bet · GY01NU3 · 2010-12-08 00:00:00 — fick i uppdrag av regeringen att senast redogöra för hur myndigheten kan bidra i det arbete som föranleds av de nya riktlinjerna för kärnkraften. I sitt svar (dnr 00-09-5192) konstaterar myndigheten att det bl.a. kommer att behövas att myndigheten följer de reaktorprojekt som pågår i och för att kunna bedöma och förutse konkurrenskraften hos kärnkraft för elproduktion. Myndigheten behöver även utveckla sin förmåga att identifiera och bedöma direkta och indirekta stöd eller avlyft av kostnader som ligger i olika regelverk. För att möjliggöra ett väl kontrollerat generationsskifte behövs enligt myndigheten ett forskningsprogram för att identifiera och kvantifiera miljö- och hälsoeffekter av kärnkraft. presenterade även rapporten nu och (ER 2010:21) som en del i rapporteringen till regeringen. I rapporten berörs frågor som är av särskild relevans för ansvarsområde. En del av rapporten berör kostnader för kärnkraft. När det gäller målet för elcertifikatssystemet, vilket berörs i några av de här aktuella motionerna, kan erinras om att beslutade om ändringar i lagen (2003:113) om elcertifikat och godkände ett nytt mål för ökningen av förnybar el, som innebär en ökning med till 2020 jämfört med nivå (prop. 2009/10:133, bet. 2009/10:NU16). Lagändringarna innebär att systemet förlängs och att kvotpliktsnivåerna anpassas till det nya målet för produktion av förnybar energi. När det gäller målet för andelen förnybar energi i bör påminnas om det beslut som fattade (prop. 2008/09:163, bet. 2008/09:NU25) om att andelen förnybar energi 2020 ska vara av den totala energianvändningen. Målet utgår från EU-direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor där det ställs ett bindande krav på att uppnå en andel om förnybar energi 2020. Med anledning av de här aktuella motionerna där det förordas att det inrättas olika mål för produktionen av solel och solvärme i kan nämnas att i underlaget till nationella handlingsplan för förnybar energi i enlighet med direktiv /28/EG (ER 2010:08) föreslagit att regeringen skapar stabila förutsättningar för solvärme genom att anta ett installationsmål om 1 miljon kvadratmeter nyinstallation av solvärmepaneler till 2020, motsvarande . avsikt var, anfördes det i rapporten, att återkomma med ett fördjupat underlag i frågan. Vidare lämnade en analysgrupp vid i rapporten och marknadsutveckling (dnr 00-08-04795) olika förslag om solvärmestödet. Analysgruppen rekommenderar bl.a. att ett nationellt mål för solvärme fastställs. I analysgruppen ingick, förutom , även företrädare för och Svensk solenergi. infördes ett nytt statligt stöd för solceller. Stödet regleras genom förordningen (2009:689) om statligt stöd till solceller. Syftet med detta stöd är att bidra till omställningen av energisystemet och till näringslivsutveckling inom energiteknikområdet. Av förordningen framgår att stödet syftar till att den årliga elproduktionen från solceller ska öka med minst 2,5 GWh . Stöd ges för alla typer av nätanslutna solcellssystem där installationen påbörjats tidigast och slutförts . Stödnivån är maximalt av investeringskostnaden, utom för stora företag som kan få högst av kostnaderna täckta. Stödet till investeringar i solvärme, som regleras genom förordningen (2008:1247) om stöd för investeringar i solvärme, kan sökas av både enskilda personer och företag. Stödets storlek bestäms på grundval av solvärmeanläggningens värmeutbyte och motsvarar per kWh som anläggningen beräknas producera. Småhus kan få högst per lägenhet och större projekt kan få högst . beslutade att ett nationellt planeringsmål för vindkraft skulle fastställas till en årlig produktionskapacitet på (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17). Syftet med detta planeringsmål var att ge förbättrande möjligheter att synliggöra vindkraftsintresset i fysisk planering och vid tillståndsprövning. godkände en planeringsram för vindkraft motsvarande en årlig produktionskapacitet på , varav till lands