frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — enligt LRV med beslut om särskild utskrivningsprövning vid Rättspsykiatriska regionkliniken i . Därifrån överfördes han till behandlingshemmet i på . Av journalhandlingarna från de båda berörda sjukvårdsinrättningarna framgår att överflyttningen av K.L. från till skedde på initiativ av hemortslandstinget, dvs. Efter att en kontakt i saken tagits besökte dåvarande chefsöverläkaren och en kurator från vid Rättspsykiatriska regionkliniken i . Tillsammans med K.L. och personal från diskuterades den fortsatta vården avseende K.L. Vid en genom- gång av journalanteckningarna kan konstateras att sjukvårdsinrättningarnas 2 010 /1 1:JO1 uppgifter rörande överföringen av K.L. delvis skiljer sig åt. Dåvarande chefs- överläkaren vid kliniken i har, efter mötet , antecknat att man ska ta hem honom till på och efter vad jag förstår så är den vidare planeringen att man sedan kommer att placera K.L. I den journalanteckning som gjorts av dåvarande chefsöverläkaren vid kliniken i efter nämnda möte har det noterats att K.L. ska överföras till i Garda. Av journalan- teckningen kan inte klart utläsas om tanken var att K.L. skulle transporteras direkt till behandlingshemmet eller om han däremellan skulle vårdas vid på . Vad gäller de noteringar som gjorts i nära samband med att K.L. överförts till framgår av en anteckning , gjord av en kura- tor vid , , att kontakt tagits med vårdlaget i , att man i planerar för utskrivning och överföring till behand- lingshemmet i och att två personal från Väx- jö kommer att följa med och stanna för att göra en bra överrapporte- ring. I journalen från kliniken i har chefsöverläkaren antecknat att K.L. överförs nu till hemortslandstinget för fortsatt vård enl LRV med sup. När en patient ges rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § med beslut om särskild utskrivningsprövning prövas, som framgått ovan, frågan om tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrätt- ningens område av förvaltningsrätten efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Förvaltningsrätten får efter ansökan av chefsöverläkaren överläm- na åt denne att för en viss patient besluta om tillstånd att vistas utanför sjuk- vårdsinrättningens område. I remissyttrandet har Bo Siwers, dåvarande chefsöverläkare vid psykiatris- ka kliniken, , anfört att det var klinikens uppfattning att frågan om permission till i Garda skulle ha ägt rum i och att klini- ken antog att så hade skett före överflyttningen till . Av utredningen framgår dock att Länsrätten i inte hade beslutat om tillstånd för K.L. att vistas på det aktuella behandlingshemmet. Domstolen hade inte heller överlämnat till chefsöverläkaren att besluta om tillstånd för K.L. att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Först genom dom meddelad av Länsrätten i gavs K.L. tillstånd att, för tiden intill nästa utskrivningsprövning, vistas på i Garda. Det anförda innebär att K.L. vistades på be- handlingshemmet trots att det inte fanns något lagligt grundat beslut om till- stånd för honom att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. Det inträf- fade är självfallet helt oacceptabelt. Såsom redovisats ovan ger utredningen intryck av att berörda befattnings- havare vid de aktuella sjukvårdsinrättningarna har haft olika utgångspunkter vad gällt överföringen av K.L. Dåvarande chefsöverläkaren vid kliniken i har vid det möte som ägde rum uppfattat att K.L. skulle överföras till den i och att den vidare planeringen var att man sedan kommer att placera K.L. på behandlings- hemmet i Garda. Bo Siwers, dåvarande chefsöverläkare vid kliniken i , 2 010 /1 1:JO1 synes däremot för sin del ha utgått från att K.L. skulle överföras från kliniken i direkt till behandlingshemmet. Trots detta har han dock inte, såvitt framkommit, tagit upp frågan om permission, utan har i stället på oklara grunder nöjt sig med att anta att det i skulle komma att fattas nöd- vändiga beslut. Även om Bo Siwers ansåg att det var en