frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Av den till anmälan bifogade skrivelsen framgick bl.a. att hade misstankar om att C.R. och hennes barn inte längre bodde i och därför inte hade rätt till fortsatt barnbidrag. ifrågasatte skrivelsens syfte och utformning samt anförde att C.R. borde ha fått ta del av och yttra sig över de uppgifter som föranlett misstankar. I en annan anmälan till JO (dnr 5031-2008) klagade . på Försäk- ringskassans handläggning av hans ärende om sjukpenning. Han anförde bl.a. att endast hade ställts till hans förfogande för att hinna komma in med synpunkter i samband med att övervägde att inte längre betala ut sjukpenning till honom. Av anmälan och därtill bifogade bilagor framgick inte om L-G.H. hade fått del av samtliga uppgifter som hade tillförts ärendet innan meddelande honom sitt övervägan- de. akt om barnbidrag avseende C.R. lånades in och granskades. Båda ärendena remitterades därefter till som anmodades att yttra sig över vad U.R. anfört i sina respektive anmälningar. ombads även att allmänt redogöra för sitt bruk av kommuniceringsskrivelser samt för sin syn på vad sådana bör innehålla. I sitt remissvar anförde följande. Ärendet gäller barnbidrag för barnen ., född , och A., född . Barn- bidraget betalas ut till barnens mor, . Utredningen av den fortsatta rätten till barnbidrag för C. och A. aktualise- rades med anledning av att på blanketten Uppgifter vid flyttning till eller arbete i ett annat land fick uppgifter om att barnens far arbetade i . 2 010 /1 1:JO1 Fortsatta åtgärder i ärendet vidtogs , dels genom att viss sammanställning gjordes av vilka uppgifter som fanns om familjens bosättnings- och arbetsförhållanden, dels genom att några skolor kontaktades för att få uppgift om äldsta barnet var elev i skolan. Av journal- anteckningar framgår att det vid telefonkontakt med tre skolor, Lovisaskolan, Backaskolan och friskolan noterades att barnet inte gick i någon av dessa skolor. Vidare framgår av journalanteckningarna att detta tillsammans med uppgiften om att barnens far arbetade i av allt att döma lades till grund för ett antagan- de att barnen och bidragsmottagaren inte längre var kvar i . Handläggaren bedömde att rätten till fortsatt barnbidrag kunde ifrågasättas och skickade det i anmälan berörda brevet till bi- dragsmottagaren. Maken (barnens far) kontaktade per telefon den 20 no- vember 2007 och meddelade att barnen och bidragsmottagaren var i , samt att äldsta barnet gick i Lerbäcksskolan i och det yngre barnet i Holkens förskola i . Maken informerades vid samtalet om att uppgifterna skulle kontrolleras och att bidraget, som journalanteckningarna får uppfattas, skulle betalas ut om det inte framkom något nytt som kunde påverka bedöm- ningen. Handläggaren kontaktade därefter uppgivna skolor som bekräftade uppgifterna. Vidare framgår att handläggaren därmed fann att det fanns grund för fortsatt rätt till barnbidrag för barnen och att bidragsmottagaren och hen- nes make meddelades om detta per telefon . Sjukpenning hade utbe- talats i varierande omfattning till och med . uppbar en fjärdedels sjukersättning . ansökte om tre fjärdedels sjukersättning . in ett medicinskt underlag från avseende tre fjärdedels nedsättning av arbetsförmågan för tiden till . L-G.H:s personliga handläggare vid kontaktade L-G.H. Hon informerade honom om, att Försäkringskas- san bedömde, att hans arbetsförmåga inte var nedsatt med minst en fjärdedel i förhållande till det ordinarie arbetet eller i annat arbete på den reguljära ar- betsmarknaden som inte var belastande för knä eller rygg. Bedömningen grundades på det medicinska underlaget från och yttrande vid konsultation hos försäkringsläkaren. Handläggaren informerade vidare om, att L-G.H. skulle få en kommunicering att yttra sig över och att sjukpenning skulle betalas ut till och med sistnämnda datum enligt detta förslag till beslut. Kommuniceringsskrivelse daterad sam- ma dag sändes till L-G.H. kom skrivelse in från L-G.H. även av sig per telefon. behövde mer tid på sig för att få möjlighet att träffa sin läkare samt tala med ordinarie handläggaren. I brev daterat beviljade L-G.H. anstånd till och med med att komma in med ytterligare synpunk- ter på kommuniceringen daterad . Ärendet handlades i denna del av en kollega till L-G.H:s personliga handläggare eftersom sistnämnda var på semester. kom en skrivelse från L-G.H. och medicinska hand- lingar in. L-G.H:s personliga handläggare på beslöt att göra ny förfrågan till försäkringsläkaren med anledning av inkomna hand- lingar. 