frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Enligt 5 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) gäller att kommunerna ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli eller samiska där detta behövs i omvårdnaden om äldre människor. Stadgan- det är inte någon rättighetsbestämmelse och enskilda personer beviljas inte insatser med stöd av den. Av bestämmelsen följer inte en skyldighet att ome- delbart skaffa språkkunnig personal. Vid rekrytering bör dock kunskaper i minoritetsspråk vara en merit (prop. s. 137 f.). Det vore givetvis önskvärt att mor på det sätt hon efterfrågat kunde erbjudas insatser inom äldreomsorgen av personer som kan tala samis- ka. En orsak som förts fram i ärendet till att kommun inte kan tillhan- dahålla insatserna på samiska är att det inte finns personal som kan språket. Utredningen i ärendet ger emellertid vid handen att förvaltningen är medveten om sina åligganden i denna del. Jag förutsätter att förvaltningen vid sitt arbete eftersträvar att på bästa möjliga sätt uppfylla aktuella bestämmelser på områ- det. Jag finner inte att det finns tillräcklig anledning för mig att fortsätta ut- redningen. Enligt 3 § i förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och mino- ritetsspråk ansvarar för uppföljningen av förvaltningsmyndighe- ters tillämpning av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk när det gäller samer och samiska. Jag finner skäl att för kännedom tillställa Same- tinget en kopia av detta beslut. Jag skickar en kopia av beslutet även till Insti- tutet för språk och folkminnen. 2 010 /1 1:JO1 Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) Fråga bl.a. om ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § med anledning av att en flicka har beretts vård vid en låsbar enhet inom ett s.k. särskilt ungdomshem, utan att det förelegat rättslig grund för detta (Dnr 1718-2008) i kommun ansökte vid Länsrätten i om att E., född , skulle beredas vård med stöd av 1, 2 och 3 §§ LVU. I en dom biföll länsrätten nämndens ansökan om vård och förordnade att E. skulle beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. Under rubriken anförde länsrätten bl.a. att E:s eget beteende inte i sig mo- tiverade vård enligt 3 § LVU. Länsrättens dom innebar således, även om det inte kom till direkt uttryck i själva domslutet, att nämndens yrkande om vård enligt 2 § LVU vann bifall men att yrkandet om vård enligt 3 § LVU ogilla- des. i kommun handlade efter länsrättens dom ärendet som om E. var föremål för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. placerades E. vid . meddelade hemmet till socialförvaltningen att E. behövde omplaceras. beslutade en ledamot av socialnämnden att E. skulle placeras på behandlingshemmet , som är ett särskilt ungdoms- hem och drivs av (SiS). var E. placerad på en låst avdelning på Brättegården. uppmärksammade handläggare vid socialförvaltningen att E. inte var föremål för vård enligt 3 § LVU. Brättegår- den meddelades detta . E. överfördes då till en öppen avdelning på behandlingshemmet. skrevs hon ut från Brättegården och placerades i ett familjehem. I en anmälan, som kom in till JO , anförde E:s mor . bl.a. att E. hade placerats på en låst avdelning vid en SiS-institution utan lag- lig grund. Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från socialförvaltningen i kommun och Brättegården. Mot bakgrund av vad som kom fram genom de inhämtade handlingarna fann JO anledning att anta att befattningshavare som stod under JO:s 2 010 /1 1:JO1 tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . JO beslutade därför att inleda förundersökning angående sådant brott. hade tjänstemän från JO ett informationsmöte med repre- sentanter för SiS. Närvarande från SiS var chefsjuristen av Seger- stad och enhetschefen . Från JO:s sida deltog byråchefen , kammaråklagaren och kammarrättsas- sessorn . Under förundersökningen hölls förhör med socialsekreteraren och enhetschefen vid socialförvaltningen i kommun, socialsekreteraren , som varit anställd