bet · GY01MJU5 · 2010-11-22 00:00:00 — bl.a. bestämmelserna om att stallgödsel inte får tillföras i större mängd än vad som motsvarar totalkväve , och när det gäller fosfor inte i större mängd än vad som motsvarar , dels genom de bestämmelser som reglerar ersättning för miljöskyddsåtgärder och som kräver växtnäringsbalans på gårdsnivå för att miljöersättning ska lämnas. Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att motion 2009/10:MJ15 (MP) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. Vad gäller frågan om skatt på handelsgödsel konstaterar utskottet att följande anfördes i proposition 2009/10:41 Vissa punktskattefrågor med anledning av budgetpropositionen : Enligt utredningsbetänkandet Skatt på handelsgödsel och bekämpningsmedel? (SOU 2003:9) har beskattningen av handelsgödselkväve haft liten påverkan på användningen inom jordbruket eftersom prisförändringar på gödselmedel påverkar användandet relativt lite. [] är det endast inom EU som har generell skatt på gödselmedel både avseende kväve och kadmium. Gödselmedelsskatten har försämrat de svenska lantbrukarnas konkurrensvillkor i och med att skatten per kilogram kväve i gödselmedel kan uppgå till av priset på gödselmedel, utan att ha någon större effekt på användandet av gödselmedel. [] Regeringen är medveten om att det för kadmiuminnehållet i fosforgödselmedel finns en tydligare effekt av skatten än för kväveinnehållet i gödselmedel i och med att kadmiumtillförsel via fosforgödselmedel har minskat drastiskt . Detta har också flera remissinstanser framhållit. Mot denna bakgrund bör alternativa styrmedel prövas med inriktning att uppnå liknande effekter som den som kadmiumdelen av gödselmedelsskatten har . Därtill torde jordbruksnäringens omfattande arbete med att minska kadmiumhalterna i gödselmedel och livsmedel fortsätta även vid slopad skatt på kadmiuminnehållet i fosforgödselmedel. På EU-nivå studeras olika alternativa möjligheter att minska människors exponering genom att reducera tillförseln av kadmium till jordbruksmark och åstadkomma en harmonisering av den gemensamma marknaden för fosforgödselmedel. Utskottet konstaterar vidare att skatteutskottet tillstyrkte regeringens förslag om att slopa skatten på handelsgödsel och avstyrkte motioner om skatt på handelsgödsel i sitt betänkande 2009/10:SkU21, med motiveringen att utskottet delar regeringens bedömning att gödselmedelsskatten bör slopas eftersom den försämrar de svenska lantbrukarnas konkurrensvillkor utan att ha någon större effekt på användandet av gödselmedel (prop. 2009/10:41, bet. 2009/10:SkU21, rskr. 2009/10:122). anförde vidare att regeringens förslag om att slopa skatten på gödselmedel hade aviserats både i klimatpropositionen 2009 och senast i budgetpropositionen , och att vid båda tillfällena hade godtagit regeringens bedömningar i frågan och avslagit motionsförslag från Socialdemokraterna, om att skatten ska behållas (prop. 2008/09:162, bet. 2008/09:MJU28, yttr. 2008/09:SkU9y, rskr. 2008/09:300 och prop. 2009/10:1, bet. 2009/10:FiU1, yttr. 2009/10:SkU1y, rskr. 2009/10:42). såg därför att bör vidhålla sitt ställningstagande. Miljö- och jordbruksutskottet ansluter sig till skatteutskottets bedömning och avstyrker med det anförda motionerna MJ1 (S) yrkande 2, 2009/10:MJ15 (MP) yrkande 4 i denna del och 2009/10:MJ14 (V) yrkande 2. När det gäller frågan om enskilda avlopp bedömer utskottet i likhet med regeringen att tillämpning av gällande lagstiftning för enskilda avlopp är en viktig åtgärd för minska utsläppen av fosforföreningar såväl till havet som till sjöar och vattendrag. Genom åtgärdandet av enskilda avlopp kan belastningen till havet minska med motsvarande ca kväve och fosfor enligt skrivelsen. Vad gäller tillämpningen kan utskottet konstatera att ett antal större projekt för att minska övergödningen har beviljats stöd direkt genom havsmiljöanslaget, varav nedanstående är några exempel. Information om enskilda avlopp: Projektet syftar till att samla och tillgängliggöra information som