frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Detta ärende visar emellertid på de svårigheter som en målsägande som ut- satts för tillgreppsbrott likväl kan möta när denne söker återfå sin i beslag tagna egendom. Kvarstad kan, som jag redan framhållit, i princip endast be- viljas den som för en fullgörelsetalan, dvs. i ett fall som det aktuella begär att ett beslagtaget föremål ska lämnas ut till honom. En målsägande har således att avgöra hur talan bör utformas för att kvarstad ska kunna beviljas. Han eller hon måste vidare bestämma om ett yrkande om kvarstad ska framställas även interimistiskt och bedöma sina möjligheter att ställa den säkerhet som kan 2 010 /1 1:JO1 Jag finner mot denna bakgrund skäl att överlämna en kopia av detta beslut till justitieutskott och . Med hänsyn till den betydelse som utformningen av åklagares underrättel- se enligt 27 kap. 8 § tredje stycket RB kan ha i en situation som den aktuella överlämnar jag en kopia av detta beslut även till . Jag är sammanfattningsvis mycket kritisk mot att . inte förelades att komplettera sitt kvarstadsyrkande och mot att yrkandet inte kom att prövas i målet. 2 010 /1 1:JO1 Milt eller betydande våld en granskning av polisens användning av pepparspray (Dnr 5928-2006, 1579-2007, 2930-2007, 5220-2007, 5221-2007, 5222-2007, 126-2008, 4491-2008) I ett beslut redovisade chefsJO resultatet av en granskning av polisens användning av pepparspray. Beslutet har här redige- rats på så sätt att en bilaga med kortfattade beskrivningar av vart och ett av de enskilda fall som utretts, hänvisningar i beslutet till dessa fall, berörda polis- myndigheters och yttranden samt JO:s bedömning av de enskilda fallen har tagits bort. Beslutet i dess helhet finns tillgängligt på . ChefsJO anförde i beslutet i huvudsak följande. 1 JO:s UTTALANDEN I SAMMANFATTNING Min granskning av polisens användning av pepparspray visar bl.a. att sprayen kommit att nyttjas i andra situationer än vad som var tänkt från början. Mina uttalanden kan sammanfattas på följande sätt. Jag har inte någon principiell invändning mot att pepparspray ingår i polisens vapenarsenal och jag inser att den rätt använd väl kan fylla sin funktion. Pepparspray är ett vapen som orsakar smärta och ett visserligen övergående men likväl kraftfullt och påtagligt obehag av sådan intensitet att den drabbade normalt försätts ur stånd att handla. Användningen innebär att ett betydande mått av våld utövas. Ledningen för varje polismyndighet måste motverka att det bland dess anställda sprids en uppfattning om att sprayen medför ett våld av ganska milt slag. Glidande utveckling i praxis Ett motiv till att förse polisen med pepparspray var att det fanns behov av ett annat vapen än skjutvapen för att på viss distans kunna försätta en våldsverka- re ur stridbart skick. Sprayen har emellertid med tiden kommit att i stor ut- sträckning också användas som ett närkampsvapen. Jag vill i och för sig inte utesluta att det kan finnas skäl att vidga det tänkta användningsområdet för pepparspray något. En sådan utveckling fordrar emellertid en öppen diskus- sion och tydliga föreskrifter och råd om användningen. 2 010 /1 1:JO1 Pepparspray bör inte användas i vissa situationer Jag är överlag kritisk till att vapnet kommit att användas i vissa typsituationer, t.ex. mot fängslade personer, i fordon och i polisens lokaler. I dessa fall har polisen redan bemäktigat sig en person och rimligen bort kunna bemästra ytterligare våld eller motstånd från personens sida genom ett mindre ingri- pande motvåld. Jag är också kritisk till att pepparspray använts vid ingri- panden då våld eller hot om våld ännu inte förekommit. Sprayen tycks i dessa fall ha använts för att förebygga eventuellt våld liksom för att förmå en per- son att följa en polismans tillsägelse. En sådan våldsanvändning kan inte accepteras. Bristfälliga föreskrifter och råd föreskrifter och allmänna råd om användningen av