frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Kommunstyrelsen har alltså underlåtit att vidta de åtgärder som lagstift- ningen kräver med anledning av länsrättens lagakraftvunna dom. På grund av kommunstyrelsens passivitet har kommunfullmäktige inte behövt ta ställning till vilka rättelseåtgärder som ska vidtas. Kommunstyrelsens agerande innebär vidare att en domstolsprövning av frågan om rättelse av verkställigheten av det upphävda beslutet inte kan ske. Den föregående laglighetsprövningen blir därmed resultatlös och framstår som illusorisk. Det som framkommit ger intryck av att kommunstyrelsen helt ignorerat regler som den varit skyldig att följa. Så långt saken här utretts går det inte att säkert säga om detta skett av okunnighet eller om det rört sig om medvetet lag- och domstolstrots. Den frihet lagstiftningen ger en kommunstyrelse att under vissa förutsättningar verkställa beslut av kommunfullmäktige innan dessa vunnit laga kraft har i alla händelser utnyttjats på ett sådant sätt att laglighetspröv- ningen kringgåtts. Den demokratiska funktion som denna är avsedd att fylla har därmed satts ur spel. Kommunstyrelsens förhållningssätt är ytterst anmärkningsvärt och förtjä- nar allvarlig kritik. Allvarliga åsidosättanden av rättsregler bör, om respekten för laglydnaden inte ska äventyras, enligt min mening kunna bli föremål för sanktion. Åtgär- der och underlåtenheter av det slag som här bedömts innefattar dock inte myndighetsutövning, jfr NJA 1988 s. 26. Ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § är därmed uteslutet. I samband med de senaste ändringarna i reglerna om laglighetsprövning föreslogs en vitessanktion. Regeringen avstod från detta men tillade att man avsåg att noga följa upp saken. För det fall de åtgärder som vidtogs inte skulle visa sig tillräckligt effektiva avsåg regeringen att återkomma i frågan. (Se prop. 2001/02:122 s. Mot den bakgrunden tillställs en kopia av detta beslut. 2 010 /1 1:JO1 Offentlighet och sekretess samt yttrande- och tryckfrihet Socialtjänst samt hälso- och sjukvård Kritik mot en socialförvaltning angående handläggningen av barnavårdsutredningar; bl.a. fråga om att det till utredningarna hade fogats kopior av patientjournalhandlingar rörande modern till berörda barn (Dnr 4405-2008) är gift med J.J. och tillsammans har de dottern (född ) som de har gemensam vårdnad om. Vidare har Å.J. tillsammans med C.S. barnen (födda ) som de har gemensam vårdnad om. är dessutom ensam vårdnadshavare för sonen (född ). I en anmälan till JO framförde Å.J. klagomål mot socialförvaltningen, område söder, i . Klagomålen avsåg att förvaltningen inom ra- men för utredningar enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, avseende de fyra ovan nämnda barnen hade begärt att få insyn i de journaler som förts i samband med Å.J:s kontakter med olika vårdinrättningar inom psykiatrin och att journalhandlingar därefter lämnats ut till bl.a. hennes före detta make. uppgav att detta inneburit att hennes barn, hennes före detta makes bekanta och släktingar samt släktingar till Å.J. fått tillgång till hennes sekretessbelagda journalhandlingar. Inledningsvis inhämtades från socialförvaltningen journalanteckningar för tiden till och med samt utredningar datera- de rörande barnen . Därefter remitterades anmälan till söder i Jönkö- pings kommun för utredning och yttrande över vad Å.J. framfört i sin anmä- lan till JO. Yttrandet skulle särskilt belysa vilka överväganden som gjorts avseende utformningen av ifrågavarande utredningar. Som sitt remissvar ingav nämnden ett yttrande undertecknat av sektions- chefen och socialsekreteraren . I yttrandet anfördes följande. på område Söder har haft kännedom om Å och J samt barnen samt W sedan 06-06-13. Alla barnen har varit föremål för 5 utredningar enligt 11 kap. 1 § Socialtjänstlagen (SoL) varav den sista genomfördes efter ett omhändertagande 08-04-18 och utmynnade 2 010 /1 1:JO1 i en ansökan om vård enligt lagen om särskilda bestämmelser kring vård av unga (LVU). Länsrätten biföll ansökan 08-06-05 och beslutade med stöd av 1 § andra stycket och 2 § LVU att alla barnen skulle beredas vård enligt LVU. Länsrätten förordnade med stöd av 40 § sista stycket att domen skulle gälla . De fyra första utredningarna som har genomförts har kännetecknats av att föräldrarna Å och J har vägrat att samarbeta med . Utredningar- na har genomförts utan samtycke och utan medverkan. har inte fått tillåtelse att prata med barnen i familjen. under en utred- ning uttryckte Å och J att kan få komma och prata med hela familjen och att det var det tillfälle som skulle få träffa barnen. I det