fråga för Länsrätten i alternativt kliniken i att fatta beslut om tillstånd för K.L. att vistas på behandlingshemmet i Garda på , har det ankommit på honom att ta upp frågan med kliniken i för att säkerställa att det fanns formella förutsättningar för K.L. att vistas på behandlingshemmet. Jag är mycket kritisk till handläggningen. Det som har kommit fram genom utredningen väcker även vissa frågor om hur ärendet har hanterats vid Rättspsykiatriska regionkliniken i . Jag har dock inte funnit tillräckliga skäl att inhämta ett yttrande i saken, utan vidtar endast den åtgärden att jag tillställer kliniken en kopia av beslutet. Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet. Frågor om en länsrätts och en rättspsykiatrisk kliniks agerande i samband med att länsrätten höll muntlig förhandling på sjukvårdsinrättningen i ett mål enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. En journalist som önskade närvara vid förhandlingen har bl.a. utsatts för identitetskontroll och fått passera en s.k. larmbåge (Dnr 1898-2008) I en anmälan till JO framförde T.L. klagomål mot Länsrätten i , numera Förvaltningsrätten i (nedan länsrätten), och Rättspsykiat- riska regionkliniken i , . Han anförde bl.a. föl- jande. Med anledning av att en patient som gavs rättspsykiatrisk vård vid kliniken hade begärt upphörande av vården höll länsrätten, , en muntlig förhandling på sjukvårdsinrättningen. Det fanns ett stort medialt och allmänt intresse för förhandlingen. Han skulle bevaka förhandlingen i egenskap av journalist på tidningen . Förhandlingen var förlagd till den särskilda domstolslokal som finns inredd i en av klinikens byggnader. När han vid tidigare tillfällen bevistat förhandlingar i psykiatrimål har all- mänheten släppts in i ett väntrumsliknande utrymme intill denna lokal. I det nu aktuella fallet ombads han och den medföljande fotografen att gå till en byggnad för att göra en inloggning. Vid inloggningen fick de lägga sina presskort i en scanner, varefter de släpptes in i en sluss. I slus- sen satt en person bakom en mörk ruta och talade till dem via högtalare. De fick lägga sina i en box, som mannen bakom rutan drog till sig. Man- nen uppgav att han skulle ringa till tidningen för att undersöka om de var medarbetare och om de hade något uppdrag inom sjukhusområdet. Efter det att tidningens redaktionschef hade bekräftat vilka de var återlämnades ID- 2 010 /1 1:JO1 korten och de erhöll besöksbrickor. När de kom tillbaka till domstolslokalen fick de passera en larmbåge. De informerades vidare om att säkerhetsansvarig vid kliniken hade beslutat att kameror inte fick tas med in på grund av pati- entsekretessen. I väntrummet fanns inte någon uppropslista avseende ef- termiddagens mål anslagen. När förhandlingen ropades på satte han sig på åhörarplats. Rättens ordförande redogjorde för vilka personer som skulle tillåtas närvara och beslutade därefter om stängda dörrar. När han återkom till väntrummet hade en uppropslista avseende eftermiddagens mål satts upp. Förhandlingen gjordes inte offentlig när rätten tillkännagav beslut om att dom i målet skulle avkunnas . Inledningsvis förekom kontakter per telefon mellan föredraganden hos JO och . Vissa handlingar i verkets ärende dnr 391-2008 inhämtades. Vidare tog JO del av beslut i ärende dnr 40-5084/08. JO anmodade därefter Länsrätten i och Landstingsstyrel- sen, , att inkomma med utredning och yttrande över vad T.L. hade framfört i sin anmälan till JO. I yttrande anförde lagmannen följande. Länsrätten började handlägga psykiatrimål . I förarbetena till lagstiftningen (prop. 1990/91:58 bilaga 1 s. 278279) anförs att det är viktigt av hänsyn till patienten att muntlig förhandling regelmässigt hålls på den sjukvårdsinrättning där patienten vårdas, om inte särskilda skäl talar för något annat. Vidare förutsattes att sjukvårdshuvudmannen kan tillhandahålla lokaler och att förhållandena där är sådana att principen om offentlighet kan upprätthållas. Särskilda skäl att hålla förhandling i t.ex. rättens