frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — En förundersökning där målsäganden vid tiden för anmälan inte har fyllt ska enligt 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948), FUK, bedri- vas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Förundersökningen ska vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är 2 010 /1 1:JO1 motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Det särskilda skyndsamhetskravet och den tidsfrist för att fatta beslut i åtalsfrågan som gäller enligt 2 a § FUK har sitt ursprung i ett förslag från Kommittén mot barnmisshandel som i sitt delbetänkande Barnmisshandel (SOU 2000:42) föreslog att det skulle införas en sådan bestämmelse i rätte- gångsbalken. Den efterföljande beredningen i ledde emellertid till att regeln i stället togs in i förundersökningskungörelsen. I det nämnda betänkandet redovisades skälen för att införa tidsfristen, och som exempel på när denna fick överskridas anfördes att utredningen är omfattande eller att många barnförhör behöver hållas; särskilt när mindre barn ska förhö- ras kan det ta och krävas många förhör innan barnet känner sig till- räckligt tryggt för att börja berätta. Personalbrist eller förekomsten av ett stort antal ärenden av förturskaraktär utgör inte skäl för att överskrida tidsfristen (se s. 85 f. och s. 91). Min granskning av anmälan har begränsats till handläggningsti- den hos bl.a. domstolarna. Beträffande domstolarnas handläggning bör inledningsvis anmärkas att det för barnets och alla andra inblandades bästa givetvis är lika angeläget att även denna handläggning sker med skyndsamhet. Den press som det innebär att vara målsägande eller misstänkt eller anhörig till någon av dem och den på- verkan på familjeförhållandena som utredningen kan innebära blir ju inte mindre bara för att åtal har väckts. I det ovan nämnda delbetänkandet betonas också vikten av skyndsamhet i hela rättskedjan, alltså även vid den fortsatta processen i domstol (SOU 2000:42, s. 86). Man kan enligt min uppfattning inte heller bortse från att det finns en risk att polis och åklagare med vetskap om att målen inte med nödvändighet prioriteras om de hamnar i domstol väljer att ge ärendena en lägre prioritet än de skulle ha fått om skyndsamhets- kravet gällde hela rättskedjan. Jag menar därför att det är en brist att det saknas ett lagstadgat skyndsam- hetskrav eller en lagstadgad tidsfrist beträffande domstols handläggning i mål av detta slag och finner därför anledning att översända en kopia av detta be- slut till justitieutskottet och . Jag kan således inte instämma i vad tingsrätten angett om att i första hand mål där barnet ska höras personligen inför rätten ska prioriteras och än mindre i hovrättens uppfattning om att enbart det förhållandet att en underårig är part i ett mål knappast utgör skäl att behandla målet med förtur. Jag anser tvärtom att alla de mål i vilka 2 a § FUK har varit tillämplig under förundersökningen bör behandlas med förtur i såväl tingsrätt som hovrätt och detta oavsett om den underåriges personliga inställelse vid domstolarna är nödvändig eller inte. Vad närmare gäller tingsrättens handläggning har huvudförhandling hållits omkring fem och en halv månad efter det att stämningsansökan kom in till tingsrätten. Med tanke på den uppfattning jag ovan redovisat beträffande vilken prioritet mål av det förevarande slaget bör ha hos domstolarna, hade 2 010 /1 1:JO1 det naturligtvis varit önskvärt om målet hade kunnat avgöras i ett tidigare skede. Jag anser mig dock, i avsaknad av föreskrifter om handläggningstiden, inte kunna kritisera tingsrättens handläggning. I hovrätten, slutligen, har målet efter viss skriftväxling varit klart för hu- vudförhandling . Huvudförhandling kom emellertid inte att hållas förrän , . En så lång handläggnings- tid i ett mål av förevarande slag kan, även om hovrätten inte haft någon lag- stadgad frist att rätta sig efter, inte anses