frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — Vidare finns det i ingen dokumentation om att R.E. skulle ha blivit placerad i avskildhet då han begärde att få träffa en läka- re med anledning av smärtor till följd av njursvikt. Det finns inte heller någon dokumentation som tyder på att det skulle ha uppstått tumult. Av framgår att R.E. har varit på fem utevistelser i syfte att uppsöka sjukvården. Detta skedde , den 30 och samt 2009. Ingen av dessa sjukhusresor skedde natte- tid. Det finns därmed ingen dokumentation om att han skulle ha åkt till sjuk- hus natten . Utevistelsen var mellan och 17.00. Av framgår även att R.E. inkom med ansökan om förflyttning till anstalten Fosie. Anstalten avstyrkte denna an- sökan eftersom R.E. har utvisning i domen. avslog Kri- minalvårdens placeringsenhet hans begäran om förflyttning. Sjukvårdssamordnarens yttrande i ärendet: För att inhämta underlag till detta yttrande har Region sjukvårdssamord- nare varit i kontakt med som är sjuksköterska vid anstalten . Därigenom har framkommit att R.E. har träffat an- staltens läkare vid ett stort antal tillfällen men även vid en del tillfällen träffat läkare på sjukhus. Vid ett flertal tillfällen har han varit inne på akuten med anledning av misstänkt njursten. För att undersöka detta har man kontrollerat 2 010 /1 1:JO1 om det fanns blod i urinen vilket det inte fanns. Angående den operation som R.E. anför att han inte blivit kallad till har Kriminalvården remitterat honom men ännu har han inte blivit kallad till någon operation. Enligt journalanteck- ning från var väntelistan sådan att R.E. skulle få vänta ytterligare sex (6) månader. Sjukvårdssamordnarens sammantagna bedöm- ning är att hon inte kan se att sjukvården på anstalten på något sätt skulle ha brustit i sin behandling av R.E. Genom kontakt med anstalten har i huvudsak följande framkommit: Vid samtal med det vakthavande befälet har följande framkommit. blev han uppringd av vårdperso- nalen som informerade honom om att R.E. uppgav sig ha svåra smärtor i sin njure och sade sig behöva sjukvård. Mot bakgrund av att R.E. precis fått smärtstillande tabletter i form av Alvedon och att personalen inte bedömde att tillståndet var akut beslutade att man skulle avvakta och inte vidta några ytterligare åtgärder. blev han på nytt uppringd eftersom R.E. var mycket högljudd och absolut ville åka till sjukhus. Eftersom stämningen på avdelningen började bli mycket upprörd beslutade att R.E. skulle flyttas till observationsavdel- ningen. inte självmant ville låta sig flyttas tog tag i hans tröja. Något beslut om s.k. avskildhetsplacering registrerades aldrig till följd av att händelsen inträffade då den intagne ändå ska vara intagen [torde avse att den intagne ska vara inlåst, JO:s anm.]. Efter att R.E. hade förflyttats till observationsavdelningen ringde sjukvårdsupplysningen. Det var en viss väntetid och själva samta- let/konsultationen tog också tid varför bedömning att R.E. behövde undersökas av läkare gjordes . Däref- ter transporterades han omgående till akutmottagningen på huset . och övrig närvarande personal tillbakavisar uppgif- terna om att R.E. skulle ha blivit slagen eller släpad eller muntligen kränkt av . Vidare konstateras av R.E. inte var placerad på observa- tionsavdelningen i än . tillbakavisar med bestämdhet E.P:s uppgift om att anstalten skulle trakassera och tortera R.E. Vidare konstaterar att R.E., i likhet med övriga intagna på anstalten, endast har blivit rappor- terad för misskötsamhet då det faktiskt funnits misstanke om att han gjort sig skyldig till aktuell misskötsamhet. Avslutningsvis tillbakavisar E.P:s uppgift om att anstalten skulle ha informerat Ungerska ambassaden om att R.E. inte ville ha någon sjukvård trots att han vill det. har tagit del av dessa anteckningar. Hon har inga synpunk- ter på innehållet. tillbakavisar E.P:s påstående om att hon skulle ha hotat R.E. med att polisen skulle hämta honom och föra honom ut ur landet. enda teori om var han kan ha fått