· GY01FiU1 · 2010-12-08 09:03:19 — Jo, man säger att ambitionen är att arbetslösheten när går till val nästa gång och regeringen suttit ska ha kommit ned till samma nivå som när man tog över regeringsmakten. Det är en ganska svag ambition för en regering som säger sig prioritera arbete!Vi ser hur man väljer att ge bidrag i stället för jobb. Socialbidragen har ökat lavinartat. Sjuka människor kastas ut i bidrag i stället för att få rehabilitering för att komma tillbaka i arbete. Vidare är det väldigt medvetet att ge kvinnor vårdnadsbidrag. Enda syftet är att de inte ska arbeta.Vi ser hur resultaten i skolan blir sämre. Vi ser hur slits isär och hur klyftorna ökar. - det är samma som skatterna har sänkts med - har antalet barn som lever i familjer som är beroende av försörjningsstöd ökat med 10 000. 10 000 fler barn är fattiga i sedan tillrädde som statsminister. Vart och ett av dessa barn har nog en berättelse de skulle kunna berätta för den borgerliga majoriteten i denna kammare.Det går dock att vända detta, och det är det vi rödgröna hade för ambition att göra och har för ambition att rösta för i kammare. Det finns ett alternativ, och det är klassisk socialdemokratisk politik: att koppla ihop tillväxten, som är förutsättningen för jobb, och välfärd. All välfärd, både den privata och den gemensamma, bygger på att vi arbetar - inte att de som känner för det arbetar, utan att vi som kan arbeta gör det. Då kan också den som är sjuk, får barn, förlorar arbetet eller passerar 65-67-årsgränsen ha en ekonomisk trygghet. Det bygger på att du och jag arbetar, och det bygger på att vi för en ekonomisk politik som ger arbete.Tillväxt och jämlikhet hör ihop. Plockar man bort det ena så faller det andra. Har man som jag som socialdemokrat ambitioner för att öka jämlikheten, för att fler barn ska slippa leva i fattigdom, för att fler barn ska kunna förverkliga sina drömmar, för att friheten ska öka för människor, för att de begränsningar som finns i klass, kön, etnicitet, bakgrund och bostadsort ska begränsas, för att fler barn ska våga, orka och kunna förverkliga sina drömmar och kanske gå ännu längre än vad de själva trodde, vad föräldrarna trodde och vad den ryggsäck som de hade med sig hemifrån tillät - då krävs det att vi har högre ambitioner. är inte färdigt.Man säger från borgerligheten: Folk vill inte betala skatt. Skatt är dåligt. Det har ett värde i sig att sänka skatter.För mig har skattenivåerna i sig inte ett värde. Värdet är om vi får ett samhälle där jobben ökar, där välfärden ökar och där fler människor får mer frihet. Det är ett politiskt värde. Man kan tänka så här: Om man vill ha bra sjukvård måste man pröjsa för det. Så enkelt är det. Om jag vill ha nya byxor är det klart att jag helst skulle vilja ha dem gratis, men jag måste pröjsa för dem. Så funkar det nämligen. Det finns i ett djupt förtroende för att betala för sjukvård. Det handlar inte om att betala själv. Det är inte att bara jag ska betala när jag råkar bli sjuk. Det handlar om vetskapen om att när min granne blir sjuk, eller när hon i skolan vars mamma har det lite tufft och just nu är arbetslös blir sjuk, eller när min mormor inte orkar leva längre och behöver palliativ vård - då ska vården vara den bästa. Det ska vara den bästa oavsett hur plånboken ser ut. Detta förtroende ökar i . I går kom med den rapport om förtroendet för välfärden han gör . Den visade att förtroendet för offentligt finansierad - skattefinansierad - välfärd har ökat . På frågan: Kan du tänka dig att betala mer skatt om den går till sjukvård? svarar av svenskarna ja. Det är en ökning . Svenskarna vill ha bra, skattefinansierad sjukvård, och då är man beredd att pröjsa för det. Det är det skattepolitiken handlar om. Den handlar inte om nivåer, tariffer eller tabeller, utan den handlar om huruvida vi är beredda att pröjsa. Vad vill vi ha? Vill man ha sämre vård, vårdgallerior och gräddfiler har vi en regering som möjliggör det, tyvärr. De flesta svenskar vill dock ha en bättre vård och är