2 010 /1 1:JO1 Efter försäkringsläkarens yttrande bedömde För- säkringskassan, att de nyinkomna underlagen inte föranledde någon föränd- ring av tidigare bedömning i ärendet. I kommunicering daterad den 12 sep- tember informerades L-G.H. om detta och att utifrån dessa uppgifter övervägde, att inte betala ut någon sjukpenning till honom . gavs möjlighet att lämna synpunkter . Det som tillförts ärendet före denna kommunicering var, förutom de hand- lingar som L-G.H. själv inlämnat, försäkringsläkarens yttrande att de nyin- komna underlagen inte förändrade tidigare bedömning. kom ytterligare en skrivelse in från L-G.H. som svar på utsänd kommunicering . Bifogat fanns även en skrivelse från . bedömde, att de inkomna skrivelserna inte innehöll nå- gonting som förändrade förslaget till beslut. besluta- de att sjukpenning inte skulle betalas ut till L-G.H. Någon förklaring till varför brevet till bidragsmottagaren utformades på det sätt som skett har inte gått att få fram. Brevet utgörs i grunden av textförslag till kommuniceringsskrivelse med anledning av uppgifter som talar för att det inte finns fortsatt rätt till barnbidrag. Ett sådant brev är avsett att skickas till bidragsmottagaren när det finns uppgifter till exempel om att familjen har utvandrat. Brevmallen innehåller text som ger förutsättningar för att handläg- garen kan komplettera texten med de faktiska uppgifter som finns i ärendet. Avsikten är alltså att det i brevet ska redovisas vilka uppgifter Försäkrings- kassan fått och varifrån de har kommit. konstaterar att kommuniceringsskrivelsen till C.R. var mycket bristfälligt utformad. Den innehöll ingen in- formation om varifrån hämtat in uppgifterna och vad upp- gifterna innehöll som gjorde att misstänkte att C.R. och barnen inte längre bodde i . Av skrivelsen eller dokumentationen i ärendet framgår inte heller att kopior av utförd utredning/tjänsteanteckningar bifogats skrivelsen till C.R. Mot bakgrund av vad som framgår av U.R:s an- mälan till JO är det alldeles uppenbart att kopior av nämnda handlingar inte har bifogats skrivelsen. Ovan nämnda bristfälligheter i kommuniceringsskrivelsen har lett till att skrivelsen fått en i sammanhanget olämplig ton. NFC i har framfört att man kommer att gå igenom med persona- len hur berörda skrivelser ska utformas. Det handlar om att använda och komplettera olika typer av textförslag med omdöme. Vidare konstaterar att det av dokumentationen i ärendet framgår att det inte fanns uppgifter som kan anses ha varit tillräckliga för en kommunicering med bidragsmottagaren om att överväger att inte längre betala ut barnbidrag. Det innebär alltså att det hade behövt vidtas ytterligare utredningsåtgärder i ärendet. beklagar det inträffade. I avsnitt 4.1.8 Vägledning (2004:7) och förvaltningslagen sägs bland annat följande. händer det att det , i till exempel ett ärende om sjukpenning, kom- mer in nytt medicinskt underlag och detta gör att måste höra försäkringsläkaren igen. Det tidigare underlaget har redan kommunice- 2 010 /1 1:JO1 rats med den försäkrade och hon eller han har haft den normala tiden, , på sig att svara. Det finns i dessa fall inget som hindrar att Försäk- ringskassan har en kortare kommuniceringstid av det nya medicinska under- laget. Det ligger i linje med det allmänna kravet på en så enkel, snabb och billig handläggning som möjligt. (Jfr 7 § förvaltningslagen [1986:223], FL). anser att LFC i hade fog för