bet · GY01UFöU1 · 2010-12-07 00:00:00 — 2010/11:UFöU1 Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet behandlar i detta betänkande regeringens proposition 2010/11:35 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) med följdmotioner. Utskottet konstaterar i betänkandet att antog resolution där en internationell säkerhetsstyrka (Assistance Force, ISAF) gavs mandat att under kapitel VII stödja övergången till demokratiskt styre i . har senare förlängt och utökat mandatet för den internationella styrkan. Den senaste resolutionen, 1943 (2010), grundar sig på mandatet i resolutionerna (2001) och 1510 (2003) och sträcker sig t.o.m. . I betänkandet ansluter sig utskottet till regeringens ståndpunkt att engagemang för är långsiktigt och starkt. kommer inom ramen för FN och Europeiska unionen, men också i övrigt att fortsätta ett aktivt engagemang för fred och försoning, utveckling och stabilitet och inte minst för respekten för grundläggande mänskliga fri- och rättigheter i och i den vidare regionen. Utskottet föreslår i betänkandet att bemyndigar regeringen att ställa en väpnad styrka på högst 855 personer till förfogande för deltagande i ISAF till utgången av december månad 2011, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Styrkan beräknas uppgå till ca 500 personer . Dessutom föreslås ett tillskott för att förbättra säkerheten genom en helikopterenhet med sjukvårdsförmåga. Samtliga motionsyrkanden i betänkandet avstyrks av utskottet. I ärendet finns 3 reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 855 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) till utgången av december månad 2011, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Därmed bifaller proposition 2010/11:35. Tillbakadragande av den svenska insatsen inom ISAF avslår motionerna 2010/11:U2 och 2010/11:U3 yrkande 1. Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) Utbildning av de afghanska säkerhetsstyrkorna avslår motion 2010/11:U3 yrkande 2. Reservation 3 (SD) På sammansatta utrikes- och försvarsutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (M), (S), (M), (FP), (S), (C), (S), (MP), (KD), (SD), (V), (M) och (S). Ärendet och dess beredning Regeringen har i proposition 2010/11:35 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) beslutat att föreslå att bemyndigar regeringen att ställa en väpnad styrka på högst 855 personer till förfogande för deltagande i ISAF till utgången av december månad 2011, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Två följdmotioner har väckts med anledning av propositionen. Propositionen har remitterats till utrikesutskottet. Utrikes- och försvarsutskotten har därefter beslutat med stöd av 4 kap. 8 § riksdagsordningen att bereda propositionen och tillhörande motioner i ett sammansatt utrikes- och försvarsutskott (UFöU). höll biståndsminister och kabinettssekreterare från , statssekreterare från Försvarsdepartementet och generallöjtnant från Försvarsmakten en föredragning om propositionen och det humanitära läget i . godkände () säkerhetsråd i resolution upprättandet av en internationell säkerhetsstyrka (Assistance Force, ISAF) i enlighet med , för att under kapitel VII bistå den afghanska regeringen med att upprätthålla säkerheten i och att stödja övergången till demokratiskt styre i . har senare förlängt och utökat mandatet för den internationella styrkan till att omfatta hela territorium samt stöd för uppbyggnad av de afghanska säkerhetsstyrkorna. Detta har skett genom resolutionerna (2002), 1444 (2002), 1510 (2003), 1563 (2004), 1623 (2005), 1707 (2006), 1776 (2007), 1833 (2008) och 1890 (2009). Den senaste resolutionen, 1943 (2010), grundar sig på mandatet i resolutionerna (2001) och 1510 (2003) och sträcker sig t.o.m. . Det svenska deltagandet inom ramen för den internationella säkerhetsstyrkan i har varit föremål för ställningstagande genom förslag i proposition 2001/02:60 (bet. 2001/02:UFöU2, rskr. 2001/02:140), proposition 2001/02:179 (bet. 2001/02:UFöU3, rskr. 2001/02:323), i proposition 2002/03:21 (bet. 2002/03:UFöU1, rskr. 2002/03:71), i betänkande 2003/04:UU8 (rskr. 2003/04:100), i proposition 2003/04:71, (bet. 2003/04:UFöU2, rskr. 2003/04:245) i proposition 2005/06:34 (bet. 2005/06:UFöU1, rskr. 2005/06:83) i proposition 2006/07:83, (bet. 2006/07:UFöU3, rskr. 2006/07:192), i proposition 2008/09:69 (bet. 2008/09:UFöU1, rskr 2008/09:146) och i proposition 2009/10:38 (bet. 2009/10:UFöU1, rskr 2009/10:60). I proposition 2009/10:38, överlämnad till , föreslog regeringen att skulle fortsätta att bemyndiga regeringen att bidra till den internationella säkerhetsstyrkan, inklusive