tagits fram samt att anordna regionala seminarier om enskilda avlopp. Exempelvis genomför en tillsynskampanj i samarbete med kommuner, länsstyrelser, SGU, , små avlopp och Avloppsguiden. står för stöd till kommuner och centrala informationsinsatser till fastighetsägare med små avlopp, bl.a. via medierna. Tillsynskampanjen är en del i ett pågående arbete med små avlopp. Ett stort antal kommuner har bedrivit tillsyn över små avlopp , men det finns stora skillnader i hur mycket och vilka metoder man använt. En tanke med tillsynskampanjen är att återanvända bra metoder som redan tagits fram av några kommuner och sprida dem till övriga kommuner. Marknadsöversikt produkter för småskalig avloppshantering: Projektet syftar till att ge en översikt och jämföra de produkter för små avlopp som finns på den svenska marknaden, inklusive att klassificera dem med avseende på bl.a. hur väl de uppfyller funktionskraven i allmänna råd. Uppbyggnad av ett för små avlopp: Projektet syftar till att skapa ett som kan bli en samlande källa för information och teknik, lagstiftning, planering och kommunikation om enskilda avlopp. Kunskapscentrumet avses även bli ett forum som myndigheter på nationell, regional och nivå kan använda för erfarenhetsutbyte, utbildning och användning av planeringsverktyg. Vidare ska kunskapscentrumet ge relevant och oberoende information till fastighetsägare och bransch. Reningsgrader för små avloppsanläggningar: Projektet syftar till att ta fram schablonvärden för reningsgrader av närsalter hos olika typer av avloppsanläggningar, för tillämpning i särskilt känsliga recipienter där god ekologisk status inte enkelt kan uppnås. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motionerna MJ1 (S) yrkande 3 och 2009/10:MJ14 (V) yrkande 4 kan lämnas utan vidare åtgärd. Försurningen av sjöar och vattendrag beror ytterst på försurat atmosfäriskt nedfall och på försurande effekter av skogsbruket. Sjöar och vattendrag drabbas genom att försurat markvatten når ytvattnet. Så som regeringen framhåller i årets budgetproposition minskar utsläpp av försurande ämnen till luften kontinuerligt och ytterligare förbättringar kan förväntas. I likhet med regeringen anser utskottet att skogsbrukets försurande inverkan därför successivt kommer att få ett allt större, relativt inflytande på sjöar och vattendrag, vilket gör att återhämtningen av ytvatten inte sker i samma takt som den minskande depositionen och även fördröjs av biologiska och kemiska mark- och vattenprocesser. Utskottet anser i likhet med vad som anförs i budgetpropositionen att kalkning av sjöar och vattendrag därför behöver fortsätta tills även vattensystemen återhämtat sig utifrån de krav som ställs av bl.a. vattendirektivet och av miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag. Som framhålls i budgetpropositionen kommer dock behovet av kalkning inom stora områden att successivt minska och till slut helt upphöra. I framför allt sydvästra är det försurande nedfallet störst och mark och vatten mest skadade. Utskottet delar därför den uppfattning som framhålls i budgetpropositionen, dvs. att det här kommer att finnas behov av kalkning under en lång tidsrymd och att det för dessa områden är särskilt viktigt att undersöka om den nuvarande, kontinuerligt bedrivna kalkningen av ytvatten långsiktigt är den bästa lösningen eller om exempelvis kalkning på mark kan vara ett alternativ. Utskottet konstaterar att regeringen har gett i uppdrag (M2009/4180/Na) att efter samråd med berörda länsstyrelser och vattenmyndigheter ta fram en plan för en långsiktig anpassning av kalkningsverksamheten utifrån bl.a. försurningstillståndet och miljöns återhämtning som ett svar på det minskande nedfallet. I uppdraget ingår även att göra en analys av långsiktigt verkande åtgärder för de mest försurade områdena och att bedöma skogsbrukets del av försurningen. Vidare ska det framgå hur kalkningsverksamheten kan bidra till och samordnas med andra insatser än kalkning för att nå miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag och miljökvalitetsnormerna inom vattenförvaltningen, inklusive miljöövervakning, i syfte att effektivisera vattenvårdsinsatserna. Uppdraget ska redovisas till . Med det anförda avstyrks motionerna MJ1 (S) yrkande 4 och MJ280 (S) yrkande 3. Åtgärder för ett rent och giftfritt hav Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om Reach (MP, KD, V), deka-BDE (MP, V), kemikalier i textilier (MP), gifter i havet och havsbotten (S), båtbottenfärg (S), läkemedelsrester (, KD), marint skräp (S), miljöfarliga vrak (M, MP) sjöfart (S, V), toalettavfall från färjor och fritidsbåtar (S), oljeborrning (KD), dna-märkning av olja (KD) och tvåtaktsmotorer (S, MP, V). Jämför reservationerna 13 (S, MP, V), 14 (S, MP, V), 15 (S, MP, V), 16 (S), 17 (S), 18 (S, MP, V), 19 (S, MP, V), 20 (S, MP, V), 21 (S, MP, V), 22 (S), 23 (V), 24 (S, V), 25 (MP, V), 26 (V), 27 (MP, V) och 28 (S, MP, V). I skrivelsen framhålls att en stor del av arbetet med att fasa ut farliga ämnen pågår internationellt och inom EU och att har en aktiv roll i det arbetet. Genomförande och utveckling av Reach är avgörande för att minska tillförsel av farliga ämnen till havsmiljön enligt regeringen. Dioxiner och tungmetaller innebär fortsatta problem i havsmiljön och ytterligare insatser krävs. För att ska uppfylla åtagandena i Helcoms aktionsplan för vad gäller farliga ämnen behövs bl.a. ett förbättrat kunskapsläge i fråga om miljörisker vid nedlagda avfallsdeponier. I motion MJ1 (S) yrkande 10 framhålls i synnerhet problemen med lagrade kemikalier i havsbotten. Enligt yrkande 11 i samma motion används fortfarande giftiga båtbottenfärger och tillämpningen av förbud måste förbättras. För att förebygga läkemedelsspridningens negativa effekter måste forskningen på området utvecklas enligt motionens yrkande 12. Vidare framhålls att det skräpet utgör ett stort problem och att regeringen bör utarbeta ett program för rena kuster (yrkande 13). I samma motion efterfrågas en inventering av oljeläckande vrak (yrkande 8). Vidare välkomnas förbud mot toalettutsläpp från fartyg och färjor liksom förbud mot toalettavfall från fritidsbåtar, men det betonas också att fler hamnar måste kunna erbjuda avfallshantering (yrkande 6). Slutligen efterfrågas i samma motion skärpta internationella krav för sjöfarten och att agerar med kraft inom IMO för ett regelverk som ger minskad miljöpåverkan och konkurrenskraftiga förutsättningar för svensk sjöfart och industri, bl.a. genom utveckling av energieffektiva fartyg och genom skärpta straff för oljeutsläpp (yrkande 5). Enligt yrkande 6 i motion 2009/10:MJ15 (MP) bör regeringen intensifiera arbetet med att föra in farliga ämnen i Reachprocesser, såsom kandidatlistan. I samma motion efterfrågas ett förbud mot deka-BDE i möbler och textilier (yrkande 8), och behovet av ett direktiv på textilområdet liknande ROHS-direktivet för elektronik framhålls (yrkande 7). Vidare framhålls behovet av en handlingsplan för att hantera skeppsvrak och att arbetet med att sanera kända allvarliga problem måste påbörjas (yrkande 10). Enligt yrkande 9 i samma motion bör regeringen återkomma med förslag till åtgärder för att fasa ut användningen av smutsiga tvåtaktsmotorer. I motion 2009/10:MJ14 (V) yrkande 5 anförs att Reach måste stärkas på många plan, bl.a. bör fler förslag lämnas till kandidatlistan, substitutionsprincipen och försiktighetsprincipen stärkas och lågvolymämnen och nanopartiklar inkluderas. Enligt samma yrkande bör förbudet mot deka-BDE återinföras, och den offentliga sektorn bör genom sin upphandling verka för ett miljövänligare samhälle med färre kemikalier. Vidare efterfrågas i samma motion en miljöanpassad sjöfart med en kilometerskatt på , miljödifferentierade hamnavgifter, utveckling av skrov och höjda sanktioner för oljeutsläpp (yrkande 6). Enligt samma yrkande bör lägre skatt på alkylatbensin införas, vilket ska finansieras genom en skatt på fritidsbåtar. Slutligen efterfrågas i samma yrkande ett skrotningsbidrag för