frsrdg · GX04ER1 · 2010-02-24 00:00:00 — Valövervakning sker i olika delar av landet där parlamentarikerna på plats i vallokaler övervakar valtillfället, förseglingen av röstsedlarna och rösträkningen. Parlamentariker som valövervakare bedöms politiskt vara av stor betydelse trots att de nästan enbart deltar som korttidsobservatörer. Den parlamentariska församlingen har sänt valövervakare enligt följande: , presidentval (de ) , parlamentsval (de , ) 2.6.2.1 Svensk ledning i valövervakningen i de , som ledde valobservatörer i , rapporterade vid aprilsessionen från presidentvalet . I jämförelse med valet till parlamentet året innan kunde presidentval ses som en framgång. Valkampanjen var kort men fredlig. På valdagen var polisnärvaron hög och det förekom inget våld. Valobservatörerna betonade dock vikten av att uppdaterar röstlängder och fortsätter att utbilda valnämnder. Detta val ansågs bli avgörande för ambitioner om medlemskap i och Nato. I valövervakarnas rapport framhölls att nu uppnått ett flertal av de demokratiska riktlinjer och åtaganden som krävs för demokratiska val. Då ingen av de sju presidentkandidaterna fick tillräckligt med röster, hölls en andra omgång . 2.6.3 Observatörer och andra samarbetspartner har möjlighet att genom observatörsstatus delta i verksamhet. Det är ministerkommittén som beslutar om ansökande länders observatörsstatus. Beslutet träder i kraft sedan den parlamentariska församlingen har lämnat ett positivt yttrande. Med stöd av beslutet får en observatör delta i det samarbete som är underställt ministerkommittén. Ett land med observatörsstatus måste dessutom anhålla om att få sända observatörer till församlingen som fattar beslut i frågan. , och medverkade som observatörer i den parlamentariska församlingen. Församlingen ägnar sig också åt att följa MR-situationen i observatörsländerna som inte är formellt bundna att följa normer och konventioner. Detta kan dock enligt den parlamentariska församlingen ge anledning till feltolkningar och missförstånd. Genom att ansöka om observatörsstatus anses observatörsländerna ha gjort ett politiskt åtagande att respektera och främja de universella principerna om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatlighet. Etablerade internationella MR-normer borde därmed tillämpas av observatörsländerna som även på andra sätt borde kunna främja ideal och värderingar i sina länder. Det tredje toppmötet ansåg att är förpliktat att öppna en ny dialog mellan och dess grannregioner södra , och . vill främja en dialog om globalt ömsesidigt beroende och solidaritet och skapa en europeisk medvetenhet om tvärkulturella och utvecklingsinriktade frågor. Sedan församlingen analyserat möjligheten att stärka observatörernas engagemang i samarbetet och kunna dra bättre nytta av observatörernas deltagande har församlingen tagit ett flertal initiativ (dok. 12077, res. För att utveckla relationerna till fler länder i grannområden införde församlingen en ny status Partner for Democracy (dok. 11913, res. 1680) som kan beviljas en icke-medlemsstat. Denna status tillåter deltagandet i församlingens sessioner och möten men utesluter rätten att delta i omröstningar (dok. 12071, res. Församlingen planerar även att använda det ständiga utskottet för tätare kontakter med parlamentariker från , och . Över huvud taget eftersträvas tätare relationer till de nordafrikanska länderna genom ökat samarbete och dialog. Samarbetets syfte är att främja demokrati, rättsstatlighet och respekt för de mänskliga rättigheterna i länderna söder om . Auktoritärt styre och avsaknaden av politisk pluralism samt brister i medie- och yttrandefriheten i ett flertal länder har gett församlingen anledning till oro över den framtida utvecklingen i området. Den parlamentariska församlingen inledde 2004 en politisk dialog med genom att underteckna en överenskommelse som är den första i sitt slag. Den syftar till att främja parlamentarisk demokrati, rättsstatens principer och respekten för de mänskliga