godtagbar. Hovrätten förtjänar såle- des kritik för sin handläggning. Vad hovrätten anfört om att orsaken till dröjsmålet eventuellt kan bero på svårigheter att hitta tider som passade in- blandade advokater och åklagare förändrar inte min bedömning. Sammanfattningsvis har jag således tvingats konstatera att det dröjt från det att en anmälan från om misstänkt misshandel av ett barn kom in till polisen till dess att målet slutligen prövades av hovrätten. En så lång handläggningstid i ett ärende av detta slag är givetvis allmänt sett fullständigt oacceptabel. Det har inte heller framkommit någon omständighet som motiverar den långa handläggningstiden. [ ] [J]ag anser också att handläggningen i hovrätten borde ha skett med större skyndsamhet. En tingsrätts handläggning av ett kvarstadsyrkande i ett tvistemål bl.a. frågor om talans utformning och materiell processledning (Dnr 24-2009) . framförde i en anmälan klagomål mot tingsrätts hand- läggning av ett tvistemål om bättre rätt avseende en bil i vilket han var käran- de. Han uppgav att tingsrätten meddelat dom i målet utan att hans kvarstads- yrkande hade prövats. Handlingar i tingsrättens mål nr T 3266-08 infordrades. Av dessa och anmälan framkom följande. gav . vid ett personligt besök på tingsrätten in en stämningsansökan. . uppgav i anmälan till JO att han vid besöket pratade med en kvinnlig jurist/notarie . Hon tog emot ansökan och sa att hon tar hand om detta . Ansökningsavgiften betalades kontant. I stämningsansökan yrkade . att tingsrätten skulle fastställa att han hade bättre rätt än svaranden, ett bilföretag, till en viss bil. På stämningsansö- kan var också antecknat för hand att han önskade att få kvarstad på bilen. . uppgav i ansökan att han köpte en ny bil men under en utlandsvistelse fick kännedom om att bilen var försvunnen och att en ny ägare hade registrerats. 2 010 /1 1:JO1 Till stämningsansökan hade fogats en underrättelse från åklagarkammaren i daterad . Av denna framgick att bilen var tagen i beslag, men att åklagaren hade beslutat att inte väcka åtal och att beslaget av bilen skulle hävas. . informerades också i underrättelsen om att han, eftersom han gjort anspråk på bilen, kunde väcka talan om bättre rätt till egendomen och även ansöka om kvarstad. För att . skulle få tillfälle att bestämma om han avsåg att göra en sådan ansökan och eventuellt rådgöra med en advokat angavs att egendomen skulle ligga kvar i beslag till och att bilen därefter, om inte något beslut om kvarstad verkställts före det datumet, skulle lämnas ut till den person hos vilken beslaget gjorts. Tingsrätten utfärdade stämning i målet och inkom från åklagarkammaren ett beslut genom vilket beslaget av bilen hade hävts. skickade tingsrätten beslutet till . för kännedom. Därefter finns en anteckning på dagboksbladet om att . per telefon meddelade att han yrkade ersättning för rättegångskost- nader med . Dagen därpå meddelade tingsrätten tredskodom i målet. Yrkandet om kvarstad behandlades inte i domen. Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över handläggningen av kvarstadsyrkandet. Tingsrätten (dåvarande lagmannen ) kom in med ett ytt- rande till vilket fogats upplysningar från rådmannen . Ärendet rör tingsrättens handläggning av ett kvarstadsyrkande i mål T 3266-08, enhet 1. Enhetens beredningsjurist har lämnat nedanstående redo- görelse för handläggningen. En stämningsansökan angående bättre rätt till en i beslag tagen bil inkom till tingsrätten . På ansökningen hade käranden, ., tillagt med handskriven text att han önskade kvarstad. Vid granskningen upp- täcktes följande brister. Det framgick inte av handlingarna om kvarstad yrka- des interimistiskt. Vidare saknades uppgift om vilka grunder som . åberopade för kvarstadsyrkandet. Han hade inte heller ställt säkerhet. Tings- rätten försökte förgäves få kontakt med . genom den advokatbyrå som han uppgivit på stämningsansökningen. Ett formellt kompletteringsföre- läggande