beredda att betala mer för det.Jag vill ha en skattepolitik som driver tillväxt, för jobb är förutsättningen för all välfärd. Jag vill ha ett neutralt skattesystem som inte snedvrider konkurrens och som inte säger att det tjänsteföretag som går hem till mig och lagar mat får lägre skatt än det tjänsteföretag som lagar maten på en snabbmatskedja dit jag går och handlar. Jag vill ha ett skattesystem som är neutralt inte bara mot företagare utan också mot mina val. Miljöskadlighet, tobak och alkohol ska vi beskatta hårdare, men jag vill inte att och hans kompisar bestämmer om jag ska klippa gräset eller om jag ska klippa häcken. Detta val vill jag göra själv. Det är inte skattepolitikens uppgift att bestämma var konsumtionen ska göras. Den friheten tycker jag att svenska folket ska ha själva. Det ska vara ett enkelt skattesystem, och det ska vara begripligt. Det ska motverka fusk, och det ska vara fördelningspolitiskt bra. Är det enkelt, begripligt och neutralt samt driver tillväxt finns också ett stort förtroende för skattepolitiken. Då kan man ha högre ambitioner vad gäller jämlikhet och välfärd, för då håller det ihop. Vänner och ovänner! Jag yrkar med detta bifall till reservationerna 1 och 3. Det gör jag för att jag vill ha fler jobb, ökad frihet och jämlikhet. Så kan vi bygga starkare. (Applåder)I detta anförande instämde (S). Jag tänkte backa lite till det förra valet, 2006. Då hade vi en borgerlig allians som kampanjade frenetiskt mot höjda miljöskatter. Vissa gick till och med så långt att de kampanjade för sänkta miljöskatter. Sedan kom inte bara valet utan också IPCC, och , och plötsligt insåg regeringen att man behövde ha en klimatpolitik. Det tog lite tid, men hade man tänkt klart och kommit fram till att det absolut mest effektiva var koldioxidskatten. Den var både träffsäker och kostnadseffektiv, så det var den man skulle använda. Var det så att den fick oönskade fördelningseffekter så fick man hantera dem separat hellre än att låta bli att använda det mest träffsäkra verktyget. Sedan blev det dock valrörelse, och plötsligt var vi tillbaka i en situation där vi hade borgerliga partier som kampanjade frenetiskt mot höjda koldioxidskatter - den skatt man just hade utnämnt till den mest effektiva. Tillåt mig att sucka lite. har vi dock haft valet, och det är kvar till nästa. Kanske är det läge att slänga in en koldioxidskattehöjning , precis som man gjorde efter förra valet då man slängde in en impopulär urholkning av våra trygghetssystem och hoppades att folk skulle hinna glömma det - en taktik som faktiskt funkade oförtjänt bra. Kanske är det för koldioxidskatten . Det kanske inte är så populärt alla gånger, men alla ansvarskännande politiker vet att vi inte klarar klimatet utan den. Varför inte sätta i gång nu?Vi rödgröna hymlar inte med att vi kommer att behöva höja koldioxidskatten framöver. Då vet företag och hushåll redan nu att de ska planera för att det inte kommer att bli billigare med bensin och koldioxidutsläpp framöver. Det kommer det visserligen inte att bli ändå, för oljan kommer knappast att bli billigare. Här ger vi dock tydliga signaler om vad som är på väg, så att man vet och kan planera utifrån det. Då vet man att det lönar sig att satsa på de klimatsmarta alternativen, och företagen vet att det lönar sig för dem att satsa på klimatsmarta lösningar. De kan nämligen tjäna pengar på detta. Då kan vi sätta i gång med kreativitet ute i näringslivet så att vi tillsammans kan få ett bättre klimat. Gör man däremot som regeringen gjorde förra gången - först kampanjar man frenetiskt mot koldioxidskatten, och sedan drämmer man till med en höjning - står många där med sin bensinslukande bil i tron att bensinpriset ska ligga stilla. Man känner sig lite lurad.Vi rödgröna hymlar inte heller med att vi tror att vi behöver höja alkohol- och tobaksskatterna framöver. Precis som på miljöområdet är alkohol- och tobaksskatterna effektiva styrmedel för att minska konsumtionen och därmed skadeverkningarna, skadeverkningar