frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Eftersom det inte finns någon skillnad i ansvar för verkställighet av assistansen mellan olika assistansanordnare, innebär det att det blir likabehandling av medborgaren som har ett behov, i dessa fall, av vikarierande personal. Kommunen har ett ansvar enligt LSS att ersätta den enskilde om faktisk merkostnad uppkommer vid ordinarie assistents sjukdom. Detta måste dock ske genom en ansökan om en LSS-insats med vanlig prövning om rätt till insats föreligger. Således en normal hantering som sedvanlig myndighetsut- övning kräver. Det är den enskilde eller legal företrädare som kan ansöka om insatsen om faktisk merkostnad uppkommit, ansökan görs för varje tillfälle ordinarie personal varit sjuk, faktisk merkostnad ska redovisas och verifieras. Schablonbeloppet som utgår från ska normalt täcka kost- naderna för assistansen oavsett arbetsgivare. Assistansersättningen från För- säkringskassan är att betrakta som den enskildes pengar som ska användas för allt köpa assistans. Ansökan om utbetalning av ekonomiskt stöd enligt LSS utgör en begäran om LSS-insats och är ett förvaltningsrättsligt ärende. Kommunen ska således alltid utreda ärendet på sedvanligt sätt. Det är den beslutande myndigheten som har att se till att ärendet blir tillräckligt utrett och har att avgöra vilket underlag som krävs för att ett korrekt beslut ska kunna fattas. Eftersom det är omfattande underlag till ansökan som noggrant ska granskas innebär det ett grannlaga arbete som tar tid; begäran av kompletterande underlag som måste inväntas gör att handläggningen fördröjs. Myndighetsutövningen ställer sär- skilda krav på underlag som påvisar aktuellt behov. Det är inte mängden dokument som är avgörande utan innehåll och kvalité på inkommet underlag som styrker att merkostnader faktiskt har uppkommit som utgör grunden för utredning, bedömning och beslut. Kommunen har inget självändamål att för- dröja handläggningen av inkommen ansökan. Kravet på tillräckligt underlag 2 010 /1 1:JO1 är detsamma oavsett vilken insats enligt LSS som ansökan avser. Detta för att säkerställa en rättssäker myndighetsutövning som görs vid varje ansökan om insats enligt LSS. Detta fastslås även av Kammarrätten i i mål nr 205-07 och mål nr 405-07. yttrade sig som ombud för Kompis över re- missvaret. I ett beslut anförde JO följande. Min granskning har inriktats på omsorgsförvaltningens handläggningstid beträffande de ansökningar enligt LSS om ekonomiskt stöd i form av sjuklö- neersättning som inkom till förvaltningen samt förvaltningens handläggning av överklagandet av beslutet från . hemställde Kompis hos förvaltningen för F.H:s räkning om ersättning enligt LSS avseende merkostnader för personlig assi- stans som uppkommit på grund av att F.H:s ordinarie assistent varit sjuk. Förvaltningen bad Kompis att göra framställningarna på en särskild blankett som förvaltningen hade utarbetat för att förenkla handlägg- ningen av sådana ersättningsfrågor. inkom ansökningsblan- ketterna till förvaltningen. Vid förvaltningen handlades ansökningarna som två ärenden. Det första ärendet avsåg ersättning för januarimars 2007 och det andra ärendet gällde ersättning för oktoberdecember 2006. Förvaltningen upprättade ett förslag till beslut be- träffande det första ärendet. Nämnden beslutade att avslå ansökningen om ersättning. I det andra ärendet upprättades vid förvaltningen ett förslag till beslut . Nämnden avslog framställningen om ersättning i det ärendet i ett beslut . Handläggningen av ärendena pågick i omkring tre respektive fyra och en halv månad, räknat från de tidpunkter när ansökningarna inkom till förvalt- ningen på de särskilda blanketterna. Av remissvaret framkommer inte att förvaltningen vidtog några utredningsåtgärder. Handläggningstiden framstår som väl lång. I vart fall borde ett beslut beträf- fande ärendet om ersättning för perioden oktoberdecember 2006 ha kunnat fattas tidigare än vad som blev fallet. arbetsutskott fattade ett beslut om att avslå