bet · GY01MJU5 · 2010-11-22 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottet, som ansluter sig till trafikutskottets och skatteutskottets bedömningar, avstyrker med det anförda motionerna MJ1 (S) yrkande 5, 2009/10:MJ14 (V) yrkande 6 i berörd del, MJ439 (S) i berörd del, MJ337 (KD) och MJ421 (KD) yrkandena 46. När det gäller fartygs avfallshantering noterar utskottet att tillsammans med övriga Östersjöstater har ansökt hos IMO om skärpta regler för kryssningsfartygs och passagerarfärjors utsläpp av toalettavfall i som en del i Helcoms aktionsplan. Målet är att helt förbjuda utsläppen. Enligt förslaget tillåts dessa fartyg som alternativ ha en reningsanläggning ombord som även renar utsläppen av kväve- och fosforföreningar. Vidare noterar utskottet att en ansökan har godkänts av Helcom, skickats in till och behandlats där . Majoriteten av IMO:s medlemsstater var positiva till förslaget, men flera hade farhågor om bl.a. mottagningsanordningarnas kapacitet och tillgången till adekvata reningssystem. Det finns brister i hur och rådets direktiv /59/EG av om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (mottagningsdirektivet) är genomfört i olika medlemsländer. I likhet med regeringen anser utskottet att det är angeläget att se över EU:s direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester, särskilt mot bakgrund av de brister som finns med det s.k. no-special-fee-systemet. Merparten av de svenska hamnarna har infört ett system för omhändertagande av fartygsavfall enligt no-special-fee-systemet. Så som framhålls i skrivelsen bör fortsätta arbeta för att få till stånd en enhetlig hantering inom EU, i synnerhet i , och det är bl.a. angeläget att EU-direktivet revideras. Det är vidare angeläget att se till att hamnarna har förmåga att ta emot avfall från alla fartyg som vill lämna avfall i land. Utskottet välkomnar därför regeringens avsikt att ge i uppdrag att tillsammans med övriga berörda aktörer se över dessa möjligheter, både nationellt och internationellt, i syfte att komma till rätta med de problem som finns på området. Som framhålls i skrivelsen bör en enhetlig tillämpning av reglerna inom eftersträvas. Utskottet delar regeringens uppfattning att ett förbud mot utsläpp av toalettavfall från fritidsbåtar bör införas. Så som framhålls i skrivelsen bör även fortsatt arbeta aktivt för ett totalförbud mot utsläpp av toalettavfall från samtliga fartyg i . Utskottet erinrar om att genom Helsingforskonventionen har förbundit sig att införa ett förbud mot utsläpp av toalettavfall från fritidsbåtar. Helcomländerna har enats om att allt avfall som inte får släppas ut till sjöss ska lämnas i land och att medlemsstaterna ska se till att mottagningsanordningar finns. Utskottet noterar även att vid en avvägning mellan miljövinster och kostnader för anläggandet av mottagningsstationer är det enligt Transportstyrelsen mer kostnadseffektivt att införa ett utsläppsförbud och medföljande krav på hamnar i de känsligare områdena än att bygga ut ett nationellt heltäckande mottagningsnätverk för toalettavfall från fritidsbåtar. Så som framhålls i skrivelsen är det viktigt att det finns mottagningsanläggningar på plats i tillräcklig omfattning för att genomföra ett förbud. Utskottet ser därför positivt på att regeringen har infört möjligheten för kommuner och ideella organisationer att söka bidrag via det statliga bidraget till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA) för utbyggnaden av mottagningsanläggningar för att påskynda detta. Utskottet noterar att beviljades medel till ett 20-tal projekt för olika typer av mottagningsanläggningar inom ramen för LOVA och ett större antal har redan beviljats medel . Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att motionerna MJ1 (S) yrkande 6 och MJ439 (S) i berörd del lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller sänkt skatt på alkylatbensin som finansieras genom en skatt på fritidsbåtar erinrar utskottet om att skatteutskottet i sitt yttrande 2008/09:SkU1y konstaterat att båtskatt förutsätter båtregister och att samma utskott tidigare konstaterat (bet. 2007/08:SkU21 s. 29) att frågorna om båtregister och båtskatt inte är aktuella. Beträffande skatten på alkylatbensin vidhöll skatteutskottet sin tidigare inställning att skatten på alkylatbensin, som redan beskattas lägre än annan bensin, inte ska sänkas ytterligare (bet. 2007/08:SkU17 s. 15). avstyrkte med det anförda samtliga i avsnittet aktuella motionsyrkanden. Miljö- och jordbruksutskottet, som ansluter sig till skatteutskottets bedömningar, avstyrker med det anförda motion 2009/10:MJ14 (V) yrkande 6 i berörd del. När det gäller skrotningspremie för tvåtaktsmotorer har avslagit motionsyrkanden om att inom ramen för havsmiljöanslaget avsätta medel för en skrotningspremie för tvåtaktsmotorer så som framhölls i miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2008/09:MJU29. I samma betänkande nämndes det dock att det i miljöprogram för fritidsbåtar 2008 sägs att båtmotorstrategi hade påbörjats, vilket bl.a. innebar att ägare av motorer med dåliga miljöegenskaper skulle stimuleras att byta till nya motorer eller att övergå till lämpligare drivmedel med hjälp av främst informationsinsatser. Utskottet vill även erinra om att tvåtaktsmotorer byggda efter och fyrtaktsmotorer byggda efter ska vara CE-märkta och därmed uppfylla väl definierade krav på bl.a. bullernivå och utsläpp, vilket framgår av trafikutskottets betänkande 2009/10:TU13. Utskottet har från inhämtat att problemet med tvåtaktsmotorer är välkänt och frågan har utretts. När det gäller system med skrotningspremier för dessa motorer finns, enligt vad utskottet erfarit, betydande problem att lösa innan ett sådant system skulle kunna införas, t.ex. hur man når miljö- och kostnadseffektivitet. Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att motionerna 2009/10:MJ15 (MP) yrkande 9, 2009/10:MJ14 (V) yrkande 6 i berörd del och MJ439 (S) i berörd del lämnas utan vidare åtgärd. Åtgärder för bevarande och hållbart nyttjande av havet och dess biologiska mångfald Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om myndigheten för havs- och vattenmiljö (S), ansvar för arbetet runt (M), ansvaret för försurning (S, FP), barlastvatten (S, KD), muddring m.m. (MP), valar (MP), säl och skarv (S, M, C), ål (S, V), lax (S) och fiske (V). Jämför reservationerna 29 (S), 30 (S, MP, V), 31 (S, MP, V), 32 (S, MP, V), 33 (S, SD), 34 (S), 35 (S), 36 (MP, V), 37 (S, MP, V), 38 (MP, V), 39 (V) och 40 (S, MP, V). I skrivelsen framhålls bl.a. att forskning om ekosystemets struktur och funktion är nödvändig för förståelsen av ekologiska samband i haven både mellan arter, mellan olika geografiska områden och mellan biologiska och icke biologiska komponenter. Vidare anförs att forskningen bör bedrivas så att man så långt som möjligt kan bedöma direkta och indirekta effekter av mänsklig påverkan på ekosystemens alla delar. Regeringen bedömer att ekosystembaserad förvaltning med EU:s direktiv och ramdirektivet för vatten som grund förutsätter vetenskaplig kunskap inte bara om nuvarande utan också om tidigare förhållanden i havens ekosystem. Sådana biologiska och kemiska uppgifter bör därför sammanställas och redovisas för olika vattensystem. I skrivelsen framhålls även att det långsiktiga målet med restaureringsarbetet är att uppnå så naturliga landskap som möjligt till 2021. Den blivande myndigheten för havs- och vattenmiljö bör ges i uppdrag att i samråd med länsstyrelserna och berörda myndigheter utarbeta en övergripande nationell plan för hur restaureringsarbetet i kustområdena ska bedrivas så att arbetet med att återskapa olika arters nationella utbredning kan bedrivas med hänsyn till de enskilda huvudvattensystemens särskilda förutsättningar på ett kostnadseffektivt sätt. Enligt regeringen bör också arbetet med att bevara hotade bestånd och arter av fisk som inte nyttjas kommersiellt fortsätta, liksom arbetet med att återskapa försvunna