frsrdg · GY04JO1 · 2010-11-10 00:00:00 — () inkom, per fax, en skriftlig anmälan om behov av plats på särskilt ungdomshem för E. till placeringsenheten med samma paragrafhänvisningar, bilaga 2. Anmälan över- sändes från placeringsenheten, per fax, till Brättegården. Avdelningsföreståndaren på avdelning Höjden tog kontakt med handläggaren vid och begärde in domen från länsrätten och fick till svar att den skulle skickas . Mot bakgrund av platsanmälan och socialnämndens beslut om placering enligt LVU (placeringsbeslut enligt 11 § LVU), bilaga 3 på vilka det båda var angivet 2 och 3 §§ LVU som placer- ingsgrund, fattade avdelningsföreståndaren ett beslut om inskrivning . kom E. till avdelningen och beslut om intagning fattades som ett beslut om vård på låsbar enhet. Avdelningsföreståndaren kontaktade handläggare ett flertal gånger med uppmaning om att skicka länsrättsdomen. efter inskrivning, meddelade att aktuellt lagrum för vård för E. enbart var med stöd av 2 § LVU. Brättegården fattade med anledning av de nya uppgifterna ett beslut om omplacering av E. till en öppen avdelning. E. skrevs sedermera ut från institutionen den 26 janu- ari 2007. Rättslig reglering och SiS placeringsrutiner Av 11 § första stycket LVU följer bl.a. att socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas under vårdti- 2 010 /1 1:JO1 I 12 § första stycket LVU anges att det för vård av unga som på någon grund som anges i 3 § behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska finnas särskilda ungdomshem. I andra stycket sägs att om socialnämnden beslutat att den unge ska vistas i ett hem som avses i första stycket ska SiS anvisa plats i ett sådant hem. I 3 kap. 10 § första stycket socialtjänstförordningen (2001:937), SoF, an- ges att SiS beslutar om inskrivning i särskilda ungdomshem. Enligt SiS ar- bets- och delegationsordning är det institutionschefen vid berörd institution som beslutar om inskrivning. Enligt 3 kap. 13 § SoF ska, om det för den som ansökan avser finns ett beslut om omhändertagande eller vård enligt LVU, socialnämnden bifoga en kopia av eller annan underrättelse om det verkställ- bara beslutet till ansökan. I SiS Råd & Riktlinjer/Juridik (2002:1) LVU, flik 3 från , anges att placeringsprocessen vid SiS lämpligen inleds med att handläggare tar telefonkontakt med placeringsgruppen för att rådgöra om lämpligt placeringsalternativ. En skriftlig ansökan görs därefter på en särskild blankett. Vid behov av akut placering utanför kontorstid kan vända sig till huvudkontorets jourtjänst eller, när denna inte är öppen, direkt till närmaste jourinstitution. Efter placeringsanvisning fattar socialnämnden beslut om placering enligt 11 § LVU. (Bilaga 4) I flik 4, från , ovan nämnda riktlinjer, sägs att institutions- chefen, innan ett inskrivningsbeslut fattas, ska förvissa sig om att SiS platsan- visning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård och nämndens beslut om placering enligt 11 § LVU föreligger. (Bilaga 5) De ungdomar som tas in på SiS särskilda ungdomshem är föremål för långt- gående tvångsåtgärder. Att SiS får rätt information från om de ungdomar som ska tas in på institutionerna är därför av största vikt. I aktuellt ärende har SiS fått både muntlig och skriftlig information om att lagrum för omhändertagande av E. var med stöd av 2 och 3 §§ LVU. Någon dom bifoga- des emellertid inte. Avdelningsföreståndaren vid avdelning Höjden begärde, vid ett flertal tillfällen, att handläggaren vid skulle skicka do- men och handläggaren lovade att se till att den kom in till institutionen. När det uppdagades att grunden för LVU för flickan enbart var med stöd av 2 § LVU vidtog institutionen adekvata åtgärder och överförde henne till en öppen avdelning. ansvarar för att ansökan om placering är fullständig enligt 3 kap. 13 § SoF. Finns ett beslut om vård enligt LVU ska det till ansökan fogas en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet till ansökan. I praktiken kan kravet att bifoga domen i samband med inskriv- ningsbeslutet, enligt SiS mening, medföra en del praktiska svårigheter, t.ex. under jourtid, eftersom en placering av den unge ofta grundar sig på bråds- kande och akuta åtgärder. måste i praktiken i dessa fall ges skälig tid att komma in med övriga handlingar, t.ex. en länsrättsdom, utöver ansökan och placeringsbeslut. I sådana fall anser SiS att annan underrättelse kan godtas. Även om huvudregeln är att domen ska bifogas kan, i undantags- fall, myndigheten godta ett muntligt besked (jfr JO:s beslut /96 s. 320). Institutionen måste emellertid infordra domen så snart det kan ske, vilket också skedde i aktuellt fall. För att minimera risken för att en intagen frihetsberövas utan laglig grund har också SiS förtydligat sina interna föreskrifter, bilagor 67). 2 010 /1 1:JO1 Flickans placering på akutavdelningen Höjden följde gängse riktlinjer och rutiner i stort. Placeringsenheten tar kontakt med avdelningsföreståndaren på Höjden i samband med att en platsansökan inkommer från social- tjänst. Placeringssekreteraren redogör för flickans problematik och för placer- ingsgrunden 2 och 3 §§ lagen om vård av unga (LVU). Handläggaren från beskriver ärendet mer ingående och förmedlar i första skedet att flickan omhändertagits enligt 6 § LVU. När beslutet enligt 11 § LVU inkom- mer till institutionen står det dock att placeringsgrunden är 2 och 3 §§ LVU. Avdelningsföreståndaren tar kontakt med handläggaren som förmedlar att hon hade fel och att det är korrekt med 2 och 3 §§ LVU. Avdelningsföreståndaren begär in länsrättsdomen och får till svar att den skall skickas . Avdelningsföreståndaren tillika ställföreträdande institutionschef tar beslut om att skriva in E. på Höjden. Platsansökan och platsanvisning med placer- ingsgrunderna 2 och 3 §§ LVU samt placeringsbeslut enligt 11 § LVU med 2 och 3 §§ LVU som placeringsgrund har inkommit till institutionen. kommer E. till Höjden och intagningsbe- slut fattas av institutionschef i beredskap, samt beslut om vård på låsbar en- het. Vid upprepade tillfällen som följer kontaktar avdelningsfö- reståndaren handläggare och uppmanar henne att omgående skicka länsrättsdomen. ringer handläggaren från till avdelningsföre- ståndaren på Höjden och uppger att 3 § LVU ej föreligger utan enbart 2 § LVU. Institutionen fattar beslut om att omplacera E. till den öpp- na avdelningen Ängen. E. skrivs ut då handlägga- re kommer och hämtar henne. Enligt SIS råd och riktlinjer skall institutionschefen eller dennes företrädare förvissa sig om att rätt placeringsgrund föreligger vid inskrivning av ungdo- mar till institutionen. Det är socialnämndens skyldighet att underställa institu- tionen grunden för omhändertagandet. skall ges skälig hand- räckningstid för att inkomna med gällande dom och det är i det akuta skedet tillräckligt med placeringsbeslut enligt 11 § LVU och platsanvisning. Då avdelningsföreståndaren vid inskrivningen och senare vid upprepade tillfällen begärt in domen och fått besked att den kommer, bedömer jag att ansvariga handlat efter gällande riktlinjer och rutiner. I ett beslut anförde JO följande. Insatser inom för barn och ungdomar ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453). Barn och ungdomar kan under vissa förutsätt- ningar beredas vård utan samtycke med stöd av LVU. Sådan vård kan beslu- tas på grund av brister i ett barns hemmiljö (2 § LVU) eller den unges eget beteende (3 § LVU). Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av förvaltningsrätten, tidigare länsrätten, efter ansökan av socialnämnden (4 § LVU). får med stöd av 6 § LVU besluta att den som är ska omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. 