som inte bara drabbar den som själv valt att konsumera de här produkterna utan också personer i närheten som inte själva valt det. Genom att dessa skatter inte är indexerade har betydelsen successivt urholkats i takt med pris- och inkomstutvecklingen. Eftersom såväl resandeinförsel som smuggling har minskat under en rad år är det inte heller en anledning till att undvika en restriktiv och solidarisk alkoholpolitik där vi vet att priset är en mycket viktig faktor vid sidan av tillgängligheten.Vi rödgröna hymlar överlag inte med att vi ser behov av vissa skattehöjningar framöver. Under förra mandatperioden sänkte regeringen skatterna med . Jag tror säkert att det har gett ett välkommet tillskott i mångas plånbok, händelsevis mest i de plånböcker som redan var tjockast. Men det går inte att dra undan 100 miljarder från välfärden utan att det sätter sina spår. Det här innebär förstås utmaningar för oss som ser behov av satsningar på välfärden framöver, på trygghetssystemen och på en klimatomställning som rustar starkt för framtiden. Vi har också en utmaning i att ta oss tillbaka till överskott efter den lågkonjunktur och den finanskris som drabbat oss. Netto föreslår vi skattehöjningar på , en rätt blygsam summa jämfört med de skattesänkningar som genomförts, men det ger oss ändå bättre förutsättningar för ett mer hållbart och solidariskt samhälle. Visst kan man kritisera utformningen av enskilda skatteförslag, men sammantaget är de ändå ett uttryck för en ambition inte bara att använda skatter som effektiva styrmedel utan också att minska de klyftor som skapar en rad sociala problem. Vi försöker utforma våra skatter så att de i första hand ska bäras av dem som redan har det bra ställt ekonomiskt, medan människor med låga och normala inkomster inte ska behöva känna av några större skattehöjningar. Genom att använda skatter som ett fördelningspolitiskt medel kan vi skapa ett bättre och jämlikare samhälle.Men skattepolitik handlar tack och lov inte bara om skattehöjningar. Om det ekonomiska läget tillåter ser vi gärna även skattesänkningar framöver. Framför allt tänker jag på skattesänkningar för företagare, för att skapa ett bättre företagarklimat där fler människor vill och vågar starta och driva företag. Särskilt inom den arbetsintensiva tjänstesektorn finns det en stor potential som delvis hålls tillbaka av skattenivåerna på arbete. Genom sänkt moms i den sektorn skulle vi bidra till att mer av den potentialen kan förverkligas. Även i andra branscher skulle ett riskkapitalavdrag vara ett välkommet tillskott för företagare i startgroparna. Vi rödgröna vann inte valet. Men vi står fast vid vår dröm om ett mer hållbart och mer solidariskt samhälle. Kanske kommer vi att ompröva delar av vägarna dit framöver, men målet består.Jag vill yrka bifall till reservation nr 1. Jag skulle vilja inleda med att redogöra för några av principiella ståndpunkter i fråga om skattepolitiken. Skatteinkomsterna är statens viktigaste inkomstkälla och därmed en naturlig del av politiken, dels eftersom skatten tas in från medborgarna, dels eftersom det är politikens uppgift att fördela samhällets gemensamma resurser.Sverigedemokraterna är ett pragmatiskt parti. Vi är av uppfattningen att det är viktigt med ett lyhört och flexibelt förhållningssätt. Varje tid och varje situation har sina unika utmaningar och sina unika möjligheter, och vi låser oss inte vid en viss hållning, till exempel att skattetrycket måste vara högre eller lägre än en viss andel av bruttonationalprodukten.Det finns ett behov av en rättvis skattepolitik, där skatten i någon mån måste tas ut efter bärkraft. Och i strävan efter rättvisa ligger att skattepolitiken måste uppfattas som rättvis bland medborgarna. Det är nödvändigt för att upprätthålla medborgarnas vilja att bidra till det allmänna.Den progressiva beskattningen får inte ta bort incitamenten att anstränga sig, vare sig det gäller studier på högre nivå eller strävan efter en karriär i arbetslivet. En alltför långtgående