ansökningarna om insats i form av ekonomiskt stöd för perioden den 3 januari24 . Kompis , genom , över- klagade beslutet genom en skrivelse som inkom till förvaltningen den 2 010 /1 1:JO1 fattade beslut om att avvisa överklagandet med följande motivering. Beslut enligt LSS kan överklagas som förvaltningsbesvär. Rätt att överklaga har den enskilde eller legal företrädare såsom vårdnadshavare, god man eller förvaltare. God man . har lämnat fullmakt till Kompis , , att företräda F.H. En god man kan inte lämna bort sitt uppdrag via fullmakt. Godmanskap är ett personligt uppdrag. Beslut avseende insats enligt 9 § LSS får enligt 27 § samma lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt 23 § andra stycket förvaltningslagen (1986:223), FL, ska ett överklagande ges in till den myndighet som har med- delat beslutet. prövar om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid. Har skrivelsen kommit in , ska myndigheten enligt huvudregeln avvisa den (24 § FL). Om skrivelsen inte avvisas ska myndigheten i enlighet med 25 § FL överlämna skrivelsen och övriga hand- lingar i ärendet till den myndighet som ska pröva överklagandet, dvs. förvalt- ningsrätten, tidigare länsrätten. I förarbeten till FL anfördes bl.a. följande (prop. 1985/86:80 s. 44 f.). För att ett överklagande skall tas upp till prövning är det inte tillräckligt att klagandens skrivelse har kommit in i rätt tid. Vissa andra förutsättningar mås- te också vara uppfyllda: beslutet skall vara sådant att det över huvud taget får överklagas, endast den får överklaga som har ett visst intresse i saken osv. Dessa förutsättningar kan vara svåra att bedöma och kräver då särskilda över- väganden som i allmänhet görs bäst i samband med prövningen i högre in- stans. De bör därför liksom prövas av den instansen. När överklagandet kom in hade arbetsutskottet endast att pröva om överkla- gandet hade kommit in i rätt tid (s.k. rättidsprövning). Om utskottet därvid funnit att så var fallet skulle skrivelsen med överklagandet och övriga hand- lingar i ärendet ha överlämnats till länsrätten (numera förvaltningsrätten). Huruvida Kompis , genom , var behörig att över- klaga beslutet ankom det inte på nämnden att ta ställning till. Det var således fel av nämnden att avvisa överklagandet. kom . in med ett överklagande av både av- visningsbeslutet och utskottets beslut från om avslag på framställningen om ekonomiskt stöd. Överklagandet vidarebefordrades till länsrätten dit det kom in . Jag har inte funnit tillräckliga skäl att närmare utreda nämndens handläggning av överklagandet. Jag vill dock rent allmänt anföra följande. Någon bestämd reglerad tidsfrist inom vilken en förvaltningsmyndighet ska överlämna handlingarna till överinstan- sen finns inte fastlagd. I normalfallet bör tiden inte överstiga (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 1995/96 s. 314). 2 010 /1 1:JO1 Initiativärende mot en sjukvårdsinrättning angående försutten tidsfrist enligt 7 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, m.m. (Dnr 3354-2008) Vid av Psykiatri , i , , (JO:s dnr 4213-2007) uppmärksammades ett fall där chefsöverläkaren inte inom den i 7 § LPT föreskrivna tidsfristen hade ansökt hos länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård. I inspektions- protokollet antecknades bl.a. följande. Av journalhandlingarna beträffande M.N. framgick bl.a. följande. intogs för vård enligt LPT . Ansökan till länsrätten om medgivande till fortsatt vård enligt LPT skulle göras . Så kom emellertid inte att ske. antecknade läkaren följande i M.N:s journal. Vården övergick från LPT till HSL pga att förlängning ej blev av. informeras om detta. Skulle pat vilja gå hem eller utåtage- rande beteende återkomma bör konvertering starkt övervägas. Vid granskningen kunde konstateras att M.N. tvångsmedicinerades , då hon således vårdades enligt HSL. Vidare framgick att M.N. ca gavs medicin med milt tvång. , , beslutades på nytt om tvångsvård enligt LPT efter ett konverteringsbeslut enligt 11 § LPT. Vid det