vid förvaltningen, samt avdelningsföreståndarna vid Brättegården. Vid förhören underrättades de om att de var skäligen misstänkta för att ha gjort sig skyldiga till tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Alla förnekade att de gjort sig skyldiga till tjänstefel. Under förundersökningen hölls även förhör enligt 23 kap. 6 § rättegångs- balken med avdelningschefen , assistenten och 1:e socialsekreteraren , samtliga vid socialnämn- den. Vissa handlingar inhämtades från Länsrätten i och Länsstyrel- sen . beslutade JO att avföra , och som misstänkta från förundersökning- en. I ett beslut avfördes som misstänkt. JO beslutade att väcka åtal mot socialsekrete- raren för tjänstefel. Hon uppdrog åt kammaråklagaren vid JO:s expedition att föra JO:s talan i målet. ogillade åtalet mot i en dom (tingsrättens mål nr B 1182-08). Vid sidan av den fråga som omfattades av åtalet anmodades socialnämn- den och SiS att yttra sig över deras respektive handläggning av E:s ärende. anmodades att yttra sig över om det förhållandet att E. inte var föremål för vård med stöd av 3 § LVU borde ha uppmärksammats av nämnden eller förvaltningen tidigare än vad som blev fallet. Yttrandet borde även belysa rutinerna vid nämndens förvaltning när det gäller dels kontroll av underlaget för övervägande/omprövning av vård enligt LVU, dels vilken genomgång som görs av ett ärende när ansvaret för handläggningen tas över av en ny handläggare. ingav som sitt remissvar ett yttrande undertecknat av av- delningschefen . SiS anmodades att yttra sig över frågan om huruvida Brättegården hade brustit i sin kontroll av om det fanns förutsättningar för att ta emot E. och att placera henne vid en enhet inom behandlingshemmet som var låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn. SiS yttrande borde även belysa vilka rutiner som SiS behandlingshem har i de fall socialnämnden inte till sin ansökan i enlighet med 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen (2001:937) om 2 010 /1 1:JO1 inskrivning av en person som är omhändertagen enligt LVU bifogar sådana handlingar som avses i 13 § samma kapitel. SiS ingav som sitt remissvar ett yttrande som hade beslutats av generaldi- rektören . fick del av remissvaren och yttrade sig över dessa. I samband därmed framförde även E. vissa synpunkter. Av JO:s minnesanteckningar från mötet framgår bl.a. följande. Ansvarig handläggare hos socialförvaltningen ansöker hos SiS:s placerings- enhet om en plats med hjälp av en blankett. Handläggaren fyller i vilket be- hov den unge har, lagrum för omhändertagandet och aktuell orsak m.m. Pla- ceringsenheten beslutar genom att ge en platsanvisning. Beslutet skrivs in i SiS:s datasystem . SiS:s placeringsenhet är öppen även under viss jourtid. När placeringsenheten är stängd finns det alltid en anvisad jourinstitution som social-förvaltningarna kan vända sig till. Det är sedan den enskilda institutionen som beslutar om inskrivning av den unge. I samband med inskrivningen börjar debiteringen för platsen. Institutio- nen fattar även beslut om intagning. Detta görs när den unge rent fysiskt är på plats. Vid inskrivningen ska underlaget finnas på plats på institutionen. Den som fattar beslutet ska förvissa sig om att alla förutsättningar finns för in- skrivning. I undantagsfall kan det räcka med muntlig information. Det är institutionschefen eller den tillförordnade institutionschefen som fattar beslut om inskrivning (eller den som har beredskap vid jour). Institutionscheferna har fått delegation från SiS om att fatta dessa beslut. De kan i sin tur inte vidaredelegera inskrivningsbesluten. Enligt SiS:s uppfattning ska inte unga som är omhändertagna enligt 2 § LVU vara på en låsbar enhet. De rutiner som finns för institutionerna är de råd och riktlinjer som SiS utarbetat. SiS har stramat upp rutinerna vad avser omedelbara omhändertaganden och underställningar. SiS ger återkommande information om gällande regler för institutionerna. Vid sin tillsyn kontrollerar SiS att det finns beslut om