pep- parspray är otillräckliga och för allmänt hållna. Den översyn som pågår måste slutföras. Polisens dokumentation av pepparspraysanvändning lider av stora brister. Det är inte acceptabelt. Det fordras tydligare anvisningar för vad som ska doku- menteras och hur det ska ske, men också och kanske framför allt en kon- sekvent och noggrann uppföljning och egenkontroll vid varje polismyndighet. Polisen har laglig rätt att använda våld mot enskilda. Till den utrustning som polisen kan komma att nyttja när våld måste brukas hör t.ex. skjutvapen, batong och även s.k. OC-spray. OC-spray eller, som det mera vardagligt kallas, pepparspray är alltså ett re- lativt nytt hjälpmedel för polisen. Förkortningen OC står för Oleoresin Capsi- cum som är det latinska namnet på ett extrakt av pepparfrukten. Jag har här valt att använda mig av benämningen pepparspray. Ett syfte med införandet av sprayen var att försöka hitta ett hjälpmedel för polisen i gränslandet mellan fysisk närkamp och nyttjandet av skjutvapen. Avsikten var att på så sätt minska polisens användning av skjutvapen och de risker som sådan användning för med sig. Pepparsprayen är således att betrak- ta som ett komplement till polisens mer traditionella vapen och är tänkt att skapa ett handlingsalternativ när våld måste användas. Det är naturligtvis angeläget att polisens våldsanvändning granskas och ut- värderas. En sådan granskning sker också genom polisens internutredningar och de särskilda polismålsåklagarnas ställningstaganden i olika ärenden samt genom granskningsverksamhet. Jag fann emellertid det angeläget att själv i något större omfattning granska användningen av polisens nya vapen. Mitt initiativ föran- leddes av att jag hade noterat att pepparsprayen användes på ett sätt som jag ansåg kunde sättas i fråga. Jag vägde också in att det hand- lade om ett relativt nytt vapen varför det kunde finnas ett behov av att granska om givna riktlinjer för dess användning var rimliga och tillräckligt tydliga. 2 010 /1 1:JO1 Vidare ansåg jag att vunna erfarenheter borde kunna ge underlag för uttalan- den om i vilka situationer pepparspray inte borde få användas eller i vart fall om när en restriktiv användning fordras. väcktes den mer över- gripande frågan om polisen hade kommit att använda pepparspray i större utsträckning än vad som var tänkt från början. Med andra ord: hade polisen kommit att tänja på gränserna för vapnets tänkta tillämpningsområde? Det var mot denna bakgrund som mitt granskningsarbete inleddes. Arbetet har huvudsakligen berört, förutom (), sju polismyn- digheter: , , , , Väs- ternorrlands län, och län. 3 ALLMÄNT OM PEPPARSPRAY Pepparsprayen utvecklades i för postväsendet som ett skydd mot aggressiva hundar. Den kom senare att nyttjas av polisen i och i vissa europeiska länder. Pepparsprayen ansågs vara mer effektiv och pålitlig än tårgas för att oskadliggöra och passivisera våldsamma och hotfulla personer. I påbörjades ett årslångt fältförsök med peppar- spray vid några polismyndigheter. Några av de slutsatser som drogs av fält- försöket var att polisens ingripanden blivit säkrare, att polisen upplevde en ökad säkerhet samt att redan tillgången till pepparspray upplevdes som stress- reducerande, vilket mynnade ut i mindre våld vid ingripanden. Sammanfatt- ningsvis ansågs nyttan av pepparspray som polisiärt hjälpmedel vara större än de risker för skador eller dödsfall som trots allt fanns (se Fältförsök OC, Slut- rapport ). Erfarenheterna av försöket var alltså överlag positiva varför RPS beslutade att införa pepparspray som ett hjälpmedel vid våldsanvändning i polisverksamheten. Den pepparspray som polisen använder sig av är en vätska som består av olika ingredienser. Den aktiva substansen är själva pepparextraktet från pep- parfrukten men därutöver innehåller sprayen bl.a. vatten, etanol och drivgas som ser till att sprayen kan sprutas ut från behållaren. Effektiv räckvidd upp- ges vara mellan