frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Röjande av uppgifter som lämnats till skolsköterskan Sekretesslagen (1980:100) har ersatts av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. I det följande hänför jag mig till den nya lagen som inte har inneburit några sakliga ändringar i berört hänseende. Enligt huvudregeln i 25 kap. 1 § första stycket OSL gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser om sekretess inom hälso- och sjukvården gäller också skolhälsovården. Att sekretess råder för en uppgift innebär förbud att röja denna, vare sig detta sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt (1 kap. 1 § andra stycket OSL). En myndighet får enligt 8 kap. 1 § OSL inte röja en sekretessbelagd uppgift för enskilda eller för andra myndig- heter. Sekretess gäller även mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndig- het när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra (8 kap. 2 § OSL). Undantag från förbudet att lämna ut en uppgift får endast göras med stöd av bestämmelse i OSL eller i annan lag eller förordning som OSL hänvisar till. Skolhälsovården anses utgöra en självständig verksamhetsgren i förhållan- de till övrig verksamhet i skolan. Det innebär att skolhälsovårdens personal som regel inte kan föra uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden vidare till annan personal i skolan. Från förbudet att röja uppgifter inom skolhälsovården finns undantag. Jag finner anledning att här redovisa följande. 2 010 /1 1:JO1 Om det står klart att en viss uppgift inom skolhälsovården kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men gäller inte sekre- tessen, och uppgiften kan då lämnas ut. Detta förutsätter emellertid att saken verkligen prövas, och att den utlämnande myndigheten i fråga om varje upp- gift i t.ex. en journal tar ställning till om den kan lämnas ut eller inte. Om det vid denna s.k. skadeprövning konstateras att en eller flera uppgifter måste anses omfattade av sekretess, kan utlämnandet ske endast om någon särskild undantagsregel är tillämplig. Utlämnande kan t.ex. ske efter samtycke från den enskilde. Om sekretess är föreskriven till skydd för en enskild kan nämligen han eller hon enligt 12 kap. 2 § OSL helt eller delvis häva sekretes- sen. Ett sådant samtycke till utlämnande av uppgifter behöver inte vara skrift- ligt utan även ett muntligt eller underförstått, s.k. presumerat, samtycke får godtas. Är det fråga om känsliga uppgifter finns det dock som regel skäl att inhämta samtycket i skriftlig form eller åtminstone föra anteckningar om när och hur samtycket har inhämtats. Uppgifter inom skolhälsovården avser ofta underåriga. I fråga om sekre- tess till skydd för underåriga stadgas i 12 kap. 3 § OSL följande. Sekretess till skydd för en enskild gäller, om den enskilde är underårig, även i förhållande till dennes vårdnadshavare. Sekretessen gäller dock inte i förhållande till vårdnadshavaren i den utsträckning denne enligt 6 kap. 11 § har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör den un- deråriges personliga angelägenheter, såvida inte 1.det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren, eller 2.det annars anges i OSL. Om sekretess inte gäller i förhållande till vårdnadshavaren förfogar denne enligt 2 § ensam eller, beroende på den underåriges ålder och mognad, till- sammans med den underårige över sekretessen till skydd för den underårige. Detta innebär att det beträffande en underårig som på grund av bristande mognad saknar all förmåga till bedömning av sekretessfrågan krävs vård- nadshavarens samtycke till utlämnande av sekretessbelagda uppgifter rörande den underårige, och vårdnadshavarens samtycke är i ett sådant fall också tillräckligt. Beträffande ungdomar måste å andra sidan, beroende på ålder och utveckling, vederbörandes eget samtycke vara tillräckligt. Häremellan ligger de fall då samtycke för utlämnande bör krävas både från den omyndige och hans eller hennes vårdnadshavare (se prop. 1979/80:2 Del A s. 330 och prop. 2008/09:150 s. 331 f.). Det finns inte någon åldersgräns angiven till ledning för bedömningen av vem som disponerar över sekretessen beträffande uppgifter som en underårig har lämnat till t.ex. en skolsköterska. Svaret på frågan blir beroende av den unges mognad och utveckling i det enskilda fallet. Vid prövningen kommer av naturliga skäl den unges ålder ofta att kunna vara vägledande, men det finns också anledning att väga in de aktuella uppgifternas innehåll samt vil- ken typ av ärende som det är fråga om. 2 010 /1 1:JO1 har gjort gällande