och till havs (prop. 2008/09:163, bet. 2008/09:NU25). godkände regeringens förslag om ett mål om effektivare energianvändning till 2020 liksom förslaget om att de vägledande målen om energieffektivisering till 2010 och 2016 ska ligga fast (prop. 2008/09:163, bet. 2008/09:NU25). Som framgår av den då aktuella propositionen uttrycks målet till 2020 som att en minskning av energiintensiteten ska uppnås , dvs. att den tillförda energin per BNP-enhet i fasta priser ska minskas . Målet ska, anfördes det i propositionen, omfatta samtliga samhällssektorer och inkludera effektiviseringar i varje steg av energitillförseln inklusive omvandling och förädling, distribution och slutlig användning. Vidare framhölls i propositionen att målet bör ha en annan konstruktion än vad som anges i energitjänstedirektivet för att bättre motsvara målsättningarna i den svenska energipolitiken. Basåret är detsamma som i energitjänstedirektivet, dvs. 2008, vilket tydliggör att ser dessa två mål som parallellt verkande. Målet till 2016 innebär en energieffektivisering , medan målet till 2020 innebär en minskning av energiintensiteten med . De olika sätten att mäta effektiviseringen och de olika omfattningarna av målen gör dock att dessa inte är helt jämförbara. energipolitiska proposition (prop. 2008/09:163) redovisade regeringen även sin bedömning av ett femårigt program för energieffektivisering. Programmet skulle utföras dels för att genomföra energitjänstedirektivet och de mål och förpliktelser som följer av direktivet, dels för att nå målet om effektivare energianvändning till 2020. Programmet föreslogs innehålla följande huvudsakliga åtgärder: förstärkt regionalt och lokalt energi- och klimatarbete, genom bl.a. finansiering av kommuners och landstings arbete med frivilliga energieffektiviseringsavtal, förstärkta insatser för information, rådgivning, teknikupphandling och marknadsintroduktion, nätverksaktiviteter samt införande av ett stödsystem med energikartläggningscheckar, förstärkt myndighetsarbete för att främja ökad energieffektivitet. Vita certifikat, som behandlas i några av de här aktuella motionerna, är ett styrmedel som syftar till att kvotpliktiga aktörer ska vara skyldiga att ta fram lösningar för att nå mål om energieffektivisering. Priset på vita certifikat sätts på marknaden. På motsvarande sätt som för elcertifikaten när det gäller förnybar energi kan energieffektivisering därmed stimuleras utan att statskassan belastas. I direktiv /32/EG om effektiv slutanvändning av energi och om energitjänster (energitjänstedirektivet) omnämns vita certifikat som ett styrmedel som kan användas för att åstadkomma ökad energieffektivitet. Kommissionen arbetar med en revidering av för energieffektivisering, och det är möjligt att kommissionen föreslår ett direktiv med bindande krav på samtliga medlemsstater att införa ett nationellt system för vita certifikat. Mot denna bakgrund redovisade i rapporten certifikat (ER 2010:34) det uppdrag myndigheten fått av regeringen att utreda fördelar och nackdelar med ett nationellt system för vita certifikat som underlag inför kommande förhandlingar. Sammanfattningsvis anser myndigheten att ett system med vita certifikat inte bör införas i . Som argument anförs bl.a. att vita certifikat inte syftar till att hantera något marknadsmisslyckande som inte redan hanteras av något annat styrmedel; vita certifikat premierar genomförande av åtgärder, inte effekt på energianvändningen i sig; vita certifikat riskerar att överlappa både energiskatter och bidrag; vita certifikat har små möjligheter att kostnadseffektivt bidra till de klimat- och energipolitiska målen 2020. När det gäller program för energieffektivisering i energiintensiv industri kan erinras om att fattade beslut med anledning av propositionen Program för energieffektivisering, m.m. (prop. 2003/04:170, bet. 2004/05:NU7). Beslutet innebar att energiintensiva företag som i sina industriella verksamheter använder el i tillverkningsprocessen enligt