ledningsansvar för en regional enhet för säkerhet och återuppbyggnad i Mazar-e samt stöd till uppbyggnaden av de afghanska säkerhetsstyrkorna. biföll regeringens förslag (bet. 2009/10:UFöU1, rskr. 2009/10:60) och medgav att regeringen ställde en väpnad styrka bestående av högst 855 personer till förfogande för deltagande i ISAF fram till utgången av december månad 2010, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd informerade Försvarsdepartementet, och Försvarsmakten utrikes- och försvarsutskotten om den svenska insatsen i . höll kabinettssekreterare och statssekreterare vid en föredragning om civila insatser i för utrikes- och försvarsutskottet. lämnade FN:s representant i , , information om till utrikes- och försvarsutskotten. Regeringen antog en strategi för stöd till det internationella engagemanget i . fick utrikes- och försvarsutskotten information från ÖB, general , Försvarsmakten, om vissa händelser i . Framtagandet av regeringens förslag i proposition 2010/11:35, som överlämnades till , har föregåtts av överläggningar och en överenskommelse mellan regeringen och Socialdemokraterna respektive de gröna. På uppdrag av utrikesutskottet har sammanställt en rapport, daterad , som presenterar en översikt över de strategier som anammats av multilaterala aktörer, av internationella konferenser och enskilda länder. Regeringen föreslår i proposition 2010/11:35 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) att bemyndigar regeringen att ställa en väpnad styrka på högst 855 personer till förfogande för deltagande i ISAF till utgången av december månad 2011, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. I propositionen redogörs för den politiska, ekonomiska och sociala utvecklingen i , säkerhetssituationen, den humanitära situationen och det internationella samfundets civila engagemang i landet. Vidare redogörs för ISAF:s folkrättsliga mandat och verksamhet, engagemang i samt regeringens överväganden om fortsatt svenskt deltagande i ISAF. uppges den svenska planerade militära insatsen på plats i att vara ca 500 personer. Ett tillskott för att förbättra säkerheten genom en helikopterenhet med sjukvårdsförmåga planeras dessutom. I kommittémotion 2010/11:U3 (SD) yrkande 1 fordrar att hela den svenska insatsen inom ISAF i dras tillbaka och att en plan för detta upprättas . grundinställning är att det svenska försvaret i grund och botten existerar för att försvara och det svenska territoriet. I den mån insatser i andra länder ska äga rum ska de ligga i linje med långsiktiga säkerhetsintressen, ske på FN-mandat, vara frivilliga för alla inblandade samt ha rimliga utsikter till framgång. Enligt är Afghanistaninsatsen inte en sådan insats. befarar att riskerar att dras in i insatser som kan vara och kosta det svenska försvaret miljarder som i stället kunde ha använts till en uppbyggnad av försvarsorganisationen i . I yrkande 2 i samma motion lyfter fram frågan om att den svenska militära närvaron i ska fokusera på utbildning av de afghanska säkerhetsstyrkorna och dessa styrkors egen förmåga. pekar på brister i de afghanska säkerhetsstyrkorna som etnisk snedrekrytering, hög korruption, låg läskunnighet och hög deserteringsnivå. är tveksamma till att ambitionen att bygga upp en stabil afghansk armé kommer att realiseras. I kommittémotion 2010/11:U2 (V) yrkande 1 anför att måste utveckla en ny civil strategi för det svenska stödet till och att ett tillbakadragande av de svenska trupperna ska påbörjas under inledningen av 2011 för att sedan minska successivt och helt avslutas senast . Det civila biståndet till bör enligt öka kraftigt så att mer resurser kan satsas på utbildning, hälsovård, infrastruktur och stöd till den mycket svaga afghanska polisen. Detta ska ske som en ny civil strategi för det svenska stödet till utvecklas. Den svenska styrkan i bör få en civil chef , och ett tillbakadragande av de svenska trupperna bör påbörjas under inledningen av 2011 för att sedan successivt minska ytterligare under det att överlämningen fortsätter. ska, enligt , ha avslutat trupptillbakadragandet senast , vilket är före det datum som den internationella har satt upp som slutdatum för när ISAF-styrkan ska ha överlämnat ansvaret för alla militära operationer i hela till den afghanska regeringen. Givet den informationen har om situationen i de provinser där finns representerat bör denna strategi fullföljas i sin helhet. Efter överlämningen ska insats helt inriktas på civilt bistånd och utbildning av de afghanska säkerhetsstrukturerna. Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Utskottets förslag i korthet Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 855 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) till utgången av december månad 2011, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Samtliga motionsyrkanden avstyrks. Jämför reservationerna 1 (SD), 2 (V) och 3 (SD). Den politiska, sociala, ekonomiska och humanitära utvecklingen i beskrivs utförligt i propositionen. Där redogörs även för förändringar i säkerhetssituationen. Utskottet vill särskilt lyfta fram betydelsen av Kabulprocessen och de internationella konferenserna i och i . Kabulprocessen tar på ett tydligt sätt utgångspunkt i en sammanhållen ansats, där utmaningarna inom områdena politik, ekonomi, utveckling och säkerhet ses i ett helhetsperspektiv. En successiv övergång till afghanskt ägarskap och ledarskap, i enlighet med säkerhetsrådsresolutionerna om , utgör en hörnsten i denna process. Lokalt ägarskap är en förutsättning för att åstadkomma långsiktighet och hållbarhet i de insatser som genomförs för att åstadkomma säkerhet, utveckling och ett mer demokratiskt samhälle, inklusive eliminerandet av grogrunden för terrorism. behöver det internationella samfundet fortsätta att stödja denna process. Detta bör ske på ett mer samordnat sätt och tydligt i linje med de afghanska prioriteringarna, vilket också tydliggörs i kommunikéerna från både London- och Kabulkonferenserna. Utvecklingen i är även nära kopplad till utvecklingen i angränsande länder, inte minst i . Vid uttalades stöd för president ambition att låta nationella säkerhetsstyrkor ta huvudansvaret för att planera och leda militära insatser i samtliga provinser vid slutet av 2014. Det internationella samfundet bekräftade sitt åtagande att även därefter ge det stöd som behövs för att öka säkerheten i landet samt att fortsatt stödja uppbyggnaden av de afghanska nationella säkerhetsstyrkorna genom att bidra med utbildning, utrustning och finansiering. Målet med stödet är att de afghanska säkerhetsstyrkorna själva ska kunna ansvara för säkerheten i landet. För att kunna uppfylla sitt mandat samarbetar den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) med den afghanska regeringen och med övriga viktiga aktörer i . En sådan central samarbetspartner är FN:s civila stödmission (Unama) som etablerades för att samla och koordinera det internationella samfundets insatser i . En annan aktör är den militära koalitionen OEF (Operation Enduring Freedom). OEF i har genomgått stora förändringar och antalet soldater i OEF har minskat till förmån för förstärkning av ISAF. Utskottet noterar, så som har preciserats i tidigare betänkanden, att den internationella säkerhetsstyrkan ISAF och koalitionen OEF även fortsättningsvis ska vara två distinkt skilda insatser som verkar under separata FN-mandat. Utskottet konstaterar att den politiska utvecklingen i har präglats av förberedelserna inför och genomförandet av valen till parlamentets underhus (Wolesi Jirga) . Vissa förbättringar i afghanska myndigheters planering och genomförande kunde noteras inför och under valet i förhållande till presidentvalet . Antalet säkerhetsincidenter var dock större än vid förra årets val, även om antalet allvarliga tillbud var färre. Det finns uppgifter om oegentligheter och manipulation av valresultatet från flera provinser. Den afghanska () presenterade det slutliga valresultatet . Utskottet noterar att trots processens tillkortakommanden var valet, som var det första parlamentsvalet som organiserades av afghanerna själva, ett viktigt led i processen för att stärka demokratiska institutioner och utvecklingen av demokratisk kultur på central och lokal nivå. Utskottet konstaterar vidare att korruption fortsätter att vara ett allvarligt problem och att den är utbredd på alla nivåer i samhället i . Utskottet anser att det är angeläget med fortsatta och intensifierade ansträngningar för att stärka förvaltningen på central och lokal nivå för att nå framsteg i kampen mot korruption och öka förtroendet för förvaltningen. När det gäller den ekonomiska utvecklingen kan utskottet konstatera att trenden av snabb tillväxt har fortsatt , även om utvecklingen har varit ojämn, särskilt inom jordbrukssektorn. Skatteintäkterna har ökat tack vare en förbättrad administration. Förbättringarna sker dock från en mycket låg nivå. En stor del av ekonomin utgörs av den informella sektorn. Säkerheten i landet, liksom bekämpningen av korruption, kommer att vara avgörande för den långsiktiga utvecklingen inom gruvnäringen, transportsektorn och jordbruket. Den illegala narkotikahanteringen utgör fortfarande ett mycket stort problem i och för omvärlden. Utskottet följer