rättigheterna i . för relationer med icke-medlemsländer har till uppgift att sköta kontakterna med observatörerna och andra samarbetspartner. Vid aprilsessionen debatterade församlingen utvecklingen i (dok. 11636, res. Församlingens huvudbudskap var att medlemsländernas parlament borde fokusera mer på utvecklingsfrågor i allmänhet och stödja The New Partnership for Development (NEPAD) i synnerhet. NEPAD är ett initiativ taget av afrikanska ledare för att främja fred, säkerhet och den socioekonomiska utvecklingen med syfte att uppnå FN:s millenniemål till 2015. Det råder allmän konsensus i och om att millenniemålen är prioriterade men att de svårligen kan uppnås om inte parlamentens roll stärks. Därför vill församlingen att medlemsländerna ska öka sitt bistånd till NEPAD. 2.7.1 Europeiskt forum för demokratins framtid Ett europeiskt forum för demokratins framtid inrättades genom beslut vid i . Denna verksamhetsform har som syfte att stärka demokrati, politiska friheter och medborgarnas deltagande. stod 2009 för värdskapet för det femte forumet med ett övergripande tema Valsystem och möjligheter att stärka demokratin . Det ägde rum i . Från den svenska Europarådsdelegationen deltog . Forumet är tänkt att vara en flexibel process för att inom medlemsländer stimulera idé- och erfarenhetsutbyte om demokratiutvecklingen och dess olika aspekter. Forumets uppgift ska vara att identifiera och utvärdera betydande demokratiinitiativ, utveckla standarder för demokratiutveckling och sprida kunskap bland medlemsstaterna. Forumet samlar företrädare för politiska partier, förtroendevalda på lokal, regional och nationell nivå, forskare, enskilda organisationer m.fl. med intresse för att fördjupa och stärka demokratin. Demokrati är en kontinuerligt pågående process och kan alltid utvecklas vidare. Även om de grundläggande demokratiska principerna är obestridliga, beror den praktiska hanteringen på diverse omständigheter, sade vid inledning av forumet. En debatt om demokratiska processers olika aspekter gynnar demokratiutvecklingen. Aktuella frågor handlar bl.a. om huruvida man kan säkerställa folkvalda organs representativitet och legitimitet. Församlingen uppmärksammar och diskuterar återkommande olika aspekter av demokrati. Vid vintersessionen var elektronisk demokrati på dagordning (dok. 11810, rek. 1860, res. Församlingen påvisade att demokrati är en pågående process som stöter på nya utmaningar och behöver anpassa sig till dessa. Nya informations- och kommunikationsteknologier (ICT) ger möjlighet till att förbättra demokratiska institutioner genom bättre transparens, tillgänglighet och delaktighet. Med detta inte sagt att det är en ersättare till den representativa demokratin utan snarare ett komplement. IT-samhället ska inte enbart ses som en utmaning utan också en möjlighet att förbättra det demokratiska systemet. Församlingen såg positivt på en utveckling där informations- och kommunikationsteknologier allt oftare används inom statliga institutioner på alla nivåer i medlemsländerna. 2.7.2 relationer med andra internationella organisationer Främjandet av samarbete med andra europeiska och internationella organisationer och institutioner ingår i den handlingsplan som tredje toppmöte antog 2005. Avsikten är att stärka samverkan både inom och med andra regionala och internationella institutioner. samarbetar med både allmänpolitiska organisationer och fackorgan. Samarbetet mellan EU, och , deras respektive parlamentariska församlingar samt med FN och dess fackorgan utvärderas vid särskilda debatter i den parlamentariska församlingen och i samband med möten mellan ledande representanter för dessa institutioner. Det politiska utskottets rapport om FN-reformer debatterades vid höstsessionen (dok. 12018; res. Behovet av reformer av institutionerna inom FN har under ett flertal år betonats av den parlamentariska församlingen. Församlingen har uttryckt starkt stöd för reformer och särskilt betonat vikten av att vitalisera generalförsamlingen och