att i den senare (andra) kommuniceringen med L-G.H. använda sig av en kortare kommunice- ringstid, i detta fall . Det ligger också i linje med det ovan nämnda allmänna kravet på en så enkel, snabb och billig handläggning som möjligt samt att har skyldighet att driva ett ärende framåt. Det framgår inte av kommuniceringsskrivelsen eller dokumentationen i ärendet vilka handlingar som har bifogats skrivelsen. Emellertid framgår av utredningen i ärendet att handläggarna vid LFC i rutinmässigt bifo- gar kopior av de handlingar som ligger till grund för beslutet. Försäkringskas- san anser därför att det finns anledning anta att kopior av de handlingar som i detta fall tillförts ärendet av annan än L-G.H. själv har bifogats kommunice- ringsskrivelsen till honom. Det handlar i så fall om försäkringsläkarens ytt- rande. anser emellertid att det med anledning av det inträffade finns anledning att se över det textförslag till kommuniceringsskrivelse som använt i detta fall. Ett textförslag handlar om olika alterna- tiva textförslag som dessutom innehåller möjligheter för användaren att lägga in egna texter anpassade till den aktuella situationen. I detta sammanhang är det viktigt att handläggaren använder sig av textförslagen med omdöme. Det är förstås viktigt att de kopior av handlingar som bifogas kommunicerings- skrivelsen anges i skrivelsen. Antingen i den löpande texten eller i slutet av skrivelsen under en särskild rubrik, exempelvis under rubriken . För- säkringskassan kommer alltså att, som nämnts, se över det aktuella textförsla- get. Vidare beklagar att L-G.H. upplevt att han i olika avse- enden inte har blivit bemött på ett bra sätt. lägger mycket stor vikt vid att kommuniceringen med den enskilde enligt 17 § FL ska ske på ett så bra sätt som möjligt. I den ovan nämnda Vägledningen (2004:7) finns ett tämligen omfattande kapitel 4 om kommunicering. Kapitlet avslutas med ett avsnitt (metodstöd) om hur kom- municering ska gå till på . I nämnda kapitel under avsnitt 4.1.1 sägs bland annat att det inte finns nå- gon skyldighet enligt FL att i kommuniceringsskrivelsen även upplysa den försäkrade om det beslut som överväger att fatta. Det är dock ofta lämpligt att göra det i kommuniceringsskrivelsen. På det viset får den försäkrade reda på hur uppfattar underlaget i ärendet. Informationen är en förutsättning för att den försäkrade ska kunna ta ställning till det kommunicerade materialet. Detta är särskilt viktigt i ärenden där den försäkrade redan har en ersättning som har för avsikt att inte längre betala ut. Av avsnitt 4.1.4 som handlar om dokument som kommuniceras framgår bland annat att det är viktigt att den försäkrade får tillfälle att yttra sig över underlaget för det beslut som har för avsikt att fatta. Det bör också tydligt framgå vilka dokument hon eller han kan yttra sig över. Därför anger handläggaren i kommuniceringsskrivelsen vilka dokument som den försäkrade får kopior av tillsammans med skrivelsen. Det är alltså kopior av sådana handlingar som har tillförts ärendet av någon annan än den försäk- rade själv. ser kontinuerligt över de olika textförslag och alternati- va förslag till texter som finns i de så kallade wimimallarna. 2 010 /1 1:JO1 utförs av enheterna inom de olika sakområdena i samarbete med språkkonsul- ter och juristerna på juridikstab. gavs tillfälle att kommentera remissvaret. Enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223), FL, får ett ärende som avser myn- dighetsutövning mot någon enskild inte avgöras utan att sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet ge- nom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den. Barnbidragsärendet (dnr 3685-2008) Inledningsvis vill jag framhålla att jag inte uttalar mig i den del som avser bedömningen av om hade tillräckligt underlag för att kommunicera övervägandet att inte längre betala ut barnbidrag. Utan att göra något ställningstagande i den delen kan jag emellertid konstatera att Försäk- ringskassan har brustit