avslutande mötet framkom att [verksamhetschefen, tillika chefs- överläkaren] inte hade kännedom om det inträffade. Vid efterföljande telefonkontakter 2007 upplyste att det skett en muntlig avrapportering från berörd läkare samt att chefläkaren skulle tillställas en skriftlig redogörelse rörande händel- sen för ställningstagande till eventuella vidare åtgärder. Eftersom det pågick en avvikelsehantering inom sjukhuset rörande det aktuel- la fallet fann JO inte skäl att då vidta någon åtgärd. JO emotsåg emellertid, när chefläkaren hade tagit ställning till avvikelserapporten, en skriftlig redo- görelse från Psykiatri beträffande det inträffade samt besked om even- tuella vidtagna åtgärder. I en skrivelse till JO, daterad , redogjorde bl.a. för de rutiner som hade införts vid kliniken till följd av det som hade hänt. Vidare anfördes i skrivelsen att chefläkaren beslutat att inte föra ären- det vidare då patienten bedömdes inte tagit skada. JO fann skäl att utreda det inträffade inom ramen för ett särskilt ärende. 2 010 /1 1:JO1 för anmodades att inkomma med ett yttrande över att den i 7 § LPT föreskrivna tidsfristen inte iakttagits och att tvångsåt- gärder vidtagits gentemot M.N. som hon vårdades enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. antog som sitt remissvar ett yttrande undertecknat av sty- relsens ordförande och regiondirektören . I yttrandet anfördes följande (vissa av de i yttrandet omnämnda bilagorna har här utelämnats; JO:s anm.). åberopar vad som anförts i bilagda skrivelser från verksam- hetsområde Psykiatri, i . Enligt vad som fram- kommit har dessa skrivelser tidigare kommit JO tillhanda. avser inte att ompröva chefläkarens beslut och bedömning enligt i det enskilda ärendet. Händelsen har även på annat sätt kommit till Socialsty- relsens kännedom. finner vidare att en nödvändig översyn av rutiner, i syfte att säkerställa gällande krav på rättssäkerhet, har genomförts för berörd av- delning och hela verksamhetsområde Psykiatri i . be- klagar och ser allvarligt på det inträffade. Till remissvaret var bl.a. fogad en skrivelse rubricerad Rapport avseende åtgärder för att förebygga att LPT-bevakning fallerar, undertecknad av över- läkaren . I skrivelsen anfördes följande. I samband med JO-inspektionen aktualiserades situationer då tiden för LPT- vårds upphörande inte tillräckligt uppmärksammats. På avdelning 1 D där den aktuella händelsen inträffat har funnits rutinen att avdelningens sekreterare för en aktuell lista över alla pati- enter som vårdas enl LPT/LRV där aktuella datum framgår för hur länge vården får pågå utan förnyad länsrättsförhandling. Därutöver är naturligtvis avdelningens överläkare skyldig att själv bevaka detta. I det aktuella ärendet var avdelningens sekreterare ledig och tillfälliga vikarier inte tillräckligt insatta i rutinen för att den skulle fungera tillfredsstäl- lande. Därutöver förbisåg överläkaren, undertecknad, att uppmärksamma att LPT-vården upphört. För att förebygga liknande händelser har en ytterligare rutin in- förts. På listan över inneliggande patienter vilken används i det löpande arbe- tet har utöver den kolumn där vårdformen (HSL eller LPT/LRV) anges tillfo- gats en ny kolumn där datum för LPT-vårdens tidsaspekt anges. Denna lista används i det löpande arbetet och utgör underlag vid samtliga ronder och genomgångar. På så sätt kommer frågan att bevakas på ett sätt som torde utgöra maximal garanti för att missar inte framledes ska ske. Till remissvaret var också fogade tre skrivelser undertecknade av , bl.a. den ovan nämnda skrivelsen av och en skri- velse rubricerad PM Kontroll av intagningsform för patient inom verksam- hetsområde Psykiatri i . I den sistnämnda skrivelsen anfördes bl.a. följande. -Patienter som vårdas enligt LPT eller LRV skall finnas angivna på en lista hos avdelningens sekreterare. Listan skall ange hur länge tvångsvården får pågå och när eventuell ansökan om förlängning har skickats. Uppdatering- ar av listan sker av vårdavdelningens medicinska sekreterare efter genom- 2 010 /1 1:JO1 gång med avdelningens ansvarige överläkare. Listan skall ses över vid var- je rond. -Sekreterare bevakar att ansökningar om förlängd tvångsvård och understäl- lan om konverteringar inkommer till domstol och att dom från dom- stol anländer efter förhandling, samt att domens nya tidsgräns inskrives i journal. Vid kontakt med , regionala tillsynsenheten i , framkom att inte hade haft något tillsynsärende rörande den aktuella händelsen. I ett beslut anförde JO följande. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp och mot frihetsberövande. Detta grundlagsfästa skydd följer av 2 kap. 6 och 8 §§ regeringsformen (RF). Tvångsmedicinering räknas till sådana kroppsliga ingrepp som medborgarna skyddas mot genom 2 kap. 6 § RF. För att ett påtvingat kroppsligt ingrepp eller ett frihetsberövande ska vara tillåtet krävs i princip lagstöd (se 2 kap. 12 § RF). I huvudsak motsvarande bestämmelser finns i (artikel 5:1 och 8:1). Lagstöd för frihetsberövande och annat tvång inom den psykiatriska vår- den finns i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT. Förutsättningarna för psykiatrisk tvångsvård anges i 3 § LPT. Ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård får enligt 4 § LPT inte fattas utan att ett läkarintyg (vårdintyg) har utfärdats av vilket det framgår att det finns sannolika skäl för att förutsättningarna för sluten psykiatrisk tvångs- vård av patienten är uppfyllda. Om chefsöverläkaren finner att patienten bör ges tvångsvård utöver för beslutet om intagning, ska chefsöverläkaren enligt 7 § LPT före utgången av fyraveckorstiden ansöka hos länsrätten om medgivande till sådan vård. Av 28 § LPT framgår att tvångsvården upphör om ansökan om medgivan- de till förlängning inte inkommit till länsrätten inom den tid som anges i 7 §. Om en patient är intagen för frivillig psykiatrisk vård, får chefsöverläka- ren, enligt 11 § LPT, besluta om sluten psykiatrisk tvångsvård när de grund- läggande förutsättningarna för tvångsvård är uppfyllda och patienten till följd av sin psykiska störning kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon annan (s.k. konvertering). Ett sådant beslut får inte fattas utan att ett vårdintyg har utfärdats. Vad gäller frågan om tvångsmedicinering finns bestämmelser i 6 a, 11 och 17 §§ LPT. intogs för vård enligt LPT . Ansökan hos länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård skulle därför göras . Av förbiseende lämnades någon ansökan till rätten emellertid inte in. 2 010 /1 1:JO1 Det är självfallet oacceptabelt att sjukhuset har brustit beträffande bevakning- en av tidsfristen. Som framgår av den rättsliga regleringen upphör vård enligt LPT automa- tiskt när en ansökan om fortsatt tvångsvård inte kommer in till länsrätten innan tiden för gällande beslut om tvångsvård har löpt ut. Tvångsvården av M.N. upphörde alltså i och med att någon ansökan om medgivande till fortsatt tvångsvård inte hade gjorts . Detta synes emellertid inte ha uppmärksammats av sjukhuset förrän , då M.N. informerades om att den psykiatriska vården av henne tillbaka grundades på frivillighet från hennes sida. fattade chefsöverläka- ren beslut enligt 11 § LPT om att den frivilliga vården av M.N. skulle övergå till tvångsvård. Från till var M.N. således rättsligt sett intagen för frivillig psykiatrisk vård, vilket innebär att det inte har funnits lagstöd för att vidta någon form av tvångsåtgärd mot henne. Trots detta har hon tvångsmedicinerats . Vidare har hon innan konverteringsförfarande hade inletts medi- cinerats med milt tvång. Det kan här noteras att den tvångsmedicinering som ägde rum skedde utifrån den felaktiga utgångspunkten att M.N. då fortfarande vårdades med stöd av LPT, medan det när M.N. medicinerades med milt tvång stod klart att tvångsvården hade upphört och att hon var intagen för frivillig psykiatrisk vård. Det är givetvis under alla förhållanden helt oacceptabelt att tvångsåtgärder vidtas mot en patient utan att det föreligger legala förutsättningar för det. Samtliga