läget bedömdes att det under dessa förutsättningar inte var möjligt för att genomföra sitt arbete på ett bra sätt. De många anmälningarna har handlat om misstänkt alkoholmissbruk, våld i hemmet samt en oro för Å:s psykiska hälsa och mående. I samtal med Å och J har de uttryckt att det inte finns någon sanning i detta utan att de har ett normalt förhållande utan våld, inga problem med alkohol och att det inte finns något psykiskt dåligt mående. Alla uppgifter, domar, polisanmälningar och andra typer av anmälningar som har inkommit till har konse- kvent bortförklarats av Å och J. Å och J har också kategoriskt vägrat att prata kring sammanhang och den samlade bild och oro som fått ge- nom de många anmälningar som inkommit. Å och J har valt att prata om varje enskild händelse för sig och under utredningarna aldrig hållit med om att det funnits orsak till någon oro från sida. En annan återkommande och försvårande omständighet i utredningsarbetet har varit omgivningens rädsla och obehag inför att berätta om omständighe- terna i familjen. Den miljö som barnen levt i har också varit hemlighållen för omgivning och släktingar vilket har gjort att andra vuxna i barnens omgivning inte kunnat agera för det skydd som barnen behövt. När två av barnen slutligen själva valde att berätta om sin hemsituation, vilket ledde fram till det omedelbara omhändertagandet, utsattes de för en mycket tuff situation. Å och J uttryckte att barnen ljög och utsatte barnen för utfrysning och mycket ilska. Deras syskon favoriserades och det skapade ytterligare press på både de barn som valde att prata men också på de barn som såg vad deras syskon blev utsatta för. Med denna bakgrund och i den process som nu befann sig i gjorde man efter övervägande bedömningen att det inte fanns någon framgång i att samarbeta med Å och J. Den utredning som gjordes genomfördes till största delen genom att tog fram de uppgifter som fanns och som kunde belysa huruvida barnen utsattes för en påtaglig risk att fara illa i sin hemmiljö. Detta innebar att tog in mycket information för att antingen styrka det som Å och J själva beskrev eller som talade emot de uppgifter som de lämnade om sin hemsituation. En av dessa informationskällor var Å:s sjukvårdsjournaler. I Å:s journaler bekräftades, genom hennes egna uppgifter, på flera ställen att det förekom våld i hemmet och det bekräftades även att Å haft problem med alkohol och dåligt psykiskt mående. insåg att detta var känsliga uppgifter och att detta skulle kunna komma att skada Å:s förtroende för sjukvården. Det var dock av stor vikt att dessa uppgifter kom fram i utredningen då Å och J själva så kategoriskt förnekade förekomsten av någon form av problem. Soci- altjänsten gjorde bedömningen att journalerna skulle vara med som bilaga då i utredningarna tagit uppgifter från dessa som annars inte kun- nat styrkas. gjorde också bedömningen att det hemlighållande som före- låg om familjens situation var till men för barnen och att det var av vikt att 2 010 /1 1:JO1 övriga vårdnadshavare fick del av informationen för att kunna agera och handla på ett sätt som var till skydd för barnen. Vidare gjordes bedömningen att det var av yttersta vikt att lyfta av barnen den skuld och skam som lades på dem av Å och J. Vid kommuniceringen av utredningen valde att ta bort Å:s sjukvårdsjournaler i den utredning som kommunicerades till V. Socialsekrete- rare gick igenom utredningen tillsammans med V då han inte hade någon naturlig vårdnadshavare att få stöd av i läsningen av utredningen. I samband med förhandlingen fick V tillgång till dessa journaler från sin advokat. När det gällde W:s, F:s och F:s utredningar fanns Å:s sjukvårdsjournaler bifogade vilket innebar att de som fick tillgång till dessa var vårdnadshavarna samt C S. valde att inte gå igenom utredningarna med F och F utan överlät detta till vårdnadshavare och gjorde mycket tydligt för ho- nom att det inte var lämpligt att barnen skulle ha fri tillgång till utredningarna. Med tanke på W:s låga ålder gick igenom utredningen med henne på en mycket enklare nivå än den skriftliga produkten. Familjehemmet V och R J har inte haft tillgång till den skriftliga utredningen då Å inte velat detta. informerade alla involverade om det olämpliga i att låta obehöriga ta del av utredningar och bilagor. Det har senare framkommit ge- nom uppgifter från Å att obehöriga fått tillhörighet till utredningarna, bland annat hennes syster samt V:s familjehem. har när detta fram- kommit tagit ytterligare kontakter med de personer som enligt Å skulle ha spridit informationen och återigen förtydligat det olämpliga i att låta obehöri- ga