det ifrån är att hon i samband med ett behandlingskollegium förklarade för honom att skälet till att han inte blivit beviljad förflyttning till anstalten Fosie sannolikt var att han har utvisning i sin dom. Vidare förklarade hon för honom hur själva utvisningen går till bl.a. att verkställandet ligger på utvisningspolisens bord. 2 010 /1 1:JO1 Vid samtalet berättade även att R.E. har haft tät kontakt med sjukvården, såväl inne i anstalten som utanför. Hon berättade även att R.E. fick den operation som han tidigare varit remitterad till. Vidare berättade att R.E. aldrig har nekats att få bli opererad med hänvisning till att det skulle finnas en rymningsrisk. Det finns ej heller någon dokumentation som tyder på att det skulle föreligga en sådan risk var- för anstalten inte har utgått från att så är fallet i samband med gjorda riskbe- dömningar. Avslutningsvis anför att hon aldrig har kallat R.E. dum i huvudet. har tagit del av dessa anteckningar. Hon har inga syn- punkter på innehållet. Telefonsamtal med med anledning av att JO inkommit med begäran om yttrande över ytterligare handlingar inkom JO till regionen med en begäran om yttrande med anledning av ytterligare två handlingar. översände regionen dessa till anstalten i syfte att skulle få möjlig- het att bemöta det R.E. kontaktade undertecknad och klargjorde att han inte har något särskilt intresse av R.E. samt att han behandlar honom på samma sätt som han behandlar övriga intagna. anför vidare att han arbetar som vakthavande befäl vid anstalten och att det ingår i hans arbetsuppgifter att gå runt på an- stalten för att kontrollera att allt är som det ska. Om han ser intagna som spe- lar kort brukar han stanna till för att kontrollera om de spelar om pengar eller dylikt. anför vidare att det enda han har gjort mot R.E. är att han har tagit tag i R.E:s tröja i syfte att få honom att följa med ner till observationsavdelningen. Vidare anför att han har sett till att R.E. har fått möjlighet att komma till sjuk- hus. har givits möjlighet att ta del av dessa anteckningar och givits möjlighet att bemöta dessa. Han har inte inkommit med några syn- punkter. Kriminalvården, region , gör följande bedömning Anstalten tillbakavisar E.P:s uppgifter om att R.E. skulle ha be- handlats dåligt i anstalten eller att han inte skulle ha erhållit den sjukvård som han begärt. Vidare tillbakavisas påståendet om att anstaltens personal skulle ha glömt bort att hämta honom till en viktig operation. Regio- nens sjukvårdssamordnare anför att Kriminalvården visserligen remitterat honom till operationen men att han står på sjukhusets väntelista och ännu inte fått någon kallelse. I samtal med har fram- kommit att R.E. numera har fått tid för operation och även hunnit bli opere- rad. Anstalten anför vidare att anstalten vid kontakt med Ungerska ambassa- den aldrig har påstått att R.E. inte skulle vilja ha någon sjukvård. Av två an- teckningar i framgår att anstalten endast har informerat ambassaden om att R.E., sedan ankomsten till anstalten, har beretts möjlighet till tolk vid behov samt att anstaltens sjukvårdspersonal finns till förfogande och att anstalten tar de intagnas hälsoproblem på största allvar. Av anteckningarna framgår inte att anstalten skulle ha anfört att R.E. inte vill ha någon sjukvård. Till detta yttrande har regionen även bifogat en skrivelse som anstalten över- sänt till ambassaden. Inte heller av denna framgår att anstalten skulle ha ut- tryckt att R.E. inte skulle vilja ha någon sjukvård. Angående händelsen 2009 har följan- de framkommit i utredningen. kontaktade avdelningspersonalen det vakthavande befälet eftersom R.E. uppgav sig ha svåra smärtor i sin njure och sade sig behöva sjukvård. 