2 010 /1 1:JO1 Vård enligt LVU ska anses påbörjad när den unge på grund av ett beslut om omhändertagande eller om vård har placerats utanför sitt eget hem (10 § LVU). bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas (11 § LVU). För vård av unga som på någon grund som anges i 3 § LVU behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska det finnas särskilda ungdomshem (12 § LVU). SiS leder verksamheten vid de särskilda ungdomshemmen. Om den unge vårdas vid ett sådant hem på någon grund som anges i 3 § LVU får han eller hon hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att vården ska kunna genomföras (15 § LVU). Den intagne får med stöd av 15 b § LVU beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt nog- grann tillsyn, om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga in- tagnas eller personalens säkerhet, eller om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne avviker eller för att i övrigt genomföra vården. Det finns inte något formellt hinder för att den som vårdas med stöd av 2 § LVU placeras vid ett särskilt ungdomshem. Vissa särskilda ungdomshem kan även ta emot ungdomar som vårdas på frivillig grund med stöd av be- stämmelserna i socialtjänstlagen. Beträffande barn och ungdomar som är placerade vid ett särskilt ungdomshem med stöd av 2 § LVU eller social- tjänstlagen gäller enligt 18 § LVU bestämmelserna i 16 § LVU om förbud mot att vid hemmet inneha viss angiven egendom och 17 § LVU om kropps- visitation och ytlig kroppsbesiktning. Däremot gäller inte bl.a. bestämmelser- na i 15 b § LVU om vård vid en låsbar enhet om den intagne inte vårdas på grund av sådana omständigheter som avses i 3 § LVU. När en socialnämnd ansöker om inskrivning vid ett särskilt ungdomshem enligt 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen (2001:937) av en person som är omhändertagen enligt LVU ska, i enlighet med 13 § samma kapitel, en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet fogas till ansökan. Av länsrättens dom framgår att E. skulle beredas vård med stöd av 2 § LVU men att länsrätten inte biföll nämndens yrkande om att E. skulle vårdas även enligt 3 § LVU. I socialförvaltningens dokumentationssystem registrerades beträffande E. felaktigt att länsrätten beslutat att E. skulle beredas vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Utredningen talar starkt för att den anteckningen gjordes efter att någon vid förvaltningen per telefon hade talat med länsrätten och då felaktigt fått uppgift om att länsrätten hade bifallit nämndens ansökan fullt ut. När domen kom in till socialförvaltningen uppmärksammades inte det rätta förhål- landet. Den felaktiga registreringen ändrades därför inte. Efter länsrättens dom var E. placerad vid familjehem respektive HVB- hem. var hon placerad vid HVB. Hemmet meddelade att E. på grund av en händelse vid hemmet behövde omplaceras. En ledamot av socialnämnden beslutade att E. skulle placeras på Brättegården. Beslut om inskrivning och intagning av E. vid en 2 010 /1 1:JO1 låsbar avdelning på behandlingshemmet fattades . Hon vistades på avdelningen . Eftersom det inte fanns något beslut om ett ingripande på grund av sådana omständigheter som avses i 3 § LVU innebar placeringen av E. på en låsbar enhet objektivt sett ett olaga frihetsberövande. uppmärksammade socialförvaltningen att E. inte var föremål för vård enligt 3 § LVU. meddelades Brättegården och E. överfördes då till en öppen avdelning vid behandlingshemmet. beslutade att place- ra E. i ett familjehem. Det uppkom fråga om någon tjänsteman vid socialförvaltningen i kommun eller Brättegården hade gjort sig skyldig till tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Enligt denna bestämmelse kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften dömas för tjänstefel. Om gärningen med hänsyn till gärningsmannens befogenheter eller uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse som ringa, ska inte dömas till ansvar. När det gäller frågan rent allmänt om hur oaktsamhet enligt 20 kap. 1 § ska bedömas är utgångspunkten för tjänstefelsansvaret att