tre och och maximal räckvidd . Pepparspray ska riktas mot ögontrakten. Sprayen orsakar i vanliga fall kraftig smärta och ögonen sluts reflexmässigt. Andra effekter kan t.ex. vara illamående, påverkad andning, hudirritation och påverkade slemhinnor samt försämrad orienteringsförmåga. Den som drabbas blir i de allra flesta fall ur stånd att handla, och polisen kan därför oftast ingripa och fortsätta att lösa sin uppgift utan att behöva använda ytterligare våld. Om möjligt ska den drabba- de efteråt erbjudas sanering av pepparsprayen, huvudsakligen genom att ögo- nen sköljs med vatten. I normala fall återhämtar sig den som utsatts för pep- parspray tämligen snabbt och utan kvarstående men. I främst amerikansk vetenskaplig litteratur finns emellertid ett antal döds- fall som inträffat i samband med användning av pepparspray behandlade. I t.ex. C.H. Steffee m.fl., Oleoresin Capsicum (Pepper) Deaths i and Pathology, vol. 16, no. 3, 1995, konstateras bl.a. följande. 2 010 /1 1:JO1 Based upon the small number of anecdotal reports of death in custody follow- ing OC exposure, compared to the large number of exposures that have oc- curred in of finer training exercises and routine deployment in the field, OC spray appears to be relatively safe. We have insufficient physiologic data at this time, however, to conclude that capsaicin is incapable of causing or contributing to death. Whereas most deaths in custody following OC ex- posure will be purely coincidental, its use should serve as a red flag calling attention to individuals who face increased risk of sudden life-threatening events due to drug intoxication, the physical exertion of a struggle, a frenzied mental state, or other factors. Författarna anser således att pepparspray förefaller att vara relativt riskfritt och att flertalet av de dödsfall som inträffat endast har ett tidsmässigt sam- band inte ett orsakssamband med användningen av pepparspray. De beto- nar emellertid att det finns anledning att iaktta försiktighet i förhållande till personer som är t.ex. drogpåverkade, fysiskt uttröttade eller befinner sig i ett agiterat eller upprört sinnestillstånd. Professorn i rättsmedicin har på uppdrag av RPS gjort en bedömning av dödsfall som rapporterats i samband med polisiära insatser där pepparspray kommit till användning (2004). Han studerade fem vetenskapliga publikationer, bland dem den nämnda, i vilka totalt 63 dödsfall, främst i , redovisades. drar slutsatsen att det absolut övervägan- de antalet dödsfall inte med fog kan anses ha något orsakssamband med pep- parspray. I de studerade fallen tycks så gott som alltid dödsorsaken kunna tillskrivas något annat än pepparspray, vanligen någon eller några av diagno- serna positionell asfyxi, akut eller kronisk drogpåverkan, exciterat delirium eller annat agitationssyndrom, varvid tidigare sjukdom (fetma, hjärtsjukdom, astma) kan ha varit bidragande faktorer. Endast i ett par fall kan man med rimligt säkert stöd anta att pepparspray varit en utlösande faktor för dödsfal- let, i båda fallen genom akut andningspåverkan. Han framhåller dock att det i båda fallen fanns komplicerande faktorer av samma slag som funnits vid övriga pepparspraysrelaterade dödsfall. Han betonar å andra sidan att det finns visst stöd för att anta att astmatisk sjukdom och bronksammandragning kan öka risken vid exposition för pepparspray samt att det finns vissa studier som talar för att pepparspray skulle kunna leda till allvarliga tillstånd och död genom laryngospasm (kramp i struphuvudet), ödem och svullnad i svalg och luftvägar, samt kemisk pnemonit (lunginflammation). 4 OMFATTNINGEN AV JO:s GRANSKNING 4.1 Utredningens omfattning och utredningsåtgärder Jag har granskat ett mycket stort antal rapporter beträf- fande polisens användning av pepparspray. Denna granskning har skett på följande sätt. 1.I samband med inspektioner: granskades rapporter för vid i , rapporter för vid i (polisområde Nordvästra ), rapporter vid i 2 010 /1 1:JO1 län, rapporter för vid i (polisen i ) och rapporter för , 2008 och 2009 vid i (polisområde ). 