i sin kommunikationsplikt genom att inte i samband med den kommuniceringsskrivelse som sändes ut låta C.R. ta del av de upp- gifter som hade tillförts ärendet. Som anför bör en kom- municeringsskrivelse också innehålla en förteckning över de handlingar som den försäkrade har att yttra sig över. Färdiga textmallar kräver både kunskap och omdöme av användaren. Förevarande fall visar på brister i båda dessa avseenden. Jag är kritisk till hantering av ärendet. Sjukpenningärendet (dnr 5031-2008) Jag har inget att invända mot att , i enlighet med vad som rekommenderas i Vägledning 2004:7, använder sig av en kortare kommuniceringstid då det endast är fråga om en mindre komplettering till ett tidigare kommunicerat material. I förevarande fall har kommunice- ringstiden beräknats till , vilket i och för sig får anses rimligt. Som framgår av remissvar är det inte möjligt att i ef- terhand utläsa huruvida L-G.H. har fått del av det nytillkomna yttrandet från försäkringsläkaren. Det innebär att det inte heller går att utläsa om kommuni- kationsplikten är uppfylld. För detta kan inte undgå kritik. Med hänsyn till vad som har framkommit av utredningen i de aktuella ären- dena vill jag förtydliga att bestämmelsen i 17 § FL avser de uppgifter som tillförts ärendet. Att endast upplysa om uppgifternas existens samt om vilket beslut myndigheten avser att fatta är inte tillräckligt. För att kommunikations- plikten ska vara uppfylld krävs således att den enskilde faktiskt får del av det tillkomna utredningsmaterialet samt möjlighet att yttra sig över detsamma. 2 010 /1 1:JO1 Ärendena ovan har vidare aktualiserat frågan om utformningen av de text- förslag till kommuniceringsskrivelser som kassan använder sig av. Gemen- samt för de båda ärendena är att det av kommuniceringsskrivelserna inte har framgått vilka handlingar som den försäkrade har fått eller borde ha fått bilagda till skrivelsen. Jag noterar att har för avsikt att se över de aktuella textförslagen. Vad som i övrigt har framkommit föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. har ägt bifalla en ansökan om sjukersättning trots att frågan om sjukersättning var föremål för prövning i domstol. borde dock ha underrättat domstolen om åtgärden (Dnr 4257-2007) JO meddelade ett beslut med följande innehåll. I en anmälan till JO klagade . i ett ärende om sjukersättning vid dåvarande försäkringskontor Valde- marsvik. Jag meddelade beslut i det ärendet (dnr 3693- 2007). Vid utredningen av ärendet framkom följande uppgifter. hade uppbu- rit tidsbegränsad sjukersättning t.o.m. . beslutade att avslå M.B:s ansö- kan om fortsatt sjukersättning. Beslutet motiverades med att underlaget inte bedömdes styrka sjukdom som nedsatte arbetsförmågan till någon del. Av kassans föredragningspromemoria framgick att de besvär som prövades var fibromyalgi. Enligt det läkarutlåtande som låg till grund för kassans bedöm- ning och som var utfärdat var diagnosen fibromyalgi. Av utlåtandet framgick vidare att M.B., utöver problemen med värk och trötthet, hade svårt att komma ut på grund av sin sociala fobi. Dagen därpå skickades ak- ten till länsrätten. Efter det att ärendet hade överlämnats till länsrätten inkom M.B. med en ny ansökan om sjukersättning till Försäk- ringskassan. Hon ansökte om ersättning fr.o.m. . Ärendet kompletterades med ett läkarutlåtande utfärdat . Efter det att inhämtat yttrande av försäkringsläkare beslutade socialför- säkringsnämnden att tillerkänna M.B. hel sjukersättning för tiden fr.o.m. t.o.m. . Enligt föredragningspromemoria prövades besvären fibromyalgi, , social fobi, depression, och paniksyndrom med agorafobi. meddelade länsrätten dom i målet gällande Försäkrings- kassans beslut . Enligt domen beviljades M.B. 2 010 /1 1:JO1 dedels sjukersättning fr.o.m. t.o.m. . Försäk- ringskassan betalade ut ersättning till M.B. i enlighet med socialförsäkrings- nämndens beslut . Jag beslutade att i ett initiativärende låta utreda handlägg- ning rörande det förhållandet att