bet · GY01SoU4 · 2010-11-22 00:00:00 — Nuvarande innehavare av tillverkningstillstånd enligt alkohollagen är med några få undantag redan godkända som upplagshavare eller skattebefriade förbrukare enligt LAS. De är således föremål för dubbel kontroll från samhället. Det finns enligt regeringen inga bärande alkoholpolitiska skäl för att behålla ett sådant system. Mot denna bakgrund bör rätten att tillverka sprit och spritdrycker i stället knytas till ett godkännande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt LAS. Motsvarande ska gälla för yrkesmässig tillverkning av vin, folköl, starköl och andra jästa alkoholdrycker. Att tillverkningstillstånden tas bort betyder inte att tillverkning av sprit och alkoholdrycker kommer att bedrivas utan kontroll. utövar kontroll över att skattskyldigheten fullgörs. En upplagshavare eller skattebefriad förbrukare som inte längre uppfyller kraven på lämplighet eller missköter sina skyldigheter enligt LAS kan få sitt godkännande återkallat. I följdmotion 2009/10:So9 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 att avslår förslaget om att ta bort kravet på tillstånd för tillverkning av alkoholdrycker. Motionärerna anser att propositionens förslag innebär risker ur ett folkhälsoperspektiv. En likalydande begäran finns i följdmotion 2009/10:So12 av m.fl. (MP) yrkande 5. Tillverkare av sprit och alkoholdrycker är föremål för dubbla godkännandeförfaranden. Utskottet delar regeringens bedömning att tillstånden för tillverkning av sprit samt spritdrycker, vin, starköl och öl kan tas bort och ersättas med en rätt att som godkänd upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt, förkortad LAS, tillverka sådana varor. Utskottet delar även bedömningen att den kontroll har att utföra enligt LAS också uppfyller de alkoholpolitiska behov som finns när det gäller tillverkningen av sprit och alkoholdrycker. Det ska också i sammanhanget påpekas att har ansvar för tillsynen av att alkohollagens bestämmelser iakttas, vilket naturligtvis också omfattar tillverkning. Utskottet utgår från att regeringen noga följer utvecklingen på området. Motionerna So9 (V) yrkande 1 och So12 (MP) yrkande 5 avstyrks och propositionen tillstyrks såvitt avser 2 kap. 1 § förslaget till alkohollag. Utskottets förslag i korthet bifaller 3 kap. 7 och 9 §§, 5 kap. 5 § och 9 kap. 2 § i regeringens förslag till alkohollag. Vidare avslår motionsyrkanden om ungdomars tillgång till alkoholdrycker, folkölsförsäljning och åldersgränser. Jämför reservationerna 4 (V), 5 (S, MP) och 6 (V) samt särskilt yttrande 2 (S). Ungdomars tillgång till alkoholdrycker Regeringen föreslår att det ska framgå klart av lagen att det inte är tillåtet att bjuda barn och unga på alkohol. Det ska dock vara tillåtet att bjuda den som inte har uppnått föreskriven ålder på en mindre mängd alkoholdryck om förtäringen sker på platsen och under ordnade förhållanden samt att det med hänsyn till den unges ålder och utveckling och omständigheterna i övrigt framstår som försvarligt. På serveringsställen gäller dock föreskrivna åldersgränser. Regeringen anser att det rådande förbudet mot att förse den som inte uppnått föreskriven ålder med alkoholdrycker i huvudsak är tydligt formulerat i nuvarande lagstiftning. Det finns dock problem med att inte alla känner till vad som gäller samt att risken för anmälan är liten. Det är t.ex. inte troligt att alla föräldrar har klart för sig eller inser meningen med ett förbud mot att förse sina äldre tonåringar med en mindre mängd vin att ta med på fest, medan det är tillåtet att bjuda på alkohol i hemmet och, om den unge fyllt , för denne att själv beställa in alkohol på restaurang. För att nå en bättre efterlevnad av reglerna behövs enligt regeringen en ökad allmän medvetenhet om vad som gäller och skälen till den restriktiva hållningen. Tolkningsproblem uppkommer dock vid tillämpningen av bestämmelsen om att det är tillåtet att bjuda även den som inte har fyllt