tvåtaktsmotorer. I motion MJ273 (KD) yrkande 1 anförs att arbetet med att öka kemikaliesäkerheten bör fortsätta genom att gemensamma åtgärder mot spridning av gifter och läkemedelsrester till våra hav och vattendrag utvecklas ytterligare och att Reach spelar en viktig roll i detta arbete. Enligt motion MJ387 (M) måste åtgärder vidtas för att sanera miljöfarliga fartygsvrak på och akuta miljöhot undanröjas. Enligt motion MJ439 (S) delvis bör ett förbud införas mot att släppa ut orenat toalettavfall från färjor, fartyg och fritidsbåtar. Vidare anförs att fartyg som trafikerar måste ha funktionsdugliga skrov för att förhindra olyckor, och tvåtaktsmotorer behöver fasas ut och förbjudas. I motionerna MJ337 (KD) och MJ421 (KD) yrkanden 4 och 5 anförs att oljeborrning i ska förbjudas och att olja som transporteras till havs ska dna-märkas. I motion 421 (KD) efterfrågas dessutom ett höjt bötesbelopp för oljeutsläpp (yrkande 6). Eftersom farliga ämnen sprids långväga via vatten, atmosfären eller genom varuhandel krävs fortsatt arbete internationellt och inom EU för att minska användning, utsläpp och spridning av farliga ämnen. Så som framhålls i skrivelsen är genomförande och utveckling av Reach avgörande för att man ska erhålla mer kunskap om kemikaliers egenskaper och för att förbjuda och begränsa användningen av särskilt farliga ämnen. Det behövs ytterligare kunskap om källor till farliga ämnen, bl.a. dioxiner. Utskottet noterar att det inom Helcom pågår flera projekt för ökad kunskap om förekomst av farliga ämnen, såsom screening av prioriterade ämnen i östra delen av och analys av komplexa utsläpp från avlopp. har det skett en snabb utveckling av den gemensamma kemikaliepolitiken i EU, främst genom EU:s nya kemikalielagstiftning (Reach) som trädde i kraft . Så som framhålls i årets budgetproposition pågår det ett kontinuerligt arbete med att utvärdera ämnen och ta fram underlag med syfte att begränsa användningen av de farligaste ämnena. Utskottet vill i likhet med regeringen att detta viktiga arbete ska gå snabbare, t.ex. bör arbetet med att identifiera och föra upp ämnen på den s.k. kandidatlistan påskyndas. Utskottet ser därför positivt på att regeringen i enlighet med budgetpropositionen avser att tillföra den ansvariga myndigheten för kemikaliefrågor (Kemikalieinspektionen) ökade resurser för att bedriva detta arbete. Arbetet med att fasa ut och förbjuda ämnen får störst genomslag om det görs inom EU eller än hellre genom internationella avtal. Som anförs i budgetpropositionen ska fortsatt ligga i framkant i kemikaliearbetet och driva på de internationella processerna. Som framhålls i skrivelsen är farliga ämnen som förekommer i havsmiljön och som innebär negativ påverkan bl.a. dioxiner, tributyltenn, kadmium, kvicksilver, flamskyddsmedel, perfluorerade ämnen och nonylfenol/nonylfenoletoxylater. Verksamma ämnen i läkemedel kan också leda till påverkan på organismer. Nya ämnen som vi ännu inte känner till riskerna med kan också spridas till vattenmiljön. I Helcoms aktionsplan listas elva farliga ämnen eller grupper av ämnen som är av särskild betydelse för miljöstatus. Så som redovisas i skrivelsen är de stora utsläppskällorna i till största del åtgärdade, och arbetet måste därför fokuseras på den diffusa spridningen och de långväga transporterna. Det handlar om spridning av farliga ämnen från varor, trafik både på land och till sjöss, avlopp, jordbruk, föroreningar i mark och sediment samt atmosfäriskt nedfall av dioxiner och kvicksilver från främst förbränning och energiproduktion. Landbaserad verksamhet kan förorena havsmiljön genom avrinning eller via atmosfären. Utskottet konstaterar att de förslag lämnar om utfasning av vissa farliga ämnen kommer att hanteras i det löpande EU-arbetet, bl.a. inom Reach, där har en aktiv roll. Som framhålls i skrivelsen är pådrivande inom EU för nya och skärpta regler kring bl.a. kadmium i handelsgödsel, farliga ämnen i batterier och elektronik samt kvicksilver i mätinstrument. Utskottet anser