande. En man var placerad i anstalten Hällby i avvaktan på att han skulle utvisas till . Enligt uppgiftslämnare behandlades han illa av personal. Den intagne hade suttit isolerad med handfängsel, midje- fängsel och vuxenblöja. Han hade kastat avföring på personal och var i ett så dåligt psykiskt skick att han inte borde ha vistats i anstalten. När den intagne skulle transporteras till i träddes ett örngott över hans huvud i ren Guantánamostil. Jag beslutade att inleda en utredning i saken. Sedan handlingar inhämtats och granskats här anmodades Kriminalvården att yttra sig över det som anförts i ovan nämnda artikel. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektören , bl.a. följande. Yttranden har inhämtats från Kriminalvården och klient- och säkerhetsenheten vid . 2 010 /1 1:JO1 Den intagne, J.M.N., avtjänade ett fängelsestraff och frigavs villkorligt från anstalten . I domen hade för- ordnats om utvisning. I avvaktan på att utvisningen kunde verkställas besluta- de att J.M.N. skulle hållas i förvar och att han skulle place- ras i kriminalvårdsanstalt med stöd av 10 kap. 20 § 1 utlänningslagen (2005:716). kvarstannade inledningsvis vid anstalten och vistades där i gemensamhet fram till . Den dagen attackerade han personal med en till stickvapen modifierad gaffel. Han blev avskild och för- flyttades till anstalten Hällby. Den i avskildhet avlöp- te utan större incidenter. Efter ett besök hos gränspolisen i , där J.M.N. fick klart för sig att utvisningen skulle verk- ställas, började han enligt anstaltens bedömning att agera mer labilt. Vid be- söket hos polisen närvarade hans advokat som han även talade med i telefon . Psykiatern träffade honom på anstalten utan att notera något speciellt. Inget akut behov av sjuk- husvård konstaterades och inga overta psykostecken visades. Av dokumenta- tionen framgår att J.M.N. strax efter psykiaterns besök började uppträda mer utåtagerande . till kan följande ageran- de nämnas. bankade på sin celldörr och när kvinnlig personal kom in i cellen började han att onanera helt öppet. Detta beteende pågick kontinuerligt. Han smetade avföring på sig själv, i sängkläder och på väggar och golv. Han spottade mot personal, inklusive sjuksköterskan, när han fick tillfälle till det. Vidare attackerade han personal genom sparkar och slag när de öppnade celldörren samt försökte kasta avför- ing på dem. Personal tvingades av denna anledning använda skyddsutrustning när man exempelvis skulle ställa in mat i rummet. Mot bakgrund av J.M.N:s beteende beslutade t.f. kriminalvårdschefen vid anstalten Hällby, , att J.M.N. skulle beläggas med fängsel fr.o.m. . Beslutet antecknades i Kriminalvårdens klientadmi- nistrativa system (). Han belades med midjefängsel och kunde således röra sig i sitt bostadsrum samt röra sina händer/armar med viss begränsning. Möjligheterna att röra fötter och ben påverkades inte av åtgärden. Åtgärden innebar att behovet av att använda fysiskt våld minskade generellt, t.ex. kunde man undvika att använda spännbälte. Från och med denna dag till hölls J.M.N. fängslad med midjefängsel, med undantag för en period om en till då han gavs möjlighet att duscha och hans cell kunde saneras. inleddes ett försök att inte hålla honom belagd med fängsel. måste dock fängslet åter anbringas på grund av att J.M.N. återupptog sitt beteende och han fick flytta till en annan cell då cellen och han själv återigen måste sane- ras/tvättas från avföring och urin. Vid samtal med personal som varit i kontakt med J.M.N. lämnar samtliga en samstämmig bild av hans agerande. Vid i princip varje kontakt förekom hot och/eller våld från J.M.N. Han spottade, kastade avföring och urinerade på personal när han fick möjlighet. Agerandet bestod även av sparkar och försök till skallningar. Han lyckades även bita en vårdare i han- den samt en i axeln och riva en annan i ansiktet i samband med duschning och under förflyttning i anstalten. till efter begäran från gränspolisen. Redan när han fördes ut ur sin cell för att förbere- das inför resan försökte han spotta på personalen. Transportledaren beslutade med anledning härav att en s.k. spotthuva skulle anbringas på honom under färden. Anteckningar om detta finns på transportsedeln. Kriminalvården har en för ändamålet särskilt utvecklad huva. Denna kan användas enbart vid ett 2 010 /1 1:JO1 tillfälle för att därefter kasseras. Anstalten Hällby hade tidigare tillgång till en sådan huva. nyttjades denna under en transport där en intagen började spotta på personalen. Anstalten vände sig därefter till SUF (Kriminal- vårdens säkerhetsutrustningsförråd), som dock inte hade huvan i sitt förråd och de kunde inte heller beställa den. Anstalten använde då istället ett örngott som fyllde samma funktion och som tidigare användes i denna typ av situa- tion, innan särskilda spotthuvor fanns att tillgå på marknaden. Framme vid ambassaden togs huvan av och personal från polisen mötte upp. Under slutfa- sen av samtalet med en ambassadtjänsteman spottade J.M.N. en polisman i ansiktet och huvan sattes då på igen. Huva i form av örngott har också, av samma skäl som ovan, använts när J.M.N. har förflyttats i ett fordon mellan olika byggnader inom anstalten. i en avskildhetscell i närheten av centralvakten i en annan byggnad då han förde så mycket oväsen att medintagna på avskildhetsavdelningen blev störda. Försök gjordes med olika strategier för att få J.M.N. att ändra beteende. Personalen erbjöd honom att själv gå på toaletten, duscha, sätta på sig kläder m.m. Alla försök till lättnader slutade dock med att han på något sätt attackerade personalen. För J.M.N:s eget bästa fick han byta cell då personal arbetade med att få bort avföring som han smetat in på väggar, golv, dörrar, fönster samt inredningen i övrigt. Dessa åtgärder vidtogs redan innan han belades med fängsel. försågs med blöja som midjefängsel anbringades på ho- nom. Detta då han vägrade att gå på toaletten och istället kladdade så mycket med sin avföring att det blev helt ohanterligt för personal som skulle sköta om honom samt hälsovådligt för honom själv. protesterade inte mot detta. Följden av användandet av blöja blev initialt att hans kletande och kastande med avföringen minskade i omfattning. I samband med försök att befria ho- nom från fängsel fortsatte emellertid hans agerande. han var placerad i avskildhet var personalen honom behjälplig med tvättning och duschning samt påklädning när han så önskade.