frsrdg · GX04RB1 · 2010-01-01 00:00:00 — 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 16.42 16.42 Årsredovisning för riksbank för Sammanfattning fortsatte verksamhet att präglas av den globala finansiella krisen och en djup internationell lågkonjunktur. Följande ekonomiska utfall, åtgärder och händelser hade stor betydelse för verksamheten: Situationen på de globala finansiella marknaderna förbättrades , men ännu var stabiliteten i de finansiella systemen beroende av de stödåtgärder som vidtagits av centralbanker och myndigheter världen över. Den internationella lågkonjunktur som följde i den finansiella krisens spår fördjupades. Fallet i världsekonomin stannade dock av , och kom allt fler tecken på att en återhämtning var på gång. fortsatte att låna ut kronor och dollar till bankerna för att förse dem med likviditet. Den akuta likviditetskrisen mildrades dock under loppet av året, och behovet av denna typ av stöd minskade . I spåren av den finansiella krisen har ett omfattande arbete inletts för att stärka regler och tillsyn på det finansiella området. deltog aktivt i arbetet med dessa frågor både på det nationella och internationella planet. sänkte reporäntan från vid årets ingång till . hölls reporäntan oförändrad på . Direktionen bedömde att reporäntan skulle behöva ligga kvar på denna låga nivå för att dämpa den negativa konjunkturutvecklingen och hålla inflationen nära inflationsmålet. Penningpolitiken behövde kompletteras med andra verktyg för att få avsedd effekt eftersom de finansiella marknaderna fortfarande inte fungerade normalt. beslutade därför att erbjuda bankerna lån med fast ränta om sammanlagt . Åtgärden bedömdes kunna bidra till att räntorna på lån till företag och hushåll skulle bli lägre. Inflationen, mätt som förändring av konsumentprisindex (KPI), var i genomsnitt. Inflationstakten minskade från till . Nedgången förklaras huvudsakligen av att bostadsräntorna föll snabbt till följd av kraftiga räntesänkningar, men även lägre energipriser bidrog till fallet. Inflationen mätt med KPI var därmed långt under målet på . Inflationen exklusive bostadsräntor (KPIF) höll sig däremot nära målet och var i genomsnitt. Mätt med KPIF ökade inflationstakten från till . Enligt bedömning minskade den totala produktionen (mätt med BNP) i 2009 och arbetslösheten steg till som årsgenomsnitt. togs den nya tekniska plattformen för betalningssystemet i drift. Driftstarten gick mycket bra, och systemet har fungerat väl. Jämfört med ökade resultatet med till följd av ökade valutakursvinster och med till följd av ökade kursvinster vid försäljning av värdepapper. publicerade bland annat tre penningpolitiska rapporter, tre penningpolitiska uppföljningar, ett underlag för utvärdering av penningpolitiken och två rapporter om den finansiella stabiliteten. utkom dessutom en bok om historia Pengarna och makten, skriven av på uppdrag. Riksbanksfullmäktige beslutade att utse till förste vice riksbankschef och till vice riksbankschef. Årsredovisningen för riksbank omfattar resultaträkning och balansräkning samt förvaltningsberättelse. I förvaltningsberättelsen redogör för hur banken bedrivit penningpolitiken, främjat ett säkert och effektivt betalningsväsende samt utfört övriga uppdrag med hänsyn till de viktiga ekonomiska utfall, åtgärder och händelser som påverkat bankens verksamhet under räkenskapsåret. I enlighet med 10 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank lämnar direktion denna redovisning för verksamhet till , och riksbanksfullmäktige. att fastställer resultaträkning och balansräkning enligt förslaget. (ordförande), (förste vice ordförande), , , och har deltagit i beslutet. Föredragande har varit . RIKSBANKSCHEFENS KOMMENTAR 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 RIKSBANKSCHEFENS KOMMENTAR 16.42 1 FÖRVALTNINGSBERÄTTELSE 8 uppgifter och roll 8 Året i siffror 10 Ett fast penningvärde prisstabilitet 11 Ett säkert och effektivt betalningsväsende 28 49 Organisation och styrning 64 Medarbetare 72 Ledning 74 2 