2 010 /1 1:JO1 fått smärtstillande tabletter i form av Alvedon och avdelningspersonalen inte bedömde att tillståndet var akut beslutade att man skulle avvakta och inte vidta några ytterligare åtgärder. i efterhand är det mycket svårt att avgöra om anstalten redan i detta skede borde ha kontaktat sjuk- vårdsupplysningen eller annan sjukvårdskunnig. Avgörande för detta är i vilket tillstånd R.E. befann sig vid den aktuella tidpunkten. Det bör även ifrågasättas om den närvarande avdelningspersonalen hade tillräcklig kunskap för att göra denna bedömning eller om borde ha kontrol- lerat R.E:s tillstånd . Avgörande för detta är naturligt- vis vilken kompetens/erfarenhet de aktuella kriminalvårdarna hade. efter det att först blev kontaktad blev han på nytt uppringd av avdelningspersonalen eftersom R.E. var mycket hög- ljudd och absolut ville till sjukhus för vård. var flera av R.E:s medintagna mycket upprörda och bad personalen få tyst på R.E. Efter- som mycket riktigt fann att det var en spänd och irriterad stämning på avdelningen beslutade han sig för att R.E. skulle förflyttas till observationsavdelningen. inte gick av egen fri vilja leddes han dit av två kriminalvårdare. medger att han tog tag i R.E:s tröja eftersom denne inte självmant ville följa med till observationsavdelning- en. Ingen av de närvarande tjänstemännen har dock uppgett att det skulle ha uppstått tumult eller att det skulle ha förekommit handgemäng. I likhet med frågan om borde ha ringt sjuk- vårdsupplysningen är det svårt att nu i efterhand uttala sig om ifall det var nödvändigt för honom att ta tag i R.E:s tröja. Efter att R.E. hade förflyttats till observationsavdelningen ringde sjukvårdsupplysningen. Till följd av viss väntetid samt att konsul- tationen i sig tog lite tid dröjde det innan beslutade att R.E. skulle undersökas av läkare. Något beslut om utevis- telse för att R.E. skulle kunna träffa läkare finns inte . Detta är natur- ligtvis en brist. Regionen finner även att anstalten borde ha skrivit en journal- anteckning för att dokumentera händelserna och skälen till att R.E. förflyttades till anstaltens observationsavdelning. Eftersom det var frå- gan om en tillfällig förflyttning då de intagna ändå inte har nå- gon gemensamhet kan inte regionen finna att anstalten skulle ha haft någon formell skyldighet att upprätta ett avskildhetsbeslut. I detta sammanhang bör noteras att uppger att syftet med att R.E. förflyttades till observationsavdelningen var att man där skulle ha en bättre uppsikt över honom. yttrade sig över remissvaret. anförde därvid bl.a. att det av journalanteckning från framgår att R.E. enligt sjukhusets operationsplaneringsprogram Orbit avbokades från operation efter ett rymningsförsök. Utdrag från operationsplaneringsprogrammet Orbit har inhämtats från . Av utdraget framgår att R.E. enligt kirurgmottag- ningen i försökte rymma från ett mottagningsbesök. Vidare framgår att anstaltens säkerhetschef har kontaktat sjukhusets operationsplanerare och uppgett att R.E. inte försökt rymma och att operation ska planeras . I beslut anförde JO bl.a. följande. 2 010 /1 1:JO1 Medicinsk vård m.m. mellan Av utredningen i ärendet framgår att R.E. mellan för anstaltens personal uppgav att han hade svåra smärtor i sin njure och att han behövde sjukvård. Avdelningspersonalen kontaktade därför vakthavande befälet . precis fått smärtstillande tabletter i form av Alvedon och avdelningspersonalen inte bedömde R.E:s tillstånd som akut, beslutade att man skulle avvakta och inte vidta några ytterligare åtgärder. Jag vill rent allmänt framhålla att kriminalvårdstjänstemän, som normalt inte är medicinskt utbildade, bör iaktta stor försiktighet vid bedömningar av intagnas behov av sjukvård. De får aldrig nonchalera en intagens uppgifter i det avseendet. Mot den bakgrunden kan det starkt ifrågasättas om inte vakt- havande befälet eller avdelningspersonal redan i detta skede borde ha kontak- tat sjukvårdsupplysningen. Av utredningen framgår vidare att se- nare blev uppringd av avdelningspersonal, eftersom R.E. var mycket högljudd och insisterade på att få sjukhusvård. Mot bakgrund av att R.E. var högljudd och stämningen på avdelningen med anledning härav började bli upprörd bestämde att R.E. skulle flyttas till observationsavdel- ningen. ville inte förflyttas