på alkohol och den som är på folköl för förtäring på stället om det inte med hänsyn till omständigheterna är oförsvarligt. Denna regel bör därför av pedagogiska skäl förtydligas. Den nuvarande lagens hänvisning till den unges ålder och omständigheterna i övrigt är i och för sig lämplig. Men även situationen omständigheterna under vilka förtäringen sker är av betydelse. Regeringen anser därför att den nuvarande regeln bör omformuleras som ett undantag från huvudregeln om förbud på så sätt att förtäring på platsen endast kan tillåtas av en mindre mängd alkoholdryck om det sker under ordnade förhållanden och det, med hänsyn till den unges ålder och utveckling samt omständigheterna i övrigt, framstår som försvarligt. Enligt regeringen har några remissinstanser anfört att ett totalförbud vore att föredra. En sådan hållning kan visserligen försvaras utifrån behovet av tydlighet, men det vore enligt regeringen ett alltför långtgående ingrepp i den personliga friheten att införa en bestämmelse som innebär ett totalt förbud. Den självklara utgångspunkten för bedömningen av vad som kan vara tillåtet är att alkohol som bjuds inte får medföra skada eller risk för skada. Det kan därför endast handla om att under ordnade förhållanden bjuda på något enstaka glas. Med ordnade former avses att förtäringen sker i närvaro av någon ansvarskännande vuxen. De exempel som angivits i tidigare förarbeten intagande av nattvardsvin eller ett glas vid en bröllopsfest torde vara enstaka företeelser som knappast är ägnade att utsätta några ungdomar för fara. Inte heller finns det skäl att tro att det i allmänhet skulle vara skadligt att en ungdom i de övre tonåren får ett glas vin till familjens eller vid högtidliga tillfällen. Att bjuda ungdomar på starksprit får enligt regeringen anses vara direkt olämpligt och riskabelt, liksom att över huvud taget bjuda barn och yngre tonåringar på alkohol. Regeringen föreslår att bestämmelsen om att folkölsförsäljning ska anmälas till kommunen förtydligas så att det tydligt framgår att folköl inte får säljas innan anmälan har skett. På samma sätt förtydligas bestämmelsen om anmälan av servering av folköl. I lagen införs en bestämmelse om att den som bedriver detaljhandel med folköl ska svara för att personalen har behövliga kunskaper om vad som gäller för folkölsförsäljning samt att kommunen ska ha en tillsynsplan. Tillsynen över att bestämmelserna om åldersgränsen följs utövas av kommunerna och av polismyndigheten. Det är i första hand kommunerna som ansvarar för den löpande tillsynen. Folkölskonsumtionen bland ungdomar uppvisar en stadigt avtagande tendens. Antalet ungdomar som själva köper folköl i butik är relativt litet. Åtgärder mot butikernas bristande ålderskontroll kan därför endast påverka en mycket liten del av de underårigas konsumtion. Genom provköpsstudier, genomförda av såväl som handeln själv, har dock vissa brister i butikernas ålderskontroller kunnat påvisas. Trots att program för egenkontroll uttryckligen krävs enligt alkohollagen har endast hälften av de butiker som säljer folköl ett sådant. Detta är enligt regeringen inte acceptabelt. Personer ska inte kunna köpa folköl. Även om folkölskonsumtionen bland unga avtar kan man inte bortse från att konsumtionsmönstret kan komma att förändras. Enligt FHI:s uppföljningar är den kommunala aktiviteten på detta område anmärkningsvärt låg. Endast ett mindre antal butiker får tillsynsbesök, och sanktioner i form av varning och förbud är relativt sällsynta. Det finns sålunda ett uppenbart behov av åtgärder för att åstadkomma en mer effektiv ålderskontroll. När nuvarande alkohollag trädde i kraft slopades det tidigare kravet på tillstånd för detaljhandel med folköl. Anmälningskravet och kravet på egenkontroll infördes . Enligt regeringen anser några remissinstanser att man borde återgå till det tidigare systemet med krav på tillstånd. Utredningen har dock, liksom tidigare utredningar på området, bedömt att