effektivisera säkerhetsrådets arbete. När det gällt att möta globala hot har församlingen uttryckt en önskan om ett mer utvecklat samarbete med FN och dess organ. Relationerna mellan FN och har debatterats i . Enligt församlingen är en reform av FN brådskande. Den är nödvändig för att underlätta ansvarskrävande samt att öka transparens och demokratisk översyn av organisationen. Församlingen påpekade dock att inga reformförslag syftat till att förbättra FN:s demokratiska roll. För att kunna bemöta globaliseringens utmaningar har det demokratiska elementet i FN-systemet blivit ännu nödvändigare. Församlingen har länge förespråkat en ökad parlamentarisk medverkan i FN. Parlamentarikerna har en möjlighet att på den nationella nivån påverka sina regeringars agerande i FN och sprida kännedom om innebörden av FN-beslut. Ett systematiskt deltagande av parlamentariker skulle minska FN:s demokratiska underskott och kunna medföra andra positiva effekter. En rådgivande parlamentarisk bestående av såväl ledamöter från nationella parlament som regionala parlamentariska församlingar är ett mål för framtiden. ska ges möjlighet att snabbt agera vid hot mot mänskliga rättigheter och ska inte kunna stoppas av veton från säkerhetsrådets permanenta medlemmar. Transparensen i säkerhetsrådet måste öka och man måste underlätta för stater som inte är medlemmar i säkerhetsrådet att uttrycka sig när deras intressen står på spel. Vid det tredje toppmötet uppmanade stats- och regeringscheferna att olika organ skulle stärka relationerna till EU inom mänskliga rättigheter, pluralistisk demokrati och rättsstatlighet samt på de rättsliga, kulturella och sociala områdena. och behovet av att reformera dess institutioner har med stort intresse följts av den parlamentariska församlingen. Efter och EU-inträde har EU 27 medlemsländer som samtliga också är medlemmar i . EU och har en gemensam värdegrund som är baserad på principer om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatlighet. Dock har genom sitt breda medlemskap som inbegriper 47 länder en möjlighet att företräda hela på ett sätt som EU inte kan göra. Särskilt borde unika kompetens när det gäller skyddet av de mänskliga rättigheterna och normskapandet bättre kunna tas till vara. EU varken kan eller bör ta över dessa uppgifter, menar . EU:s ekonomiska resurser är vida större än , vars starka sidor utgörs av expertis, erfarenhet och skapande av internationell rätt. och EU har enats om ett samförståndsavtal som undertecknades 2007. I överenskommelsen fastställs de viktigaste samarbetsområdena och de institutionella arrangemangen för avtalets genomförande. Att undvika dubbelarbete är viktigt i samarbetet mellan EU och . I avtalet ingår också beslutet om att EU ska tillträda . Enligt församlingen utgör samförståndsavtalet ett bra ramverk där EU kan dra nytta av kunskaper och kompetens. Lissabonfördragets ikraftträdande välkomnades av församlingens president som ett viktigt steg som gör det möjligt för EU att ansluta sig till och därmed som ett steg mot ett gemensamt rättsområde i . Församlingen och har ett separat samarbetsavtal. I avtalet ingår en överenskommelse om regelbundna möten mellan talmännen, samarbete mellan utskotten och inom valövervakning. EU:s myndighet för grundläggande rättigheter inledde sitt arbete . Den nya myndighetens tillkomst har debatterats av församlingen som framhållit roll, långa erfarenhet när det gäller skyddet av de mänskliga rättigheterna och dess granskningssystem för att verifiera huruvida de antagna normerna respekteras av medlemsstaterna. Församlingen har dock kommit till insikt om att en konstruktiv inställning till EU-samarbetet är nödvändig för att bidra till utveckling. För att lösa utmaningar som människohandel, våld mot kvinnor, våld mot barn, minoriteter, klimatförändringar och nya hot mot samhället krävs både ett gränsöverskridande samarbete och en institutionell dialog. Det juridiska utskottet har i uppgift att utarbeta en rapport om hur samarbetet mellan