bestånd. Möjligheten att återintroducera tidigare helt utslagna arter bör undersökas. Regeringen anser också att länsstyrelsernas arbete med att inrätta hänsynsområden i särskilt känsliga områden i kust och skärgård bör fortsätta. En fortsatt satsning på det operativa programmet för fiskerinäringen för 20072013 bidrar till att uppfylla åtaganden i aktionsplanen för . Ytterligare resurser tillförs för att höja den nationella offentliga medfinansieringen inom de av programmets områden som möjliggör stöd till åtgärder som bidrar till en förbättrad havsmiljö och ett mer miljöanpassat fiske. Regeringen framhåller vidare att datainsamling och kunskapsuppbyggnad om svenskt fritidsfiske och fritidsfiskebaserat företagande behövs och att förvaltningsplaner för kustfisk som inte regleras inom den gemensamma fiskeripolitiken behöver utarbetas. Regeringen anser också att kompensationsodlingen bör ses över och alternativa åtgärder som främst syftar till att långsiktigt bevara fiskresurser och biologisk mångfald bör övervägas. I motion MJ1 (S) yrkande 9 anförs att den nya havsmyndigheten ska ha ett särskilt ansvar för ekonomiska zon. Enligt motion MJ290 (M) yrkande 1 bör de regionala och lokala instansernas engagemang för miljö kompletteras med nationella aktörer som tillsammans kan driva och utveckla de frågor som berör miljön i , som exempel nämns Marint centrum i som är en plattform för miljöfrågor med ett särskilt fokus på . I motion MJ280 (S) yrkande 1 framhålls att ansvaret för de vattenrelaterade delarna i miljökvalitetsmålet Bara naturlig försurning i sin helhet bör flyttas över till den nya havs- och vattenmiljömyndigheten. Även i motion MJ376 (FP) efterfrågas en ambitiös strategi mot försurning, och det framhålls därför att den nya havs- och vattenmiljömyndigheten bör få ansvar för de delar som rör vatten i miljökvalitetsmålet Bara naturlig försurning och därmed också för försurnings- och kalkningsfrågan. I motion MJ1 (S) anförs även att den med tanke på problemen med tömning av barlastvatten borde ha samlat och övriga EU till en gemensam lagstiftning om spridandet av främmande arter (yrkande 7). Enligt motion MJ275 (KD) yrkande 7 bör verka för att alla hamnar i och ska ha mottagningsanordningar för barlastvatten för att skydda havet mot främmande arter. I motion 2009/10:MJ15 (MP) yrkande 11 framhålls behovet av en prövning av förslag till muddringar m.m. utifrån en bredare ekologisk kunskap. Enligt samma motion bör regeringen hävda grundläggande principer om att kommersiell fångst av hotade valarter inte får ske samt att kommersiell valfångst inte får tillåtas i valskyddsområde (yrkande 2). I MJ277 (M) anförs att regeringen bör upprätta en nationell förvaltningsplan för säl- och skarvbestånden. I motion MJ386 (M) föreslås att skyddsjakt på säl och skarv kommer till stånd. Enligt motion MJ334 (S) bör storskarven strykas från EU:s lista över hotade fågelarter. Även i motion MJ346 (S) anförs att bör verka för att allmän jakt på skarv införs inom ramen för en översyn av EU:s fågeldirektiv. Enligt motion MJ288 (C) bör allmän jakttid på skarv införas. I motion MJ345 (S) framhålls att en beståndsreglerande jakt på säl bör införas. Även i motion MJ271 (M) efterfrågas en politik som verkar i en riktning som underlättar för ett framtida balanserat bestånd av sälar i . I motion MJ379 (S) framhålls att regeringen låter utreda förutsättningarna för att så långt som möjligt ersätta kompensationsodlingen med olika former av åtgärder för att optimera naturlig reproduktion av lax och havsöring. Enligt motion 350 (S) bör staten prioritera en satsning på utsättning av ålyngel (yrkande 1) och påverka EU i riktningen att mer ålyngel måste sättas ut (yrkande 2). I motion 2009/10:MJ14 (V) yrkande 7 efterfrågas ett fiskestopp på ål. Vidare anförs i samma yrkande att bottentrålning bör förbjudas och att fiskekvoter måste vara baserade på forskarnas rekommendationer. Slutligen anförs i samma yrkande att utfiskning i fattiga länder måste stoppas