tillfällen av tvångsmedicinering av M.N. då hon vårda- des enligt HSL har inneburit en kränkning av hennes grundläggande fri- och rättigheter enligt regeringsformen och . Jag har övervägt att närmare utreda om straffrättsligt eller disciplinärt ansvar bör utkrävas av någon enskild befattningshavare, men jag har vid en helhetsbedömning av omständigheterna i ärendet beslutat att inte gå vidare i saken. Även om jag alltså inte har funnit att ansvar måste utkrävas av någon enskild befattnings- havare kan Psykiatri inte undgå mycket allvarlig kritik för att tidsfristen enligt 7 § LPT har försuttits i detta fall och för att M.N. utan lagstöd har tvångsmedicinerats . Av handlingarna framgår att en översyn av bevakningsrutinerna på områ- det har skett både vid berörd avdelning och inom övriga delar av verksam- hetsområdet. Jag utgår från att följer upp att de nya rutinerna säkerställer att något liknande inte inträffar på nytt. Med den mycket allvarliga kritik som har uttalats avslutas ärendet. 2 010 /1 1:JO1 Initiativärende mot en psykiatrisk vårdinrättning angående att en patient som vårdats enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, LRV, med beslut om särskild utskrivningsprövning vistats på behandlingshem utan att domstol beslutat om tillstånd för patienten att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område eller till chefsöverläkare överlämnat rätten att besluta om sådant tillstånd (Dnr 5975-2008) Under en inspektion av dåvarande Länsrätten i (JO:s dnr 5094- 2008) tog JO del av bl.a. en dom meddelad i länsrättens mål nr 460-08 rörande utskrivningsprövning enligt 16 § (numera 16 a §) och permission enligt 10 § LRV. I domen anfördes under rubriken och yrkanden bl.a. följande. genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivnings- prövning efter att ha dömts för försök till dråp, skadegörelse och narkotika- brott. Han har vårdats vid den Rättspsykiatriska regionkliniken i . överfördes han till vård på och vårdas på behandlingshemmet i . Placeringen på behandlingshemmet har, såvitt kunnat utrönas, skett utan att domstol beslutat om permission eller till chefsöverläkare delegerat rätten att besluta om per- missioner. Chefsöverläkaren har , enligt 16 § LRV, anmält frågan om vårdens upp- hörande till Länsrätten i och som sin uppfattning gjort gällande att vården bör bestå. Chefsöverläkaren har skriftligen begärt fortsatt permis- sionsdelegation. Vid länsrättens muntliga förhandling har chefsöverläkaren ansökt om att K.L. måtte ges permission till behandlings- hemmet . I 10 § LRV stadgas i fråga om den som ges rättpsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § med beslut om särskild utskrivningsprövning att frågan om tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättning- ens område prövas av förvaltningsrätten (tidigare länsrätten) efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Vid sin prövning ska rätten särskilt beakta arten av den brottslighet som föranlett beslutet om särskild utskrivningspröv- ning, risken för återfall i brottslighet och verkan av den vård och behandling som patienten genomgått. Förvaltningsrätten får efter ansökan av chefsöver- läkaren överlämna åt denne att för en viss patient besluta om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. JO beslutade att inom ramen för ett särskilt ärende anmoda i att, efter hörande av berörd personal vid (), inkomma med utredning och ytt- rande vad gällde det förhållandet att K.L. vistats på behandlingshemmet gårds utan att domstol beslutat om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område eller till chefsöverläkaren överlämnat rätten att för K.L. besluta om sådant tillstånd. Av remissvaret skulle bl.a. framgå vad som var skälet till att chefsöverläkaren såvitt framgår av länsrättens dom 2 010 /1 1:JO1 hade uppfattningen att länsrätten överlämnat till denne att beträffande K.L. besluta om tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område. ingav som sitt remissvar ett yttrande upprättat av Bo