BALANSRÄKNING OCH RESULTATRÄKNING 82 Redovisningsprinciper 82 Balansräkning 86 Resultaträkning 88 Kassaflödesanalys 89 Noter 92 resultaträkning och balansräkning fördelade på verksamhetsområden 109 Femårsöversikt 114 3 ÖVRIGT 117 remissarbete 117 Publikationer 121 riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till minne 2009 123 Ordlista 125 RIKSBANKSCHEFENS KOMMENTAR 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 RIKSBANKSCHEFENS KOMMENTAR 16.42 2009 var ett turbulent år. Det var då den internationella finanskrisen höll sitt grepp om den svenska ekonomin. Ett dramatiskt år som trots kraftfulla åtgärder från centralbanker och andra myndigheter världen över kännetecknades av den djupaste konjunkturnedgången på många decennier. Under årets senare del kunde vi skönja tecken på en återhämtning, även om osäkerheten om utvecklingen framöver fortfarande var stor och det fanns många risker som kantade vägen. Händelseutvecklingen fortsatte att ställa stora krav på verksamhet. Detta hindrade oss dock inte från att sträva efter att utföra alla våra uppgifter så bra och effektivt som möjligt för att behålla ett högt förtroende och leva upp till vår vision att vara bland de bästa. Efter att den internationella finansoron hade trappats upp till en världsomspännande kris blev det på många håll nödvändigt att gräva betydligt djupare än vanligt i den ekonomiska politikens verktygslådor. Det gällde också . Extraordinära åtgärder i krisens spår Finanskrisen fortsatte och vi behövde hitta nya vägar för att återskapa förtroendet på de finansiella marknaderna, upprätthålla den finansiella stabiliteten och motverka krisens negativa effekter på konjunkturen. Det krävde att vi vidtog en del extraordinära åtgärder åtgärder utöver den politik vi sannolikt hade bedrivit under mer normala omständigheter. När krisen på allvar slog in över använde vi nya verktyg för att få de finansiella marknaderna att fungera bättre, öka tillgången på lån och försöka få ned olika räntor och riskpremier som hindrade penningpolitiken att verka i ekonomin. Vi började låna ut både kronor och dollar till bankerna på längre löptider än normalt. Med hjälp av dessa lån kunde de svenska bankerna lättare och effektivare klara av att finansiera sig på kort och medellång sikt. För att kunna låna ut dollar till bankerna förlängde vi vårt swapavtal med Federal Reserve. Vi ökade valutareserven till en nivå som gav oss möjlighet att förbättra vår beredskap att värna stabiliteten på de finansiella marknaderna. Att öka valutareserven genom upplåning via Riksgälden visade sig besvärligare än väntat. Därför utnyttjade vi också, temporärt, vårt swapavtal med (). Vi fortsatte därutöver att acceptera fler typer av värdepapper som säkerhet när bankerna lånade pengar av . Vi utökade också, i olika sammanhang, kretsen av våra penningpolitiska motparter för att fler finansiella aktörer skulle få låna hos och därmed lättare kunna hantera sin likviditet och finansiering. sänkte vi vidare reporäntan till den lägsta nivån sedan inflationsmålet infördes och kommunicerade att vi räknade med att reporäntan skulle ligga kvar på den nivån under en ganska . För att ytterligare stärka penningpolitikens genomslag använde vi kompletterande åtgärder för att säkra tillgången på lån i ekonomin och försöka få ned det allmänna ränteläget ytterligare. Vi erbjöd då bankerna att låna pengar på närmare och till fast ränta, med avsikt att bidra till lägre räntor på lån till företag och hushåll. Erbjudandet upprepades därefter två gånger, och . Flexibelt samspel mellan alla verksamheter Alla dessa åtgärder ledde till att det finansiella systemet började fungera bättre och att de mekanismer genom vilka kan påverka den reala ekonomin och inflationen normaliserades. Detta illustrerar tydligt att gränserna mellan våra verksamheter inte är så knivskarpa och att dessa verksamheter inte kan bedrivas oberoende av varandra. Det blir särskilt påtagligt under kriser av den typ som vi upplever just . Samspelet mellan makroekonomiska