progressiv beskattningspolitik motverkar en god ekonomisk utveckling och påverkar därmed även välfärden negativt.Sverigedemokraterna är ett välfärdsparti. Skatteuttaget ska anpassas efter ambitionen att upprätthålla en god nivå på offentlig service.Fru talman! Av motion om budget framgår att vi är för en skattepolitik för fler arbeten och för minskade orättvisor. Den borgerliga regeringen har vid makten valt en förhållandevis dyr och ineffektiv väg för att gynna arbete i sin satsning att sänka arbetsgivaravgiften med ett tiotal miljarder kronor, som fick en ytterst marginell effekt på kostnaden för varje anställd.Vi sverigedemokrater ser att samma resurser kan göra mer nytta på annat sätt. Vi ser att det är i små och medelstora företag som tillåts växa som de nya arbetstillfällena skapas. drar sig många egenföretagare och entreprenörer för att nyanställa på grund av att marginalkostnaden är för hög. föreslår därför att den generella arbetsgivaravgiften återställs till nivå och att utrymmet används till en riktad småföretagarsatsning, där vi sänker arbetsgivaravgiften för de första tio anställda. Denna satsning kommer främst de små och medelstora företagen till del, det vill säga de företag som kan skapa de nya jobben om de bara tillåts växa.Beträffande jobbskatteavdraget, såsom det ser ut , har vi sverigedemokrater en viss förståelse för dess tillkomst. Det kan betraktas som en extraordinär åtgärd i syfte att komma till rätta med ett förhoppningsvis tillfälligt problem genom att det blir mer lönsamt att arbeta. Vi menade dock från början att skillnaden i beskattning mellan arbetande och pensionärer bör jämnas ut. är det dags.Sverigedemokraterna föreslår en kraftig skattesänkning för landets pensionärer i syfte att jämna ut skillnaden i beskattning och förbättra ekonomin och livsvillkoren för den äldre delen av befolkningen. Pension är uppskjuten lön och ska beskattas som lön. Dagens skillnad i beskattning är orättvis eftersom olika löner beskattas olika.Vi ser ett behov av att ge ungdomar hjälp på traven in i arbetslivet. Till skillnad från regeringen, som genom instegsjobben subventionerar invandrares löner på svenska skattebetalares bekostnad, vill avskaffa arbetsgivaravgifterna för unga lärlingar, vilket ger ett utrymme för 50 000 lärlingsjobb. Det är något som kommer alla unga till del, inte bara invandrare, och därmed behandlas alla lika oavsett etniskt ursprung. Därmed uppnås också rättvisa, till skillnad från med regeringens politik som är orättvis. Att regeringen ser sig tvungen att sponsra mångkulturen ännu mer än tidigare är ett mycket tydligt tecken på att mångkulturalismen misslyckats, precis som regeringsföreträdare i flera andra europeiska länder redan har insett. Dess värre ligger efter på det området. tror inte på anpassande av verkligheten efter utopier. Om arbetsgivare i inte efterfrågar invandrad arbetskraft anpassar man politiken därefter, lämpligen genom att minska invandringen, inte genom att öppna upp för ännu större invandring och därefter subventionera invandrarnas arbete med skattemedel. En bortgången svensk politiker talade om som ett hem där idealet var avsaknaden av såväl kelgrisar som styvbarn. Den nuvarande borgerliga regeringen visar med sina instegsjobb att det är den invandrade arbetskraften som är dess nya kelgrisar, och man har gjort den svenska arbetskraften till sina styvbarn. Ingen kan betrakta skillnaden i beskattning mellan olika etniska grupper som annat än orättvis.Fru talman! Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att skattelättnader för små och medelstora företag, lika beskattning för arbete och pension och att genom skattelättnader skapa utrymme för lärlingsjobb som kan komma alla till del är de viktigaste punkterna i skattepolitik. Det är en skattepolitik för arbete och för ökad rättvisa.Med detta vill jag yrka bifall till reservationer 2 och 4.I detta anförande instämde Per Ramhorn (SD). ekonomiska politik innehåller en del märkligheter, till exempel att det är höjden av orättvisa att ha nedsatta arbetsgivaravgifter på grund av etnicitet men däremot höjden av rättvisa att ha det på grund av ålder. Men det är många människor före mig som har försökt diskutera de frågorna, så jag har tänkt diskutera en annan sak som ni inte har behövt stå till svars för så mycket, nämligen er syn på koldioxidskatten.I er budget skriver ni att ni vill ha en symbolisk sänkning av koldioxidskatten på specifikt bensin. Hur stor och när framgår inte riktigt. Och av tabellerna framgår det inte hur mycket pengar ni tänker att ni ska gå miste om på grund av skattesänkningen, som normalt brukar innebära mindre skatteinkomster för staten.Min första fråga är: Är den symboliska sänkningen så liten att den inte ens syns, eller hur stor är den?Den andra frågan rör motiveringen, för ni skriver att i praktiken blir det ingen större effekt av att använda koldioxidskatten i just vägsektorn, på bensin och diesel. Det är något som går emot all annan etablerad ekonomisk forskning som visar att det blir en effekt av höjda koldioxidskatter. En del effekter kommer med en gång, andra tar lite i takt med att människor byter bilar, att företagen utvecklar nya produkter och så vidare, men att den har effekt är ganska obestridligt. Så jag skulle vilja fråga: Vad är det för ny revolutionerande forskning som ni baserar era slutsatser på där? Jag vet inte om enbart har läst tabellerna, för i den löpande texten framgår det i alla fall att skattesänkningen på bensin skulle ge minskade intäkter på motsvarande , och det räknar jag med skulle vara från och med nästa år.Varför vi vill genomföra den? Vi har till exempel som ett led i vår strävan att hela ska leva en del förslag till åtgärder. Ett av dem i budgeten var just den marginella skattesänkningen på bensin. Vi vill också att skatten ska frysas därefter.Anledningen är också att man inte kan beskatta någonting hur högt som helst om det är något som inte kan bytas ut mot någonting annat. Det måste ju finnas ett alternativ för människor att välja i stället, och än så länge finns inte alternativen i tillräckligt stor utsträckning. Det är av den anledningen helt enkelt. Om en budget ska gå ihop måste den någonstans gå ihop i tabellerna. Ni skriver saker i löpande text, men sedan står det ändå i tabellen att ni inte räknar med någon enda minskning av intäkterna från koldioxidskatten. Då är det någonting som inte stämmer.Jag fick inte riktigt svar på vad det är för forskning som ni hävdar ligger bakom att höjd koldioxidskatt inte ger någon effekt. Jag skulle kunna köpa om ni sade att ni inte bryr er om klimatet. Jag skulle givetvis inte hålla med er där heller, men det skulle i alla fall vara ärligare än att säga att det inte ger någon effekt därför att det inte finns något alternativ. Det är helt enkelt inte sant.Seriösa ekonomer pratar om en priselasticitet på på bensin, sett på lite sikt. Det innebär att om du höjer priset minskar konsumtionen med 0,8 procent.Sedan ser det lite olika ut för människor i olika delar av landet. Därför kan det behövas kompletterande åtgärder. Man kan behöva bygga ut kollektivtrafik där det finns möjligheter att göra det, bygga ut järnväg och ge stöd till biogasproduktion. Det kan också finnas behov av andra kompenserande åtgärder. Men att säga att det inte har någon effekt är inte sant. Det är bättre att i så fall se över hur man kan stödja människor så att vi alla, oavsett förutsättningar, kan bidra till att minska vår klimatpåverkan i stället för att bara sitta här och vara populistiska. Jag sade inte att det inte ger någon effekt. Jag sade att det inte finns alternativ i tillräckligt stor utsträckning.Vad gäller beräkningarna finns sänkningen med i våra beräkningar. Den finns med i någon av de poster som uppenbarligen inte haft möjlighet att titta fullständigt och noga på.Självklart går vår politik ihop siffermässigt. Vi har faktiskt genomfört vår skuggbudget i precis samma typ av excelblad som jag antar att har använt, och där finns de exakta beräkningarna. Det