EU:s myndighet och har kommit i gång. gjorde den svenska Europarådsdelegationen ett besök hos myndigheten för att på plats i studera dess verksamhet. Även om är en regional organisation söker den parlamentariska församlingen bevaka den politiska och ekonomiska utvecklingen i hela världen. Med sin värdegrund har goda förutsättningar att delta i en debatt om globaliseringens olika dimensioner. roll bör vara att söka föra den internationella dialogen framåt och förvandla konfrontation till dialog. är det nödvändigt för att anpassa sig till förändringar i omvärlden som det håller fast vid sina kärnvärden. Konsekvenserna av den globala finansiella krisen (dok. 11807; res. 1651) stod i fokus vid januarisessionen. Församlingen observerade att världsekonomin av ekonomisk tillväxt hade vänt, och många länder förväntades gå in i en lång och djup recession. Krisen förde med sig högre arbetslöshet, förluster av inkomster och tillgångar samt högre skuldsättning. Med anledning därav påminde församlingen medlemsländernas regeringar om att det var deras ansvar att försvara medborgarnas sociala och mänskliga rättigheter. Medan insatser gjordes för att få ekonomin i jämvikt, behövde medlemsländernas sociala skyddsnät balansera upp konsekvenserna av den ekonomiska nedgången. Församlingen välkomnade de av G20 framtagna rekommendationerna för att stimulera ekonomin, skapa likviditet, stärka finansiella institutioner och skydda besparingar, men beklagade att de inte inkluderade någon rekommendation om hur medborgarnas rättigheter garanteras. 2.7.4 Forum om konfliktförebyggande bärande idé är att respekt för de mänskliga rättigheterna skapar en fast grund för fred och säkerhet. Församlingens politiska utskott anordnade i ett forum om konfliktförebyggande, med särskild fokus på betydelsen av tidig varning vid konflikthot. Syftet med forumet var att få en översyn av de existerande konfliktförebyggande mekanismerna och att analysera möjligheterna till vidareutveckling. Vidare skulle och den parlamentariska församlingens roll beaktas när det gällde att förebygga spänningar i relationer i . Vid forumet deltog akademiker, parlamentariker och representanter för berörda internationella organisationer (, , , , CSTO, och International Alert). Från Europarådsdelegationen deltog . konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (CETS 5) undertecknades 1950. Efterlevnaden av konventionen övervakas av som 2009 hade varit verksam . har sitt säte i och är sammansatt av 47 domare, en från varje land som tillträtt . Medlemsländernas regeringar har rätt att nominera kandidater till domare men valet sker i den parlamentariska församlingen. Församlingens riktlinjer vid val av nya domare till anger att nomineringsförfarandet i medlemsstaterna bör vara öppet och att både män och kvinnor ska finnas representerade bland de tre kandidaterna. Kandidaterna ska ha erfarenhet av arbete inom MR-sektorn. Vid januarisessionen debatterade församlingen återigen nomineringsprocessen (dok. 11767, 11798; res. Den antagna resolutionen betonar vikten av att nomineringsprocessen följer ett demokratiskt tillvägagångssätt, som präglas av öppenhet och utesluter diskriminering. Om nomineringsprocessen inte uppnår dessa kriterier, har församlingen för avsikt att tillbakavisa kandidatlistan. Som en följd av utvidgning har antalet domstolsärenden ökat kraftigt. Upprepade varningar har framförts i församlingen om att riskerar att förlora sin trovärdighet om eftersläpningen i ärendebehandlingen fortsätter att växa. har det betonats att det är medlemsländernas gemensamma ansvar att garantera att domstolen även fortsatt kan arbeta effektivt. Ett nytt protokoll, nr 14, till (CETS 194), som öppnades för underskrift 2004 men ännu inte trätt i kraft, utarbetades för att se över konventionen i syfte att domstolen bättre skulle kunna klara av sin växande arbetsbörda. /10 hade 46 medlemsstater ratificerat protokollet, dock inte . Vid utgången av 2009 var det därmed ovisst när protokoll nr 14 träder