utfärdades inte. fick tingsrätten ett beslut från Åklagarkammaren i . I beslutet, daterat dagen före, hävdes besla- get av bilen. Tingsrätten utfärdade härefter stämning på svaranden. Svaranden hörde inte av sig inom förelagd tid. När tingsrätten genom mig fick telefonkontakt med . informerades han om att tredskodom kunde meddelas i princip direkt, men att för det fall han vidhöll sitt kvar- stadsyrkande skulle komplettering krävas. Enligt vad jag kan erinra mig, med reservation för att det förflutit lite mer än sedan detta samtal, ville . ha dom direkt. Detta tolkade jag då som att han frånföll sitt kvarstadsyrkande och jag tecknade ner hans rättegångskostnadsanspråk. Av förbiseende antecknade jag inte att han frånföll sitt kvarstadsyrkande. Treds- kodom mot svaranden meddelades dagen därpå. Frågan om kvarstad prövades således aldrig. Undertecknad funktionsansvarig rådman har följande kommentarer till det inträffade. I mål om bättre rätt till egendom förekommer det ibland som i förevarande fall att egendomen är tagen i beslag av polisen. Det är då av betydelse för 2 010 /1 1:JO1 sökanden att han/hon erhåller kvarstad på egendomen före beslagets hävande. . lämnade in sin ansökan till tingsrätten . Enligt åklagarens besked till honom, daterat , skulle bilen vara i beslag till och med . . var således i tidsnöd. Tingsrätten lyckades inte få kontakt med honom för de nödvändiga kompletteringarna. Åklagaren beslutade att häva beslaget. Bilen hämtades då av svaranden. . visade efter besöket på tingsrätten inget intresse för sin ansökan genom att höra av sig till tingsrätten. Först i samband med att det var aktuellt att meddela en tredskodom mot svaranden fick tingsrätten kontakt med . Frågan om kvarstad togs då upp med honom men som uppgivit är hans minnesbild att . inte längre var intresserad av kvarstad utan var angelägen om att få en dom så fort som möjligt. Det kan noteras att om missuppfattat . i fråga om återkallelse av yrkandet om kvarstad så skulle begäran därom ha avslagits i tredskodomen. I efterhand kan också konstateras att med anledning av att . inte kunde nås via telefon skulle tingsrätten ha utfärdat ett skriftligt föreläggande för . att komplettera kvar- stadsyrkandet. Beslaget av bilen hävdes den därpå följande arbetsdagen mån- . Ett ställningstagande till det interimistiska kvarstadsyrkan- det hade därför inte kunnat göras före beslagets hävande. hänvisade till yttrande och anförde att tingsrätten ställer sig bakom de synpunkter som framförts av honom. . yttrade sig över remissvaret och angav att han givetvis önskade kvarstad på bilen eftersom han ansökt om det. Han uppgav också att ingen på tingsrätten ställt några frågor om annat. Vidare framhöll han att han vid sitt personliga besök på tingsrätten informerades av en kvinnlig jurist att han inte behövde ställa säkerhet om han begärde kvarstad på sin bil. Efter det beskedet skrev han kvarstadsyrkandet för hand på sin stämningsan- sökan. Han förutsatte att kvarstadsansökan skulle behandlas direkt eftersom det var bråttom. Ingen informerade honom om motsatsen och den kvinnliga juristen sa att hon skulle ta hand om det. Han påpekade också att han hörde av sig till tingsrätten per telefon , men fick till svar att han skulle få besked per brev, samt att han inte fått något meddelande på sitt mobilsvar från tingsrätten. I ett beslut anförde chefsJO följande. Av utredningen framgår att bil blev stulen. Under en förundersök- ning rörande misstanke om stöld m.m. togs bilen i beslag. . gjorde anspråk på bilen. Förundersökningen lades dock ned av åklagare. Beslaget skulle således hävas. Bestämmelser om vad som gäller beträffande utlämnande av egendom i en sådan situation finns i 27 kap. , RB. I 4 a § RB föreskrivs att om en målsägande framställt anspråk på ett beslagtaget föremål och det är uppenbart att han eller hon har bättre rätt till föremålet än den hos vilken beslaget gjorts, får åklagaren innan åtal väckts