bet · GY01AU1 · 2010-12-03 00:00:00 — Det vi försöker åstadkomma, en resa som vi påbörjat, handlar om att vi ska få en fungerande arbetsmarknad även för kvinnor.Om vi tittar på vår historia, fru talman, kan vi konstatera att var hemmafru idealet. var samhällsfru idealet, med offentlig sektor som försörjare. Det ideal som jag står för är frifruidealet, att själv kunna stå för min ekonomiska frihet, kunna göra mina val, välja till och välja från. I det arbetet finns många oerhört viktiga delar. En sådan del finns med i det betänkande vi nu debatterar, nämligen diskrimineringsområdet.Under förra mandatperioden tillförde vi ytterligare ett par grunder som kunde anses utgöra skäl för diskriminering. Vi utökade också antalet områden.Det gäller både kön, etnicitet, religion, sexuell läggning, funktionshinder, könsöverskridande identitet och ålder. Att ses som människa handlar egentligen inte om kön, ålder eller etnicitet. Egentligen vill ju var och en ses som människa, och då kan man fundera på om det verkligen är klokt att peka ut alla dessa olika delar. På det svarar jag ja. Vi måste peka ut de här delarna och lyfta just de perspektiven för att synliggöra och kunna motverka. Hade vi inte påbörjat arbetet med den kvinnliga rösträttsreformen och allt det arbete som skett i samhället hade jag inte kunnat tala här genom fru talmannen.Nästa steg när det gäller diskrimineringslagstiftningen är att vi har fortsatt se över det vidgade skyddet för åldersdiskriminering och diskriminering av funktionshindrade. Där pågår ett arbete där Statskontoret tittar både på vad det är för kostnader och hur man ska kunna tydliggöra de här delarna och ta ytterligare steg i det arbetet. Vi har också gett DO i uppdrag att öka kunskapen om diskrimineringslagstiftningen och att då jobba tillsammans med arbetsmarknadens parter. Vi lägger också ett uppdrag att se till att det blir systematik i insamlandet av uppgifter och fakta om olika diskrimineringsgrunder, så att man kan jämföra det . Annars finns det ingen möjlighet att se var vi har problemen och vad vi behöver gå vidare med. Detta skapar förutsättningar för analys och uppföljning på det här området. Det är ett oerhört viktigt område. Under den gångna mandatperioden har vi gjort en stor satsning på det strukturellt påverkande området. Vi har antagit tre handlingsplaner för att jobba mot mäns våld mot kvinnor på ett strukturerat sätt, där vi både förebygger och ökar kunskapen men också ser till att det finns verktyg ute i vården eller ute i samhället för att faktiskt kunna motverka det hela.En spårsäkringssats har Nationellt centrum för kvinnofrid tagit fram. Den ger vården var man än befinner sig i en möjlighet att göra ett bra arbete med den kvinna som söker vård efter ett övergrepp. Det är ett exempel.Vi har också delegationerna i både skolan och den högre utbildningen som ska fundera över på vilket sätt vi strukturerar hur vi behöver jobba för att möta de ojämställda situationer som finns där fortfarande. Det vi också har gjort är att se till att det finns projektpengar för SKL att kunna jobba inom de verksamheter som möter människor i vardagen. Det är alltså ett stort arbete som pågår och som vi tänker fortsätta satsa resurser på framöver.Nu har flera debattörer varit uppe . Låt mig bara konstatera det som jag började med, nämligen att det inte hade varit möjligt att tala via fru talmannen. Inte kunde vi tänka, och inte kunde vi känna, och gjorde vi det hade vi ingen reproduktiv förmåga kvar. Det är intressant att fundera på detta med genusteorier. föreslog att de verklighetsfrånvända politiska teorierna ska tas bort. Min fråga till blir då: Var landar vi då? Är det 50-talets hemmafruideal eller är det 1800-talets inte-kunna-tänka-och-inte-kunna-känna som vi ska tillbaka till? Var finns jämställdhetspolitik någonstans?Ann-Christin från Socialdemokraterna har pratat mycket om ofrivillig deltid. Vi delar till uppfattningen att det är ett slöseri med både krafter och resurser, och det finns en omöjlighet att kunna försörja sig på en ofrivillig deltid. Problemet är vad vi ska göra åt det. Är beredd att stifta lag om rätt till heltid, eller på vilket sätt ska vi komma till rätta med detta? Som jag ser det är detta ett arbete som ligger på arbetsmarknadens parter och på oss som politiker i den mån vi är arbetsgivare i kommuner och landsting. Vad är den lösning som företräder?Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Jag tänker inte bli långrandig. ska få ett snabbt och koncist svar.Nej, vi ska inte tillbaka till bondesamhället och inte heller när det gäller svensk kvinnosyn. Så är det absolut inte. Däremot ska vi bygga vårt samhällsbygge på adekvata forskningsrapporter, forskning som följer gängse regelverk för hur man bedriver forskning och drar slutsatser. Vi ska ställa olika teorier mot varandra. Vi ska låta dem samverka och verka bredvid varandra, och sedan ska vi se vad som stämmer och inte. I finns det nu något slags konsensus om att det är likhetsfeminismen som gäller. Särartsfeminister göre sig icke besvär. Seriösa forskare som exempelvis , som har en annan uppfattning, skyfflas undan. Den ordningen vill jag inte ha i Sverige.Vi ska bygga vårt utbildningsväsen och vårt samhällsbygge på adekvat forskning och på beprövad forskningsmetodik och inget annat. Då är jag nöjd. Självklart bedrivs forskningen runt om i utifrån adekvat forskningsteori. Det påstår här är att all den forskning som har någon form av genusbakgrund inte bedrivs på samma sätt som annan forskning. I så fall hade ju inte existerat och inte kommit med någon forskning över huvud taget.Självklart testar man och prövar utifrån olika teser och teorier om ens forskning håller. Sedan stöts och blöts forskarna i olika sammanhang. Detta är något som inte bara sker här i , som om det vore något landsunikt där vi i inte är riktigt kloka i huvudet, utan världen över, även om vi i ligger oerhört långt fram inom olika forskningsområden. Det här är ingen forskning som på något sätt bedrivs under andra regler än övrig forskning i säger att vi inte ska tillbaka . Jag kan bara konstatera att ni i er motion skriver om satsningar på ett område. Det är det enda område som stärker er tes om att invandrare är ett illa sett folk som ni gärna vill klämma åt på ytterligare ett område. I övrigt gör ni inga satsningar på jämställdhet över huvud taget. Ni tar bort och tycker tydligen inte att det är något bekymmer om det diskrimineras i . Jag måste ändå konstatera att den politik som och presenterar här i riksdag innebär ett stort steg tillbaka när det gäller jämställdhet. Först kan jag konstatera att och gärna klämmer åt svenska skattebetalare. Det är de som betalar kakan, !Nej, det duger inte! Om vi tittar på hur de pengar som vi fördelar härifrån används kan vi se att länsstyrelser i när de ger ut skrifter om jämställdhet säger att de måste plocka bort , för hon är särartsfeminist, och det passar inte in i . Det samhället vill jag inte ha. Vi ska ha pluralism i forskningsvärlden. Vi ska inte ha enfald. Av befolkning är kvinnor. Denna minoritet av befolkning betalar också skatt, . Att påstå att detta skulle vara en forskning som inte är värd att satsa på för att det handlar om kvinnor är än märkligare än vad som har kommit fram här tidigare.Jag tror på idén om att forskningsvärlden forskar. Där ställs man, stöts och blöts mot varandra för att landa i olika slutsatser. Den metoden och grundregeln gäller genusforskning precis som alla andra forskningsområden, och så ska det förbli. Jag ska börja med att be utrikesutskottet om ursäkt för att jag drar ut för vår debatt här i kammaren. Det kan bli så ibland när man sitter och lyssnar att det är något som fastnar i en. Det är vad vi drivs av allihop. Vi drivs av en inre känsla och ett patos som vi försöker omvandla till politik.Det var en mening som jag hörde här i debatten som fastnade direkt i mig. Det var någon här i kammaren som sade: Vi tar bara emot dem som tillför något i samhället. Jag har suttit och grunnat på det.Vilka är det som tillför något i samhället? Är det min gamla mamma? Tillför hon något i samhället där hon sitter på Persgården, börjar bli lite svag i tanken och behöver mycket omvårdnad? Är det som har misslyckats i gymnasieskolan och som i sin tur kräver mer stöd och utbildning för att komma ordentligt på fötter?Vilka är det som tillför någonting till samhället? Är det de som jobbar? Är det den som har blivit arbetslös mitt i en strukturrationalisering? Vad händer då? Blir den personen någon som blir kallad för någon som inte tillför något till samhället? Det har jag suttit och grunnat på.Eller är det så att alla vi som finns här runt omkring tillför något till samhället var och en av oss? Det gör vi på olika sätt. Men vi blir inte behandlade eller tänkta på som en grupp som inte tillför något. Vilken grupp skulle det kunna vara?Är det inte så att hela samhället bygger på att det finns människor? Vad skulle det annars vara? Det är klart att vi gör olika saker, tänker olika saker, kräver olika saker och tillför olika saker. Men vi tillför alla något till samhället.Det skulle vara roligt att få en beskrivning av vem här i som inte tillför något. Låt oss få en förklaring på vilka det är som tillför något. Vari ligger skillnaden?Jag har suttit och grunnat på det och tänkt: Ska jag ta ett fyraminutersanförande och dra ut på debatten? Men jag känner av hela mitt hjärta att jag måste få ställa frågan: Vem är det som inte tillför något i samhället?Vad är tillväxt? Är det eleven som helt plötsligt börjar få lite ordning på tankarna, reser sig upp och klarar av skolan bra? Det är mänsklig tillväxt. Är det bara de som alltid klarar sig som tillför något? Jag tror att vi alla tillför något i samhället.Jag tror på en samhällsgemenskap. Men jag tror inte på att vi helt plötsligt skulle börja skuffa undan några. Du, gamla mamma, tillför inte någonting. Hon tillför väldigt mycket, precis som alla andra som sitter här och som finns runt om i landet.Är det någon som kan förklara för oss allihop här: Vem är det som inte tillför något i samhället? (Applåder)I detta anförande instämde , , , , och (alla S) samt (MP) och (V).