i kraft. hade utarbetat ett komprimerat utkast, kallat protokoll 14 bis, som debatterades som ett brådskande ärende vid aprilsessionen (dok. 11864, 11879, yttrande 271). Syftet med protokoll 14 bis var att i väntan på ikraftträdande av protokoll 14 möjliggöra effektivare ärendebehandling i domstolen.1 2.8.2 Avskaffandet av dödsstraffet Rätten till liv är en mänsklig rättighet, och respekt för liv tillhör grundläggande värderingar. Därför ställer kategoriska krav på dödsstraffets avskaffande och har som mål att avskaffa dödsstraffet inte bara i utan i hela världen. har bidragit till att är en zon där dödsstraffet avskaffats, med ett undantag: , som står utanför och är det sista landet i som fortfarande verkställer dödsstraff. Kampen för att avskaffa dödsstraffet gör långsamt men stadigt framsteg världen över. Förekomsten av dödsstraff i några observatörsländer har varit föremål för intensiv bevakning i församlingen som kontinuerligt kritiserat tillämpningen av dödsstraff i och , båda observatörsländer i . /10 hade 46 av rådets 47 medlemsstater ratificerat tilläggsprotokoll nr 6 till som förbjuder dödsstraff (CETS 114). Det är enbart som inte gjort det. Inga avrättningar har dock genomförts . Fristen för moratoriet som infördes löpte ut men förlängdes av den ryska . I ett pressmeddelande välkomnade församlingens president beslutet och uppmanade det ryska parlamentet att som en följd av beslut slutgiltigt avskaffa lagen om dödsstraff. Genom ett tilläggsprotokoll till (CETS 187) har dödsstraffet förbjudits även i krigstid och när det råder fara för krig. Tilläggsprotokoll nr 13 kompletterar det förbud mot dödsstraff i fredstid som funnits . Ett beslut om en europeisk dag mot dödsstraffet fattades av , ett initiativ som fick församlingens fulla stöd. EU följde exempel genom att protestera mot tillämpningen av dödsstraff i världen. 2.8.3 Uppföljning av verkställighet av beslut De till anslutna staterna förbinder sig att erkänna domstolens obligatoriska jurisdiktion. Att verkställa domar är av stor betydelse och utgör en väsentlig del i den europeiska mekanismen för att skydda de mänskliga rättigheterna. har en viktig roll i att övervaka att domarna verkställs. Det faktum att ett antal av domar efter avgörandet inte blivit verkställda riskerar att underminera det system som byggts upp under . För att ta itu med problemet har församlingen föreslagit att ministerkommittén intar en striktare hållning mot de medlemsländer som brister i verkställighet av domar. Församlingen har vidare rekommenderat bl.a. att europeisk domstolspraxis införlivas i den nationella lagstiftningen och att myndigheterna i medlemsländerna effektiviserar verkställigheten av domar. De nationella parlamenten har uppmanats att engagera sig i att följa upp hur domstolens beslut verkställs på nationell nivå. Församlingen har åtagit sig att regelbundet följa domarnas verkställighet. Således är verkställigheten av domarna från en återkommande punkt på dagordningen för det juridiska utskottet och för församlingen. 2.8.4 Mekanismer för att skydda de mänskliga rättigheterna MR-kommissariens redogörelse och verksamhet debatteras regelbundet av församlingen. Vid aprilsessionen presenterade MR-kommissarien sin årliga rapport (dok. 11861) och talade inför församlingen om klyftan mellan politisk retorik och realitet när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. Han framhöll att inget land i är fritt från diskriminering, oavsett om det gäller främlingsfientlighet, könsdiskriminering eller homofobi. Därtill förekommer fortfarande rapporter om maktmissbruk, korruption och inkompetens. Finanskrisens negativa effekter på MR-situationen ställer än högre krav på att slå vakt om de mänskliga rättigheterna. Församlingens stöd till MR-kommissarien är entydigt, och institutionens raska och stadiga framsteg sedan den inrättades 1999 har kontinuerligt fått beröm. MR-kommissarien arbetar oberoende, och hans oberoende ställning anses vara en styrka och en förutsättning för