bet · GY01TU1 · 2010-12-14 00:00:00 — IT ska underlätta vardagen för människor och företag och bidra till bättre livskvalitet.Informationsteknik följer oss under vår resa genom livet. Hela resan måste fungera, brukar vi säga på transportområdet, men det måste gälla även IT-området.Resan börjar redan i tidig skolålder. Vi ser att det behövs IT-kunskaper i skolan. Det behövs lärare som både vill och kan använda IT som verktyg i lärandet. Och IT-kunskaper behövs i elevernas framtida arbetsliv.IT är en viktig faktor som skapar jobb, främjar innovationer samt bidrar till ekonomisk tillväxt och ökad internationell konkurrenskraft. Här är politikens roll att skapa spelregler och förutsättningar för att marknader fungerar. Vi bör även främja e-handel och riva hinder för en gemensam digital inre marknad inom EU.Vi fortsätter att sträva efter ökad digital delaktighet. Det finns mycket stora potentialer när det gäller minskad miljöpåverkan tack vare IT. De offentliga e-tjänsterna bör utformas utifrån människan, så att de är enkla att använda. En förutsättning är tilliten till tekniken, så att människor vågar använda olika tjänster.Senare i livet behöver var och en sjukvård, och även där kan IT hjälpa till. Här gäller det självfallet att ha patienten i centrum. Patientdatasäkerheten är en fråga på liv och död.Även spelar IT en viktig roll. Här kan elektroniska kommunikationer hjälpa till när man ska hålla kontakt med familjen och vänner och även utföra olika ärenden på webben gentemot kommunen, eller andra myndigheter.Inte minst viktig är IT på transportområdet. Där talar vi om IT:s intelligenta transportsystem. Det finns stor potential där för effektivare, säkrare och miljövänligare transporter.Fru talman! En politik för IT genom hela livet måste vara ansvarsfull, teknikneutral och långsiktig och utgå från människan. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. Först vill jag bara säga att det är lite märkligt att göra en jämförelse mellan och . har tillkommit för att skapa en arbetsmarknadsregion. ingår i arbetsmarknadsregionen . Där kan man använda sig av SL och månadskort på SL om man vill ta sig till arbetsplatsen . Express är till för en annan resandekategori. Jag tycker att jämförelsen är felaktig.Men det var inte för att säga detta som jag satte upp mig på talarlistan utan för att försöka fullfölja något av den argumentation som förde fram mycket bra tidigare.Vi har ett norr om , ett där sysselsättningen till stor del bygger på skogen och malmen. Som mycket riktigt påpekade står många företag i begrepp att öka sina produktionsvolymer. Svårigheten är att transportera produkterna till hamnen i . Många företag vill också förlänga sin förädlingscykel och även på det sättet bidra till att öka antalet arbetstillfällen.Vi har i norra , norr om , väldigt många möjligheter att öka sysselsättningen och skapa mycket ny välfärd och resurser för framtid och utveckling. Problemet är just infrastrukturen.I början satt jag på mitt arbetsrum och lyssnade till debatten, men sedan kunde jag inte låta bli utan gick för någon timme sedan hit och lyssnade på den fortsatta debatten.Ni måste vara medvetna om att den smalaste flaskhalsen i systemet är järnvägssträckan mellan och . Det finns en motion om det som i betänkandet är avstyrkt bland ett stort antal andra motioner. Där är den maximala transportkapaciteten 69 tågpassager . De utnyttjas fullt ut. Det innebär att det inte finns för att rulla ut underhållsutrustning på den banan - inte , . Det är ett problem. Men trots att 69 passager är det teoretiska maximumet lyckas man ibland klämma in 71 passager.Det handlar om en kort sträcka - det är mellan orterna - men banan är mycket gammal och kurvig och är därför . Det finns två mötesplatser på den. Det kan ta över att åka tåg på den sträckan, trots att det i den plan som finns och det projekt som är framtaget av skulle ta med den nya, raka sträckning som är tänkt.Detta är den investering som jag tror skulle vara mest lönsam. Där tänkte jag fullfölja resonemang. Han pratade bra om vad som händer när man inte kan ta godset på järnväg. Då hamnar det på långtradare, där ett ekipage kan väga över . Tyvärr räcker inte stålpendeln till, utan det blir leveranser ned till oss från på lastbil.När en sådan lastbil kör på en väg sliter den motsvarande 70 000 personbilar när den kör förbi en enda gång. Om ni i trafikutskottet