i likhet med regeringen att den kommande översynen av är viktig och att initiativ till ytterligare åtgärder inom ramen för strategin kan behövas. När det gäller frågorna om produktvalsprincipen, eller substitutionsprincipen som den också kallas, och information om kemikalier vill utskottet anföra att dessa frågor regleras i (1998:808). De allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. gäller vid hantering av kemiska produkter, bl.a. kravet om att skaffa sig kunskap och kraven på produktval. Dessa regler gäller generellt, dvs. de gäller för både tillverkare, importörer, säljare och användare av kemiska produkter. Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd ska t.ex. enligt 2 kap. 4 § undvika att använda eller sälja kemiska produkter eller biotekniska organismer som kan skada människors hälsa eller miljön, om de kan ersättas med sådana produkter eller organismer som kan antas vara mindre farliga. Motsvarande krav gäller varor som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt eller bioteknisk organism. Kemikalieinspektionen (KemI) har haft i uppdrag att utreda hur tillsynen på kemikalieområdet kan utvecklas genom att använda produktvalsprincipen i 2 kap. 4 § . KemI lämnade en slutredovisning till regeringen (rapport nr 1/08). Utskottet har från hämtat in att det är möjligt att även ställa krav på s.k. funktionell substitution (dvs. att farliga ämnen kan undvikas inte bara genom att byta ett farligt ämne mot ett mindre farligt utan också genom att använda alternativa tekniska lösningar). Kemikalieinspektionens förslag att utvidga begreppet produktval innebär endast ett förtydligande av den särskilda bestämmelsen om produktval i 2 kap. 4 § , men tillför i sak inget nytt. Exempelvis har framhållit att funktionell substitution uppenbart utgör en del av hänsynsreglerna i 2 kap. 3 §. Ett förtydligande av hänsynsreglerna riskerar att skapa osäkerhet om hur långt skyddet i 2 kap. 3 § sträcker sig och kan, trots goda intentioner, leda till en försvagning av denna centrala bestämmelse. har mot den bakgrunden bedömt att nackdelarna med ett förtydligande av produktvalsregeln överväger de eventuella fördelarna för tillsynsmyndigheternas arbete. Frågan om miljöhänsyn vid offentlig upphandling har behandlats av finansutskottet. I finansutskottets betänkande 2009/10:FiU22 framhölls bl.a. att utskottet behandlat motioner om miljöhänsyn vid offentlig upphandling (bet. 2008/09:FiU29). avstyrkte då motionerna med hänvisning till bl.a. redan gällande möjligheter att beakta miljöhänsyn. Miljöhänsyn kan beaktas i olika faser av upphandlingen. anförde vidare att gemensamt för samtliga typer av krav vid offentlig upphandling är att de ska vara förenliga med principerna för offentlig upphandling enligt 1 kap. 9 § och 1 kap. 24 § LUF. Myndigheterna och enheterna bör säkerställa att de villkor som de avser att ställa upp är uppföljningsbara och kontrollerbara. Krav som inte följs upp och kontrolleras av den upphandlande myndigheten eller enheten är inte förenliga med praxis. framhöll även att många myndigheter, landsting, kommuner och andra upphandlande myndigheter och enheter har antagit en policy eller riktlinjer för miljöhänsyn i upphandlingsverksamheten och att regelbundet låter genomföra enkätundersökningar för att se i vilken utsträckning miljökrav ställs i offentliga upphandlingar i . välkomnade vidare den generella målsättningsparagraf som regeringen föreslog i propositionen Nya rättsmedel på upphandlingsområdet (prop. 2009/10:180) som innebär att upphandlande myndigheter och enheter bör beakta bl.a. miljöhänsyn om upphandlingens art motiverar detta. Bestämmelsen införs mot bakgrund av bl.a. den ökade betoningen av miljöaspekter i unionsrätten och inställning i dessa frågor. Regeln avser att skapa incitament för de upphandlande myndigheter och enheter som ännu inte prövar möjligheten att integrera miljöhänsyn i sina upphandlingar (prop. 2009/10:180, bet. 2009/10:FiU22, rskr. 2009/10:311). När det gäller frågan om nanoteknologi