till observationsavdelningen, varför visst tvång fick användas för att genomföra förflyttningen. Jag har tidigare i olika sammanhang gett uttryck för uppfattningen att en förflyttning av en intagen inom en anstalt normalt ska betraktas som s.k. fak- tiskt handlande som inte kräver ett särskilt beslut, se t.ex. dnr 577-2008 angå- ende bl.a. hämtning av intagna som skulle lämna urinprov. Förflyttningen av R.E. får, som Kriminalvården anför i sitt remissvar, betraktas som ett sådant faktiskt handlande. Jag kan inte se att det för den frågans avgörande har bety- delse om R.E. var avskild eller ej men konstaterar ändå att så faktiskt var fallet, då händelsen inträffade efter det att de intagna låsts in i sina bostadsrum med stöd av 17 § tredje stycket lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt (kriminalvårdslagen). Härutöver kan anmärkas att Kriminalvår- den uppenbarligen inte ansett att 20 § kriminalvårdslagen var tillämplig i detta fall. Det nu sagda hindrar naturligtvis inte att ett särskilt beslut om av- skildhet ska fattas så snart förutsättningar (t.ex. enligt 20 § kriminalvårdsla- gen) föreligger. Det framgår av utredningen att visst våld brukades när R.E. förflyttades till observationsavdelningen. Huruvida detta våld överskred den gräns som anges i 24 kap. 2 § , som i situationer som den aktuella tillåter försvar- ligt våld, har emellertid inte gått att utreda. Det ter sig inte meningsfullt med ytterligare utredningsåtgärder. Enligt min mening ska en intagen inte behöva räkna med att han ska för- flyttas inom anstalten efter inlåsningen . Om detta undantagsvis ändå måste ske krävs starka skäl härför. Kriminalvården har uppenbarligen ansett att det förelåg sådana skäl. Jag finner inte anledning att kommentera den bedömningen. 2 010 /1 1:JO1 Trots det som jag nu anfört anser jag inte att Kriminalvården hanterade si- tuationen på ett i alla avseenden lämpligt sätt. Rättssäkerheten kräver en full- god dokumentation av den händelse som leder till en förflyttning av här aktu- ellt slag. Förflyttningen av R.E. dokumenterades emellertid inte. Kriminal- vården förtjänar allvarlig kritik för dokumentationsbristen. Av utredningen framgår att kontaktade sjuk- vårdsupplysningen när R.E. hade förflyttats till observationsavdelningen. Efter den kontakten bedömdes att R.E. behövde läkarvård, varför han omgå- ende transporterades till akutmottagningen på . Något beslut om utevistelse för att R.E. skulle kunna träffa läkare finns emel- lertid inte dokumenterat. Jag instämmer i Kriminalvårdens bedömning att detta är en brist. Medicinsk vård i övrigt I anmälningarna har gjorts gällande att R.E. inte fått den läkarvård han varit i behov av på anstalten. Frågor som rör medicinska bedömningar lämpar sig inte för JO:s prövning. Jag uttalar mig därför inte om R.E. fått erforderlig medicinsk bedömning. Av utredningen i ärendet framgår att R.E. har träffat anstaltens läkare och läkare på sjukhus vid ett flertal tillfällen. Utredningen ger inte stöd för kritik eller någon annan åtgärd från min sida i denna del. I anmälningarna har anförts att R.E. har torterats och trakasserats av anstal- tens personal. Kriminalvården har tillbakavisat dessa påståenden. Ytterligare utredning i denna del framstår inte som meningsfull. Begränsningar vad gäller intagnas innehav av cigaretter under promenad m.m. (Dnr 5749-2008) I en anmälan, som kom in till JO , klagade . bl.a. på att anstalten Kumla godtyckligt begränsar det antal cigaretter som de intagna i C-huset tillåts inneha under promenadtid. anförde att det inte fattats något skriftligt beslut om begränsningen utan att de intagna endast fått munt- liga besked. Vidare påstod K.D. att antalet tillåtna cigaretter varierar från till nästa. påstod även att personalen skrattar åt de intagna i C-huset och gör narr av dem genom att bl.a. vända dem ryggen. Det har, enligt K.D., hänt att personal låtsats att de inte förstår engelska. är orsaken till att de intagna i C-huset behandlas på detta sätt att de är utlänningar som vän- tar på att överföras till sina respektive hemländer. uttryckte vidare miss- nöje med att de intagna , när lunchmaten hade levererats sent, nekats att återvända till sin sysselsättning efter lunch. 