Siwers, chefsöverläkare vid , , vid den aktuella tidpunkten. I yttrandet anfördes följande. Den aktuelle patienten är väl känd på härvarande klinik alltsedan 1998, då han vårdades i under LPT. dömdes han till LRV-vård på grund av dråpförsök, skadegörelse och narkotikabrott. Han vårdades initialt på bl.a. i , , Psykiatriska klinikerna i (fd ) och långa perioder på behandlingshemmet i på . Han skrevs ut från Psy- kiatriska kliniken i för vård på i , då man lokalt hade svårt att sätta gränser för honom vid vården på i Garda. Patienten vårdades i , således , var- efter han ånyo överfördes till i Garda. Under dessa har den loka- la Länsrätten i kontinuerligt prövat hans LRV-vård. Vår uppfattning är att frågan om permission till i Garda skulle ha ägt rum i och vi antog att så hade skett före överflyttningen till Got- land. Vi aktualiserade ärendet för länsrätten på när det var aktuellt med en ny 6-månadersprövning . Därefter inhämtades domar rörande K.L. som meddelats av Länsrätten i Kro- nobergs län (numera Förvaltningsrätten i ) . Det kan noteras att domarna endast rör anmälningar enligt 16 § LRV. Frågan om permission har således inte aktualiserats . Vidare inhämtades delar av journalerna beträffande K.L. från vid respektive Rättspsykiatriska regionkliniken i Väx- jö, . Av journalhandlingarna från de två aktuella sjukvårdsinrättningarna fram- går att kliniken i tog kontakt med kliniken i och aktualiserade möjligheten att ta hem K.L. Den 15 novem- ber 2007 var dåvarande chefsöverläkaren och en kurator från kli- niken i på besök på kliniken i . Tillsammans med K.L. och per- sonal från kliniken i diskuterades den fortsatta vården avseende K.L. I K.L:s journal från kliniken i har dåvarande chefsöverläkaren antecknat bl.a. följande rörande mötet . Öl Bo Siwers och kurator från på som har haft hand om K.L. är på besök. Man planerar att mot bakgrund av att det gått bra för K.L. i vården vid vår klinik ta hem honom till på och efter vad jag förstår så är den vidare planeringen att man sedan kommer att placera K.L. på behandlings- hemmet . Planeras överflyttning till på 23/1-08. har antecknat följande. Vi hade planerat en vårdkonferens men den förefaller mig överflödig när vi haft en vårduppföljning under ledning av öl Bo Siwers från i ang K.L. kommer att återvända till psykiat- 2 010 /1 1:JO1 riska kliniken i . I övrigt har vårdplanen inte förändrats på något sätt. Vidare har , såvitt här är av intresse, gjort följande journalanteckning. överförs nu till hemortslandstinget för fortsatt vård enl LRV med sup. Länsrätten i har 07-12-11 beslutat att den rättspsykiatriska vården av K.L. får fortsätta räknat från 07-12-19 såle- des . I den journal som inhämtats från , , har Bo Siwers antecknat bl.a. följande. Vi överenskommer med personalen, att det behövs en rätt för att få K. att separera från avd. Känna trygghet när han ger sig i väg. Vi enas om att (ska rimligen vara januari; JO:s anm.) ska han överföras till i Garda. Vi bör få honom eller något liknande så att man har ett antal vardagar där man kan nå varandra och disku- tera olika strategier. Personalen i är mycket villiga att komma över och vara med vid överlämnandet och även stanna för att överföra sina kunskaper om K. till oss. Ingenting är bestämt i den frågan, men möjligheten finns. hör av sig om vi ska välja den 16 eller för överfö- randet. Undertecknad har tagit kontakt med på i Gar- da och ur hans synvinkel är det helt okej att K. kommer . Villkoret från hans sida är naturligtvis att LRV behålls. Vi försäkrar honom om att det är vår intention och vi hoppas att länsrätten följer med på detta framöver, det kommer att behövas. har kurator vid kliniken i gjort följande anteck- ning. Kontakt med vårdlaget på avd 62 på Rättspsykiatriska regionvården i . Man planerar nu för utskrivning och överföring till behandlingshemmet gårds i Garda . Två personal från kommer att följa med och stanna för att göra en bra överrapportering och följa upp K:s reaktioner på utskrivningen. I ett beslut anförde JO följande.