en sådan åtgärd inte skulle leda till förbättrade ålderskontroller. Däremot skulle det innebära en permanent ökad arbetsbelastning för tillståndsmyndigheten och en omfattande och långtgående byråkrati såväl för kommunerna som för handeln. Det är svårt att på förhand göra en bedömning av näringsidkarens lämplighet och förmåga att klara av en effektiv ålderskontroll. En sådan åtgärd skulle vara alltför ingripande i proportion till den nytta den skulle medföra. Det nuvarande systemet med anmälningsförfarande bör därför behållas. Försäljning av folköl utan rätt enligt lagen är straffbelagt som olovlig försäljning av alkoholdrycker. Enligt regeringen tycks det råda en viss oklarhet om huruvida försäljning vid utebliven anmälan är i strid med lagens bestämmelse om när rätt till försäljning föreligger. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om anmälningsskyldighet förtydligas. Det ska således klart framgå av lagen att försäljning inte får påbörjas förrän anmälan till kommunen har skett. Det är, enligt regeringen, viktigt att butiksägaren utbildar och informerar sina anställda om reglerna för försäljning av öl, ålderskontroll och det personliga straffansvar som ligger på dem. Detta bör ingå i butikernas program för egenkontroll. För att understryka vikten av detta bör det särskilt anges i lagen att den som driver detaljhandel med öl ska svara för att personalen har behövliga kunskaper om de regler som gäller för försäljningen. Det ingår i kommunernas tillsynsverksamhet att se till att detta krav uppfylls. Regeringen föreslår att det, i syfte att skärpa tillsynen, bör framgå uttryckligen av lagen att kommunerna ska ha en tillsynsplan. Ungdomars tillgång till alkoholdrycker I följdmotion 2009/10:So11 av m.fl. (S) begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om ungdomar och alkohol. Motionärerna ser positivt på förslaget om ett förtydligande så att det av lagen klart framgår att det inte är tillåtet att bjuda unga på alkohol samt preciseringen av nuvarande regel som anger under vilka omständigheter som det överhuvudtaget är möjligt att bjuda unga på alkohol. Däremot ställer man sig frågande till en del av exemplifieringen av undantag. I följdmotion 2009/10:So9 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om ett totalförbud mot att bjuda den som inte fyllt på alkohol. I följdmotion 2009/10:So11 av m.fl. (S) finns i yrkande 1 en begäran om ett tillkännagivande om tillståndsplikt för folkölsförsäljning. Motionärerna anser därtill att det är näringsidkaren, och inte den enskilde butiksanställde, som ska vara ansvarig och ha förmåga att klara av en effektiv ålderskontroll. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma med ett sådant förslag. I motion 2009/10:So619 av m.fl. (S) yrkande 19 liksom i följdmotion 2009/10:So12 av m.fl. (MP) yrkande 1 samt i motion So545 av m.fl. (MP) yrkande 1 finns en likalydande begäran. I följdmotion 2009/10:So9 av m.fl. (V) begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om att folkölsförsäljningen bör föras över till Systembolaget till dess att handeln kan presentera en trovärdig lösning för hur ålderskontrollen vid försäljning av folköl ska kunna garanteras. I yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att införa ett straff i form av böter eller fängelse för den som säljer eller serverar folköl utan att anmäla detta. I motion 2009/10:So209 av (M) begärs ett tillkännagivande om att åldersgränsen för köp på bör sänkas till . I motion 2009/10:So611 av (S) begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om att åldergränsen för inköp av folköl i detaljhandeln bör höjas från 18 till . I motion So344 av samma motionär finns i yrkande 2 en likalydande begäran. Av förslaget till 3 kap. 9 § alkohollagen framgår bl.a. att alkoholdrycker inte får bjudas den som inte har fyllt samt att beträffande folköl motsvarande gäller för den som inte har fyllt . Det är dock tillåtet att bjuda den som inte