ska se till att vi får våra underhållspengar att räcka och verkligen vill bidra till att sänka kostnaderna för samhället, då är det viktigaste att flytta det tunga godset till järnvägen. Då räcker vägunderhållet om. Om vi ska förvalta vårt vägkapital, som är kärnan när vi vill transportera våra varor, då ska vi flytta det tunga godset till järnvägen. Det är den smalaste flaskhalsen i . Det är den som ni först ska åtgärda. Jag hade önskat att statsrådet hade varit kvar i lokalen. Hon var nämligen inte här i går när vi diskuterade regionalpolitiken. Och hon ville inte diskutera regionalpolitik heller, förstod jag av det jag såg på tv:n förut. Det är lite synd, tycker jag. De här två betänkandena, trafikutskottets och näringsutskottets, står nämligen mycket nära varandra. Ja, närmare än så kan inte två olika politikområden komma varandra.Jag menar att ska man ha en bra regionalpolitik måste man också ha en bra trafikpolitik. Ska man lyckas med regionalpolitiken måste man satsa på kommunikationer.Jag skulle ha ställt en fråga till statsrådet om hon hade varit här. Men jag får i stället vända mig till , för han sade en sanning, en sanning som gör mig väldigt orolig. Han sade så här: Utan regional medfinansiering blir ett antal infrastrukturprojekt inte av.Det är precis det jag är rädd för. Den här planen förutsätter nämligen väldigt mycket regional medfinansiering. Jag har hört en siffra på upp till 80 miljarder för den här 11-12-årsperioden, som hela planen är för.Om man nu inte har råd att medfinansiera innebär det per automatik att ett antal projekt inte blir av. Varför blir jag orolig för det? Jo, jag vill att hela ska kunna leva, precis som i princip alla partier uttalar i betänkandet när det gäller regionalpolitiken. Men om man inte får till kommunikationerna blir inte det som gäller regionalpolitiken heller av.Jag är, som sagt, orolig för att den borgerliga trafikpolitiken gör att regionalpolitiken inte kommer att fungera. Sjunkande resultat i skolan, underbemannade demensavdelningar, liggsår och snöröjning - det är några exempel på vad dagens debatt om allmänna bidrag till kommunerna handlar om. Det handlar om summan och resultatet av den samlade politiken, om att ta ansvar och om färdriktning.Tyvärr kan man konstatera, efter att ha läst den borgerliga majoritetens betänkande, att alla dessa saker som upprör och berör människor i deras vardag och som präglar samhällsdebatten tycks ha gått spårlöst förbi. Trots att kommunsektorn enligt regeringens egna beräkningar kommer att ha ett negativt finansiellt sparande och inte ens bedöms klara kraven på god ekonomisk hushållning levereras inga stora insikter om ansvar eller någon ny tydlig färdriktning för framtiden.Man nöjer sig med att konstatera att den kommunala sektorn har stor betydelse för såväl välfärden som sysselsättningen samt att den kommunala sektorns ekonomiska utveckling är beroende av hur väl ekonomin generellt utvecklas, vilket givetvis är sant. Men man borde dessutom ha lagt till hur och på vilket sätt den ekonomiska politiken utformas.Tittar man lite närmare på kommunernas ekonomi och därmed också på deras förutsättningar att bedriva en bra skola, vård och omsorg kan man nämligen lätt identifiera ett antal orosmoment som är direkt kopplade till och en konsekvens av den borgerliga regeringens politik.Delvis handlar det om grundläggande förutsättningar, att faktiskt få besked i rimlig tid om vilka pengar man har att spendera. Att göra som den här regeringen, ge tillfälliga bidrag med kort framförhållning, är inte seriöst. Det resulterar i att pengarna inte kan användas, åtminstone inte till det som var behovet och, gissar jag, tanken.Det förhållandevis stora överskottet på 21 miljarder, som kommunsektorn enligt prognosen kommer att få , trots dålig konjunktur och stora behov, förklaras av SKL i huvudsak med att pengarna aviserades sent och var av tillfällig karaktär.Delvis handlar det om politiken och prioriteringarna i stort. Förra mandatperioden präglades av stora skattesänkningar som finansierades med neddragningar i trygghetssystemen. Med budskapet att man skulle bekämpa utanförskapet infördes stelbenta tidsgränser, sänkta ersättningsnivåer och utförsäkringar från a-kassan och sjukförsäkringen. Det är något som resulterat i att människor nu slussas från trygghetsförsäkringar till kommunernas försörjningsstöd, vilket