har näringsutskottet behandlat frågan och bl.a. anfört i sitt betänkande 2008/09:NU8 att nanotekniken öppnar oanade möjligheter för innovationer i gränslandet mellan kemi och fysik. Utforskning och exploatering av dessa möjligheter måste dock göras utan avkall på försiktighetsprincipen, och eventuella miljö- och hälsorisker får inte förringas. konstaterade att Kemikalieinspektionen hade genomfört en kartläggning av nanoteknikens risker, att myndigheten har regeringens uppdrag att följa utvecklingen på nanoområdet ur ett riskperspektiv och att nanoteknikrelaterade risker även hade uppmärksammats inom EU. Mot denna bakgrund gjorde näringsutskottet bedömningen att det inte behövdes någon riskinriktad nanostrategi i enlighet med den då aktuella motionen. har vidare i ett senare betänkande (2008/09:NU16) framhållit att när det gäller säkerhetsfrågor för nanoteknik pågår det enligt mycket inom EU. Det finns t.ex. en övergripande etisk grupp som arbetar mer generellt men som även tar upp frågor som rör nanoteknik. Kommissionen driver frågan även med länder utanför EU för att påverka deras säkerhetsarbete kring nanoteknikfrågor. Vad gäller lågvolymämnen har utskottet från inhämtat att regeringen inför revideringen av Reach kommer att arbeta för att kraven på vilken kunskap som ska tas fram för dessa ämnen skärps. Vidare kommer regeringen att arbeta för att information om innehåll av särskilt farliga ämnen i en vara ska vidareförmedlas i distributionskedjan med stöd av olika typer av lagstiftning, bl.a. produktsäkerhetsdirektivet. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna 2009/10:MJ15 (MP) yrkande 6, 2009/10:MJ14 (V) yrkande 5 i berörd del och MJ273 (KD) yrkande 1 i berörd del lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om ett förbud mot deka-BDE konstaterar utskottet att miljöminister svarade följande på en skriftlig fråga om svensk kemikaliepolitik och deka-BDE (fr. 2007/08:1243). har frågat mig på vilka omständigheter och fakta jag och regeringen baserar ställningstagandet att åter tillåta det förbjudna miljögiftet deka-BDE i möbelklädsel och textilier. Från kommer fyra femtedelar av användningen av deka-BDE att vara förbjuden inom hela EU. Detta eftersom ogiltigförklarade ett beslut av kommissionen att undanta deka-BDE från förbudet i det så kallade RoHS-direktivet om begränsning av farliga ämnen i elektriska produkter. Regeringen var en aktiv part i förhandlingarna i domstolen och menade att kommissionen hade överskridit sina befogenheter och åsidosatt motiveringsskyldigheten. ogiltigförklarade kommissionens beslut och gick därmed på samma linje som den . Regeringen avser att verka för att förbjuda den återstående användningen av deka-BDE i hela EU. Ett förbud på får ur miljö- och hälsoperspektiv betydligt större effekt än ett nationellt förbud och bidrar till den fria rörligheten för varor och tjänster på EU:s inre marknad. Det svenska förbudet mot deka-BDE har ifrågasatts av bland annat kommissionen, som inledde ett överträdelseförfarande mot . Regeringen gjorde bedömningen att risken för att vi fälls i är allt för stor. En fällande dom skulle innebära att det svenska förbudet upphävs och att vi skulle få svårare att agera i EU för att uppnå ett heltäckande förbud mot deka-BDE. Avgörande för om förbudet skulle hålla vid en rättslig prövning är det vetenskapliga underlaget om ämnets farlighet. Deka-BDE har riskbedömts inom EU. Slutsatserna i den senast uppdaterade versionen av riskbedömningen är att det behövs mer information för att fastställa riskerna med deka-BDE. Regeringen har därför gjort bedömningen att riskerna måste belysas ytterligare innan vi kan uppnå ett heltäckande förbud på . stärker därför arbetet med riskbedömningen av deka-BDE. Kemikalieinspektionen har fått i uppdrag att sammanställa den senaste forskningen om miljö- och hälsorisker med deka-BDE, vilket bland annat omfattar att följa upp och granska resultaten från den miljöövervakning och den neurotoxikologiska studie som pågår inom EU.