uppnått föreskriven ålder på en mindre mängd alkoholdryck om förtäringen sker på platsen och under ordnade förhållanden samt om det med hänsyn till den unges ålder och utveckling och omständigheterna i övrigt framstår som försvarligt. Bestämmelsen har omformulerats i förtydligande syfte och huvudregeln är således fortsatt förbud. Motionen So11 (S) yrkande 2, får anses åtminstone delvis tillgodosedd. Motion So9 (V) yrkande 2 avstyrks. Propositionen tillstyrks i denna del Utskottet konstaterar att försäljning av folköl utan rätt enligt lagen är straffbelagd som olovlig försäljning av alkoholdrycker och välkomnar att det i förslaget till 5 kap. 5 § alkohollagen klart uttalas att försäljning av folköl inte får påbörjas förrän anmälan har gjorts. Utskottet delar regeringens bedömning att det behövs åtgärder för att göra ålderskontrollen vid försäljning av folköl mer effektiv. I likhet med regeringen anser utskottet att det nuvarande systemet med anmälningsförfarande bör behållas. Utskottet välkomnar att den som driver detaljhandel med öl ska svara för att personalen har behövliga kunskaper om de regler som gäller för försäljning samt att kommunerna enligt 9 kap. 2 § i förslaget ska ha en tillsynsplan. Motion 2009/10:So9 (V) yrkande 12 får anses tillgodosedd och avstyrks. Motionerna 2009/10:So9 (V) yrkande 11 2009/10:So11 (S) yrkande 1, 2009/10:So12 (MP) yrkande 1, 2009/10:So619 (S) yrkande 9, So344 (S) yrkande 2 och So545 (MP) yrkande 1 avstyrks. Propositionen tillstyrks såvitt avser 5 kap. 5 § och 9 kap. 2 §. Av 3 kap. 7 § i förslaget till alkohollag framgår att alkoholdrycker inte får säljas eller annars lämnas ut till den som inte har fyllt samt att beträffande folköl motsvarande gäller för den som inte har fyllt . Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och avstyrker motionerna 2009/10:So209 (M), 2009/10:So611 (S) yrkande 2 och So344 (S) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om gårdsförsäljning och svenska producenter. Jämför reservation 7 (V) och särskilt yttrande 3 (S, MP). Frågan om försäljning av egenproducerade spritdrycker, vin och starköl till konsumenter, s.k. gårdsförsäljning, kommer i konflikt med den grundläggande regeln i alkohollagen om att detaljhandel med sådana drycker ska vara förbehållen det statligt ägda detaljhandelsmonopolet. Utredningen hade till uppgift att bl.a. utreda konsekvenserna av en lagändring som innebär att tillverkare av spritdrycker, vin och starköl tillåts att på den egna gården sälja egenproducerade drycker till konsumenter. Om inga negativa konsekvenser vad gäller restriktiv alkoholpolitik bedömdes föreligga och det bedömdes vara förenligt med EG-rätten skulle utredaren lämna förslag till reglering. Utredningens slutsats var att gårdsförsäljning inte är förenlig med detaljhandelsmonopolet och därför inte bör tillåtas. Att tillåta gårdsförsäljning av spritdrycker och starköl skulle dessutom enligt utredningens analys vara olämpligt av alkoholpolitiska skäl. Som skäl anförde utredningen att spritdrycker av enklare slag är jämförelsevis billiga att tillverka och att billiga spritdrycker är särskilt begärliga för ungdomar. Regeringen anser emellertid att det inte finns något direkt samband mellan låga produktionskostnader och ett lågt detaljhandelspris. Den inhemska småskaliga produktionen av gårdsproducerade alkoholdrycker bygger, enligt regeringen, i stor utsträckning på exklusiva produkter där man medvetet väljer att prissätta produkterna i ett högre prissegment för att på så sätt skapa exklusivitet. Slutsatsen att all annan gårdsförsäljning än försäljning av vin skulle vara olämplig ur alkoholpolitisk synpunkt kan därför ifrågasättas. Intresset för småskalig produktion av alkoholdrycker har ökat och att tillåta gårdsförsäljning är i linje med det övergripande målet att skapa förutsättningar för fler arbetstillfällen och växande företag. Gårdsförsäljning skulle kunna bidra till landsbygdens ekonomi och även ha gynnande