egna lokaler kan antas föreligga när patienten begär det och hans psykiska tillstånd medger att förhandlingen hålls där. hade länsrätten överläggningar med sjukvårdshuvud- mannen bl.a. rörande lokalfrågan i och tillgängligheten för allmänhe- ten. De frågorna löstes i samförstånd på ett mycket bra sätt. Lokalen finns i nuvarande Rättspsykiatriska regionklinikens lokaler i anslutning till klinikens entréhall. Ytterdörren är låst även vid förhandlingar. Ovanför dörren anges att det är ingång till länsrättens förhandlingssal. Enligt den ursprungliga överens- kommelsen ska den som ringer på den låsta entrédörren släppas in om han eller hon uppger att de vill närvara vid länsrättens förhandling. Kliniken har personal på plats i entréhallen. Utanför sammanträdesrummet är uppropslistan anslagen. Det bör tilläggas att det är mycket väl sörjt för patienternas och rättens säkerhet. är det egentligen enbart den nu anmärkan- de journalisten som varit närvarande som åhörare. I sammanträdesrummet finns plats för 45 åhörare. Förhandlingarna äger regelmässigt rum inom stängda dörrar. Det har utom vid det av journalisten själv anmärkta tidigare tillfället fungerat såsom journalisten också framfört som var avsett när åhö- rare anmäler sig för att vara med vid en förhandling. sattes av kliniken efter entrédörren upp en larmbåge, som alla även personal vid kliniken och besökare till länsrättens förhandlingar måste passera för att släppas in i lokalerna. Länsrätten har accepterat att denna säkerhetshöjande åtgärd används även vid tider för länsrättens förhandlingar, eftersom enligt uppgift från kliniken all inpassering till kliniken sker genom entrédörren. 2 010 /1 1:JO1 bör tilläggas att förhandlingar i psykiatrimål rörande andra patienter än de som vårdas på även hålls i den aktuella loka- len. Länsrätten har ca 500 förhandlingar i lokalen. Den anmälande journalisten kontaktade undertecknad någon dag före och uppgav att det var ett mycket stort massmedialt intresse för den aktuella förhandlingen. Jag upplyste länsrättsas- sessorn , som skulle vara ordförande vid förhandlingen, om samtalet och hon i sin tur förde uppgifterna vidare till verksamhetschefen vid kliniken, , för att det skulle finnas möjlighet för kliniken att förbereda sig om många åhörare skulle infinna sig. Länsrättens förhandlingar inleddes med andra mål 12.00, medan eftermiddagens förhandlingar inleddes med det nu aktuella målet . Rätten hade olika ordförande och eftermid- dagen och därför fanns två uppropslistor uppsatta, eftermiddagens lista satt bakom den första. personal hade under lunchuppehållet inte som brukligt avlägsnat den främre listan från tavlan. Därav gavs intrycket att ef- termiddagens lista inte fanns anslagen. över 13.00 togs enligt förmiddagens lista bort. hade som förhandlingen hölls blivit uppringd av den aktuella patientens offentliga biträde, som uppgav att patienten absolut ville ha förhandling inom stängda dörrar. Med den vet- skapen förordnade om stängda dörrar i nära anslutning till att förhandlingen påbörjats. Länsrätten har i genomsnitt tio förhandlingar i lokalen vid Rättspsykiatriska regionkliniken. För att förhandlingstiderna ska hållas och därmed patienternas tid för förhandling i möjligaste mån ska kunna respekte- ras har länsrätten valt att hålla överläggning i målen efter att alla förhandlingar avslutats. Domarna har därefter formellt avkunnats och doms- bevis överlämnats till chefsöverläkaren. Domarna har expedierats den påföl- jande tisdagen. Det är riktigt som journalisten påpekar att förhandlingen inte gjordes offentlig, när beslut om att avkunna dom medde- lades. Enligt 16 § andra meningen förvaltningsprocesslagen får rätten förord- na om att en förhandling ska hållas inom stängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kommer att förebringas uppgift, för vilken hos domsto- len gäller sekretess som avses i sekretesslagen. Så var fallet i det aktuella målet och förhandlingen i sin helhet ägde således rum inom stängda dörrar. Efter