omhändertagandet avseende de unga. I riktlinjerna sägs återkommande att institutionerna måste se till att det finns underlag för besluten om inskrivning. Riktlinjerna har gjorts tillgängliga för institutionerna genom brev, mail och SiS:s hemsida. Brättegården tar emot unga som är omhändertagna enligt 2 och/eller 3 §§ samt enligt socialtjänstlagen. Det finns 30 platser på Brättegården varav 26 är låsbara platser och 4 är öppna. För det fall den unge inte tidigare varit aktuell inom SiS placeras han/hon oftast på en akutavdelning. En sådan avdelning är så gott som alltid en låsbar avdelning. Det är inte alltid en inskrivning görs på en avdelning utan endast på institution. Rutinerna hos institutionerna ska vara att senast när man gör den faktiska intagningen på avdelning ska den som beslutar om intagning vara säker på att det finns underlag för ett sådant beslut, att det går rätt till. JO yrkade ansvar för enligt följande gärningsbeskrivning. 2 010 /1 1:JO1 Genom att inte med tillräcklig noggrannhet ta del av Länsrättens i dom har uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsekreterare. Till följd av bl.a. detta har vårdtagaren kommit att placeras på en låst avdelning på institutionen utan att det fanns lagligt stöd för en sådan placering. vitsordade samtliga faktiska omständigheter men förnekade brott. Han gjorde gällande att gärningen, för det fall den kunde betecknas som tjänstefel, skulle bedömas som ringa och att den därmed inte kunde grunda ansvar. hördes i tingsrätten över åtalet. I tingsrättens dom finns följande antecknat från förhöret. [ ] Han inser att det är viktigt att läsa domskälen och oerhört viktigt att läsa även domslutet. Han brukar göra detta. Han minns dock inte om han har läst domen rörande E. men har väl klart gjort det. Det har gått dess. Han har haft domen i sin hand, registrerat den och lagt den i akten. Han visste vad socialnämnden hade ansökt om och hade fått besked om att ansö- kan hade bifallits. Han borde ha sett att länsrätten inte hade bifallit ansökan om vård enligt 3 § LVU. Han har missat detta och gått på det som stod i jour- nalen, vilket byggde på beskedet per telefon från länsrätten. Han tänkte inte på att det kunde bli fel och trodde därför att det räckte. Efteråt har han insett att det naturligtvis kan bli fel även vid en domstol. Han kände till att den unge vid vård enligt 3 § LVU kunde bland annat bli inlåst och få sin post kontrolle- rad. Inför omprövningen läste han journalanteckningar samt talade med E., hennes vårdnadshavare och företrädare för familjehemmet. Han utgick från tidigare grundutredning och ansökan om LVU. Det var av intresse att se om något hade förändrats. Han borde nog också ha läst domen. Han har gått på domslutet, med vilket han menar beskedet per telefon från länsrätten. I tingsrättens dom finns följande antecknat under . Det är utrett att socialnämndens ansökan avsåg vård enligt 1, 2 och 3 §§ LVU. Enligt länsrättens domslut biföll länsrätten ansökan och förordnade att E. skulle beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. Det står inte uttryckligen att ansökan avslogs såvitt gäller vård enligt 3 § LVU. Av länsrättens dagbok framgår att där felaktigt förts in att domen inneburit helt bifall till social- nämndens ansökan. En förklaring till detta kan vara utformningen av domslu- tet. har uppgivit att någon tagit kontakt med länsrätten för att ta reda på utgången och då fick beskedet att ansökan hade bifallits helt. Att så kan ha varit fallet får stöd av journalanteckningarna. Det har ålegat att noggrant läsa igenom länsrättens dom och inte enbart förlita sig på uppgifter som har lämnats muntligen. Det har inte gått att klarlägga ifall över huvud taget har läst domen när den kom in . Det är i och för sig inte märkligt om han, till följd av den långa tid som har förflutit, inte minns hur det förhållit sig. Det får dock hållas för visst att han, om han läst domen med tillbörlig noggrannhet, skulle ha upptäckt att ansökan om vård enligt 3 § LVU inte hade