ta del av denna information. Sammanfattningsvis så har varit medveten om att Å:s sjuk- vårdsjournaler innehållit för henne mycket känslig information. I ett annat skede skulle hennes journaler kunnat sekretessbeläggas enligt 7 kap. 4 § Sek- retesslagen då det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider men. I detta fall gjorde bedöm- ningen att det var av stor vikt att dessa uppgifter framkom då det handlade om att säkerställa skyddet för de barn som levde i familjen. be- dömde i detta fall att det var av större intresse att säkerställa barnens fortsatta skydd och säkerhet före att skydda Å:s personliga integritet. Under ärendets handläggning inkom Å.J. med en komplettering av sin anmä- lan. bereddes tillfälle att kommentera områdesnämndens remissvar. I ett beslut anförde JO följande. Sekretesslagen (1980:100) har ersatts av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. I det följande hänvisar jag till den senare lagen som i nu aktuella hänseenden inte har inneburit några sakliga ändringar. I 11 kap. 1 § SoL stadgas att socialnämnden utan dröjsmål ska inleda ut- redning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämn- dens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Vad som har kommit fram vid utredning och som har betydelse för ett ärendes avgö- rande ska tillvaratas på ett betryggande sätt. Av 11 kap. 2 § SoL framgår att vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. 2 010 /1 1:JO1 vas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Den ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. Enligt 16 § förvaltningslagen (1986:223) har part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Av 17 § samma lag framgår att ett ärende som avser myndighetsutövning inte utom i vissa fall som här saknar intresse får avgöras utan att den som är part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan och även fått tillfälle att yttra sig över uppgiften. Rätten att ta del av uppgifter enligt 16 § FL och underrättelseskyldigheten enligt 17 § FL gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. I 10 kap. 3 § OSL stadgas att sekretess inte hindrar att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndig- het och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den ut- sträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myndighe- ten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. inhämtande av patientjournaler rörande Å.J. Mellan hälso- och sjukvården och råder i princip sekretess. I 14 kap. 1 § fjärde stycket SoL finns dock en sekretessbrytande bestämmelse som ålägger myndigheter och befattningshavare inom bl.a. hälso- och sjuk- vården att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd. Regeln ger således socialnämnden en rätt att under en pågående barnavårdsutredning från sjukvården erhålla upp- gifter som kan vara av betydelse för nämndens utredning. Det är den utläm- nande myndigheten som har att pröva uppgiftsskyldighetens omfattning. I det aktuella fallet har socialförvaltningen från tre sjukvårdsinrättningar inhämtat journalanteckningar avseende Å.J. Journalanteckningarna rör psykiatrisk vård. Inledningsvis vill jag rent allmänt framhålla att en socialnämnd bör iaktta restriktivitet när det gäller att i ett barnavårdsärende infordra en patientjournal från hälso- och sjukvården rörande ett barns föräldrar. Om det bedöms nöd- vändigt att inhämta information torde det i många fall vara tillräckligt att nämnden inhämtar ett utlåtande rörande den enskilde från berörd sjukvårdsin- rättning. För det fall det i utlåtandet framkommer sådana uppgifter som gör att det bedöms föreligga behov av att inhämta ytterligare information kan nämnden i det skedet begära in hela patientjournalen eller delar av den. Nämnden har i sitt remissvar anfört bl.a. att det inte fanns någon framgång i att samarbeta med Å.J. och att tog in mycket informa- tion för att antingen styrka eller motbevisa de uppgifter som Å.J. själva lämnade om hemsituationen. 