besluta att föremålet ska läm- nas ut till honom eller henne. En underrättelse om beslutet ska genast sändas 2 010 /1 1:JO1 till den hos vilken beslaget gjorts. Beslaget får då, enligt 27 kap. 8 § andra stycket RB, hävas först efter det att en sådan underrättelse har sänts. Enligt samma lagrums tredje stycke gäller när något beslut enligt 4 a § inte fattats och det således inte är uppenbart att målsäganden har bättre rätt till föremålet att om någon gjort anspråk på beslagtagen egendom under en förundersökning får beslaget hävas först efter det att en underrät- telse om att beslaget kan komma att hävas sänts till den som framställt an- språket. I samband med att förundersökningen lades ned underrättades också Mika- el P. av åklagaren om att han kunde väcka talan om bättre rätt och då även ansöka om att bilen skulle beläggas med kvarstad. . gav in en stäm- ningsansökan och yrkade att det skulle fastställas att han hade bättre rätt till bilen. Han framställde även ett kvarstadsyrkande. Tingsrätten kom dock inte att pröva detta yrkande. Min granskning i ärendet har begränsats till tingsrät- tens handläggning av stämningsansökan. Kvarstad är en s.k. civilprocessuell säkerhetsåtgärd och innebär att en sökan- de kan få egendom som motparten innehar omhändertagen, eller på annat sätt undandragen dennes förfoganderätt, för att säkerställa verkställigheten av en framtida dom. Bestämmelser om kvarstad i tvistemål finns i 15 kap. RB. Enligt 2 § får domstol förordna om kvarstad bl.a. om någon visar sannolika skäl för att han har bättre rätt till viss egendom, som är föremål för rättegång, och det skäligen kan befaras att motparten skaffar undan, väsentligt försämrar eller på annat sätt förfogar över egendomen till skada för sökanden. Fråga om kvarstad tas upp endast på yrkande. Är rättegång inte anhängig ska yrkandet framställas skriftligen. Ett yrkande får inte bifallas utan att motparten har beretts tillfälle att yttra sig. Är det fara i dröjsmål får dock rätten genom ett s.k. interimistiskt beslut bevilja åtgärden att gälla till dess annat förordnas (5 § andra och tredje stycket). Kvarstad får enligt 6 § beviljas en- dast om sökanden ställer säkerhet för skada som kan tillfogas motparten, men förmår sökanden inte ställa säkerhet och visar han synnerliga skäl för sitt anspråk får rätten befria honom därifrån. Är saken föremål för rättegång ska rätten enligt 8 § tredje stycket pröva om åtgärden fortfarande ska bestå när målet avgörs och rätten får även i samband med domen förordna om kvarstad. Eftersom ett beslut om kvarstad avser att säkerställa att en blivande dom kan verkställas kan, trots den valda formuleringen i 15 kap. 2 § RB, en sådan åtgärd som huvudregel endast beviljas beträffande en talan som syftar till en verkställbar dom, dvs. vad som brukar betecknas som en fullgörelsetalan (se t.ex. prop. 1980/81:84 s. 235 och 413 f. samt NJA 1988 s. 13, NJA 1991 s. 200 och NJA 2007 s. 718). Det är endast i särskilda undantagsfall möjligt att förordna om kvarstad vid en s.k. fastställelsetalan som innebär att käran- den begär att domstolen ska uttala sig om huruvida ett visst rättsförhållande består eller inte, t.ex. genom att endast fastställa att käranden äger bättre rätt till viss egendom än svaranden (se a. prop. s. 428 och Fitger, Rättegångsbal- ken 1, s. 15:6 f. och 15:16). 2 010 /1 1:JO1 yrkanden och omständigheterna när stämningsansökan gavs in . hade, som redan nämnts, av handläggande åklagare fått en under- rättelse om att beslaget av bilen skulle hävas. I underrättelsen angavs bl.a. att Ni kan hos tingsrätten begära att Ni skall få rätt till egendomen, d.v.s. väcka en talan om bättre rätt. I samband därmed kan Ni också ansöka om kvarstad. Kvarstad innebär att egendomen tas i förvar så länge rättegången pågår. I sin stämningsansökan, som var skriven på ordbehandlare, hade . angett att Jag yrkar att tingsrätten fastställer att jag har bättre rätt än sva- randen till