att överläggningarna till dom var avslutade fanns enligt inte någon i entrérummet som väntade på att få domarna avkunnade. De uppgifter som journalisten lämnat om tvång att legitimera sig och att uppge syftet med att vilja komma in i entrérummet till förhandlingslokalen samt förbudet att föra in en kamera i entrérummet är förvånande och helt i strid med de överenskommelser om tillgänglighet och offentlighet vid länsrät- tens förhandlingar som överenskommits med kliniken. Länsrätten har inte informerats om dessa nya rutiner och länsrätten tar helt avstånd från dessa. Journalistens beskrivning ger närmast vid handen att personalen inte gjorde någon skillnad på en besökare till sjukhuset och en åhörare till länsrättens förhandlingar. Jag fick information om vad som inträffat genom läns- rättens personal och även av journalisten. Jag sökte genast kontakt med verk- samhetschefen och nådde henne över telefon . Jag framförde till henne de överenskommelser om tillgänglighet och offentlighet som finns och som i princip medför att entrédörren under länsrättens förhandlingar är en allmän plats dit allmänheten har rätt till tillträde för att anonymt närvara vid en förhandling, även om vederbörande av rätten skulle få beskedet om att förhandlingen äger rum inom stängda dörrar. 2 010 /1 1:JO1 om att förhandlingssalen under sammanträdena är att anse som en domstols- lokal. Jag påpekade att länsrätten trots allt givit efter för larmbågen, men att det inte var tillåtet vid förhandlingar att hindra att en kamera fördes in i entré- rummet. Jag sade vidare att det inte finns en oinskränkt rätt att uppehålla sig i entrén under förhandlingsdagen eller att stanna kvar i entrésalen efter beslut om stängda dörrar. Jag möttes inte av någon som helst förståelse. Verksam- hetschefen sade sig utgå från säkerheten för patienterna och eftersom entré- rummet används av alla som ska till och från kliniken gäller sjukhusets inter- na regler även som jag förstod henne för dem som skulle besöka länsrättens förhandlingar. Jag påpekade utan framgång att det var ett ensidigt beslut och att länsrätten och kliniken i samförstånd löst sådana frågor tidigare. Efter att ytterligare förgäves ha försökt nå fram med mitt budskap gav jag upp. , , tog jag därför kontakt med lands- tingsdirektören och redogjorde för vad som inträffat och framförde hur jag anser att rutinerna bör ändras, dvs. återgå till vad som är överenskommet så att principen om offentlighet kan upprätthållas. Han utsade sig ha förståelse för de krav som jag reste för att den nämnda principen skulle gälla. Han lova- de att tala med verksamhetschefen och att återkomma till mig. Jag påpekade att det var brådskande att komma till rätta med den ordning som up- penbarligen gällde. Jag har emellertid inte fått någon återkoppling från lands- tingsdirektörens sida, trots att jag upprepade gånger sökt honom och även talat med hans sekreterare och upplyst att jag är anträffbar på lämnade telefon- och mobilnummer alla dygnets timmar för att få frågorna lösta. Jag närde en förhoppning om att ordningen ändå kunde ha återgått till den tidigare, utan att länsrätten underrättats. I det syftet och i brist på kontak- ter med besökte jag kliniken i samband med att länsrättens för- handlingar skulle börja . Vid samtal med den personal från som tjänstgjorde i entrésalen fick jag klart för mig att det inte lämnats några andra uppgifter till den personalen än de regler som tillämpades . Jag är närmast bestört över den som jag ser det nonchalans som länsrätten bemötts med av företrädarna för när de allvarliga problem med tillgänglighet och offentlighet, som tillskapats av klinikledningen, förts upp för diskussion och lösning. Länsrätten har inte heller något annat val än att ha förhandlingarna i förhandlingssalen på . Det finns inte någon annan sal tillgänglig inom sjukhusområdet som uppfyller kraven på säkerhet. Det är inte heller med tanke på patienternas bästa och säkerhetsfrågor i samband med transporter m.m. realistiskt att