att skolsköterskan har brutit mot tystnadsplikten genom att för annan personal vid skolan röja uppgifter som hennes döttrar påstås ha lämnat vid samtal med skolsköterskan. har anfört att L.G:s döttrar vid samtal med skolsköterskan berättade att det förekom bråk hemma hos modern och att båda flickorna samtyckte till att uppgiften fördes vidare till deras respektive klasslärare. Skolsköterskan vidareförmedlade därefter informationen till i vart fall en lärare. Uppgifterna som flickorna påstås ha lämnat till skolsköterskan rörde en- skilds personliga förhållanden och var alltså sådana att de i sig omfattades av sekretesskyddet i 25 kap. 1 § första stycket OSL (motsvarande 7 kap. 1 c § första stycket i dåvarande sekretesslagen, 1980:100). För att skolsköterskan skulle ha rätt att röja uppgifterna för annan krävdes i princip ett samtycke från den enskilde. Fråga uppkommer vem som förfogade över sekretessen be- träffande de ifrågavarande uppgifterna, dvs. om ett röjande krävde samtycke från de underåriga själva eller deras vårdnadshavare eller båda dessa i före- ning. Nämnden har anfört att det torde var ett gränsfall huruvida flickorna själ- va kunde häva den sekretess som gäller till skydd för dem eller om även vård- nadshavarnas medverkan härtill krävdes för att skolsköterskan skulle kunna lämna känslig information om flickorna vidare till klasslärare. L.G:s döttrar var vid den aktuella tidpunkten elva respektive . När det gäller barn i den åldern måste utgångspunkten vara att den underårige inte har tillräcklig mognad för att fatta ett beslut rörande hävande av sekretessen. Det har inte framkommit något som tyder på att de berörda flickornas mognad och utveckling var sådan att de, trots sin ålder, själva kunde disponera över sekretessen. De uppgifter som flickorna hade lämnat till skolsköterskan borde således inte ha röjts utan att flickornas vårdnadshavare hade lämnat sitt sam- tycke till att så skedde. Skolsköterskan kan inte undgå kritik för sitt agerande i detta avseende. Jag har däremot inte något att invända mot att skolsköterskan efterfrågade flickornas ståndpunkt i saken. Med de ovan gjorda uttalandena, som innefattar kritik såvitt avser röjande av uppgifter som lämnats till skolsköterskan, avslutas ärendet. 2 010 /1 1:JO1 Kritik mot en tjänsteman vid ett sjukhus för kränkning av anställdas yttrandefrihet (Dnr 825-2009) I samband med att tjänsten som verksamhetschef för onkologiska kliniken vid skulle tillsättas skickade ledningsgruppen vid , , en skrivelse till divisionsprefekten. I skrivelsen, daterad , anfördes bl.a. följande. När , verksamhetschef på onkologikliniken, KS, avgick 14-09- 2008 tillsattes en tf. verksamhetschef utan docentkompetens och med specia- listkompetens i kirurgi. Ledningsgruppen för Institutionen anser även att den som leder verksam- heten i klinisk onkologi vid den största och mest välkända onkologikliniken i bör vara specialistkompetent i onkologi. Att på verksamhetschefsnivå byta ut specialistkompetenser på ett universitetssjukhus kan vålla stora pro- blem och ses som en avvikelse. Verksamhetschefen i klinisk onkologi vid Universitetssjukhu- set bör också ha djup kunskap i medicinsk onkologi och radioterapi för att leda den kliniska verksamheten samt hålla en kvalitet vid kliniken som tillåter högklassig transnationell cancerforskning på . För detta krävs minst docentkompetens. I ledningsgruppen för berörd institution ingick bl.a. , och , professorer vid och överläkare vid den onkologiska kliniken vid . skickade , tillförordnad verksamhets- chef för onkologiska kliniken vid , e-brev till , och . I e-brevet till anfördes bl.a. följande. Jag blev i går uppkallad till divisionschefen som presenterade ett brev som ledningsgruppen för Institutionen onkologi och patologi författat. Till min stora besvikelse såg jag att du deltagit i författandet av detta brev. Brevet handlar i sin helhet om en förtalskampanj mot mig, divisionsledningen och delvis även divisionsprefekten. Sjukledningen är mycket upprörda över detta beteendet! Tyvärr finns även ett par andra medarbetare från Radium- hemmet med på listan. Eftersom du i detta brev skriver under på min inkompetens som chef för onkologiska kliniken måste du med omedelbar verkan i egenskap av mig underställda medarbetare fundera över dina funktioner vid kliniken. I första hand gäller det naturligtvis din ställning som överläkare vid där jag ju också är din sektionschef. Den tilltänkta positionen i advisory board som jag pratade med dig om är naturligtvis utesluten. 