med oro utvecklingen i fråga om respekten för de mänskliga rättigheterna i . Reformtakten har avtagit efter maktövertagandet från . Rättssystemet uppvisar fortfarande stora brister och straffriheten är utbredd. En stor del av befolkningen lever i extrem fattigdom, utan tillgång till grundläggande samhällstjänster. Enligt FN lever av befolkningen i extrem fattigdom och strax över denna gräns. Diskrimineringen av kvinnor är omfattande. Vissa förbättringar har skett när det gäller lagstiftningen, men efterlevnaden är oftast mycket bristfällig. Bristerna i rättskipningen är särskilt oroväckande. har flera fall av spöstraff och avrättningar genom stening förekommit. Utskottet konstaterar att den humanitära situationen i har försämrats som en följd av fortsatt ökade stridigheter och av naturkatastrofer med ett ökat antal internflyktingar till följd. Mest utsatta är kvinnor och barn. Även säkerhetssituationen i har fortsatt att försämras, men den har också förändrats . Utskottet noterar att ISAF-länderna godkände en ny militär strategi som i första hand syftar till att förbättra skyddet av civilbefolkningen från regeringsfientliga gruppers attacker och påskynda utbildningen av de afghanska säkerhetsstyrkorna (ANSF). Genomförandet av denna strategi samt en ökad förmåga hos de afghanska säkerhetsstyrkorna har inneburit att ISAF, tillsammans med de afghanska styrkorna, i större utsträckning genomför gemensamma insatser för att öka säkerheten för civilbefolkningen och i nya områden som präglas av en större närvaro av motståndsgrupperingar. Detta har sammantaget inneburit att antalet allvarliga säkerhetsincidenter har ökat jämfört med . Utvecklingen ska ses mot bakgrund av att de regeringsfientliga grupperna nu i större utsträckning utmanas. Antalet civila dödsoffer som orsakats av afghanska och internationella styrkor har enligt FN minskat betydligt i förhållande till , vilket bl.a. kan förklaras av de ändrade riktlinjerna för ISAF:s agerande. Utskottet noterar att situationen i norra fortfarande skiljer sig från den som råder i södra där läget präglas av en mer utbredd våldsanvändning. I de provinser i norra där har ledningsansvar för den regionala enheten för säkerhet och återuppbyggnad i Mazar-e , liksom i övriga delar av norra , är dock den långsiktiga trenden att säkerhetsincidenterna ökat och att motståndsgruppernas förmåga och våldsanvändning ökat. Motståndsgrupper har också uppvisat förmåga att genomföra koordinerade eldöverfall, attacker med improviserade sprängladdningar och benägenhet att utföra självmordsattacker. Den sammantagna förmågan hos dessa grupper bedöms dock som begränsad i förhållande till motsvarande grupper i de södra delarna av landet. En betydande del av oroligheterna i norra härrör fortfarande från en blandning av kriminella, maktpolitiska, ekonomiska eller personliga mellanhavanden. Även i norra har emellertid aktiva talibangrupperingar etablerat sig. Dessa grupper bedöms dock inte stå under lika stark kontroll av talibanrörelsen som sina motsvarigheter i söder. Utskottet konstaterar att i bekräftade den politik som slogs fast i och med ett successivt överförande av säkerhetsansvaret till de afghanska säkerhetsstyrkorna. Svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Utskottets övervägande bygger på att medverkan i de internationella insatserna för att hjälpa sker på basis av beslut fattade av och den nya inriktning av den samlade politiken som lades fast av den av FN och gemensamt ledda . Utskottet stöder att ska vara en aktiv partner i de ansträngningar som beslutats av och . Som en följd av detta anser utskottet att det krävs en ny inriktning av de samlade svenska insatserna i . Inom säkerhetsområdet delar utskottet regeringens uppfattning att aktivt ska medverka till att förverkliga presidents mål att de afghanska säkerhetsstyrkorna ska kunna leda och genomföra operationer i alla provinser . Detta kommer, enligt utskottet, att kräva förstärkta internationella insatser för att utbilda och stödja de samlade afghanska säkerhetsstrukturerna. Det är framgången i dessa insatser som kommer att möjliggöra ett stegvis överlämnande av säkerhetsansvaret i olika delar av landet. De bedömningar och det arbete som kommer att utföras i gemensamma (Janib) kommer att styra hur denna process går i riktning mot det uppsatta målet. Utskottet utgår från att regeringen löpande kommer att informera om hur arbetet inom Janib fortskrider i detta avseende liksom vad gäller i stort. Avgörande kommer att vara den faktiska utvecklingen i olika provinser och distrikt. Efter överlämnandet av säkerhetsansvaret i landets olika delar