lagen (2004:1196) om program för energieffektivisering ges en möjlighet att delta i femåriga program för energieffektivisering (PFE). I utbyte mot att åtagandena i programmet följs medges företagen skattebefrielse för el enligt regler i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Den första perioden för programmet (20042009) är avslutad. Enligt redovisningen budgetproposition har programmet lett till en total energieffektivisering på i de 97 deltagande företag som lämnat en slutredovisning. föreslog (SOU 2008:25) att skulle ges i uppdrag att genomföra en andra programperiod samt att även icke energiintensiva företag skulle kunna delta . Förslaget om att utvidga kretsen av deltagande företag avstyrktes av som bl.a. bedömde att det inte finns tillräckligt starka incitament för dessa företag att delta i ett sådant program som administrationskostnaderna troligen ökar. energipolitiska proposition (prop. 2008/09:163) gjorde regeringen bedömningen att programmet bidragit till en ökad energieffektivisering i industrin. Programmet borde därför fortsätta med samma inriktning och samma målgrupp som . En utvidgning av programmet till att omfatta även icke energiintensiva företag sågs inte som aktuell. utsåg regeringen två förhandlare med uppdrag att undersöka lösningar som minimerar riskerna för konkurrensbegränsningar på grund av samägandet inom kärnkraftsindustrin. Regeringen förlängde senare i två omgångar förhandlarnas mandat. meddelade regeringens förhandlare att det saknades förutsättningar att nå en lösning som var godtagbar för samtliga parter. I samband med detta framhöll regeringen i ett pressmeddelande sin uppfattning att förtroendefrågan kring samägandet kvarstår för reaktorägarna och att de har ett ansvar att arbeta vidare med den, t.ex. genom att skapa branschetiska regler för att öka transparensen och minska risken för att samägandet leder till eller misstänks leda till konkurrensbegränsning. Det sker lämpligen i dialog mellan relevanta myndigheter, små och stora köpare och andra intressenter. När det gäller de här aktuella motionerna vari den elintensiva industrins konkurrenskraft lyfts fram bör nämnas att i samband med behandlingen av propositionen om ändring i lagen (2003:113) om elcertifikat (prop. 2008/09:9, bet. 2008/09:NU8) gjorde ett uttalande med innebörden att regeringen bör granska effekterna av de olika klimat- och energipolitiska styrmedlen för den internationellt konkurrensutsatta elintensiva industrin. En sådan granskning skulle inte bara avse effekterna på industrin vad gäller elcertifikat och kvotpliktens undantag utan även omfatta andra styrmedel, t.ex. energibeskattning och utsläppsrätter. I regeringens senaste redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2009/10:75) hänvisades till att utfallet av de ändringar som beslutades om kvotpliktens utformning skulle finnas tillgängligt först efter och att arbetet med att granska effekterna först därefter kunde påbörjas. Utskottet tar först ställning till motioner om energipolitikens allmänna inriktning. Därefter behandlar utskottet i separata avsnitt motionsyrkanden dels om energipolitikens mål om hälsa, miljö och klimat, dels om vita certifikat. Som redovisas i budgetpropositionen bygger den svenska energipolitiken på samma grundpelare som energisamarbetet i EU och syftar således till att förena ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft och försörjningstrygghet. En av hörnstenarna i vårt välfärdssamhälle är en långsiktigt säker tillgång på elektrisk kraft och annan energi. För att möjliggöra detta krävs stabila och långsiktiga spelregler för aktörerna på energimarknaderna, som ger förutsättningar för investeringar i produktions- och distributionssystem. Därtill är det enligt utskottets uppfattning angeläget att olika åtgärder vidtas i syfte att stärka konkurrensen och effektiviteten på såväl elmarknaden som andra energimarknader. Enligt utskottets mening är det betydelsefullt att arbetet fortsätter med att vidareutveckla