2.Under våren 2007 infordrades och granskades rapporter från två storstadsmyndigheter och från två mindre myndigheter ute i landet. Det rörde sig om i (City polismästardistrikt), i (polisområde 1, numera kallat ), i och . 3.Klagomål till JO/initiativärenden: i ett par fall anmäldes polisens an- vändning av pepparspray hit och i något fall fann jag, efter ett anonymt klagomål, anledning att på eget initiativ ta upp en händelse till närmare utredning. En utgångspunkt för mitt granskningsarbete var att försöka lyfta fram exem- pel på olika typsituationer då lämpligheten av att använda pepparspray kan ifrågasättas, t.ex. mot handfängselbelagda personer, i fordon eller mot en folksamling. Under granskningen fann jag dock också anledning att ta upp vissa enskilda händelser då våldsanvändningen i just dessa fall starkt kunde ifrågasättas, och i två fall ansåg jag till och med att polisens handlande var av den arten att fråga om ansvar för misshandel alternativt tjänstefel aktualisera- des. I dessa båda fall inledde jag därför förundersökning och överlämnade ärendena till för vidare prövning. Det kan tilläggas att i ytterligare tre av de nu granskade fallen har polisens användning av peppar- spray varit föremål för åklagares prövning av straffrättsligt ansvar för vålds- användningen. Av de hundratals rapporter som sammantaget granskats valde jag att när- mare utreda 67 händelser då polisen använt pepparspray. Respektive polis- myndighet ombads att yttra sig över frågan om det enligt myndighetens be- dömning var försvarligt att använda pepparspray vid de olika tillfällena, och RPS anmodades därefter att yttra sig över vissa frågeställningar. Berörda polismyndigheter och RPS kom in med remissvar. 5 RÄTTSLIG REGLERING M.M. 5.1 Lagregler och föreskrifter m.m. I 2 kap. regeringsformen (RF) finns bestämmelser om medborgarnas grund- läggande fri- och rättigheter. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. påtvingat kroppsligt ingrepp (6 §). Med detta uttryck avses främst våld mot människokroppen. Polisens användning av våld innebär en begränsning av skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Sådana begränsningar får ske endast genom lag (2 kap. 12 § första stycket RF). 2 010 /1 1:JO1 Lagstöd för polisens befogenhet att använda våld finns i 10 § polislagen (1984:387). Första och andra styckena i bestämmelsen har följande lydelse. En polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjäns- teåtgärd, om 1.han möts med våld eller hot om våld, 2.någon som ska häktas, anhållas eller annars med laga stöd berövas friheten försöker undkomma eller polismannen annars möts av motstånd när han ska verkställa ett sådant frihetsberövande, 3.det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön, 4.polismannen med laga stöd ska avvisa eller avlägsna någon från ett visst område eller utrymme eller verkställa eller biträda vid kroppsvisitation, kroppsbesiktning eller annan liknande åtgärd, vid beslag eller annat om- händertagande av egendom eller vid sådan husrannsakan som avses i rätte- gångsbalken, 5.polismannen med laga stöd ska stoppa ett fordon eller annat transportme- del eller ska kontrollera ett fordon eller ett fordons last, 6.polismannen annars med laga stöd har att bereda sig tillträde till, avspärra, tillstänga eller utrymma byggnad, rum eller område, biträda någon i myn- dighetsutövning med en sådan eller någon liknande åtgärd eller vid exeku- tiv förrättning enligt vad som är föreskrivet därom, eller 7.