2 010 /1 1:JO1 på att det förekommit diskussioner mellan de intagna och personalen om cigarettrökningen. Efter remiss anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektö- ren , följande. (Det i remissvaret omnämnda yttrandet till Reger- ingsrätten har utelämnats här.) Av yttrande inhämtat från framgår följande. I samband med att rökförbud inomhus infördes inom införde C-huset på anstalten Kumla en begränsning av antalet cigaretter som fick innehas under promenaden. Anledningen härtill var att anstalten ville undvika att de intagna smugglade in cigaretter efter promenaden i syfte att senare röka dem på platser där rökförbud råder (vilket för övrigt har hänt vid upprepade tillfällen trots inskränkningen). Begränsningen beslutades av kriminalvårdsin- spektören men dokumenterades inte. Redan från början var begränsningen fem cigaretter och någon ändring har inte skett på den punk- ten. Cigaretterna överlämnas till den intagne av personal i samband med pro- menaden. avskaffades begränsningen av antalet cigaretter eftersom den föranledde många kontroverser med de intagna, som är rökare i högre utsträckning än andra intagna i anstalten. Personal har inte skrattat åt intagna. I fråga om den av K.D. beskrivna händelsen, när de intagna inte fick åter- vända till sina arbeten efter lunch, har följande framkommit. För att intagna på olika avdelningar inte ska få kontakt med varandra vid exempelvis förflytt- ningar inom anstalten har avdelningarna vissa givna tider att förflytta sig mellan t.ex. avdelningen och arbetet. Liknande system, med s.k. slottider, tillämpas ofta inom logistikbranschen. Exempelvis används slottider på flyg- platser för att lyftande och landande flygplan inte skall kollidera. Om en för- flyttning av någon anledning försenas exempelvis på grund av att lunchen levereras sent, som synes vara orsaken i detta fall får de intagna vänta med förflyttningen till dess man inte riskerar att stöta ihop med andra intagna. Det kan ibland dröja . Sannolikt var detta vad som hände den aktuel- la dagen. Någon rapport om arbetsvägran har inte upprättats. Enligt 8 § förvaltningslagen (1986:223; FL) bör en myndighet när den har att göra med någon som inte behärskar svenska vid behov anlita tolk. Enligt 9 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) ska en inta- gen behandlas med aktning för sitt människovärde. Han ska bemötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med vistelse i anstalt. Intagen ska vidare visa hänsyn mot anstaltspersonal och medintagna och rätta sig efter de ordningsregler som gäller för anstalten och de anvisningar som anstaltspersonalen lämnar honom. Enligt 24 § KvaL får en intagen med vissa undantag ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar samt i övrigt ta emot och inneha den person- liga egendom som är motiverad med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Enligt 5 § förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt ska en inta- gen möjligt efter intagningen i anstalt muntligen eller skriftligen in- 2 010 /1 1:JO1 formeras om anstaltsvistelsens innebörd. Enligt 43 § (nämnda förordning, JO:s anm.) får Kriminalvården meddela ytterligare föreskrifter om tillämp- ningen av KvaL. Enligt 1 kap. 12 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verk- ställighet i anstalt (KVFS 2008:3 ändrad genom KVFS 2008:14; anstaltsföre- skrifterna) ska en anstalt upprätta särskilda ordningsregler för anstalten inom ramen för de föreskrifter som Kriminalvården har beslutat. (Enligt KVFS 2009:4, som trädde i kraft , är det verksamhetsområdet som upprättar sådana ordningsregler, JO:s anm.). Enligt 1 kap. 13 § ska en intagen efter ankomsten till anstalten få muntlig och skriftlig informa- tion om ordningsregler, lokaler, signalanordningar och