kassan hade fattat ett nytt beslut om sjuker- sättning trots att frågan om sjukersättning var föremål för prövning hos läns- rätten. Ärendet remitterades till som anmodades yttra sig. I re- missvaret anförde följande. fattade beslut om avslag på en ansökan om sjukersättning (SA) i ett ärende gällande M.B. Diagnos fibro- myalgi. överklagade beslutet och ärendet överläm- nades dagen efter till länsrätten. med en ny ansökan om SA och det ären- det avgjordes av socialförsäkringsnämnden . beviljades hel SA fr.o.m. t.o.m. . Diagnos förutom fibromyal- gi, , social fobi, depression, paniksyndrom med agorafobi. meddelade länsrätten dom i fråga om avslagsbeslutet och beviljade M.B. 3/4 sjukersättning fr.o.m. t.o.m. . har betalat ut ersättning till M.B. i enlighet med social- försäkringsnämndens beslut från . Några åtgärder med an- ledning av länsrättens dom har inte vidtagits. har ombetts yttra sig över handläggningen av M.B:s nya ansökan, särskilt mot bakgrund av reglerna om litispendens. har bedömt att det beslut som socialförsäkringsnämnden tog inte bör tilläggas negativ rättskraft eftersom den nya ansökan avsåg helt nya diagnoser. Regeringsrätten har vid ett flertal tillfällen, inom olika rättsområden, förklarat att en förnyad ansökan i samma sak i princip inte skall avvisas p.g.a. res judicata (R 78 1:9 samt RÅ 1987 ref. 80) 1. Att pröva den nya ansökan har därför, enligt uppfatt- ning, inte stått i strid med res judicata. Fråga är då om en ny prövning i sak av en ny ansökan när ett tidigare avgörande är föremål för prövning i domstol skulle medföra litispendens. Frågan om litispendens uppkommer enligt vår bedömning enbart om För- säkringskassan skulle ha övervägt att ompröva det överklagade beslutet. Ef- tersom en sådan möjlighet rent processuellt inte föreligger (nämnden får inte 1 Lavin, ; Gäst hos Försäkringsöverdomstolen en professor möter verkligheten, 1991, s. 82. 2 010 /1 1:JO1 ompröva sina beslut enligt AFL 20:10) i det här fallet, ansåg vi att frågan om litispendens inte var aktuell avseende den nya ansökan. Med hänvisning dels till frågan om rättskraft, dels till den bedömning av litispendens som vi gjort, ansåg att socialförsäkringsnämn- den inte var förhindrad att genomföra en prövning av den nya ansökan, trots att den första ansökan var föremål för prövning i domstol. Eftersom det nya beslutet i socialförsäkringsnämnden innebar att M.B. be- viljades både en högre ersättning och för än det som skulle ha gällt enligt domen i länsrätten, har ansett att beslutet i socialförsäkringsnämnden avseende den nya ansökan har vunnit positiv rätts- kraft och därmed konsumerat effekten av domen i länsrätten. Enligt en grundläggande princip inom förvaltningsförfarandet utgör en för- valtningsmyndighets beslut om avslag på en ansökan i regel inte något hinder mot att samma sak prövas på nytt om den enskilde gör en ny ansökan; beslu- tet vinner inte s.k. negativ rättskraft (se t.ex. RÅ 2005 ref. 16). En ny ansökan om samma sak ska alltså i regel inte avvisas av utan tas upp till ny prövning. Om det första beslutet har hunnit prövas av domstol i ett lagakraftvunnet avgörande ska dock en ny ansökan om samma sak avvisas av kassan (se RÅ 2002 ref. 61). Myndighetens befogenhet att ändra ett beslut inskränks även av principen om litispendens. Enligt huvudregeln får beslutsmyndigheten inte ändra ett avslagsbeslut om beslutet har överklagats och handlingarna i ärendet har överlämnats till högre instans, eftersom det i regel är olämpligt att samma fråga behandlas i flera instanser då det finns en risk att utgången blir olika. Det kan dock finnas anledning att frångå huvudprincipen om det finns beaktansvärda skäl för det (se bl.a. RÅ 2005 ref. 42 och Ragnemalm, Förvaltningsprocessens grunder, 8 u., s. 119 f.). Det kan t.ex. vara angeläget med en snabb ändring till den enskildes förmån om nya omständigheter har framkommit i ärendet. Litispendensfrågan aktualiseras naturligtvis endast då saken i två olika ärenden är identisk. Vad