effekter för t.ex. turismen. Detaljhandelsmonopolet är ett viktigt verktyg för att nå den svenska alkoholpolitikens mål, och de unionsrättsliga konsekvenserna av att tillåta försäljning av alkoholdrycker till allmänheten vid sidan av detta måste därför analyseras noga. Utredningen har i den delen anfört att gårdsförsäljning inte skulle vara möjlig att förena med att behålla Systembolagets monopolställning när det gäller försäljning av alkoholdrycker direkt till konsument. Ett antal remissinstanser med EU-rättslig kompetens har emellertid framfört kritik mot utredningens analys av . Vidare har några remissinstanser anfört att det i och för sig inte finns något EU-rättsligt hinder mot att införa en rätt för svenska tillverkare att sälja sina produkter direkt till konsument från sin gård. Frågan är hur en sådan rätt låter sig kombineras med ett fortsatt detaljhandelsmonopol, om regleringen av försäljningen innebär att varor och producenter från andra medlemsstater kan anses bli diskriminerade i förhållande till inhemska varor och producenter. Regeringen anser att det är viktigt att en gårdsförsäljning regleras på ett sådant sätt att negativa konsekvenser för upprätthållandet av detaljhandelsmonopolet och därmed folkhälsan undviks. Tillverkare av alkoholdrycker kan enbart sälja sina produkter till enskilda konsumenter via Systembolaget. Systembolagets butiker finns i hela landet. På mindre orter finns ombud där kunden kan beställa och hämta varor. har ombudsverksamheten utvecklats och valfriheten ökat. Kunder som handlar hos ombuden har tillgång till hela sortimentet genom att de nu får leveranser från två varudepåer, i stället för som tidigare från närmaste butik med ett mer begränsat utbud. För de svenska vinproducenterna, och för den delen även för småskaliga tillverkare av öl och spritdrycker, kan dock den småskaliga produktionen i sig utgöra ett hinder för försäljning via Systembolaget. För att en produkt ska tas in i det ordinarie sortimentet ställer Systembolaget, förutom krav på kvalitet, även krav på produktionsvolymer som det kan vara svårt för mindre tillverkare att tillgodose. Eftersom Systembolaget är skyldigt att på begäran ta hem även varor som inte lagerförs i bolagets butiker kan tillverkarna själva lägga in sina produkter i det s.k. beställningssortimentet. Med anledning av den kritik som framförts om bolagets hantering av och regler för beställningssortimentet har bolaget bedrivit ett systematiskt arbete för att förbättra servicen. Ett led i detta arbete är att göra det lättare för producenter att lista sina produkter i beställningssortimentet, ett annat att lokala producenter kan få sina produkter listade på närmaste Systembolagsbutik. fanns 185 artiklar från 52 olika producenter listade på 45 butiker i landet. Systembolaget utvecklar detta ytterligare och utvärderar olika förbättringar av bl.a. butiksurval, beställningsrutiner, exponering och administrativa rutiner. Systembolaget förbereder även införandet av en elektronisk beställningstjänst, som innebär att kunden kan beställa varor ur beställningssortimentet via Internet. Varorna levereras sedan för uthämtning i en Systembolagsbutik, som kunden själv har valt. En pilotverksamhet inleddes i butiker i och . kommer tjänsten att utökas till samtliga butiker. Systembolaget för under detta arbete en dialog med berörda intressenter i syfte att tjänsten ska utvecklas så att den på bästa sätt kan möta såväl kundernas som tillverkarnas behov. Regeringen välkomnar denna utveckling. Det kan dock upplevas som ett hinder att kunden inte kan köpa med sig en dryck som minne från ett besök på en producerande gård, vilket i sin tur kan leda till att producenten går miste om försäljningstillfällen. Regeringen beslutade om ett kommittédirektiv för gårdsförsäljning av alkoholdrycker (dir. 2010:21 med tilläggsdir. En särskild utredare ska ta fram förslag till hur gårdsförsäljning av alkoholdrycker kan ske på ett sätt som