bilen samt för hand tillagt OBS önskar att få kvarstad på bilen. Det förefaller uppenbart att . utformat sin stämningsansökan i en- lighet med de anvisningar som han fått i åklagarens underrättelse. Det fanns emellertid likväl i varje fall två, delvis sammanhängande, problem med Mika- el P:s talan. För det första innebar hans yrkande i huvudsaken att han endast förde en fastställelsetalan. En dom i ett sådant mål kan, som framgått, normalt inte säkerställas genom ett beslut om kvarstad. För det andra saknades i fråga om kvarstadsyrkandet uppgift om grunderna för yrkandet, och inte heller hade säkerhet ställts eller något skäl angetts för att han skulle befrias från skyldig- heten att ställa säkerhet. . har i sin anmälan hit uppgett att han, när han lämnade in stäm- ningsansökan, talade med en kvinnlig jurist/notarie . Han har först i sitt yttrande över tingsrättens remissvar uppgett att de diskuterat bl.a. frågan om säkerhet och att han informerats om att en sådan inte behövdes. Han ska då ha frågat hur han skulle gå till väga eftersom han inte i den på förhand skrivna stämningsansökan angett att han yrkade kvarstad och fått till svar att han kunde skriva dit detta för hand. Han minns dock inte juristens namn. Jag fann det inte meningsfullt att närmare efter det att samtalet skulle ha ägt rum försöka utreda vem . talade med och vad som sades. Jag vill dock betona att det är viktigt att den befattningshavare hos en domstol som tar emot en enskild rättssökande ger korrekta svar på de frågor som är lämpliga att besvara. I brist på närmare kunskap om vad som förekommit har jag emellertid inte grund för att kritisera tingsrätten i detta avseende. Borde . ha förelagts att komplettera sin ansökan? Enligt 42 kap. 3 § RB ska rätten förelägga käranden att komplettera sin stäm- ningsansökning om den inte uppfyller de föreskrifter som framgår av 2 § eller i övrigt är ofullständig. Detta gäller även i den mån komplettering krävs be- träffande ett yrkande om kvarstad. En ofullständig ansökan kan avvisas om komplettering inte inkommer (jfr 42 kap. 4 § RB). När det gäller frågan om i vilken utsträckning en domstol genom s.k. mate- riell processledning vid osäkerhet bör försöka utröna om en part framställt sitt yrkande så att den rättsföljd som han önskar åstadkomma blir möjlig att upp- nå kan man ha olika uppfattning utan att någon av dem behöver vara felaktig. I detta fall var situationen den att . genom att väcka en fastställel- setalan och begära kvarstad framställt två i princip oförenliga yrkanden. 2 010 /1 1:JO1 egen del är jag av uppfattningen att domstolen under sådana omständigheter kan och bör försöka bringa klarhet i vad käranden önskar åstadkomma. . hade vidare, som tingsrätten också noterat, inte angett att han framställde kvarstadsyrkandet även interimistiskt, dvs. att han begärde att domstolen i ett första steg skulle bevilja kvarstad utan att ha hört motparten. Av den underrättelse från åklagarkammaren som han fogade till sin stäm- ningsansökan framgick emellertid att beslaget av bilen skulle ligga kvar till , dvs. som stämningsansökan gavs in, och att beslaget därefter, om det då inte förelåg något kvarstadsbeslut, skulle hävas och bilen utlämnas till den hos vilken beslaget hade verkställts. Jag anser även att det under sådana omständigheter fanns anledning att fråga . om yrkandet om kvarstad också framställdes interimistiskt. Det kan inte ha rått något tvivel om att . insåg att det var bråttom. En sökande som vill ha beslut utan motpartens hörande måste dock fram- gångsrikt kunna hävda att det föreligger fara i dröjsmål och dessutom måste han eller hon åberopa godtagbara, konkreta omständigheter till stöd för sitt påstående (Fitger, a.a., s. 15:28, jfr även m.fl., Rättegång III, 7:e uppl. s. 21). Min uppfattning är således att tingsrätten inte endast borde ha förelagt . att komplettera sin ofullständiga ansökan om kvarstad, utan även borde ha begärt besked