2 010 /1 1:JO1 Förvaltningens ställningstagande att de ifrågavarande journalhandlingarna skulle inhämtas är ytterst en sådan bedömning som JO inte brukar överpröva. Vad som har kommit fram ger mig inte skäl att frångå denna princip. hantering av hälso- och sjukvårdens uppgifter rörande Å.J. I förvaltningens utredning, som sedermera ska ligga till grund för nämndens ställningstagande, ska endast uppgifter som har betydelse i det enskilda ären- det redovisas. Det är viktigt att utredaren gör en omsorgsfull bedömning av vilket material som är relevant. Detta är givetvis särskilt angeläget när materi- alet innefattar uppgifter som är känsliga ur integritetssynpunkt. I utredningar- na rörande de berörda barnen redovisas under rubriken i familjens livssituation, med de alternativa underrubrikerna Å:s mående/Å:s häl- sa/vårdnadshavarnas mående Å, bl.a. sammanfattningar av uppgifter som hämtats från Å.J:s patientjournaler. Uppgifterna är av sådant slag att de gene- rellt sett får anses vara av betydelse för bedömningen av Å.J:s omsorgsförmå- ga. Enligt min uppfattning är dock de drygt en och en halv sida långa sam- manfattningarna i vissa delar alltför utförliga och detaljerade. Jag anser t.ex. inte att det fanns skäl att så fylligt redovisa vissa uppgifter som Å.J. lämnat till läkare om sig själv och inte heller att det var nödvändigt att ange namnen på de läkemedel som hon fått utskrivna till sig. Förvaltningen borde alltså ha begränsat sina sammanfattningar av innehållet i journalanteckningarna och endast redovisat sådana uppgifter som var direkt avgörande för nämndens ställningstagande. har, förutom att sammanfatta uppgifterna från journa- lerna i utredningarna, även fogat de aktuella journalhandlingarna, cirka 40 sidor journalanteckningar rörande psykiatrisk vård, som bilagor till utred- ningarna. Genom detta förfarande har journalhandlingarna som sådana blivit en del av utredningarna. För den enskilde är det självfallet i än högre grad integritetskränkande att andra får tillgång till journalhandlingarna i sig än att uppgifter från dem redo- visas i sammandrag. Det som nämnden har framfört om att journalhandling- arna bifogades för att bevisa att uppgifterna i sammanfattningarna var korrek- ta är inte hållbart som argument. För det fall Å.J. bestridit de uppgifter som tagits med i utredningarna kunde nämnden ha övervägt att ge in journalhand- lingarna, eller delar av dessa, till domstolen inför prövningen av ansökningar- na om att barnen skulle beredas vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Nämnden har i remissvaret även upp- gett att det var av vikt att övriga vårdnadshavare fick del av informationen för att kunna agera på ett sätt som var till skydd för barnen. Jag kan dock konsta- tera att det genom de sammanställningar av uppgifter från journalerna som finns i utredningarna har lämnats information till övriga vårdnadshavare i en omfattning som var fullt tillräcklig för att uppnå detta syfte. Sammanfatt- ningsvis anser jag alltså inte att det fanns något godtagbart skäl för att foga journalhandlingarna till utredningarna. Förvaltningen förtjänar allvarlig kritik för att så skedde. 2 010 /1 1:JO1 När det sedan gäller socialförvaltningens utlämnande av utredningarna till C.S., J.J. och V. vill jag anföra följande. Uppgifterna i patientjournalerna rörande Å.J. har vid socialförvaltningen omfattats av socialtjänstsekretess enligt 26 kap. 1 § första stycket OSL. Upp- gifterna har därför i princip inte kunnat röjas för någon utomstående. har emellertid i egenskap av vårdnadshavare varit part i ärendena rörande deras respektive barn och därför haft rätt att få del av utredningarna beträf- fande sina barn. Även Å.J:s son V. var part och i och med att han fyllt har han själv haft rätt att ta del av utredningen rörande honom (jfr 11 kap. 10 § SoL och 36 § LVU). Uppgifterna i materialet kan inte anses ha varit sådana att det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse varit av synnerlig vikt att uppgifterna inte röjdes för C.S., J.J. och V. Som framgått ovan anser jag emellertid dels att sammanfattningarna avseende innehållet i patientjour- nalerna var onödigt omfattande och detaljerade, dels att journalhandlingarna över huvud taget inte borde ha fogats till utredningarna. Jag vill även uppehålla mig vid följande. har uppgett att obehöriga fått tillgång till utredningarna. Nämnden har anfört att förvaltningen informerat alla involverade om det olämpliga i att låta obehöriga ta del av utredningarna jämte bilagor. I 10 kap. 4 § OSL anges att en myndighet får uppställa förbehåll, som in- skränker enskild mottagares rätt att lämna uppgift vidare när myndigheten lämnar ut en sekretessbelagd uppgift till en part. När man inom med hänvisning till någons partställning lämnar ut en utredning som innehål- ler känsliga uppgifter om någon annan än parten själv, finns det ofta anled- ning att överväga att uppställa villkor som inskränker partens rätt att förfoga över utredningen. I förevarande fall hade det enligt min mening varit befogat att uppställa förbehåll vid utlämnandet av utredningarna. Det är förvånande att förvaltningen inte ens, såvitt framkommit, övervägt denna möjlighet. Med den delvis allvarliga kritik som framgår av det ovan anförda avslutas ärendet. Kritik mot en socialnämnd som på eget initiativ lämnat ut sekretesskyddade uppgifter till (Dnr 4142-2008) I en anmälan till JO framförde C.S. klagomål mot i Häss- leholms kommun. Klagomålen rörde att en handläggare vid omsorgs- förvaltningen utan hennes medgivande hade lämnat ut sekretesskyddade upp- gifter om henne till . i anmodades att inkomma med ut- redning och yttrande över vad som framförts i C.S:s anmälan. 