genomförandet av kommissariens uppdrag. Samarbete med institutioner utanför är dock viktigt för uppdraget särskilt med EU, UNHCHR, FN:s flyktingkommissarie och . Församlingen hänvisar frekvent till MR-kommissariens rekommendationer och har efterlyst de nationella parlamentens aktiva stöd för verksamheten. Den europeiska konventionen om förhindrande av tortyr och annan omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning (CETS 126) antogs av ministerkommittén 1987 och trädde i kraft . Den bygger på artikel 3 i till skydd för mänskliga rättigheter. Konventionen har ratificerats av samtliga medlemsstater. för förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling, CPT, som upprättats enligt konventionen för att undersöka behandlingen av frihetsberövade, inledde sin verksamhet 1990. Kommitténs uppgift är att besöka fängelser, häkten, slutna psykiatriska anstalter och övriga inrättningar i medlemsländerna för att undersöka hur de frihetsberövade behandlas. Kommittén består av en representant för varje medlemsland. Medlemmarna är oberoende experter. De nationella delegationerna nominerar kandidaterna till CPT men valet sker i ministerkommittén. Församlingen strävar efter att kontinuerligt förbättra proceduren att utse medlemmar i antitortyrkommittén (res. 1540/2007). Kommitténs auktoritet beror, enligt parlamentarikerna, på medlemmarnas moraliska anseende, professionella kvalifikationer och personliga delaktighet. nye representant i CPT är doktor . Han utsågs till posten och efterträdde jur.kand. mandatperiod sträcker sig till . Kommittén inspekterade svenska fängelser och häkten . I rapporten uppmanades att förbättra de metoder som används vid undersökning av klagomål över brister i polisens agerande. Vidare tog kommitténs rapport upp restriktionerna för häktade, särskilt restriktionernas påverkan på de häktades mentala hälsa. 2.8.5 Bekämpning av familjerelaterat våld Ett parlamentariskt nätverk mellan nationella parlament kommer att fortsatt ägna sig åt våld som riktas mot kvinnor i nära relationer. Genom en särskild kampanj i medlemsländerna uppmärksammades problemet 20062008. Riktlinjerna för kampanjen på parlamentarisk nivå angavs i resolution /2006. Olika aspekter av våld mot kvinnor belystes parallellt med diskussioner om åtgärder för att hjälpa utsatta kvinnor och stödja olika institutioner som arbetar med våldsutsatta kvinnor eller med våldsutövare. Församlingen betonade nödvändigheten av att se till att internationella normer och åtaganden genomförs fullt ut när det gäller våld mot kvinnor och föreslog en europeisk konvention för att bekämpa våld mot kvinnor. Regelbunden uppföljning och analys av gjorda framsteg ingick som ett viktigt element i kampanjens målsättning. Europarådsdelegationen har utsett som kontaktperson i nätverket. Vid det ständiga utskottets möte i tog man upp den ökade risk för våld mot kvinnor i hemmet som invandrarkvinnor är utsatta för. Om antar ett lagligt bindande instrument skulle det sända en stark politisk signal om att det är slut på straffriheten för dem som utövar våld mot kvinnor, betonades det i utskottets uttalande. Det var viktigt att alla offer för könsrelaterat våld i oavsett ursprung och bakgrund måste få skydd och rehabilitering. Bekämpandet och förebyggandet av våld mot invandrarkvinnor, såsom människohandel och tvångsäktenskap, behandlades ytterligare under konferensen om Migration och våld mot kvinnor i som arrangerades av församlingen och Interparlamentariska unionen (IPU) i den franska nationalförsamlingen . Från Europarådsdelegationen deltog och . högtidlighölls 2010 FN:s internationella dag för avskaffande av våld mot kvinnor. anordnades i ett halvdagsseminarium om ämnet. Bakom initiativet stod delegationer till , , , parlamentariska församling, EMPA samt manliga nätverk i samverkan med UNIFEM . Europarådsdelegationen representerades vid panelen av . Bland de drygt 100 deltagarna fanns riksdagsledamöter, representanter för , myndigheter och enskilda organisationer.