åtgärden i annat fall är oundgängligen nödvändig för den allmänna ord- ningens eller säkerhetens upprätthållande och det är uppenbart att den inte kan genomföras utan våld. I fall som avses i första stycket 4 och 6 får våld mot person brukas endast om polismannen eller den som han biträder möts av motstånd. Utanför det lagreglerade området finns det, bortsett från de speciella situatio- ner som avses i 24 kap. om allmänna grunder för ansvarsfrihet (t.ex. nödvärn), inte något utrymme för våldsanvändning från polisens sida. Vid alla former av polisingripanden måste behovs- och proportionalitets- principerna i 8 § första stycket polislagen beaktas. Enligt detta lagrum ska en polisman som har att verkställa en tjänsteuppgift, under iakttagande av vad som föreskrivs i lag eller annan författning, ingripa på ett sätt som är försvar- ligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Om tvång måste användas får detta endast ske i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås. Av RPS föreskrifter och allmänna råd om polisens särskilda hjälpmedel vid våldsanvändning följer bl.a. att polisen får använda pepparspray som särskilt hjälpmedel vid situationer där en polis har befogenhet att använda våld mot person, FAP 933-1. RPS har vidare meddelat särskilda föreskrifter och allmänna råd om pep- parspray (OC-spray), FAP 104-4. Dessa trädde i kraft . När det gäller användandet av pepparspray och sanering finns följande före- skrifter och allmänna råd. 9 § Användning av pepparspray ska ske med hänsyn tagen till den smärta och det obehag som åtgärden innebär för den som utsätts för sprayen. 2 010 /1 1:JO1 10 § Pepparspray får användas bara om den polisiära uppgiften inte kan lö- sas på något annat, mindre ingripande sätt. Pepparspray är ett hjälpmedel som innebär ett betydande mått av våldsan- vändning och som i princip är avsett att användas i situationer där våld måste användas och där andra metoder inte är ändamålsenliga. Pepparspray bör inte i andra fall än då rätt till nödvärn föreligger användas vid ingripande mot personer som ingår i en folksamling. 11 § När en polis har använt pepparspray mot en person ska polisen, om det är möjligt, se till att personen befrias från sprayen (sanering). I samma föreskrifters 14 § finns regler om rapportering och dokumentation av användandet av pepparspray. Vidare föreskrivs att polismyndigheten ska utöva tillsyn över hur pepparspray används i polisverksamheten. RPS genomförde en granskning av användningen av pepparspray. Granskningen avsåg huvudsakligen i och i , övriga polismyndigheter berördes endast i viss mån. Granskningsrapporten publicerades (dnr CO-128-6020/06, nedan kallad RPS granskningsrapport). I en rapport om polisens våldsanvändning uttalade RPS etiska råd bl.a. att bestämmelserna om användningen av pepparspray bör förtydligas. 5.2 Praxis avgöranden i svensk domstol har åklagare vid lismål väckt åtal för misshandel/ofredande alternativt tjänstefel mot polismän för deras användning av pepparspray. Domstolen har då haft att pröva om lagliga förutsättningar att använda pepparspray förelegat. Jag har tagit del av domarna. I det följande lämnas en kortfattad beskrivning av dessa fall. 1.I samband med att en man skulle avvisas från upp- stod bråk och pepparspray användes mot mannen. Även en annan person träffades. Domstolen ansåg att våldsanvändningen var försvarbar och åtal för misshandel/ofredande liksom åtal för tjänstefel ogillades (dom i mål B 38-04. Domen överklagades, se punkten 4 nedan. 2.I samband med ett omhändertagande i uppstod bråk, bl.a. sprayades den omhändertagne efter det att han lagts ned på golvet. Dom- stolen uttalade att användandet av pepparspray borde ligga tämligen högt på en tänkt våldstrappa eftersom den som utsätts inte endast upplever av- sevärd smärta utan också blir försatt ur spel under en inte obetydlig tid. Rätten fann dock inte att några vägande invändningar kunde resas mot användningen av pepparspray och ogillade därför åtalet för bl.a. miss- handel alternativt tjänstefel (ovan nämnda dom. Domen överklagades, se punkten 4 nedan. 