bedömningar och vår stabilitetsanalys var även avgörande för att vårt agerande skulle kunna mildra effekterna av krisen på ekonomin. Detta var möjligt endast tack vare en flexibel samverkan mellan våra verksamheter, särskilt de som är inriktade på penningpolitik, finansiell stabilitet och den operativa förvaltningen av tillgångar. Vårt arbete med att hantera effekterna av den finansiella krisen begränsades dock inte enbart till dessa tre områden. Vi agerade både på den internationella arenan och internt inom för att säkra förutsättningarna för att bedriva penningpolitik och genomföra stabilitetsanalys på ett bra sätt. Bland annat fortsatte vi att engagera oss starkt inom Internationella valutafondens (IMF) och EU:s ramar för att förstärka regelverket för banksektorn när det gäller tillsyn, kapitaltäckning och riskhantering. Våra swapavtal med centralbankerna i , och kompletterade de finansiella stödinsatserna från IMF och EU i syfte att mildra de ekonomiska problemen i våra närområden. Vi började även förbereda oss för att ansluta vår egen statistiska verksamhet till ECB:s värdepappersdatabas, vilket lättare ska förse oss med statistik som är nödvändig för analys av den finansiella stabiliteten. Dessutom utvecklade vi vår interna styrning och kontroll genom att lägga grunden för en ny riskorganisation där riskprocesserna tydligare kopplas till verksamhetsplaneringen. Trots att den pågående krisen ställde stora krav på organisationen sjösatte vi ett nytt, modernare system för betalningar mellan banker och andra aktörer i det finansiella systemet. För att modernisera och effektivisera arbete med att hantera kontanter beslutade vi att bygga ett nytt kontanthanteringskontor. Vi har också kommit en bit på väg med att utarbeta ett förslag till en ny sedel- och myntserie som ska bli mer modern, miljövänlig och säker. Öppenhet viktig även i kristider kunde vi även uppmärksamma att det var som formellt blev självständig. Ökad självständighet går hand i hand med ökad öppenhet och tydlighet, det som på centralbanksspråk brukar kallas transparens, vilket är grunden för utvärdering och ansvarsutkrävande. Inte minst under den aktuella krisen har det visat sig att öppenhet och tydlighet är viktiga faktorer i arbete. Sedan krisens början har vi kontinuerligt informerat finansmarknaden och allmänheten om krisförloppet och de åtgärder som vi vidtagit, vilket har bidragit till att osäkerheten i samhället blivit mindre. Uppföljningar visar också att förtroendet för är fortsatt stort bland olika grupper i det svenska samhället. Det kan också vara värt att framhålla att även i dessa kristider fortsätter att rankas som en av de allra mest öppna centralbankerna i världen. Våra ansträngningar att på ett tydligt sätt förklara våra bedömningar och intentioner belönades dessutom med Klarspråkskristallen, ett pris för myndigheter som använder just ett klart och begripligt språk i sina texter. Men vi ska inte nöja oss med dessa resultat. Med ökad transparens ökar också ambitionen att så bra som möjligt leva upp till de krav som ställs på oss, både i vår myndighetsroll och i samspelet med de finansiella marknaderna och allmänheten. Vår omvärld är i ständig förändring, inte minst till följd av krisen, vilket ger upphov till nya krav och nya förväntningar. Det innebär i praktiken att vi som en självständig centralbank måste utveckla och förbättra vårt sätt att arbeta. Beslutet att i omedelbar anslutning till de penningpolitiska mötena publicera röstsiffrorna och eventuella reservationer ska i detta sammanhang ses som ytterligare ett steg mot ökad transparens. Medarbetarnas engagemang och kompetens avgörande ligger den här finansiella krisens mest akuta skede förhoppningsvis bakom oss. Trots att vi ännu inte kommit upp på andra sidan av den djupa ekonomiska svackan tyder mycket på att vi åtminstone har passerat botten. Även om våra extraordinära åtgärder fortfarande behövs för att garantera att det finansiella systemet fungerar, börjar vi nu få tid att reflektera. Den