den gemensamma nordiska elmarknaden, förstärka överföringskapaciteten mellan länderna och främja en fortsatt integrering med och EU. Utskottet konstaterar att den europeiska dimensionen är och även i fortsättningen kommer att vara en viktig utgångspunkt för den svenska energi- och klimatpolitiken. Det är därför angeläget att regeringen fortsätter att verka för att främja försörjningstryggheten, skapa förutsättningar för en fungerande elmarknad och motverka klimatförändringarna. Genom satsningar på förnybar energi och effektivare energianvändning kan den svenska försörjningstryggheten stärkas som förutsättningarna ökar för svenska forskare och företag att få framträdande roller i det globala klimatomställningsarbetet. Sammanfattningsvis motsvarar utskottets uppfattning, när det gäller med vilken inriktning energipolitiken ska föras, inriktningen så som den redovisas i budgetpropositionen . Utskottet övergår i det följande till att kommentera de här aktuella motionsyrkandena. I motionerna 2010/11:N381 (S, MP, V) och 2010/11:N369 (V) förespråkas att målet för elcertifikatssystemet ska ändras i förhållande till vad tidigare beslutat. Utskottet delar inte denna uppfattning utan menar att den målnivå om till 2020 som tidigare beslutat om är väl avvägd för att nå såväl förnybarhetsdirektivets mål som det nationella målet för andelen förnybar energi. Även när det gäller målet att andelen förnybar energi ska vara av den totala energianvändningen 2020, vilket berörs i motion 2010/11:N381 (S, MP, V), står utskottet bakom vad tidigare beslutat. Enligt utskottets uppfattning speglar det fastställda målet på ett bra sätt de svenska ambitionerna att agera föregångsland på det energipolitiska området. Vidare har frågan om olika åtgärder för att särskilt främja solenergin lyfts fram i några motioner. Med anledning av dessa vill utskottet erinra om att elcertifikatssystemet är det huvudsakliga styrmedlet för att öka användningen av el från förnybara energikällor i . Detta system bygger på principen att de mest kostnadseffektiva investeringarna görs först. För att främja användningen av solenergi ger statsmakterna även bl.a. forsknings- och investeringsstöd. I några av de här aktuella motionerna argumenteras även för att det bör införas ett mål alternativt ett planeringsmål för solenergin i . Utskottet har noterat att har lagt fram förslag om ett installationsmål för solvärmepaneler till 2020. Utskottet förutsätter att regeringen hanterar denna fråga tillsammans med frågan om eventuellt behov av fortsatt stöd för installation av solvärme. Utskottet anser inte att bör föregripa denna process. När det gäller målet för energieffektivisering, som berörs i motionerna 2010/11:N437 (MP) och 2010/11:N369 (V), vill utskottet erinra om att godkände regeringens förslag om ett mål om effektivare energianvändning till 2020 liksom förslaget om att de vägledande målen om energieffektivisering till 2010 och 2016 skulle ligga fast. Som angavs i den då aktuella propositionen uttrycks målet till 2020 som att en minskning av energiintensiteten ska uppnås , dvs. att den tillförda energin per BNP-enhet i fasta priser ska minskas . I samband med behandlingen av förslaget framhöll utskottet att de föreslagna målen, tillsammans med målen för ökad andel förnybar energi, ger klara och långsiktiga riktlinjer för den svenska energiförsörjningen . Utskottet står fast vid denna bedömning och menar att de gällande målen bör kvarstå. Utskottet anser inte heller att bör uppmana regeringen till en utvidgning av programmet för energieffektivisering i energiintensiv industri till att omfatta andra typer av företag. Som det gavs uttryck för i samband med behandlingen av energipolitiska proposition ser utskottet det inte som aktuellt med en utvidgning av programmet till att omfatta även icke energiintensiva företag. I sådana fall är det energi- och klimatrådgivning som bör användas. Kärnkraftens roll i det svenska energisystemet tas upp i motionerna 2010/11:N277 (M), 