Ändamålsenlig planering av havet m.m. Utskottet ser positivt på att arbetet med att skapa förutsättningar för en ändamålsenlig planering av de svenska havsområdena fortsätter och att förslag till en ny planering ska lämnas av . I likhet med regeringen anser utskottet att planeringen bör värna om och förbättra havsmiljön och vara grundad på ekosystemansatsen, liksom att bör fortsätta att stärka samarbetet om utvecklingen av havsplanering med övriga länder i och och inom EU. Centrala för detta arbete är organisationer som Helcom, Ospar och Vasab. Utskottet noterar att regeringen i propositionen En sammanhållen havspolitik skriver att en planering av havet i den ekonomiska zonen bör skapas och att en statlig myndighet bör ges ansvaret för denna planering och att det av ett kommittédirektiv (dir. 2009:64) framgår att det är regeringens avsikt att den nya myndigheten för havs- och vattenmiljöfrågor ska få detta ansvar. Utskottet ser därför positivt på att regeringen beslutade att en särskild utredare ska lämna förslag till hur en reformerad fysisk planering av merparten av det svenska territorialhavet och den svenska ekonomiska zonen kan utformas och föreslå nödvändiga författningsändringar. Syftet, enligt regeringens direktiv (dir. 2009:109), med att införa en ökad samhällelig styrning av dessa havsområden är att med ekosystemansatsen som grund bevara och restaurera de ekosystemen som havsbaserade verksamheter fortsatt ska kunna utvecklas. Uppdraget ska redovisas och frågeställningar som behöver samrådas med Utredningen om en myndighet för havs- och vattenmiljöfrågor ska behandlas med förtur. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion MJ1 (S) yrkande 9 bör lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om behovet av en nationell aktör som tillsammans med regionala och lokala instanser kan driva och utveckla frågor för miljö noterar utskottet att den blivande myndigheten för havs- och vattenmiljö avses få ansvar för den statliga havsplaneringen. Så som framhålls i skrivelsen kommer denna uppgift att ställa särskilda krav på samordning och samverkan med kommuner, länsstyrelser, regionala organ och berörda myndigheter. För en ny ändamålsenlig statlig havsplanering och en utvecklad planering av kustvattnen krävs att information och data om havsmiljön och dess nyttjande tas fram och ställs samman, särskilt anpassat som underlag för planeringen. Insatser för detta har gjorts i olika projekt, bl.a. Balance, och landskapskartor framstår som ett av flera nödvändiga underlag för en tillämpning av ekosystemansatsen. Åtgärdsplanen för för innehåller en s.k. horisontell åtgärd om havsplanering. Den syftar till att främja användningen av havsplanering i alla medlemsstater vid och utveckla en gemensam inställning till gränsöverskridande samarbete om planeringen, där Helcom och det mellanstatliga Östersjösamarbetet om regional utvecklingsplanering, Vasab (Visions and strategies around the Baltic Sea), lyfts fram. För att stödja medlemsstaternas arbete har kommissionen utlyst stöd till projekt om havsplanering i och , där Helcom har tagit initiativ när det gäller projekt för . Dessa organisationer har en betydelsefull roll när det gäller att främja och skapa samordning mellan ländernas insatser för havsplanering. Vasab påtalade vid ett ministermöte vikten av att en gemensam havsplanering utvecklas för , och en expertgrupp har bildats för ändamålet. I Helcoms aktionsplan för finns ett åtagande om att till 2010 ta fram och till 2012 tillämpa och utvärdera principer för havsplanering. Ett samarbete mellan Helcom och Vasab i dessa frågor håller på att utvecklas, vilket skulle skapa en mer enad kraft för Östersjösamarbetet. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att motion MJ290 (M) yrkande 1 bör lämnas utan vidare åtgärd. Miljökvalitetsmålet Bara naturlig försurning innebär att de försurande effekterna av nedfall och markanvändning ska underskrida gränsen för vad mark och vatten tål. Nedfallet av försurande ämnen ska heller inte öka korrosionshastigheten i tekniskt material eller kulturföremål och byggnader. Fyra delmål anger inriktning och tidsperspektiv i arbetet för att nå miljökvalitetsmålet. Delmålen gäller minskad försurning av sjöar, rinnande vatten och skogsmark samt minskning av utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider till luft. Som framgår av årets budgetproposition har utsläppsminskningen varit kraftigast från källor på land. Det har lett till att sjöfarten svarar för en allt större del av de försurande svavelföreningar som faller ned i . För utsläppen av kväveoxider är trenden att minskningen av nedfallet har avstannat och någon positiv utveckling kan inte ses. Sjöfartens utsläpp av kväveoxider ökar och beräknas överstiga de landbaserade kväveoxidutsläppen till luft. Det tar innan skärpta krav slår igenom; i praktiken måste äldre förbränningsanläggningar, bilar och fartyg ersättas med nya för att utsläppen ska gå ned. När det gäller frågan om ansvarig myndighet för olika miljömål noterar utskottet att det i utredningen om en myndighet för havs- och vattenmiljön (SOU 2010:8) framhölls att det är viktigt att insatserna för att nå miljökvalitetsmålen Hav i balans samt levande kust och skärgård, Ingen övergödning, Giftfri miljö, Ett rikt växt- och djurliv och Levande sjöar och vattendrag genomförs samlat med genomförandet av det direktivet, ramdirektivet för vatten, Helcoms aktionsplan för , åtgärder inom ramen för Ospar och relevanta delar av EU:s strategier på området. För att nå ett sådant samlat genomförande gjorde utredningen bedömningen att den nya myndigheten bör vara en miljömålsmyndighet med ansvar för de miljökvalitetsmål som huvudsakligen berör havs- och vattenmiljön. Den bör också vara ansvarig myndighet för nämnda EU-direktiv. Övriga miljökvalitetsmål med vattenanknytning, dvs. Bara naturlig försurning, Ett rikt växt- och djurliv och Myllrande våtmarker, bedömde utredningen borde ligga kvar på eftersom de i minst lika stor utsträckning rör landmiljön som havs- och vattenmiljön (se även ovan vad gäller kalkning och nytt uppdrag till på området). Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna MJ280 (S) yrkande 1 och MJ376 (FP). För att förhindra spridning av främmande arter via barlastvatten anser utskottet i likhet med regeringen att bör verka för att ytterligare stater ansluter till IMO:s barlastvattenkonvention, så att konventionen kan träda i kraft . Vidare är det angeläget att ytterligare ansträngningar görs för att utveckla och förbättra tekniken för behandling av barlastvatten. tillträdde IMO:s barlastvattenkonvention som tredje EU-land. Så som framhålls i skrivelsen är det av betydelse att barlastvattenkonventionen träder i kraft för att förhindra spridningen av främmande arter, då trafiken utmed svenska kuster angör en rad olika Östersjöhamnar. Nationella åtgärder för fartyg i internationell trafik bedöms således ha begränsad effekt, och åtgärderna bör i stället inriktas mot att ett tillräckligt stort antal stater ansluter sig till konventionen, så att den träder i kraft. Utskottet noterar att frivilliga riktlinjer om att peka ut områden utanför för byte av barlastvatten är framtagna i samarbete mellan Ospar och Helcom, vilket även återfinns som en åtgärd i Helcoms aktionsplan för . Dessa riktlinjer har trätt i kraft och avser skifte av barlastvatten för fartyg som går ut ur och genom nordöstra . Som framhålls i skrivelsen är det dock angeläget för arbetet inom ramen för Ospar och Helcom att ytterligare ansträngningar görs för att utveckla och förbättra tekniken för behandling av barlastvatten, eftersom skifte av barlastvatten inte alltid är lämpligt och i vissa fall dessutom kan innebära en säkerhetsrisk för besättning och fartyg. Vad gäller krav på att installera mottagningsanordningar för hantering av barlastvatten i hamnar noterar utskottet att regeringen i proposition 2008/09:229 Anslutning till och genomförande av barlastvattenkonventionen