är detsamma som socialbidrag.Socialstyrelsens statistik visar att kommunernas utbetalningar av ekonomiskt bistånd, inklusive introduktionsersättning, fortsätter att öka, trots att konjunkturen i övrigt har stabiliserats.Hur någon blir mindre sjuk, mindre arbetslös eller, för den delen, mindre i utanförskap för att ersättningsdagarna tar slut eller hur en bidragslinje kan vara en arbetslinje bara för att man väljer att kalla den så är oklart. Men summan av politiken är att kommunerna får betala notan.Till det ska läggas den misslyckade arbetsmarknadspolitiken, där aktiva åtgärder byttes mot passivitet. Genom att välja att inte investera i utbildning och omställning har man skapat ett läge där arbetskraftsbristen nu växer snabbare än vad arbetslösheten sjunker. Ett flertal tillväxtbranscher rapporterar svårigheter att rekrytera personal med rätt kompetens som arbetslösheten biter sig fast på farligt höga nivåer.Vice riksbankschefen har varnat för att obalanserna på arbetsmarknaden kan leda till ytterligare ränteökningar, något som kostar, inte bara för landets villaägare, utan också för kommuner och landsting.Fru talman! har likt vår omvärld gått igenom en internationell lågkonjunktur. En kraftig nedgång återspeglar sig nu i en lika kraftig uppgång. Vi har klarat krisen bra jämfört med de flesta andra länder, mycket tack vare de erfarenheter och lärdomar vi drog av 90-talskrisen. Kvar står dock fortfarande kommuners och landstings sårbarhet vid konjunkturnedgångar. Människor blir inte mindre sjuka och de dementa behöver inte mindre tillsyn och våra barn behöver inte mindre hjälp och stöd i skolan bara för att de ekonomiska förutsättningarna försämras.Vill vi ha en bra och jämn kvalitet i skolan, vården och omsorgen måste statsbidragen värdesäkras och kombineras med en aktiv och ansvarstagande politik för omställning. Varje konjunkturnedgång betyder att jobb och arbetstillfällen försvinner. Och vi vet att de nya jobb som växer fram i uppgången inte är desamma som de som försvann.Just förmågan till omställning har varit och den svenska modellens . Men det sker inte av sig självt. Det kräver investeringar i forskning och i produktutveckling, i infrastruktur och i utbildning. Det gäller att identifiera var uppgången kommer och vilken kompetens som kommer att behövas, och det måste finnas fungerande trygghetssystem som gör att människor vill och vågar ta klivet från det gamla till det nya.Fru talman! Det är dessa insikter och erfarenheter som ligger till grund för våra förslag. Vi vill ha en annan färdriktning, för vi vet att kan bättre. Vi vill ha en politik som skapar långsiktigt hållbara förutsättningar för vår gemensamma välfärd, men vi har också klart högre ambitioner.Vi anser att kvaliteten i skolan, vården och omsorgen behöver förbättras, att det behövs fler lärare i skolan, inte 3 000 färre, att det behövs mer personal och bättre bemanning inom vården, inte sämre, och att utvecklingen nu går åt fel håll.I den senaste , som är en internationell jämförelse av elevers kunskaper, kan man konstatera att svenska elevers resultat sjunker i såväl matematik och naturvetenskap som läsförståelse. Vi går också från en topposition när det gäller att ha en likvärdig skola till att vara ett medelmåttigt land. Elevers socioekonomiska bakgrund har numera större genomslag i än i OECD-genomsnittet. Skillnaden mellan infödda elever och elever med utländsk bakgrund är bland de högsta i hela OECD.Demensavdelningar som lämnas obemannade , liggsår och personal som mår dåligt av att inte räcka till har blivit vardag för alltför många inom vård och omsorg.Snöar det för mycket måste kanske gatubelysningen släckas när budgeten inte räcker till.Trots detta avvisade den borgerliga majoriteten i sambandet med att ramarna antogs vårt budgetförslag som innebar 6,6 miljarder mer än den borgerliga regeringens förslag till kommuner och landsting, pengar som var tänkta att användas bland annat till mindre barngrupper i förskolan, fler lärare i , ökad personaltäthet i äldreomsorgen, kortare kötider i sjukvården, kompetensutveckling, fortbildning med mera.Fru talman! Med anledning av det rambeslut som redan är taget, som ju innebär att de ambitioner och de satsningar vi hade önskat för nu inte är möjliga, har vi socialdemokrater tillsammans med och valt att i detta betänkande redovisa våra synpunkter i ett särskilt yttrande.