2 010 /1 1:JO1 kommer även att se över din schemaläggning vid sektionen och hur arbetet med ett Lungonkologiskt centrum kan drivas vidare. till och innehöll liknande formuleringar. I en anmälan till JO framförde G.R., med hänvisning till en artikel som publi- cerats i , klagomål mot angående kränkning av yttrandefriheten. anförde bl.a. följande. har hotat , och som en följd av de uttalanden som de gjort i skri- velsen . agerande innebar en bestraffning för att tjänstemännen hade utnyttjat sin yttrandefrihet. Styrelsen för anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad G.R. hade anfört i sin anmälan. Som sitt remissvar lämnade styrelsen en skrivelse som hade upprättats av sjukhusdi- rektören . I skrivelsen anfördes bl.a. följande (omnämnda bilagor har här utelämnats; JO:s anm.). Prefekten vid vid har i en skrivelse (bilaga 1) dagtecknad och ställd till divisionsprefekten, framfört institutionens ledningsgrupps åsikter rörande den kommande tillsättningen av ny verksamhetschef vid kliniken för onkologi vid . Skrivelsen får enligt vår uppfattning tolkas så, att det är institutionens åsikt att sjukhusets tillförordnade verksamhetschef för den onkologiska kliniken inte har nödvändig kompetens för sin befattning och att en tillträdande verksamhetschef måste ha minst docentkompetens inom onkologi. Nämnda skrivelse kom till divisionschefens och tillförordnade verksamhetschefens kännedom. Den ifrågasatte verksamhetschefen reagerade på skrivelsen med de tre mail som refereras i anmälan (bilaga 2, 3 och 4). är ställda till tre av medlemmarna av ledningsgruppen vid institutio- nen för onkologi och patologi vid , i vilkens namn skri- velsen är avfattad. Dessa tre personer är professorer vid institutet och överlä- kare vid den onkologiska kliniken vid sjukhuset. I sina roller som överläkare är de formellt underställda verksamhetschefen. uppfattades av de tre berörda som hotfulla och även så att de skulle kunna komma att beskäras vissa av sina funktioner inom kliniken. En efter det här beskrivna skeendet avhölls ett möte mellan divisionschefen, den tillförordnade verk- samhetschefen och de tre berörda överläkarna. Vid mötet diskuterades det inträffade och verksamhetschefen bad i det sammanhanget om ursäkt för sin överreaktion, sitt agerande och för de formuleringar som använts i . Styrelsens sammanfattande bedömning och yttrande Skrivelsen från institutets prefekt och medlemmar av ledningsgruppen redovi- sar deras kriterier för valet av ny permanent verksamhetschef för kliniken för onkologi. De konstaterar att den tillförordnade verksamhetschefen inte besit- ter de angivna kvalifikationerna. De är i sin fulla rätt att göra så. är deras uppfattning polemisk i det att de kvalifikationer som de anför inte är de 2 010 /1 1:JO1 enda eller avgörande för beslutet om tillsättning av en permanent verksam- hetschef. Det är därför förståeligt att den tillförordnade verksamhetschefen, som är kandidat till det permanenta chefskapet, reagerade och ingick i svaromål. Kritik förtjänar emellertid att riktas mot sättet på vilket det skedde. För detta har verksamhetschefen, uppmärksammad av sjukhusledningen, bett de berörda överläkarna om ursäkt, vilken accepterades. Ingen av de åtgärder som nämns i e-mailen och som av de berörda uppfat- tats som hot har vidtagits och kommer inte heller att vidtagas. I styrelsens protokoll har antecknats att ledamoten gjorde ett särskilt uttalande och önskade att styrelsen skulle göra föl- jande tillägg till remissvaret. har uppträtt klandervärt och visat prov på dåligt omdöme. Styrelsen ser med stort allvar på det inträffade. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. I 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av yttrandefriheten får enligt 2 kap. 12 § RF ske endast genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Någon sådan begräns- ning är dock inte aktuell i förevarande fall. Yttrandefriheten utgör en förutsättning för en fri debatt om lämpligheten och riktigheten av myndigheternas handlande och möjliggör därmed också en granskning av hur offentliga tjänstemän sköter sina åligganden. Lagregleringen om yttrandefrihet ger offentligt anställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd kan således fritt ge uttryck för sin uppfattning rörande den egna myndighetens eller annan myndighets verksamhet, såvitt tystnadsplikt inte gäller för uppgifterna. Det skydd för yttrandefriheten som regeringsformen anger är ett skydd gentemot det allmänna. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsstadgade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare får således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall försöka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket yttrandefriheten används. Detta gäller även i de fall en myndighet anser att arbetstagaren har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten är i stället hänvisad till att på lämpligt sätt bemöta och rätta sådana uppgifter. Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att, utan att behöva frukta att bli föremål för repressalier från myndighetens sida, offentligt fram- föra från arbetsgivarens uppfattning avvikande synpunkter på myndighetens organisation och verksamhet. Reglerna till skydd för yttrandefriheten fritar 2 010 /1 1:JO1 dock självfallet inte den anställde från skyldigheten att i arbetet lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten ska be- drivas, oavsett vilken uppfattning han eller hon kan ha om dessa. Av utredningen framgår bl.a. följande. , i samband med att tjänsten som verksamhetschef för onkologiska kliniken vid skulle utlysas, skickade ledningsgruppen vid institutio- nen för onkologi och patologi vid en skrivelse till divi- sionsprefekten. Ledningsgruppen redovisade i skrivelsen vilka kvalifikationer den ansåg krävdes för tjänsten som verksamhetschef. Av skrivelsen framgick att den tillförordnade verksamhetschefen inte hade dessa kvalifikationer. I ledningsgruppen ingick bl.a. , och , professorer vid , tillika överläkare vid den onkologiska kliniken vid . I den senare funktionen var berörda tjänstemän underställda den tillförordnade verksamhetschefen . Det kan konstateras att de åsikter som förts fram i den aktuella skrivelsen ligger inom ramen för yttrandefrihetens område. När fick kännedom om skrivelsen skickade han e-brev till de tre överläkarna. I e-breven hänvisade han till skrivelsen och uppmanade överläkarna att fundera över dina funktioner vid kliniken. Han uttryckte vidare att vissa tilltänkta funktioner nu var uteslutna. Av remissvaret fram- går att , och uppfattade e-breven som hotfulla och att det fanns risk för att de skulle kunna komma att beskäras vissa av sina funktioner inom kliniken. Det står klart att berörda överläkare har kritiserats och att de har utsatts för hot om repressalier för att de, genom ledningsgruppens skrivelse, framfört sin uppfattning beträffande kompetenskrav som de ansåg borde ställas vid rekry- teringen av verksamhetschef. har genom sitt agerande på ett flagrant sätt kränkt , och yttran- defrihet och han förtjänar allvarlig kritik för detta. Det har framkommit att ett möte har ägt rum mellan divisionschefen, och de tre berörda överläkarna och att i det sammanhanget bett om ursäkt för sitt agerande och för de formuleringar som använts i e-breven. Styrelsen för Ka- rolinska har i remissvaret även anfört att ingen av de åtgärder som nämns i e-breven, och som av de berörda uppfattats som hot, har vidtagits. Mot denna bakgrund anser jag mig kunna lämna saken med den allvarliga kritik som har uttalats. 2 010 /1 1:JO1 Fråga om en tjänsteman vid en socialförvaltning kränkt anställdas yttrandefrihet, m.m. (Dnr 6769-2008) I en anmälan till JO framförde T.S. klagomål mot omsorgschefen , socialförvaltningen i . anförde bl.a. följande. På uppdrag av sina arbetskamrater författade undersköterskan , som är anställd vid det särskilda boendet , en skrivelse ställd till kommunpolitikerna i . I skrivelsen kriti- serades bl.a. socialnämndens ordförande, , för uttalanden som hon hade gjort vid ett möte för anhöriga till boende på Lysehemmet . Uttalandena rörde kompetensen hos per- sonalen vid Lysehemmet. Vidare lämnades det i skrivelsen en redogörelse för personalens uppfattning om förhållandena på hemmet. Skrivelsen [som un- dertecknades av ett tjugotal anställda vid ; JO:s anm.] skickades till och ett antal andra chefer samt politiker. Skrivelsen tillställdes även den lokala pressen, vilket resulterade i en artikel i ningen. medverkade vid en arbetsplats- träff på Lysehemmet. Under mötet framförde hon kritiska synpunkter mot förfarandet kring skrivelsen. Hon ansåg att tillvägagångssättet var oaccepta- belt eftersom uppgifterna i skrivelsen var att betrakta som rena lögner. Detta gällde framförallt kritiken mot . Personalen uppfattade att förväntade sig att tilltaget ej skulle upprepas . beordrade därefter L.O. att närvara vid ett enskilt samtal med henne och två andra chefer . framförde öns- kemål om att få skjuta upp samtalet till då en arbetskamrat till henne, A.A., skulle kunna vara närvarande. Detta accepterades dock inte. Under samtalet frågade . om det var hon som hade författat skrivelsen, vilket L.O. klargjorde även för L.O. att det kunde bli efterräkningar för henne på grund av det inträffade. gjorde gällande att genom sitt agerande försökt in- skränka yttrandefriheten för de anställda vid samt att hon brutit mot det s.k. efterforskningsförbudet genom att fråga L.O. vem som hade författat skrivelsen. Till anmälan hade bl.a. den ovan nämnda artikeln, som publicerats i Bo- husläningen , fogats. i anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som hade framförts i T.S:s anmälan till JO. Nämnden överläm- nade som sitt remissvar ett yttrande upprättat av administrative chefen . I yttrandet anfördes följande. 