bifallits. Detta fram- går tydligt av domskälen och framgår även av domslutet, där angivet lagrum inte nämns. Dessa delar av domen är kortfattade och skulle inte ha tagit att läsa igenom. Inte ens ett pressat arbetsläge borde ha hindrat att så skett. Tingsrätten delar uppfattning att man vanligen bör kunna 2 010 /1 1:JO1 lita på uppgifter som har lämnats av en person som är anställd vid en domstol. Trots detta kan det hända att uppgifterna inte är korrekta, vilket har varit fallet i detta mål. Det finns inte någon omständighet som talar för att sannolikheten för att uppgifterna var felaktiga var mycket stor. kan därför inte anses uppsåtligen ha åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsek- reterare men väl gjort det av oaktsamhet. Det återstår att pröva om oaktsamheten är straffbar eller om den bör be- dömas som ringa och därmed leda till ansvarsfrihet. Lika med justitieombudsmannen finner tingsrätten att det har funnits risk för att E. hade kunnat bli föremål för vård enligt 3 § LVU i nära anslutning till att domen hade meddelats i länsrätten. Som har framkommit ovan dröjde det dock drygt så blev fallet. har flickan vårdats på sådant boende där vård kan beredas med stöd av 2 § LVU. När en andra omprövning av vården skulle ske, hade lämnat sin tjänst och ärendet hade tagits över av en annan handläggare. Utredningen talar för att handläggaren då inte har tagit fram och läst igenom domen från läns- rätten utan gått på anteckningen i journalen. Detsamma torde ha varit fallet när ansökan gavs in till SiS trots att underlaget för denna borde ha bifogats. Tingsrätten anser att dessa omständigheter liksom det faktum att man vid socialförvaltningen har fått ett felaktigt besked från länsrätten gör att oakt- samheten bör bedömas som ringa. Åtalet skall därför ogillas. De omnämnda bilagorna har här utelämnats. Vid genomgång av handlingar i ärendet framkommer följande; 050912 ansök- te socialnämnden i om vård för E. enligt 1, 2 och 3 §§ LVU vid Länsrätten i . I länsrättens dom står att läsa i domslutet att länsrätten bifaller socialnämndens ansökan och förordnar att E. skall beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. I domslutet har länsrätten inte avslagit yrkandet om vård enligt 3 § LVU. Handläggaren kan man förmoda ha uppfattat att länsrätten förordnade om vård enligt både 1, 2 och 3 §§ LVU och domen kom felaktigt att skrivas in i journalan- teckning. Då slutade sin anställning kom handläggare att ta över ärendet. tog endast del av det senast gjorda övervägandet/omprövningen i ärendet och förutsatte att detta stämde med vad som stod i domen. läste inte domen då hon tog över ärendet. vårdades E. på Brättegårdens behand- lingshem. Anledningen till att E. omplacerades till Brättegården från HVB, , var att hon tillsammans med en annan flicka på behand- lingshemmet hade hällt bensin på husväggen och tänt på mitt . Detta beteende bedömdes vara skadligt både för henne själv och hennes omgivning och Brättegårdens behandlingshem bedömdes vara den vårdform som då bäst kunde tillgodose E:s behov av vård. Att det saknades laglig grund för denna typ av vårdform var vid tillfället inte känt för handläggare . Hade det varit känt för handläggaren att E. inte vårdades enligt 3 § LVU hade ett omhändertagande enligt 6 § LVU skett utifrån rådande situation kring E. Med största sannolikhet hade länsrätten fastställt beslutet enligt 6 § LVU. Här bör påpekas att inte heller vårdnadshavarna eller E:s ombud som tagit del av alla handlingar i ärendet inte heller uppmärksammade den lagmässigt felaktiga handläggningen i ärendet. När det uppdagades att det saknades lagliga förutsättningar för E. att vår- das på Brättegården skedde omgående en omplacering till annan vårdform av E. Den bedömning som då gjordes var att det inte längre förelåg grunder för 2 010 /1 1:JO1 ett omhändertagande enligt 6 § LVU. Därför gjordes ingen ansö- kan om vård. Det skall framhållas att E. utifrån faktiska omständigheter inte har behand- lats felaktigt ur ett vårdperspektiv och