kvarstår ett åtagande om internationella insatser för hjälp med utbildning av och stöd till armé, polis och andra säkerhets- och rättsorgan. Utskottet välkomnar att det kommer att inledas ett arbete med att närmare planera för svenska insatser i detta syfte. Utskottet noterar att den svenska planerade militära insatsen på plats i beräknas att vara cirka 500 personer samt välkomnar tillskottet av en helikopterenhet med sjukvårdsförmåga för att förbättra säkerheten. Likt regeringen fäster utskottet stor vikt vid säkerheten för all svensk personal. Utskottet vill i detta sammanhang åter understryka betydelsen av att den svenska insatsen i sin helhet har tillgång till kvalificerade sjukvårdsresurser. Utskottet välkomnar vidare Försvarsmaktens avsikt att förstärka med taktiska obemannade luftfarkoster, s.k. TUAV, i det svenska förbandet i . Av propositionen framgår att regeringen bedömer att ett successivt överlämnande av säkerhetsansvar också i den del av som omfattas av och regionala enhet för säkerhet och återuppbyggnad, PRT (Provincial Reconstruction Team), kommer att kunna inledas . Med detta skapas ett bättre underlag för ett ställningstagande till omfattningen av de fortsatta svenska insatserna med stridande trupp och därefter. Utskottet stöder inriktningen att kunna se konkreta resultat av processen med överförande av säkerhetsansvar och att den kan möjliggöra en minskning av de stridande trupperna. Strategin är en successiv förändring från stridande trupp till stödjande säkerhetsinsatser. Ambitionen är att denna process ska vara avslutad senast vid utgången av 2014. Utskottet konstaterar att detta ligger helt i linje med överenskommelsen mellan regeringen, Socialdemokraterna och de gröna om bidrag till internationella säkerhetsinsatser i och förutsätter att regeringen kommer att hålla löpande informerad. Utskottet välkomnar målsättningen att det sker en övergång till en civil ledning för de samlade svenska insatserna i norra , inklusive biståndsinsatser, . Vidare betonar utskottet vikten av att en fortsatt samverkan med eftersträvas och att förutsättningarna för ett vidare nordiskt samarbete i regionen också prövas. Utskottet noterar att ökade civila resurser av olika slag kan behöva tillföras. Vidare konstaterar utskottet att kommer att fortsätta att förstärka de olika civila satsningarna i , med betoning på dess norra delar. Utskottet stöder regeringens ambition att öka de humanitära insatserna genom främst FN, men också genom satsningar på bl.a. rättssektorn och utbildning i samarbete med de afghanska myndigheterna. Utskottet välkomnar också ökade insatser för hälsovård, infrastruktur och bekämpning av korruption. Utskottet betonar vikten av att fortsätter att tillmäta FN:s säkerhetsrådsresolutioner (2000) och 1889 (2009) om kvinnor, fred och säkerhet, 1612 (2005) och 1882 (2009) om barn i väpnade konflikter samt 1820 (2008) och 1888 (2009) om sexuellt våld i väpnade konflikter stor betydelse och aktivt verkar för att dessa efterlevs, inklusive i utvecklingssamarbetet, och att ett jämställdhets- och barnperspektiv integreras i all relevant verksamhet i . engagemang för är, enligt regeringen, långsiktigt och starkt. kommer inom ramen för FN och Europeiska unionen, men också i övrigt att fortsätta ett aktivt engagemang för fred och försoning, utveckling och stabilitet och inte minst för respekten för grundläggande mänskliga fri- och rättigheter i och i den vidare regionen. Utskottet ansluter sig till denna avsiktsförklaring. Enligt 10 kap. 9 § regeringsformen får en svensk väpnad styrka sändas till ett annat land om medger det, om det är medgivet i en lag som anger förutsättningarna för åtgärden eller om skyldigheten att vidta åtgärden följer av en internationell överenskommelse eller en förpliktelse som har godkänts av . Utskottet konstaterar att har auktoriserat den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) genom beslut i enlighet med kapitel VII, vilket innebär att insatsen får använda alla nödvändiga medel för att fullgöra sina uppgifter, inklusive användning av våld som går utöver självförsvar. Att ger regeringen bemyndigande att sända en svensk väpnad trupp på uppdrag i annat land är ett beslut som innebär ett betydande ansvar. Som tragiska erfarenheter har visat kan förluster i människoliv i samband med fredsfrämjande uppdrag och krishanteringsinsatser inte uteslutas. Innevarande år har inneburit tunga förluster för ISAF-insatsen och dess afghanska samarbetspartner. har tre svenskar och en lokalt anställd afghansk tolk dödats under sin tjänstgöring i den svenska ISAF-styrkan och flera har skadats allvarligt.