förlägga för- handlingarna till länsrättens och tingsrättens gemensamma förhandlingssalar. Sammanfattningsvis anser länsrätten att det inte framkommit några brister i länsrättens handhavande med det aktuella målet. Däremot tar länsrätten avstånd från den ordning som kliniken - utan att underrätta länsrätten och med frångående av vad som tidigare överenskommits - infört, nämligen att för åhörare till länsrättens förhandlingar kräva legitimation och i journalistens fall att kunna styrka syftet med besöket för att överhuvudtaget bli insläppt till entrésalen. Samma uppfattning har länsrätten i fråga om kameraförbudet. Länsrätten, som har ansvar för att offentligheten och ordningen i samband med förhandlingar kan upprätthållas även i lokaler utanför domstolen, känner en vanmakt och frustration över det bemötande och den enligt länsrättens uppfattning nonchalans från sida som visats när det gäller att diskutera de uppkomna allvarliga problemen och försöka nå en snabb, men acceptabel lösning. Som det nu är hindras länsrätten att ta det reella ansvar som länsrätten har. Jag vill tillägga att jag såsom framgår av bifogad skrivelse (bilagan här utelämnad; JO:s anm.) inbjudit företrädare för till över- läggningar. 2 010 /1 1:JO1 överlämnade som sitt remissvar ett yttrande undertecknat av landstingsdirektören och driftenhetschefen . I yttrandet anfördes följande. Rättspsykiatriska regionkliniken bedriver en högspecialiserad vård. Här vår- das i huvudsak patienter (både kvinnor och män) enligt lagen om rättspsykiat- risk vård med särskild utskrivningsprövning (LRV med SUP), lagen om rätts- psykiatrisk vård (LRV) och lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT). Kliniken tar också emot patienter som är häktade eller dömda till fängelse och i behov av psykiatrisk vård. Vårdens utformning grundar sig på nationella riktlinjer och lagar som So- cialstyrelsens föreskrifter om God vård, hälso- och sjukvårdslagen, sekre- tesslagen och arbetsmiljölagen. Med utgångspunkt från dessa finns inom lokalt utarbetade rutiner och riktlinjer, inom t ex om- rådena kvalitet och patientsäkerhet, systematiskt arbetsmiljöarbete, systema- tiskt brandskyddsarbete och tystnadsplikt och sekretess. Rättspsykiatriska regionkliniken har därtill ett antal egna rutiner och rikt- linjer som grundar sig på de specifika krav som ställs på verksamheten för att leva upp till kriminalvårdens säkerhetskrav. Rättspsykiatriska regionkliniken har anmält till att inneha säkerhetsklass 1 med en utvecklad samverkan med bland annat kriminalvårdsanstalterna och . Ruti- nerna har också som syfte att skapa en säker och trygg vårdmiljö för både patienter och medarbetare. I samband med att ny vårdbyggnad och ny säkerhetsreception togs i bruk ändrades rutinen för in- och utpasseringskontroll vid kliniken (bilaga) [bilagan här utelämnad; JO:s anm.]. Besökare måste verifiera sin identitet och syfte med besöket i den nya säkerhetsreceptionen. Länsrättens lokaler är placerade mitt i en av klinikens vårdbyggnader. I korridoren passerar ständigt medarbetare och patienter som är på väg till eller från olika aktiviteter och behandlingar. Vid den aktuella händelsen följdes i stort gällande rutiner. Med anledning av en ökad hotbild i det aktuella fallet hade säkerheten förstärkts. Detta påverkade dock inte in- eller utpasseringskontrollen av besökare, utan där följdes gällande rutiner. Besökarna ombads visa identitetshandlingar. Eftersom det aktuella besöket inte var föranmälda (enligt klinikens rutiner) genomfördes motringning för att kontrollera att det fanns ett uppdrag att vis- tas i lokalerna. Dock kontrollerades inte vilket journalistiskt uppdrag det gällde, bara att det fanns ett sådant. Efter genomförd ID-kontroll fick besökarna passera larmbåge, också det enligt gällande rutin. Med anledning av att länsrättens lokaler är placerade mitt i en av sjukhusområdets vårdbyggnader är det med hänvisning till sekre- tesslagen inte tillåtet att fritt fotografera utan tillstånd, varför besökarna om- bads lämna ifrån sig medhavd kamera. Vi beklagar att besökarna uppfattat våra in- och utpasseringsrutiner som kränkande. I allmänhet har besökare mycket stor förståelse till att våra rutiner bidrar till att skapa en trygg och säker vårdmiljö för våra patienter. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaren. I ett yttrande över läns- rättens remissvar anförde han bl.a. följande. Innan den aktuella förhandlingen började lyfte han på den uppropslista som avsåg förmiddagens förhandlingar för att kontrollera om det satt en lista avseende eftermiddagens förhandlingar bakom denna, vilket det inte gjorde. JO inhämtade därefter bl.a. skrivelse Säkerhetsrutiner vid muntliga förhandlingar på sjukvårdsinrättningar, daterad (verkets ärende dnr 391-2008). I skrivelsen anges bl.a. följande. 2 010 /1 1:JO1 Vid muntlig förhandling på sjukvårdsinrättning gäller samma regler om of- fentlighet som när förhandlingar hålls i domstolar, en princip som är grund- lagsskyddad. Åhörare har alltså rätt att, utan att behöva uppge sin identitet, besöka en muntlig förhandling på en sjukvårdsinrättning fram till dess att rätten beslutar om stängda dörrar. Även om det är ovanligt med åhörare vid förhandlingar på sjukvårdsinrättningar är detta en aspekt som måste beaktas när beslut fattas om förhandlingslokalens placering. inkom med en skrivelse och fogade därtill minnesanteckningar från ett möte mellan företrädare för och Förvalt- ningsrätten i . I anteckningarna har bl.a. följande noterats. [ ] Alla parter är emellertid överens om att offentlighetsprincipen skall tillämpas under och i domstolens förhandlingar på kliniken. Lagmannen har med sig ritningar som sedan ti- digare tillställt domstolen över nya byggnationen på kliniken där (säkerhetsutvecklare vid Rättspsykiatriska regionkliniken i ; JO:s anm.) visar och förklarar hur den nya byggnationen kommer att se ut. Bygg- nationen skall förhoppningsvis vara klar . Den nya byggnationen gör det lättare för allmänheten att få tillträde till lokalen där förhandlingar sker. I ett beslut anförde JO följande. I 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen fastslås den grundläggande prin- cipen att förhandling vid domstol ska vara offentlig. Principen om förhand- lingsoffentlighet upprepas i 5 kap. 1 § som bestämmelsen i 16 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) hänvisar till. Denna offentlighets- princip innebär att allmänheten ska ha fritt tillträde till varje domstolsförhand- ling, dvs. en rätt för alla att närvara vid domstolsförhandlingar utan att behöva vare sig utsättas för identitetskontroll, uppge sitt namn eller förklara varför han eller hon önskar närvara vid förhandlingen (se bl.a. Fitger, Rättegångs- balken, s. 5:5 och JO:s ämbetsberättelse 1976/77 s. 26). Principen är dock inte oinskränkt, utan undantag härifrån kan göras genom lag eller i vissa fall efter bemyndigande i lag (2 kap. 12 § regeringsformen). Rätten får t.ex. under vissa förhållanden besluta att en förhandling ska hållas inom stängda dörrar och därmed att personer stängs ute från hela eller delar av förhandlingen. Av 16 § förvaltningsprocesslagen framgår att rätten får förordna att en förhandling ska hållas inom stängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kommer att läggas fram uppgift, för vilken hos dom- stolen gäller sekretess som avses i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Avkunnande av dom eller beslut ska som huvudregel ske offent- ligt. I vissa fall, som här inte är aktuella, ska dock avkunnandet ske inom stängda dörrar (5 kap. 5 § andra stycket och 16 § förvalt- ningsprocesslagen). Grundprincipen att domstolsförhandlingar ska vara offentliga återfinns även i artikel 6 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Enligt artikeln har var och en, när det gäller prövning av personens civila rättigheter och skyldigheter eller en anklagelse mot denne för brott, rätt till en rättvis och 2 010 /1 1:JO1 Vidare anges att dom i målet ska avkunnas offentligt.