därför inte heller bedöms lidit någon skada utifrån det som inträffat. Hon har sammanlagt vårdats på Brättegårdens behandlingshem på felaktiga grunder, men hade handläggaren känt till att vård inte var beslutad enligt 3 § LVU hade handläggaren agerat därefter och ett omhändertagande enligt 6 § LVU hade skett och resultatet hade blivit detsamma för E. I beslut (dnr nr 701-54320-2008) under be- dömning står att läsa följande; Oavsett att LVU-vården för E. inte var be- slutad enligt lagens 3 § har hon haft svårigheter som har med hennes person och beteende att göra. framhåller att det istället kunde ha inne- burit bristande vård om nämnden bortsett från dessa svårigheter. finns tydliga rutiner för att förebygga att liknande situationer skall hända . begär nu yttrande från socialnämnden i över de lagmässiga felaktigheter som gjorts i samband med handläggningen gällande E. Av yttrandet skall särskilt framgå om det förhållandet att E. inte varit föremål för vård med stöd enligt 3 § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) borde ha uppmärksammats av nämnden eller av förvaltningen. Vidare skall yttrandet belysa rutinerna vid nämndens förvalt- ning när det gäller kontroll av övervägande/omprövning av LVU, dels vilken genomgång som görs av ett ärende när ansvaret tas över av ny handläggare. Socialsekreterare var handläggare i ärendet E. Socialnämn- den ansökte om vård enligt 1, 2 och 3 §§ vid Länsrätten i . I dom förordnade länsrätten att E. skulle beredas vård enligt 1 och 2 §§ LVU. Ärendet handlades därefter vid socialförvaltningen som om länsrätten även hade bifallit nämndens ansökan om att E. skulle beredas vård enligt 3 § LVU. När denna dom inkom till socialförvaltningen lades den i handläggaren postfack. Enligt den rutin som fanns så lades samtliga inkomna handlingar direkt till handläggaren i pågående ärende. hade ansvaret för och skrev sedan in i journalanteckning att E. skulle beredas vård enligt 1, 2 och 3 §§ LVU. Denna anteckning fördes in i journal av efter uppmaning av . Varken enhetschef eller 1:e socialsekreterare läste domen (se bil 1 Registrering av allmänna handlingar, ärenderegistrering). bedömdes vara en kompetent och erfaren socialsekreterare, det fanns inte något skäl att frångå den rutin som fanns och det fanns inte heller något spe- ciellt skäl till att göra någon extra kontroll/genomläsning av just den domen. Vid det aktuella tillfället delgavs inte denna typ av domar nämndens leda- möter utan endast domar i överklagade beslut gick till nämndens ledamöter så någon kontroll skedde inte heller där. Då slutade sin anställning på socialförvaltningen togs ärendet över av handläggare med planering att ärendet sedan skulle handläggas av då hon kom åter från föräldraledighet. De journalanteckningar, utredningar, omprövning- ar/överväganden som gjorts i ärendet och som lästes av handläggare förutsattes självklart överensstämma med domen. Det var inte något anmärkningsvärt med detta ärende jämförelsevis med andra ärenden av samma innehåll som skulle föranleda extra kontroll. Vid överflyttning av ärenden ges muntlig information av handläggare i ärendet till ny handläggare i ärendet, detta sker ibland tillsammans med 1:e 2 010 /1 1:JO1 är dessa överlämningar inte möjliga på grund av olika praktiska skäl. Information om ärendet ges då i första hand av 1:e soci- alsekreterare eller enhetschef. Informationen innehåller uppgifter om vad som ska göras i varje enskilt fall, exempelvis tid för nästa omprövning eller över- vägande eller vilka andra som jobbar med familjen/barnet/ungdomen så som familjepedagoger eller ungdomsbehandlare. I detta fall fick information om ärendet av 1:e socialsekreterare och enhetschef då inte fanns kvar i tjänst. Vid omprövning/övervägande av ärendet vid nämndens möten och uppmärksammades heller inte då den felaktiga grunden för vård. Att det inte uppmärksammades beror på att handläggaren förutsatt att grunderna för LVU har överensstämt med dom och inte heller har nämndens ledamöter tagit del av