frsrdg · GX04RRS23 · 2010-02-17 00:00:00 — Länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna Jämfört med granskning har resurserna för länsstyrelsernas tillsyn visserligen ökat, men granskningen visar att problemen inte i första hand är en resursfråga. I granskningen konstateras att omfattningen av inspektioner av överförmyndarna varierar mellan per överförmyndare per överförmyndare vid de olika länsstyrelserna. Vidare framkommer stora länsvisa variationer av anmärkningsfrekvens vid aktgranskningarna. Dessa variationer är omfattande och väcker frågan om varierande bedömningsgrunder, vilket kan medföra rättsförluster för de enskilda huvudmännen. Även här finns variationer mellan länen, något som indikerar att länsstyrelserna tillämpar varierande bedömningsgrunder när de bedriver tillsyn. Som omnämnts ovan har tillsynen förbättrats i jämförelse med vad som framkom granskning. Styrelsens uppfattning är ändå att resultatet av förändringarna inte är tillfredsställande. I sammanhanget vill styrelsen framhålla vad som anfördes av civilutskottet i betänkandet Länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndare (bet. 2006/07:CU4). Utskottet underströk att tillsynen måste vara både grundlig, återkommande och präglas av kompetens för att brister i överförmyndarnas verksamhet ska kunna upptäckas och för att olämpliga överförmyndare ska kunna identifieras. En fungerande tillsyn minskar enligt utskottet risken för att ställföreträdarna kan missköta huvudmännens tillgångar. Utskottet tillmätte länsstyrelsernas tillsyn central betydelse för en fungerande överförmyndarverksamhet. Styrelsen delar utskottets uppfattning och anser därför att regeringen bör vidta åtgärder för att förbättra tillsynen av överförmyndarna, särskilt mot bakgrund av att de medborgare som regelverket är till för att skydda i många fall har svårt att göra sina röster hörda. Överförmyndarnas organisation och verksamhet Av granskningen framgår en rad allvarliga förhållanden vad gäller överförmyndarnas organisation och verksamhet. Det finns indikationer på att det pågår en expansion i fråga om ökat förvaltarskap. Framför allt är det nya grupper med ny och komplex problematik som tillkommit, såsom ensamkommande flyktingbarn och s.k. dubbeldiagnoser inom psykiatrin. Därtill kommer svårigheterna med att rekrytera förvaltare. Detta har lett till lösningar inom systemet som ifrågasätts i granskningen, som inrättandet av förvaltarenheter och uppgiftsfördelningen mellan tingsrätter och överförmyndare vid rekrytering av ställföreträdare. Enligt styrelsens uppfattning kan också de relativt låga ersättningsnivåerna för det komplicerade och tidskrävande arbetet vara en del i svårigheterna att rekrytera förvaltare. Styrelsen anser att resultaten i granskningen tyder på mer omfattade problem än som är möjligt att åtgärda inom det nuvarande regelverket. Styrelsen anser därför att regeringen bör ta initiativ till en förutsättningslös utredning av överförmyndarnas organisation och verksamhet. Styrelsen föreslår sammanfattningsvis och mot bakgrund av ovanstående överväganden att begär att regeringen vidtar åtgärder för att stärka länsstyrelsernas tillsyn av kommunernas överförmyndare samt tar initiativ till en utredning av överförmyndarnas organisation och verksamhet.