det av hänsyn till rättssäkerheten bör ställas särskilda krav på noggrannhet och om- sorg på områden inom den offentliga verksamheten där det är fråga om myn- dighetsutövning. Av allmänna principer följer dock att straffrättsligt ansvar inte ska komma i fråga för varje avvikelse från den eftersträvade ; en viss marginal föreligger alltid mellan det helt aktsamma och det oaktsamma. Vid bedömningen av huruvida en offentlig befattningshavare har handlat oaktsamt är det i första hand av betydelse vilka krav på noggrannhet och omsorg som uppgiften har innefattat. Detta får, som i andra motsvarande sammanhang, vägas mot omständigheter som hänför sig till den enskilde personligen, t.ex. hans kunnighet, utbildning och erfarenhet eller att denne har handlat under tidspress (se bl.a. NJA 2002 s. 188). Jag fann skäl att väcka åtal mot socialsekreteraren för tjänstefel. När det gällde de övriga tjänstemän som jag hade delgett misstanke om brott fullföljde jag inte förundersökningen och de avfördes från utred- ningen. Detta innebär inte att deras agerande har varit fritt från invändningar. Handläggningen av ärendet i samband med länsrättens dom Det är ostridigt att socialförvaltningen felaktigt registre- rade att E. efter beslut av länsrätten vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU. Registreringen gjordes innan länsrättens dom kommit förvaltningen till handa i pappersform, förmodligen efter ett samtal per telefon med länsrätten. Det är mycket som talar för att socialförvaltningen då kan ha fått ett besked som kunde förstås så att länsrätten beslutat om vård enligt både 2 och 3 §§ LVU. Domen inkom till förvaltningen . 2 010 /1 1:JO1 förvaltningens rutiner lämnades den till . Det var han som var handläggare av ärendet och bl.a. hade ansvar för att ta del av domen. Enligt domslutet hade länsrätten bifallit nämndens ansökan och förordnat om att E. skulle beredas vård enligt 1 och 2 §§ LVU. Om läst domen skulle han ha förstått att ansökan om att E. skulle beredas vård enligt 3 § LVU inte hade bifallits. Tingsrätten anförde i sin dom att av oaktsamhet åsidosatt vad som gällt för uppgiften som socialsek- reterare men att oaktsamheten bör bedömas som ringa. Jag fann, efter viss tvekan, inte skäl att överklaga domen. Tingsrättens dom vann således laga kraft. Den straffrättsliga prövningen är därmed avslu- tad. Jag vill dock rent allmänt framhålla att i ett ärende som rör tvångsvård är det givetvis viktigt att en handläggare är noggrann. Mot denna bakgrund är det allvarligt att inte tillräckligt noga läste länsrättens dom. Även om hans oaktsamhet inte var straffbar finns det anledning att rikta all- varlig kritik mot honom. Handläggningen av ärendet i tiden efter länsrättens dom Ärendet handlades i formellt hänseende vid nämnden som om E. vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU. och fattade således nämnden, genom dess arbetsutskott, enligt 13 § tredje stycket LVU beslut om att vården med stöd av 3 § LVU skulle bestå. E. eller någon annan framförde inte någon invändning mot besluten. I sak innebar socialnämndens handläggning inte något egentligt men för E. Den omständigheten att nämnden felaktigt utgått från att E. vårdades med stöd av både 2 och 3 §§ LVU har emellertid givetvis medfört en risk för att E., som ju också blev fallet , kunde bli föremål för sådant tvång som förutsatte att det fanns beslut om vård enligt 3 § LVU. Fråga uppkommer om någon vid socialförvaltningen efter länsrättens dom borde ha uppmärk- sammat att länsrätten hade ogillat yrkandet om vård enligt 3 § LVU och att E. därför inte var föremål för vård enligt den bestämmelsen. ansvarade för handläggningen av ärendet angående E. fram till dess att han slutade vid socialförvaltningen . Han hade misstagit sig angående grunden för vården av E., vilket han erhållit allvarlig kritik för. Det har emellertid inte framkommit något som tyder på att han hade anledning att ifrågasätta uppgifterna i akten om grunden för vården efter länsrättens dom fram . Han bör därför inte särskilt lastas för att han inte upptäckte felet innan han slutade sin anställning. hade som enhetschef ett övergripande ansvar för handläggningen av E:s ärende. Såvitt har kommit fram i ärendet har hon emellertid inte haft till uppgift att granska domar från länsrätten utan det var en uppgift som handläggarna själva hade ansvar för. Inför arbetsutskottets omprövningar 2006 har undertecknat de underliggande utredningarna. 