borgerliga budgetförslaget innehåller beräknade skatteintäkter på ca . Det rödgröna alternativet slutar på netto ca mer, det vill säga en skillnad på ganska exakt , alltså en relativt blygsam skillnad. Men det hindrade inte borgerliga politiker att under valrörelsen beskriva det rödgröna alternativet som en skattechock. Jag beklagar, fru talman, att den viktiga debatten om våra skatter, vad de används till, hur de är utformade och, kanske allra viktigast, omfattningen på våra skatter för att vi ska nå det samhällsmål som vi strävar efter vulgariseras med sådana påståenden.Låt mig börja med några ord om den senare frågan, det vill säga vilken skattekvot eller andel skatter av bruttonationalprodukten som krävs för att vi ska klara ett långsiktigt hållbart samhälle, och då menar jag socialt, ekonomiskt och ekologiskt. Enligt den borgerliga budgeten kommer skattekvoten att ligga på för hela planperioden , vilket kan jämföras med situationen då den låg på , på och ännu högre.Det rödgröna alternativet är alltså 16 miljarder högre, vilket motsvarar av bruttonationalprodukten, och skulle ge en skattekvot på . Det är alltså återigen endast marginellt högre än det borgerliga förslaget. Talet om skattechock blir med denna jämförelse än mer ovidkommande och vilseledande.Fru talman! Samhällets skatteinkomster används till övervägande del för välfärdstjänster i skola, äldreomsorg och sjukvård men även för de sociala transfereringssystemen som sjuk- och föräldraförsäkring, barnbidrag och arbetslöshetsförsäkring. Beskattning, inklusive socialavgifter, är ett effektivt sätt att finansiera dessa utgifter, och den ska ske efter principen skatt efter bärkraft.Den borgerliga regeringens försämringar av sjukförsäkring och a-kassa måste återställas och försäkringar dessutom förbättras, så att inkomstbortfallsprincipen kan omfatta flertalet av lönearbetarna.I vårt gemensamma rödgröna budgetalternativ har vi också finansierat väsentliga förbättringar inom dessa områden. Men frågan är om en skattekvot på är tillräcklig för att på finansiera en välfärd av världsklass och goda trygghetssystem. Det är naturligtvis vanskligt att uttala sig om hur stora behoven är av skatteintäkter . Men med tanke på det jämförelsetal jag nämnde tidigare, ökande krav från medborgarna på kvalitet i skola, omsorg och sjukvård men även insikten att klimatutmaningen gör att vi måste vara proaktiva och investera i utbyggd infrastruktur av olika slag tror jag att vi bör räkna med behov av en högre skattekvot i framtiden.Ann-Marie , Arbetarrörelsens tankesmedja, kom i en rapport fram till att en skattekvot på kan vara nödvändig och tillräcklig . I sitt resonemang har även räknat med en produktivitetsförbättring med en halv procent inom välfärdssektorn.Fru talman! beräkning är naturligtvis inget facit, men jag ställer mig bakom bedömningen att samhällsbehoven kräver resurstillskott som vi bäst tillgodoser genom en något, successivt ökad skattekvot.Dock föreligger på kort sikt inom ramen för sunda offentliga finanser, till exempel uttryckt som , också möjligheten att finansiera de nödvändiga investeringarna för klimatomställning genom ett minskat finansiellt sparande.Nettoskillnaden mellan det rödgröna budgetalternativet och regeringens budgetproposition vad gäller skatterna är som sagt endast 16 miljarder. Den enskilt klart största skillnaden gäller inte en skattehöjning utan att vi rödgröna avvisar den nedsättning av socialavgifterna för unga som regeringen infört, vilket kostar skattebetalarna nästan . Berättigad kritik mot denna kostsamma åtgärd har bland annat framförts av regeringens finanspolitiska råd. Sänkningen beräknas kosta ca per nytt jobb för dessa ungdomar. Det kan jämföras med påpekande att en plats i en arbetsmarknadsutbildning kostar ca per person. Det vore alltså en mycket mer kostnadseffektiv satsning för att ge de ungdomar som riskerar att ställas utanför arbetsmarknaden en reell möjlighet att komma in på arbetsmarknaden.Fru talman! Skatt ska betalas efter bärkraft.