2 010 /1 1:JO1 slutade att som remissvar till JO översända ett tjänsteutlåtande som hade upprättats av omsorgschefen och utredningssekreteraren . I tjänsteutlåtandet anfördes följande. Anmälan avser uppgift om inkomst av uthyrning som av en av kommunens avgiftshandläggare lämnats till . Anmälaren har hyrt ut sin bostad till sin mor, nu avliden. Modern har bott i särskilt boende i och hon har erhållit hemtjänst i ordinärt boende. Mo- dern ansökte om jämkning för dubbla boendekostnader i samband med flytt- ning till särskilt boende. Jämkning beviljades men ej i enlighet med önskemå- let, varför jämkningsbeslutet överklagades. Denna fråga har prövats av Läns- rätten i län. Förvaltningen begärde, i samband med ansökan om jämk- ning 2007, hyreskontrakt där belopp, hyrestid och uppsägningstid skulle fin- nas angivet, för att kunna behandla denna fråga. kontaktade anmälaren omsorgsförvaltningen, då modern fått ett nytt avgiftsbeslut, där jämkning ej längre beviljats. Avgifts- handläggaren kontaktade och uppgift om att anmälaren hade inkomst av uthyrning lämnades i samband med diskussion om vilka inkoms- ter som skall tas med i en deklaration och hur det skall redovisas. Nämnden har inte uppställt något krav på att en inkomst av uthyrning skall tas upp för beskattning av uthyraren för att jämkning för dubbla boendekost- nader skall beviljas. Huruvida ett sådant krav överhuvudtaget går att uppställa är ej utrett. Enligt 12 kap. 7 § socialtjänstlagen skall socialnämnden på begäran av en annan myndighet lämna uppgifter till den om utbetalad ekonomisk hjälp, om syftet är att undvika felaktiga utbetalningar från det allmänna eller en felaktig taxering. Ekonomisk hjälp har inte utbetalats så något av dessa syften torde inte kunna föreligga. Någon övrig uppgiftsskyldighet till som skulle kunna vara för handen i detta ärende torde inte heller föreligga enligt nämndens bedömning. Varför anmälaren blivit utvald för denna information kan inte besvaras på annat sätt än att det som avgiftshandläggaren gjort har gjorts av misstag och okunnighet. Denna typ av information har inte lämnats till i något annat fall. Vi beklagar djupt det inträffade och ber om ursäkt för det. är medveten om att rutinerna har brustit och kommer via utbildningsinsatser att informera om sekretesslagens regler och ha en genom- gång av rutinerna i syfte att undvika att något dylikt inträffar . yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Sekretesslagen (1980:100) har ersatts med offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I det följande hänför jag mig till den nya lagen som i berörda hänseenden inte har inneburit några sakliga ändringar. Enligt 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess inom för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Av 8 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen följer att en sekretesskyd- dad uppgift som förekommer hos inte får röjas för andra myn- digheter, om inte annat anges i lagen eller i lag eller förordning som lagen 2 010 /1 1:JO1 I 10 kap. samma lag finns sekretessbrytande bestämmelser och bestämmelser om undantag från sekretess. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att sekretessen inte hindrar att en uppgift lämnas till annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. En sådan skyldighet för föreligger bl.a. enligt den av nämnden angivna bestämmelsen i 12 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453). I sammanhanget kan även nämnas att det i vissa skatterättsliga bestämmelser stadgas att uppgifter som en myn- dighet förfogar över och som behövs för bl.a. taxering ska på begäran tillhandahållas verket. Att det föreligger en uppgiftsskyldighet gent- emot en annan myndighet innebär dock inte att på eget initiativ får kontakta myndigheten och lämna ut uppgifterna. Det är i stället den berör- da myndigheten som själv ska begära att uppgifterna lämnas ut. I förevarande fall har handläggaren vid omsorgsförvaltningen på eget initi- ativ lämnat sekretesskyddade uppgifter rörande C.S. Av nämndens remissvar framgår att någon ekonomisk hjälp inte har utbetalats. Någon uppgiftsskyldighet enligt 12 kap. 7 § socialtjänstlagen har därför inte kunnat vara aktuell.