2010/11:N299 (M) och 2010/11:N422 (MP). Utskottet vill med anledning av dessa motioner anföra följande. kommer kärnkraften att vara en viktig del av den svenska elproduktionen. Denna energikälla uppfyller med dagens ökade fokus på klimatförändringarna ett av de viktigaste kraven som ställs, nämligen att den endast innebär låga utsläpp av växthusgaser. beslutade om förutsättningarna för ett generationsskifte i det svenska kärnkraftsbeståndet, vilket bl.a. innebar att förbudet mot att uppföra nya reaktorer skulle tas bort som det skapades förutsättningar för ett generationsskifte genom att eventuella nya reaktorer ska ersätta de befintliga reaktorerna. beslutade dock, på förslag av utskottet, att tidpunkten för ikraftträdandet skulle senareläggas till . Detta då utskottet såg ett värde i att dessa frågor blev föremål för väljarnas överväganden vid valet . Mot denna bakgrund finns det enligt utskottets mening skäl att i samband med de här aktuella motionerna understryka att utskottet står bakom det beslut fattade om kärnkraften. Det sagda innebär att utskottet inte delar den uppfattning som förs fram i motion 2010/11:N422 (MP) om att det tidigare beslutet ska upphävas, varför nyssnämnda motion avstyrks. Utskottet anser inte heller att de övriga motionerna om kärnkraften, vilka i vissa delar ligger i linje med vad utskottet anfört, bör föranleda någon åtgärd från sida. I detta sammanhang vill utskottet även erinra om att i samband med beslutet om kärnkraften uppmanade regeringen att återkomma med förslag om lagstiftning eller andra åtgärder med innebörden att statligt stöd för kärnkraften, i form av direkta eller indirekta subventioner, inte kan påräknas. I fråga om den svenska basindustrins energiförsörjning, vilken på olika sätt berörs i motionerna 2010/11:N270 (S) och 2010/11:N301 (S), vill utskottet framhålla vikten av att såväl svenska företag som hushåll kan lita på att det finns energi till internationellt konkurrenskraftiga priser även . Detta möjliggörs enligt utskottets uppfattning av en politik som främjar satsningar på förnybar energiproduktion som ett kontrollerat generationsskifte av det svenska kärnkraftsbeståndet genomförs. Vidare önskar utskottet i detta sammanhang även erinra om uttalandet gjorde (bet. 2008/09:NU3), på initiativ av utskottet, om att regeringen bör granska effekterna av olika klimat- och energipolitiska styrmedel för den internationellt konkurrensutsatta elintensiva industrin. Hur regeringen ska verka när det gäller energi- och klimatfrågorna i behandlas i motion 2010/11:N395 (S). Utskottet vill med anledning av motionen betona att den europeiska dimensionen är en viktig utgångspunkt för den svenska energi- och klimatpolitiken. Enligt utskottets uppfattning bör den fortsätta att vara en aktiv aktör både inom EU och på den internationella arenan när det gäller energi- och klimatfrågor. Likaså bör den inom ramen för Östersjösamarbetet fortsätta att vara en drivande kraft. Utskottet ser mot bakgrund av regeringens tidigare aktiva agerande i olika forum ingen anledning för att tillmötesgå motionärens krav om ett riksdagsuttalande i frågan. När det gäller samägandet av den svenska energiproduktionen, som behandlas i motion 2010/11:N389 (M), vill utskottet inledningsvis erinra om att regeringens förhandlare så sent som meddelade att det saknades förutsättningar för att nå en lösning som var godtagbar för alla parter. Enligt utskottets mening kvarstår således förtroendefrågan kring samägandet inom kärnkraftsindustrin. Reaktorägarna har, anser utskottet, ett ansvar för att arbeta vidare med denna fråga, t.ex. genom att skapa branschetiska regler. bör inte uppmana regeringen att återuppta dessa förhandlingar. Med hänvisning till det anförda avstyrks samtliga här aktuella motioner i berörda delar. Energipolitikens mål om hälsa, miljö och klimat Som redovisats i det föregående har det i motion 2010/11:N261 (MP) argumenterats för att energipolitikens mål behöver förtydligas när det gäller inverkan