2 010 /1 1:JO1 3.En polisman åtalades för olaga hot alternativt tjänstefel bestående i att han hade hållit upp en pepparspraysburk framför ansiktet på en person och sagt att han skulle spruta honom i ansiktet om han inte berättade var han hade gömt en kniv. Domstolen dömde polismannen för olaga hot (tingsrätts dom i mål B 3476-05. Do- men överklagades, se punkten 4 nedan. 4.Domarna under punkterna 13 överklagades till . Hovrätten ansåg också att användningen av pepparspray i punkterna 1 och 2 var be- fogad och fastställde dom. När det gäller det beskrivna åtalet i punkten 3 gjorde hovrätten bedömningen att polismannen hade varit i villfarelse om omfattningen av polisens laga befogenhet att använ- da pepparspray. Han kunde därför inte dömas för uppsåtligt brott. Där- emot kunde polismannens misstag inte anses ursäktligt med hänsyn till den undervisning han fått vid . Han hade således varit oaktsam och dömdes, med beaktande av att en polisman inte får använda pepparspray i utpressningssyfte, för tjänstefel (dom i mål B 8991-04 och B 9314-05. Domen har vunnit laga kraft. 5.Vid ett ingripande mot några män som färdades i en stulen bil sprayades en person för att polisen skulle kunna fullfölja ett gripande. Enligt polis- mannen hade personen annars med stor sannolikhet kunnat fly. Domsto- len, som utgick från polismannens berättelse, anförde bl.a. att det inte av utbildningsmaterialet om pepparspray eller på annat sätt framgick att sprayen inte får användas om syftet endast är att hindra att en brottsmiss- tänkt person sliter sig loss för att undkomma. I brist på anvisningar som anger annat framstod, enligt domstolen, tvärtom sådan användning som förenlig med gällande regler. Åtalet för såväl misshandel/ofredande som tjänstefel ogillades (tingsrätts dom i mål B 3220-04. Domen har vunnit laga kraft. 6.I samband med en trafiknykterhetskontroll uppstod diskussion och bråk. Bilföraren försökte gå från platsen och polismannen såg ingen annan ut- väg än att lägga ned mannen på marken. Mannen fortsatte dock att käm- pa emot. Polismannen använde då pepparspray, varvid motståndet upp- hörde. Polismannen åtalades för tjänstefel. Domstolen uttalade att det inte går att fastställa en för alla tänkbara fall giltig formel när peppar- spray, batong eller ytterst tjänstepistol får användas. Varje situation där en polisman bestämmer sig för att använda något av dessa hjälpmedel är unik. En bedömning i efterhand måste innefatta en realistisk syn på vilket utrymme som funnits för alternativa handlingsvägar. Enligt rätten hade polismannen inte på ett mindre ingripande sätt kunnat lugna ned bilföra- ren för att kunna genomföra tjänsteåtgärden. Domstolen ansåg därför att polismannen hade hållit sig inom de ramar för våldsanvändning som polislagen föreskriver och ogillade åtalet (tingsrätts dom i mål B 4129-05. Domen har vunnit laga kraft. 7.Vid kontroll av en person i tunnelbanan uppstod ordväxling mellan den- ne och en polisman (det fanns två polismän på platsen). 2 010 /1 1:JO1 nen började personen springa från platsen varför han tog tag i dennes jacka. Personen försökte slita sig loss och tog tag i polismannens vapen- bälte. Polismannen beslutade då att använda pepparspray. Åtal väcktes för misshandel/ofredande alternativt tjänstefel. I målet hördes två per- soner som arbetar med att utbilda poliser i användande av pepparspray. Det framkom då att man gått ifrån den tidigare som pedagogiskt verktyg använda s.k. våldsanvändningstrappan i vilken lätt våld i form av fösning var att anse som det lindrigaste våldet för att sedan trappas upp via grepp, batongslag och handfängsel till skjutvapen. Pepparspray ansågs ligga mellan batongslag och skjutvapen. I stället lär man nu ut en mera situa- tionsanpassad modell där polismannen väljer verktyg efter den situation som man befinner sig i, t.ex. finns det inte något krav att man alltid ska försöka använda grepp innan pepparspray utnyttjas. Enligt domstolen kunde brottet misshandel inte komma i fråga då polismannen var av den övertygelsen att han hade rätt att använda pepparspray.