domen. Det bör tilläggas att inte heller E:s vårdnadshavare har uppmärksammat den felaktiga handläggningen. Likaså gäller det för E:s ombud. De har fått domen likaså har de fått underlaget för omprövning av vården enligt innan beslut togs vid nämndens möten den beslutade ledamot i nämnden att E. skulle omplaceras till Brättegårdens behandlingshem. Beslutet fattades då med den felaktiga utgångspunkten att E. var föremål för vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Un- der tiden var E. placerad på låst avdelning på Brättegår- den. I samband med att domen som låg till grund för beslutet skulle skickas till Brättegården uppdagades det vid genomläsning av domen att lagliga förut- sättningar saknades för att ha E. placerad på låst avdelning på Brättegården. E. omplacerades omgående till annan vårdform. I den situation som då rådde fanns inte skäl att göra ett omhändertagande enligt § 6 LVU med avsikt att göra en ansökan om vård enligt 3 § LVU. Handläggare och enhetschef informerade omgående vårdnadshavare och överordnade chefer på socialförvaltningen om de felaktigheter som begåtts. Nämndens ledamöter i arbetsutskottet informerades också om felaktigheterna i handläggningen i samband med nämndens nästkommande övervägande. Efter denna händelse har rutinerna ändrats, alla domar lämnas för genomläs- ning till enhetschef och till 1:e socialsekreterare. 1:e socialsekreterare eller enhetschef går igenom dom med handläggare (se bil 2 Ansökan om vård enligt 1, 2 och 3 §§ LVU). Någon sådan rutin fanns inte vid det aktuella tillfället. Det fanns en rutin för registrering av individärenden som ansökan, anmälan, överklagan, utredningar och beslut samt andra handlingar. I denna rutin framgår att beslut (läs dom) lämnas till handläggare i pågående ärende (se bil 1). Vidare delges nu socialnämnden samtliga domar från förvaltningsdomstol. I samband med att ärende tas över av ny handläggare läses numera alltid dom av mottagande handläggare och gås igenom med 1:e socialsekreterare. De rutiner som fanns vid den aktuella tidpunkten följdes. Inkomna handlingar i pågående ärenden lämnades av registerpersonal till handläggaren. Att sedan handläggaren uppenbarligen uppfattade innehållet i domen felaktigt och att det sedan fördes in fel lagrum i journalanteckningarna är mer än beklagligt men får också ses mot bakgrund av flera olyckliga omständighe- ter där den mänskliga faktorn är inblandad. Vid överlämning av ärendet borde misstaget ha uppmärksammats, ny handläggare borde läst igenom domen som låg till grund för beslutet av tvångsvård. Det fanns ingen rutin för att man som handläggare skulle gå ige- 2 010 /1 1:JO1 Det fanns ingen egentlig anledning för mottagande handläggare att kontrollera att journalanteckningarna i ärendet överensstämde med domen. Utifrån att var en erfaren socialsekreterare fanns det inte någon oro eller farhåga från enhetschef eller 1:e socialsekreterare att det skul- le vara felaktigheter i någon del av handläggningen. Vid mottagande av nytt ärende finns nu som rutin att handläggare går igenom den dom som ligger till grund för vård enligt LVU tillsammans med 1:e socialsekreterare eller en- hetschef. Det bör poängteras att den bedömning som gjordes i samband med att E. placerades på Brättegården var adekvat och noga övervägd. Om handläggare och enhetschef känt till att det saknades laglig grund för att placera E. på Brättegården hade beslut fattats om ett omhändertagande enligt § 6 LVU med trolig planering att ansöka om vård enligt § 3 LVU. Med undantag för institutionschefen redogörelse har omnämnda bilagor här utelämnats. Remissen från JO har inom SiS remitterats till Brättegården för yttrande. Yttrande har avgetts av institutionschefen , bilaga 1. kontaktades placeringsenheten per telefon av en socialsekreterare vid kommun angående en placering på ett sär- skilt ungdomshem för en flicka, . Ett underlag för placering upprättades. Socialsekreteraren uppgav i telefon grunden för placering, 2 och 3 §§ lagen (1992:52) om vård av unga, LVU.