framhöll att inrättande av mottagningsanordningar i samtliga hamnar varken är ett realistiskt eller genomförbart alternativ och att skälen för detta var flera. Att installera mottagningsanordningar för hantering av allt barlastvatten från fartyg i internationell trafik skulle kräva mycket omfattande investeringar. Anordningarna skulle bli mycket plats- och resurskrävande. I vissa hamnar skulle särskilda kajplatser behöva anordnas. Vidare anfördes att få befintliga fartyg har kapacitet att pumpa ut barlastvatten till en mottagningsanordning i de volymer som krävs för att förhindra en försening av fartyget. Även barlastvatten som släpps ut från en mottagningsanordning måste behandlas och uppfylla konventionens krav på kvalitet. I propositionen konstateras det att finns inte några sådana behandlingssystem tillgängliga, i varje fall inte i den omfattning som krävs, men att det åtminstone finns några system för behandling av barlastvatten tillgängliga för installation på fartyg. ska samtliga fartyg (både gamla och nya) ha sådana system installerade. Utskottet konstaterar i likhet med vad regeringens framhåller i propositionen att det således är under en förhållandevis begränsad tidsperiod som mottagningsanordningar skulle komma att användas och att kostnaden för inrättande av den mängd mottagningsanordningar som skulle behövas är orimligt stor i förhållande till den relativt korta period som anordningarna behövs. Utskottet avstyrker mot bakgrund av det anförda motionerna MJ1 (S) yrkande 7 och MJ275 (KD) yrkande 7. När det gäller frågan om prövning av förslag till muddring m.m. utifrån en bredare ekologisk kunskap noterar utskottet att kustområden i hela landet har påverkats av fysiska ingrepp och övergödning. Bebyggelse, hamnanläggningar och vägar har skadat många känsliga miljöer. Byggandet av dammar, vägar, sågverk och kraftverk har successivt begränsat eller helt förhindrat naturlig vandring och därigenom skadat eller helt utrotat ett stort antal bestånd utmed hela kusten. Utskottet välkomnar därför regeringens avsikt att ge den blivande myndigheten för havs- och vattenmiljö i uppdrag att i samråd med vattenmyndigheterna utarbeta en övergripande nationell plan för hur restaureringsarbetet ska bedrivas så att arbetet med olika arters utbredning i landet kan bedrivas utifrån de särskilda förutsättningar och behov som kan finnas i de enskilda huvudvattensystemen. Länsstyrelserna bör bidra i arbetet med kunskapsunderlag, erfarenheter och regionala restaureringsplaner. Som framhålls i skrivelsen bör såväl behovet av skyddade områden som önskemål om ett hållbart nyttjande beaktas i detta arbete. Vad beträffar tillstånd för bl.a. muddring vill utskottet framhålla att vattenverksamhet regleras i 11 kap. . Enligt 9 § krävs det tillstånd för vattenverksamhet. Ansökan om tillstånd prövas av miljödomstolen. Enligt 19 § förordningen (1998:1388) om vattenverksamhet m.m. gäller i vissa fall anmälningsplikt i stället för tillståndsplikt. Det är då tillsynsmyndigheten () som beslutar om förbud, försiktighetsmått, förelägganden m.m. Vid bedömningarna ingår en miljökonsekvensbeskrivning (vid anmälningsplikt ingår en sådan beskrivning i de fall det behövs för att verksamhetens art, omfattning och påverkan på miljön och närliggande fastigheter ska kunna bedömas). I 7 kap. regleras strandskyddsområden. Strandskyddet gäller vid havet och vid insjöar och vattendrag. Skyddet syftar bl.a. till att långsiktigt bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten. Utskottet har från hämtat in följande information. Större muddringsarbeten kräver generellt tillstånd. Vid bedömningen i miljödomstolen ligger en miljökonsekvensbeskrivning till grund för bedömningen. Vilket underlag som krävs in för den bedömningen är närmast att hänföra till en tillämpningsfråga för domstolen. I betänkande 2009/10:MJU1 anförde utskottet bl.a. att de bestämmelser som presenterades i regeringens proposition Strandskyddet och utvecklingen av landsbygden (prop.