2 010 /1 1:JO1 utskottet bl.a. fattade sitt omprövningsbeslut var närvarande vid sammanträdet. har i förhör uppgett att det förhållandet att hon under- tecknar utredningarna är att se som ett kvitto på att hon faktiskt har tagit del av handlingen. Hon kontrollerar emellertid inte innehållet i utredningarna. Avseende utredningen rörande E. inför arbetsutskottets omprövning har uppgett att hon utgått från att bedömningen var korrekt med anledning av att , som ansvarig handläggare, gått igenom utredningen med 1:e socialsekreteraren och hade stort förtroende för dem båda. En offentlig befattningshavare som undertecknar ett förslag till beslut och kanske t.o.m. föredrar ärendet för beslutsfattaren får som regel antas ha ett ansvar för innehållet i det underlag som han eller hon presenterar. uppgift att hon inte haft någon skyldighet att närmare sätta sig in i ärendet kan därför diskuteras. Ytterst får det dock ankomma på nämnden att bestämma vilket ansvar som olika handläggare ska ha inför att ett ärende behandlas i utskottet. Eftersom nämnden synes ha ansett att som enhetschef inte själv har behövt ta del av underlaget för förslaget till beslut kan ansvaret för eventuella fel i utredningen inte läggas henne till last. Däremot vill jag rent allmänt framhålla vikten av att nämnden för tjänstemännen vid förvaltningen tydligt anger vilka kontroller m.m. som en tjänsteman måste göra inför att nämnden ska fatta beslut i ett ärende. tog över ansvaret som handläggare . I förhör har uppgett att hon fick ärendet föredraget för sig muntligt av 1:e socialsekreteraren samt att hon i samband med överta- gandet läste igenom den senaste omprövningen. Hon träffade även familjen ganska omgående och kunde bilda sig en egen uppfattning. Hon läste inte länsrättens dom i samband med övertagandet av E:s ärende. Inte heller fick hon någon information om innehållet i domen. Domen fanns inte i den mapp hon fick utan den var arkiverad tillsammans med äldre handlingar avseende fram till dess att Brättegården efterfrågade domen (se nästa avsnitt) tog inte del av domen. Det synes ha varit en allmän rutin vid förvaltningen att äldre handlingar, dit den aktuella domen räknades, arkiverades. hade således inte omedelbar tillgång till domen. Hon förlitade sig på de uppgifter som fanns tillgängliga i ärendet. Jag delar uppfattningen som förts fram i utredningen om att man som handläggare måste kunna lita på de uppgifter som införts i ärendet av tidigare handläggare, i vart fall om inte särskilda skäl föranleder något annat. En dom, som innehåller de grundläggande förutsättningarna för vård enligt LVU och som utgör utgångspunkten för hur vården ska bedrivas, bör emellertid under hela handläggningen av ärendet vara direkt åtkomlig för handläggaren. Den omständigheten att domen i detta fall var av äldre datum ändrar inte den be- dömningen. Jag anser att borde ha efterfrågat domen i samband med att hon tog över ansvaret för ärendet, men jag lämnar saken med det påpekandet. I sammanhanget bör noteras att förvaltningen efter det som inträffat har ändrat rutinerna när en ny handläggare tar över ansvaret för 2 010 /1 1:JO1 Den nya handläggaren ska numera alltid läsa domen och gå ige- nom den med 1:e socialsekreteraren. Handläggningen i samband med placeringen av E. på Brättegården Av 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen framgår att