tiden ska vi använda för att dra lärdomar av krisen. Vi ska också göra klart det vi inte hunnit med på grund av krisen och tydligt prioritera det som är viktigt. Vi lever dock fortfarande i då det inte är lätt att göra planer och prognoser. Därför behöver vi ha ett flexibelt förhållningssätt till våra planer och vara beredda att prioritera om och anpassa oss under arbetets gång. Svaren i årets medarbetarundersökning visar att vi har goda förutsättningar att lyckas med detta. Det är främst det starka engagemanget bland medarbetare och deras höga kompetens som gjort att våra verksamheter kunnat fungera så effektivt under den osäkerhet som krisen fört med sig. De flesta upplever dessutom att de arbetar i en väl fungerande organisation och under en stark och förtroendeingivande ledning. Vi behöver dock fortfarande satsa på ännu mer kompetensutveckling och ge medarbetarna möjlighet att växa ytterligare med hjälp av återkoppling och individuella mål. Jag vill tacka alla medarbetare för deras framstående insatser och det stora förtroendet för mig som högste chef för verksamheten. Jag ser fram emot vårt samarbete under ännu ett intressant år tillsammans på . UPPGIFTER OCH ROLL 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 RIKSBANKSCHEFENS KOMMENTAR 16.42 uppgifter och roll är och en myndighet under . ansvarar för penningpolitiken med målet att upprätthålla ett fast penningvärde. har också i uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Ett fast penningvärde prisstabilitet Enligt riksbankslagen ska upprätthålla ett fast penningvärde, det vill säga se till att inflationen är låg och stabil. Det ger goda förutsättningar för att tillväxten ska bli gynnsam och uthållig. har preciserat ett mål för inflationen som säger att den årliga förändringen av konsumentprisindex (KPI) ska vara . Kring målet finns ett toleransintervall på för att markera att det inte är möjligt att uppnå inflationsmålet exakt . För att påverka inflationen beslutar om nivån på sin styrränta, den så kallade reporäntan. Reporäntan påverkar andra räntor i ekonomin och i förlängningen den ekonomiska aktiviteten och inflationen. Ett säkert och effektivt betalningsväsende finansiell stabilitet har fått uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Det innebär att ska verka för stabilitet i det finansiella systemet som helhet. I uppdraget ingår också att ge ut sedlar och mynt. tillhandahåller dessutom ett system som hanterar stora betalningar mellan banker och andra aktörer på ett säkert och effektivt sätt. analyserar löpande stabiliteten i det finansiella systemet för att tidigt upptäcka förändringar och sårbarheter som kan leda till störningar. Analysen fokuserar främst på de svenska storbankerna, finansmarknadens sätt att fungera och den infrastruktur som behövs för att betalningar ska fungera. I en krissituation kan under vissa förutsättningar ge tillfälligt likviditetsstöd till banker. självständiga ställning är en myndighet under . utser ledamöterna i riksbanksfullmäktige. Riksbanksfullmäktige utser i sin tur ledamöterna i direktion. Fullmäktige ska också övervaka och kontrollera direktionens arbete. har gett en självständig ställning. Det innebär att direktion fattar de penningpolitiska besluten utan att ta direktiv från någon annan. Genom att delegera uppgiften att hålla inflationen låg och stabil till har gett penningpolitiken ett långsiktigt perspektiv och skapat goda förutsättningar för att inflationsmålet ska uppfattas som trovärdigt. Öppenhet och kommunikation lägger stor vikt vid att vara öppen och tydlig om bankens verksamheter. En bred krets av utomstående ska kunna förstå vad banken gör och varför. På så sätt ökar trovärdigheten för inflationsmålet på , och det blir lättare att få penningpolitiken att fungera. Öppenhet och tydlighet skapar dessutom förtroende för hur bedömer och hanterar situationen på de finansiella marknaderna. självständiga ställning ställer också stora krav på insyn i bankens verksamheter så att dessa kan granskas och