är förenligt med och detaljhandelsmonopolet och utan att det leder till negativa konsekvenser för folkhälsan. Om det under utredningen skulle visa sig att det inte är möjligt att tillåta gårdsförsäljning med hänsyn till de angivna förutsättningarna ska utredaren informera (). Uppdraget ska redovisas . I följdmotion 2009/10:So11 av m.fl. (S) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att gårdsförsäljning av alkohol inte bör tillåtas. Motionärerna anser att ett införande av gårdsförsäljning skulle riskera att undantag för detaljhandelsmonopolet skulle komma att ifrågasättas av EU. Liknande yrkanden finns i följdmotion 2009/10:So9 av m.fl. (V) yrkande 3 och i följdmotion 2009/10:So12 av m.fl. (MP) yrkande 2. Även i motionerna 2009/10:So510 av m.fl. (S, MP, V) yrkande 9, 2009/10:So613 av och (båda S), 2009/10:So364 av (KD) yrkande 3, 2009/10:So570 av (KD), So495 av och (båda S) och i motion So545 av m.fl. (MP) yrkande 2 begärs tillkännagivanden om att inte tillåta gårdsförsäljning. I motion 2009/10:So204 av (M) begärs ett tillkännagivande om att tillåta gårdsförsäljning. Även i följande motioner framställs yrkanden om att tillåta gårdsförsäljning av vin och andra lokalt framställda alkoholprodukter: 2009/10:So236 av (M) yrkande 1, 2009/10:So421 av m.fl. (M), 2009/10:So264 av (FP), 2009/10:So281 av (M), 2009/10:So343 av (C) yrkande 1 och 2, 2009/10:So368 av (M), 2009/10:So405 av och (båda M) yrkande 1 och 2, 2009/10:So425 av och (båda C), 2009/10:So486 av Per m.fl. (M), 2009/10:So487 av Per m.fl. (M), 2009/10:So489 av Per m.fl. (M), 2009/10:So490 av Per m.fl. (M), 2009/10:So492 av (M), 2009/10:So515 av (M), 2009/10:So525 av och de (båda M), 2009/10:So562 av (M), 2009/10:So590 av och (båda C), 2009/10:So621 av (C) yrkande 2, 2009/10:So642 av och (båda M), 2009/10:So660 av m.fl. (M, FP, C, KD), 2009/10:So664 av (C), 2009/10:MJ364 av och (båda M) yrkande 4 och 2009/10:MJ377 av (M) yrkande 4. Också i följande motioner, väckta under allmänna motionstiden , finns yrkanden om att tillåta gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker: So271 av (FP), So281 av (M), So284 av och (båda M), So312 av (M), So408 av och (båda M), So504 av Per (M), So505 av Per (M), So506 av Per (M), So507 av Per och (båda M), So510 av (M), So516 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. I motion 2009/10:So376 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att Systembolaget måste förbättra möjligheterna för lokala producenter att få avsättning för sina produkter och det till skäliga ekonomiska villkor. Ett likalydande yrkande finns i motion So407 av samma motionärer. I motion Sk311 yrkande 2 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om små bryggeriers villkor för distribution. Motionärerna anser att en högkvalitativ och småskalig ölproduktion är av betydande värde för landet och att villkoren vad gäller bl.a. tillgänglighet och distribution bör ses över och anpassas för att ge också mindre producenter relevanta förutsättningar att konkurrera. När det gäller gårdsförsäljning konstaterar utskottet att regeringen beslutat att tillsätta en utredning (dir. 2010:21 med tilläggsdir. 2010:85) med uppdraget att ta fram ett förslag till hur gårdsförsäljning av alkoholdrycker kan ske på ett sätt som är förenligt med och detaljhandelsmonopolet och utan att det leder till negativa konsekvenser för folkhälsan. Utskottet noterar att en grundläggande förutsättning för utredaren är att ett eventuellt förslag till regelverk som möjliggör gårdsförsäljning av egenproducerade alkoholdrycker inte ska stå i strid med och därmed inte heller kunna leda till ett ifrågasättande av detaljhandelsmonopolet (s. 4 i direktiven). Av direktiven framgår vidare att om det under utredningen skulle visa sig att det inte är möjligt att tillåta gårdsförsäljning med hänsyn till de angivna förutsättningarna ska utredaren informera . Uppdraget ska redovisas . Utredningens resultat bör inte föregripas.