om de oklarheter som fanns beträffande huvudyrkandet och i fråga om interimistiskt beslut om kvarstad. Tingsrätten har uppgett att den förgäves försökte få kontakt med . genom den advokatbyrå han hade uppgett i stämningsansökan. Jag noterar i denna del att det av stämningsansökan framgick att hans advokat vistades på sjukhus. De försök som gjordes att kontakta advokaten borde emellertid, i den aktuella situationen, ha dokumenterats. I de av . till tingsrätten ingivna handlingarna hade ett mobiltelefonnummer till honom angetts. Varför tingsrätten inte försökte att få kontakt med honom på detta nummer, vilket som jag ser det borde ha skett, har inte framkommit. Inte heller utfärdades något skriftligt föreläggande. Tingsrätten kom i stället att utfärda stämning på den ingivna stämningsansökan. har, i frågan om . borde ha förelagts att komplet- tera sin ansökan, påpekat att ett ställningstagande till ett interimistiskt kvar- stadsyrkande inte hade kunnat göras innan beslaget hävdes. Jag vill emellertid framhålla att, även om beslaget redan hade hävts när . kompletterat sin ansökan, hade det nödvändigtvis inte inneburit att det förelåg hinder mot att verkställa åtgärden. Även om beslaget hunnit hävas kunde det givetvis dröja innan motparten hämtade ut bilen (enligt uppgift från . skedde detta först ) och det kunde dessutom finnas förutsättningar att belägga bilen med kvarstad även om den inte längre fanns hos polisen. Svaranden delgavs stämning i målet och gav inte in något svaromål. har kontaktat . per telefon och frågat om han yrkade tredskodom. 2 010 /1 1:JO1 är angett att . yrkade ersättning för rättegångskostnader med visst belopp i anledning av tredskodom. Samtalet ska enligt också ha gällt kvarstadsyrkandet. Han har uppgett att han tolkade . som att denne återkallade kvarstadsyrkandet när denne begärde omedelbar dom. . har, som framgått av hans skrivelser hit, emellertid inte uppfattat saken så. Det var givetvis inte godtagbart att först utreda om . vid- höll kvarstadsyrkandet och att då diskutera vilka kompletteringar som krävdes i den delen. Dessutom måste det, som jag redan understrukit, ställas krav på tydlighet från domstolens sida vid kommunikation med parterna. Domstolen kan inte konstatera att en återkallelse av ett yrkande har skett grundat på en tolkning av en persons uttalande. En återkallelse måste, särskilt om det är fråga om en muntlig återkallelse av ett skriftligen framställt yrkande, vara så klar och entydig att det inte kan råda något tvivel om vad part har avsett. Återkallelsen ska också givetvis dokumenteras. Jag tvingas således konstatera att kvarstadsyrkandet felaktigt aldrig kom att prövas i målet. Handläggningen av en beredningsjurist Det framgår av utredningen i målet att det handlades av en beredningsjurist vid tingsrätten. Jag vill därför även framhålla följande. En ändamålsenlig handläggning av ett tvistemål kan ibland kräva mer erfarenhet än vad en be- redningsjurist eller notarie kan förväntas ha förvärvat under den ofta begrän- sade tid som de har tjänstgjort. När mål delegeras till beredningsjurister eller notarier är det därför av stor vikt att ansvarig domare är tillgänglig, har viss kontroll över målen och följer upp handläggningen. Detta är inte minst viktigt när det gäller yrkanden om säkerhetsåtgärder, eftersom en korrekt handlägg- ning kan ha stor betydelse för sökandens rätt om denne får bifall till sin talan i sak. De regler i 27 kap. RB som aktualiserats i detta ärende har tillkommit för att stärka målsägandens rätt (se bl.a. prop. 1997/98:168 s. 15). Vidare har i bör- jan av möjligheterna för en person att göra ett s.k. godtrosförvärv inskränkts och det ska i princip inte vara möjligt att göra ett sådant förvärv av stöldgods och annan olovligt tillgripen egendom (se prop. 2002/03:17 s. 13). Avsikten med dessa reformer har bl.a. varit att underlätta för en person att återfå egendom som han eller hon berövats genom brott.