utvärderas. Öppenheten tar sig till exempel uttryck i att på webbplatsen publicerar protokoll och beslutsunderlag från direktionens sammanträden samt protokoll från de penningpolitiska sammanträdena. Dessutom är de makroekonomiska prognosmodeller som använder i sitt analysarbete offentliga. UPPGIFTER OCH ROLL 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 UPPGIFTER OCH ROLL 16.42 resultat uppgår till , vilket är en ökning med jämfört med . Ökningen beror till största delen på att realiserade vinster vid försäljning av valuta ökade med . Därutöver ökade realiserade vinster vid försäljning av värdepapper med . Marknadsvärdet på guld- och valutareserven ökade från till , vilket huvudsakligen beror på att förstärkte valutareserven genom att låna upp utländsk valuta motsvarande . Värdet på tillgångar ökade marginellt från till . avvecklade utlåningen i dollar och ökade utlåningen i kronor samt ökade guld- och valutareserven. Nyckeltal 2007 2008 2009 Årets resultat (miljarder kronor) 4,1 11,2 14,2 Guld- och valutareserv (miljarder kronor) 185 220 313 Totala tillgångar (miljarder kronor) 212 700 709 Antal årsarbetskrafter 364 348 351 Reporänta (procent) 4,00 2,00 0,25 Kort ränta (SSVX, procent) 4,18 1,36 0,20 Lång ränta (statsobligationer, procent) 4,35 2,43 3,30 BNP (kalenderkorrigerad, procentuell förändring) 2,7 0,5 4,3 Arbetslöshet (procent) 6,1 6,2 8,5 Inflation, mätt med KPI (procentuell förändring) 2,2 3,4 0,3 Inflation, mätt med KPIF (procentuell förändring) 1,5 2,7 1,9 Anm. I tabellen anges utfallet för samtliga poster med undantag för uppgifterna om BNP och arbetslöshet , vilka anges enligt prognos . KPIF beräknas som KPI med fast bostadsränta. Ett fast penningvärde prisstabilitet ETT FAST PENNINGVäRDE PRISSTABILITET 2009/10:RB1 16.42 2009/10:RB1 ETT FAST PENNINGVäRDE PRISSTABILITET 16.42 Årsgenomsnittet för inflationen mätt som förändringen av KPI var . Större delen av nedgången i inflationen förklarades av att bostadsräntorna föll mycket snabbt till följd av kraftiga räntesänkningar. Exklusive bostadsräntor var inflationen . Den kraftiga internationella konjunkturnedgången som följde i spåren av finanskrisen drabbade den svenska ekonomin hårt. Enligt prognos föll BNP och arbetslösheten steg till som årsgenomsnitt. Enligt riksbankslagen ska upprätthålla ett fast penningvärde. har preciserat målet för inflationen till , mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex (KPI). bedriver vad som brukar kallas en flexibel inflationsmålspolitik. Det betyder att bedriver penningpolitik med utgångspunkt i att prognosen för inflationen i normala fall ska vara nära inflationsmålet som resursutnyttjandet i ekonomin inte avviker alltför mycket från sin normala nivå. Genom att inte föra inflationen tillbaka till målet så fort som möjligt vid en störning kan bidra till att dämpa svängningarna i realekonomin. påverkar inflationen i genom att bestämma nivån på sin styrränta, den så kallade reporäntan, och genom att presentera en prognos för hur reporäntan kommer att utvecklas . Reporäntan avgör vad bankerna får betala för att låna eller får i ersättning för att placera pengar hos . På så sätt påverkas även andra räntor i ekonomin och i förlängningen den ekonomiska aktiviteten och utvecklingen av priserna. Det tar normalt innan förändringar av reporäntan får full effekt. En vanlig uppskattning är att det tar innan en ränteförändring får fullt genomslag på produktion och inflation. Det är därför viktigt för direktion att ha framförhållning när räntebesluten fattas, vilket innebär att penningpolitiken måste baseras på prognoser. Arbets- och beslutsprocessen inom penningpolitiken Den ekonomiska verkligheten är komplex. Därför använder i sitt prognosarbete förenklade samband i form av modeller som bygger på ekonomiska erfarenheter. Dessa kombineras sedan med bedömningar av experter inom olika områden och av direktionen. prognoser baseras på den utveckling av reporäntan , den så kallade räntebanan, som direktionen betraktar som mest lämplig utifrån