det är SiS som beslutar om inskrivning i ett sådant hem för särskild tillsyn som avses i 12 § LVU. Beslut i sådana frågor är delegerade till institutionscheferna vid de särskilda ungdomshemmen. Innan ett beslut om inskrivning i ett särskilt ungdomshem fattas ska institutionschefen enligt SiS råd och riktlinjer 2002:1, LVU, för- vissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård och nämndens beslut om placering enligt 11 § LVU föreligger. Om det finns ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt LVU ska en kopia av eller annan underrättelse om beslutet fogas till nämndens ansökan (3 kap. 13 § socialtjänstförordningen). meddelade HVB att E. inte kunde vara kvar där på grund av att E. varit inblandad i en allvarlig händelse. vände sig till SiS och anmälde behov av plats för E. vid ett särskilt ungdoms- hem. I anmälan angav förvaltningen att det var 2 och 3 §§ LVU som låg till grund för vården. Av anmälan framgår bl.a. också att det är fråga om en akut placering och att det helst ska vara en öppen plats. SiS anvisade en plats vid en låsbar avdelning på be- handlingshemmet . Efter föredragning av fattade en ledamot av nämnden beslut om att E. skulle placeras på Brättegården. Behandlingshemmet beslutade om inskrivning av E. och senare denna dag skjutsades E. till Brättegården och hemmet fattade beslut om in- tagning av E. har uppgett att hon inför inskrivningen på per telefax till behandlingshemmet översände bl.a. nämndens placer- ingsbeslut. Däremot översände hon inte länsrättens dom. Enligt hennes upp- fattning är det inte rutin från behandlingshemmens sida att begära in domar utan det kan skilja från institution till institution och även mellan olika tjäns- temän. När hämtade do- men från arkivet upptäckte hon att länsrätten endast förordnat om att E. skulle beredas vård enligt 2 § LVU. Hon underrättade 1:e socialsekreteraren om saken. Det föreligger olika uppgifter om när Brättegården frågade efter domen. har uppgett att Brättegården bad att få domen först . vid Brättegården har uppgett att hon vid kontakt med socialförvaltningen bad att få en kopia av domen om vård enligt LVU. Det har inte varit möjligt för mig att klarlägga vilka diskussioner som socialförvaltningen och Brättegården fört om domen. Oavsett vad som förekommit har det, enligt bestämmelsen i 3 kap. 13 § so- cialtjänstförordningen, ankommit på att i samband 2 010 /1 1:JO1 med inskrivningen av E. vid Brättegården ha sett till att länsrättens dom om vård enligt LVU översändes till behandlingshemmet. Att så inte skedde är en brist i handläggningen. Det har konstaterats att E. bereddes vård vid en låsbar avdelning på utan att det fanns laglig grund för detta. Brättegården hade emellertid erhållit information från socialförvaltningen om att E. vårdades enligt både 2 och 3 §§ LVU och att tvångsvården pågått . Det fanns inga upp- gifter som borde ha föranlett Brättegården att ifrågasätta riktigheten av den mottagna informationen. Hemmet hade således i det nu aktuella fallet skäl att utgå från att det fanns förutsättningar för att bereda E. vård på en låsbar av- delning. Likväl är det av vikt att ett särskilt ungdomshem förvissar sig om att det finns rättslig grund för att ta in en person vid hemmet, inte minst när det gäller en låsbar avdelning. Eftersom nämnden inte i enlighet med bestämmelsen i 3 kap. 13 § social- tjänstförordningen hade skickat domen om vård enligt LVU till SiS borde hemmet omgående ha vidtagit åtgärder för att få den. Som framgår av det tidigare anförda har det i ärendet inte gått att klarlägga vilka kontakter som förekommit mellan socialförvaltningen och Brättegården om domen. har uppgett att hon frågade efter domen . Med utgångspunkt från den uppgiften kan det diskuteras om kunnat nöja sig med att påminna handläggaren vid socialförvaltningen eller om hon borde ha övervägt andra möjligheter för att få in domen när hemmet inte fick den.