i andra länder samt att en utredning bör tillsättas för att se över vilka konsekvenser energipolitiken har utanför landets gränser. Utskottet vill med anledning av motionen anföra följande. Oavsett inställning till hur energipolitiken ska bedrivas delar utskottet inte motionärernas uppfattning att energipolitikens mål behöver förtydligas när det gäller politikens effekter på hälsa och miljö. Enligt de riktlinjer som godkände ska energipolitiken bl.a. skapa villkoren för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat. Med utgångspunkt i de energipolitiska målen har utarbetat olika indikatorer vilka skildras i myndighetens årliga rapport om energiindikatorer. När det gäller målet om en energiförsörjning med låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat redovisas i rapporten indikatorerna koldioxidutsläpp, svaveldioxidutsläpp och kvävedioxidutsläpp. Nyssnämnda indikatorer har använts i den resultatredovisning som lämnats till i budgetpropositionen när det gäller att visa i vilken riktning utvecklingen går. Enligt utskottets uppfattning är denna typ av indikatorer viktiga för att visa åt vilket håll utvecklingen går och de utgör ett värdefullt underlag för de politiska beslut som måste fattas, även om de aldrig kan ge en fullständig bild av verkligheten. Även om det enligt utskottets uppfattning kan finnas orsak att ytterligare utveckla de befintliga analysverktygen anser utskottet inte att det med anledning av den här aktuella motionen finns skäl för att begära ett förtydligande av målet. Enligt utskottets mening finns det heller inget skäl att uppmana regeringen att tillsätta en utredning för att bedöma hur den svenska energipolitiken påverkar hälsa och miljö i andra länder. Med hänvisning till det anförda avstyrks motionen. Det har i två motioner, 2010/11:N437 (MP) och 2010/11:N369 (V), argumenterats för att ett nationellt system med s.k. vita certifikat ska införas i för att främja olika energieffektiviseringsåtgärder. Som redovisats i det föregående har på uppdrag av regeringen utrett för- och nackdelar med ett nationellt system för vita certifikat. Myndighetens slutsats är att ett sådant system inte bör införas i då det har små möjligheter att kostnadseffektivt bidra till de klimat- och energipolitiska målen . pekar i sin analys bl.a. på att vita certifikat inte syftar till att hantera något marknadsmisslyckande som inte redan hanteras av något annat styrmedel. Vidare påpekas att ett system med vita certifikat riskerar att överlappa både energiskatter och bidrag. Myndigheten pekar också på det faktum att vissa positiva resultat av system med vita certifikat i andra länder inte behöver innebära att de är lämpliga i . Utskottet ser mot denna bakgrund inget skäl för att tillmötesgå de här aktuella motionsyrkandena med krav om införande av ett sådant system. De avstyrks följaktligen. Utskottets förslag i korthet godkänner regeringens förslag till investeringsplan för perioden 20112013 för och bemyndigar regeringen att ge finansiella befogenheter i enlighet med vad regeringen föreslagit. Vidare avslår en motion om kraftledningsprojektet . Utskottet framhåller sin uppfattning att det inte är en uppgift för att påbjuda vilken teknisk lösning som ska användas vid olika projekt eller sträckningar. Regeringen föreslår att godkänner förslaget till investeringsplan för perioden 20112013 för . Investeringsplanen överensstämmer med Svenska kraftnäts förslag till regeringen. Regeringen har således inget att erinra mot de överväganden och förslag om verksamhetens mål och inriktning som presenteras av i investeringsplanen 20112013, men konstaterar att de väsentligt ökade investeringsvolymerna framöver ställer ökade krav på planering, analys av resursåtgången och uppföljning av verksamheten. Förslaget till plan för perioden 20112013 omfattar åtgärder i stamnätet inklusive utlandsförbindelser och utrustning för elektronisk kommunikation. De planerade investeringarna beräknas uppgå till högst , varav avser 2011.