2 010 /1 1:JO1 arbetsutskott beslutade att se över och lägga fram förslag gällande behov och disposition av antalet plat- ser i särskilt boende. I uppdraget ingick att utreda huruvida fortsatt verksam- het skulle bedrivas på Lysehemmet. Omsorgschef genom- förde två informationsträffar med personalen på med anledning av detta beslut, och 26. skickades en inbjudan till in- formationsträff för anhöriga och boende. Informationsträffen för de anhöriga genomfördes som planerat. Informa- tionen leddes av omsorgschefen. ordförande och vice ordfö- rande samt verksamhetschefen vid fanns också på plats. och hennes arbetskamrat var också närvarande under i stort sett hela mötet, trots att det vid tidigare informationstillfällen mycket tydligt klargjorts från både omsorgschef och verksamhetschef, att ingen per- sonal fick närvara vid detta möte. Omsorgschefen valde dock att inte agera i detta för att undvika att störa mötet. Det bör noteras, att en av personalen under mötet aktualiserade frågan om personalens kompetens. Omsorgschefen fick den skrivelse som bifogats JO-anmälan och som undertecknats av anställda vid . Skrivelsen hade också lämnats till pressen och vissa politiker. Hon reagerade kraftigt på skrivelsen, f.a. i den del som berörde vad socialnämndens ordförande skall ha sagt på mötet. Hon uppfattade, att de som författat skrivel- sen gjort en tolkning av ordförandens uttalanden som inte var relevant och med sanningen överensstämmande. Hon ställde sig också frågande till hur 24 anställda kunde underteckna en skrivelse med en omfattande kritik trots att de inte varit närvarande på mötet. För att klargöra sin inställning tog omsorgschefen initiativ till att delta i den arbetsplatsträff som var inplanerad på Lysehemmet . Vid denna arbetsplatsträff framgick det tydligt, att L.O. och A.A. gemensamt utformat skrivelsen. Arbetskamraterna sa sig lita på deras referat från mötet med de anhöriga och att de hade stöd för det de skrivit. Detta framgick utan att omsorgschefen särskilt eftersökte denna information. Slutligen kallade omsorgschefen in L.O. och A.A. till ett möte på social- kontoret . Syftet var att försöka klargöra hur man kunnat uppfatta vad socialnämndens ordförande sagt på mötet så olika och hur man nu skulle gå vidare utifrån den uppkomna situationen. Närvarande var utöver omsorgschefen socialnämndens ordförande och en handläggare. A.A. var inte närvarande. Dessutom deltog företrädare för L.O:s fackliga organisa- tion . Vid samtalet efterfrågades inte vem som författat skrivelsen, detta var redan känt. Omsorgschef har inte genom sitt agerande inskränkt yttran- defriheten för Lysehemmets personal. Skrivelsen var redan offentlig när om- sorgschefen träffade personalgruppen. Som framgår av redogörelsen ovan var hennes avsikt endast att klargöra sin inställning till innehållet. Omsorgschefen har inte heller efterforskat vem som sammanställt skrivelsen. Det som hon kanske anat bekräftades av personalen på arbetsplatsträffen utan att omsorgs- chefen särskilt efterfrågade detta. Varken omsorgschefen eller någon annan av de närvarande vid träffen med L.O. krävde att hon skulle be- kräfta, att hon författat skrivelsen. Han anförde bl.a. följande. Skrivelsen var i och för sig offentlig när förhöret hölls med L.O., men eftersom den var undertecknad av samtliga i personalen vid Lysehemmet framgick det inte vem 2 010 /1 1:JO1 som var initiativtagare till skrivelsen. Detta var orsaken till att L.O. beordra- des till det enskilda samtalet. Till yttrandet hade en artikel ur fogats. I 2 kap. 1 § 1 regeringsformen stadgas att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av denna rättighet får enligt 2 kap. 12 § regeringsfor- men endast ske genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Genom tryckfrihetsförordningens bestämmelser om meddelarfrihet ges ytt- randefriheten till viss del ett särskilt skydd.