som utgör samma sak i ärenden av nu aktuellt slag är dock svårt att avgöra. När det gäller M.B:s ansökningar om sjukersättning kan det konstateras att både det i länsrätten pågående målet och den nya ansökan, som kom in till , gällde rätten till sjukersättning för tiden fr.o.m. . I det första ärendet prövades främst diagnosen fibromyalgi. I det andra ärendet tillkom uppgifter, främst medicinska diagnoser. gjorde bedömningen att M.B:s senare ansökan om sjukersättning avsåg en annan sak än den som var föremål för länsrättens prövning. Enligt min mening synes i detta fall haft fog för sin ståndpunkt. Oavsett hur det förhållit sig med sakidentiteten i de båda sjukersättnings- ärendena vill jag framhålla att en myndighet i vissa situationer anses ha möj- lighet att pröva ansökningar om samma sak som redan är föremål för dom- stolsprövning. Regeln om litispendensverkan är således inte absolut. 2 010 /1 1:JO1 När det är fråga om en socialförsäkringsförmån som den enskilde är helt beroende av för sin försörjning, t.ex. sjukersättning, är det an- geläget att den som ansöker om förmånen och uppfyller kraven för sådan ersättning så snabbt och enkelt som möjligt kan få sin ansökan behandlad och bifallen. För att detta ska vara möjligt måste , oavsett om tidigare avslagsbeslut överklagats till domstol, göra en bedömning av en ny ansökan och av de omständigheter som åberopas till stöd för denna. Skulle då finna att den försäkrade numera uppfyller kraven för sjukersättning bör kassan vara oförhindrad att bifalla den nya ansökan. I det fall en nyinkommen ansökan inte bedöms kunna bifallas, men om det som framkommit ändå skulle kunna vara av betydelse för domstolens prövning av det ännu inte avgjorda överklagandet, bör i stället över- lämna det nya materialet till domstolen (jfr RÅ 2005 ref. 42 ang. F- skattsedel). Som framgått ovan har jag inget att erinra mot att prö- vade och biföll den ansökan om sjukersättning som kom in till kassan i janua- ri 2007. Jag anser dock att borde ha meddelat länsrätten vilka åtgärder den hade vidtagit. Fråga om jäv för handläggare och kassans handläggning av denna fråga (Dnr 5994-2008) I en anmälan till JO anförde D.S. bl.a. följande. I samband med ett avstäm- ningsmöte träffade hon sin handläggare vid Försäkrings- kassan, B-M.K., . Hon kände då igen handläggaren som sin granne . De kom överens om att hon skulle få en ny handläggare och att mötet skulle avbrytas men det fortgick ändå . Hon be- gärde ut handlingarna i sitt ärende vid besök hos kassan men om- bads komma tillbaka och hämta dem . När hon tog del av handlingarna framkom att B-M.K. hade fortsatt att handlägga ärendet ytterli- gare en knapp månad. hade under den tiden bl.a. hämtat in och tagit del av medicinskt material. Ärendet remitterades till som anmodades att yttra sig över det som D.S. anfört i sin anmälan. I sitt remissvar anförde bl.a. följande. träffas D.S. och B-M.K. i egenskap av försäkrad och personlig handläggare vid avstämningsmötet på Nordmanna 2 010 /1 1:JO1 I samband med detta upptäcker de att de känner igen varandra då de har bott i samma bostadsområde. Behandlande läkare frågar om de trots denna upptäckt kan genomföra planerat avstämningsmöte. D.S. och hennes make går då in i mötesrummet och B-M.K. följer efter dem. Under avstämningsmötet framkommer önskemål från D.S. om ett byte av handläggare med anledning av att hon och B-M.K. känner igen varandra. Avstämningsmötet genomförs med B-M.K. som handläggare och därefter sker handläggarbyte genom att A.M. tar över handläggningen av ärendet. För att möjliggöra en skyndsam handläggning av ärendet, begär B-M.K. in jour- nalhandlingar från kirurgarkivet vid samt yttrande från försäkringsmedicinsk rådgivare. När handlingarna kommer in lämnas de över till A.M. som är den som fattar beslut i ärendet. Beträffande den påstådda jävssituationen anför följande. D.S:s påstående att B-M.K. har brutit mot 11 och 12 §§ förvaltningslagen (1968:223) saknar enligt uppfattning grund.