den information som finns tillgänglig vid varje beslutstillfälle. Direktionen håller sex ordinarie penningpolitiska sammanträden där den beslutar om reporäntan. Vid tre av dessa publiceras en utförlig penningpolitisk rapport som innehåller detaljerade prognoser för ekonomin och inflationen samt bedömningar om räntan framöver. Vid de övriga tre sammanträdena publiceras en så kallad penningpolitisk uppföljning som innehåller prognoser för samma variabler som den penningpolitiska rapporten, men som inte innehåller en lika utförlig beskrivning av prognosen. Efter varje penningpolitiskt sammanträde publicerar ett pressmeddelande och håller en presskonferens. I pressmeddelandet framförs om det förekommit några reservationer mot majoritetens bedömning av det ekonomiska läget och mot beslutet om reporäntan och räntebanan. efter varje penningpolitiskt sammanträde publicerar ett penningpolitiskt protokoll. ska också enligt lag lämna en skriftlig redogörelse för penningpolitiken till minst . Den första redogörelsen består av ett särskilt underlag för utvärdering av penningpolitiken som sammanställs till finansutskott. Den andra redogörelsen utgörs av den aktuella penningpolitiska rapporten. efter att de skriftliga redogörelserna har lämnats besöker riksbankschefen finansutskott för att svara på frågor om penningpolitiken. Verksamheten 2009 I spåren av finanskrisen och den mycket kraftiga konjunkturnedgången fortsatte att sänka reporäntan fram . Dessutom vidtog en rad extraordinära åtgärder . Bland annat beslutade direktionen i samband med de penningpolitiska mötena , att erbjuda bankerna lån till fast ränta med upp till löptid för att förstärka penningpolitikens genomslag. utökade också sin bevakning av kreditförsörjningen till företag och hushåll. Vidare togs ytterligare steg mot ökad öppenhet i kommunikationen om penningpolitiska beslut. hade hög beredskap och genomförde extraordinära åtgärder medförde störningarna på de finansiella marknaderna att det blev svårare att genomföra penningpolitiken såväl i som i omvärlden. , i likhet med andra centralbanker, bemötte dessa problem genom att vidta extraordinära åtgärder. Ett problem var att bankerna hade svårigheter att finansiera sig på värdepappersmarknaden normalt en viktig finansieringskälla. Detta medförde allt större skillnader mellan styrräntan och de marknadsräntor som hushåll och företag mötte, den så kallade räntespreaden. För att penningpolitiken ska kunna påverka inflation och tillväxt måste förändringar i styrräntan få effekt på de räntor på krediter som hushåll och företag möter. Marknadsräntorna förblev emellertid höga även när reporäntan närmade sig noll. Sålunda hade förändringarna i reporäntan mindre effekt än vanligt. beslutade därför att erbjuda bankerna lån på längre löptider och att utöka kretsen av penningpolitiska motparter. Under årets gång växte antalet penningpolitiska motparter med fyra så kallade begränsade penningpolitiska motparter. Ytterligare en försvårande omständighet var att den kraftiga konjunkturnedgång som följde av den finansiella krisen ledde till att styrräntan i , liksom i flera andra länder, började närma sig nollstrecket. Därmed begränsades möjlighet att ta till kraftiga räntesänkningar. Ett sätt att i det läget föra en mer expansiv penningpolitik var att tydligt markera att räntan skulle komma att ligga kvar på en låg nivå . För att förstärka trovärdigheten i ränteprognosen och för att penningpolitiken skulle få bättre genomslag beslutade därför att erbjuda bankerna lån till fast ränta med upp till tolv månaders löptid (dessa lån benämns i senare delen av förvaltningsberättelsen även som lån eller utlåning till fast ränta). analyserade också löpande möjligheten att genomföra ytterligare stimulanser om behovet skulle uppstå. En möjlighet var att skulle köpa olika typer av värdepapper, i första hand statsobligationer med längre löptider. I likhet med utlåning till fast ränta är det främsta syftet med köp av statsobligationer att få ned det allmänna ränteläget.