brandskyddsinstruk- tioner samt om det regelverk som gäller för verkställigheten. Anstalten ska vidare tillhandahålla den intagne skriftlig information om bland annat de lokala ordningsreglerna. Enligt 7 kap. 6 § anstaltsföreskrifterna kan innehav av rökverk och tillbehör i den intagnes bostadsrum begränsas genom anstal- tens lokala ordningsregler. (har nämnda bestämmelse såvitt nu är av intresse följande lydelse: En intagen får inneha sådan egendom som är inköpt i kiosken eller varuautomaten. En intagen får dock inte inneha rökverk och tillbehör annat än i samband med tillåten rökning. Se KVFS 2010:1, JO:s anm.) Kriminalvårdens generaldirektör beslutade att intagna i slutna anstalter inte får inneha cigaretter i sina bostadsrum (dnr 11-2008-15187). Av Rökfri kriminalvård (Kriminalvårdens riktlinjer 2007:16) framgår skä- len för regleringen av tobaksrökning och bl.a. att följande gäller för intagna i anstalter och häkten: Rökning får endast ske på anvisad plats utomhus enligt gällande lokala ordningsregler. Rökning får inte ske i bostadsrum. Rökning får inte ske efter inlåsning. Vidare framgår att intagna vid behov kan erbjudas läkemedel och stöd i form av sluta-röka-program för att sluta röka, att ersättning utgår för deltagande i sluta-röka-program samt att nikotinläke- medel vid behov kan erbjudas till klienter som inte har ambitionen att sluta. För övrigt kan noteras att (torde vara 2008, JO:s anm.) infördes även s.k. rökfri arbetstid för medarbetare i Kriminalvården. Kriminalvården har tillsammans med utbildat ca 200 rökavvänjare som i första hand ska arbeta med intagnas rökavvänjning. Frågan om Kriminalvården har rätt att införa rökförbud inomhus har tidigare prövats av JO i beslut (dnr 248-2005). Frågan är vida- re under Regeringsrättens prövning (mål 4303-08; en kopia av Kriminalvårdens yttrande till Regeringsrätten bifogas för kännedom). Den fråga som här är aktuell är dock inte huruvida rökförbud ska råda in- omhus, utan om Kriminalvården har rätt att begränsa antalet cigaretter som en intagen får inneha under promenad. Här kan först noteras att JO i det nämnda beslutet uttalade att en intagen bör beredas möjlighet att röka under anstalts- vistelsen men att han inte kan göra anspråk på obegränsade sådana möjlighe- ter. JO tog i sin bedömning att rökförbudet i anstalten Gävles bostadsrum var förenligt med gällande lagstiftning hänsyn till att det fanns möj- lighet att röka utomhus. Att cigaretter inte förs med till avdelningen efter promenad är av stor bety- delse, inte bara för att upprätthålla rökförbudet inomhus utan också säkerhets- mässigt. Det förekommer nämligen att intagna försöker tända insmugglade cigaretter på olika sätt som i varierande grad medför risk för brand. Det före- kommer sålunda bland annat att spisplattor slås på och lämnas tills de är så heta att det går att tända en cigarett direkt på plattan, att papper läggs på en glödlampa tills glöd uppstår och att elledningar kortsluts i syfte att få gnist- 2 010 /1 1:JO1 bildning eller en glödyta. Att färre cigaretter smugglas in medför således en betydande minskning av risken för brand. Vilka konsekvenser en brand i ett utrymme där människor hålls inlåsta kan få framgår av det bifogade yttrandet till Regeringsrätten. En begränsning av antalet tillåtna cigaretter under pro- menaden är således av stor betydelse för brandsäkerheten. Kriminalvården har inte utfärdat några centrala riktlinjer om under vilka förutsättningar rökning utomhus får ske utan har låtit varje verksamhetsställe lösa denna praktiska fråga successivt och utifrån de förutsättningar som råder lokalt. Olika verksamhetsställen har inom denna ram också löst frågan på olika sätt. Vilken lösning som har valts beror bl.a. på lokalernas utformning, antalet promenader per dag och de intagnas rökvanor, vilka varierar från tid till annan, och den ibland varierar mellan avdelningar inom anstalterna. På vissa anstalter delas ett visst antal av de intagnas cigaretter ut av personalen i samband med promenaden.