bet · GY01KU2 · 2010-11-18 00:00:00 — Och dessutom ska man läsa ett antal riksrevisionsrapporter, som kanske inte ens berör ens eget område.Hur många i kammaren har läst alla rapporter ? Det är inte många som räcker upp handen. Det har jag, fru talman, men vi som har gjort det är lätt räknade. Vi är en mycket exklusiv skara och klubb - nästan som en presidenternas klubb, fast vi inte ens har någon president i . Då förstår ni hur exklusiv den klubben är.Min poäng, fru talman, med detta påpekande är att det inte är så många som läser alla, några eller ens delar av revisionsrapporterna. Revisionsrapporter och revisionsfrågor i sig är inte sexiga, så att säga. Det är inte kul och anses inte vara hett att hålla på med uppföljning och kontroll, även om det faktiskt borde vara det. Det blir ingen het politisk karriär av att kontrollera och följa upp, men det är det revision handlar om. Man gör en stickprovskontroll och ser efter om det blev som man har beslutat. Blev det som ville? Blev det också verklighet?Det är däremot viktigt med revisionskompetensen. Man ska läsa och man ska förstå. Man ska ifrågasätta och kritisera metoderna som har valt, till exempel. Är det rätt metoder? Ska man bara läsa rapporter från , eller ska man ge sig ut på fältet? Eller är det fel? Får man en felaktig bild då? Ska man göra på ett helt annat sätt? Vilket urval ska vi över huvud taget ha?Alla ni som har läst statistik på universitet eller högskola, precis som jag, vet att det är en vetenskap i sig hur man gör urvalet och hur man begränsar det. Beroende på hur man gör en avgränsning kan man få helt olika resultat. Som man frågar får man svar, brukar vi säga. Det handlar om slutsatser och relevans. Är det man kommer fram till över huvud taget relevant?Allt det här, fru talman, hänger samman med just denna revisionskompetens. Hur roligt det än skulle vara tror inte jag att vi kan utbilda 349 ledamöter i denna kammare att aktivt bli bra på revisionskompetens, för det är vad detta handlar om. De har inte heller tiden att sätta av.Det är det man inte riktigt har tagit med eller förstått, eller hur jag ska uttrycka det, i utredningen. Styrelsen, oavsett om man tycker att den är bra eller inte, har skaffat sig kompetens att hantera revisionsfrågor. Det får man inte dag ett och inte sammanträde ett, utan det skaffar man sig . Det var ingen som hade den erfarenheten när vi tillsatte styrelsen . Det krävs hårt och regelbundet arbete.Jag kan ärligt säga att mitt parti var emot att ha en styrelse. Det säger jag som just avgångna ordförande. Men det som var bra med styrelsen och som man inte alls fångar in i detta olyckliga betänkande från KU är just revisionskompetensen. Har KU verkligen tänkt sig att alla ledamöter nu ska plugga revision? Det är faktiskt det ni säger. Annars kommer rapporterna inte att bli värdefulla. Kan man inte ställa rätt kontrollfråga vet man inte heller vad man ska leta efter och kan inte veta hur värdefull eller relevant rapporten är.Som vi hörde här ställde från Socialdemokraterna en fråga i den förra debatten hur vi nu ska säkerställa kvaliteten. Det var en väldigt bra fråga, som ledamöterna av KU kanske borde ha tänkt på innan de skrev detta betänkande. Det är just detta som är problemet - det finns ingen, förutom själv, som utvecklar kvaliteten . Man kan naturligtvis ha olika åsikter om styrelsens vara eller inte vara, men den har hjälpt till att utveckla kompetensen genom åren.Fru talman! Vem ska nu granska granskarna? Det frågade också . Det är en ännu bättre fråga, men det finns inget givet svar på den. finns det en styrelse som kontinuerligt granskar granskaren och som står fri från granskaren. Vi granskar budget och hur man utvecklar personalen. Vi granskar rapporter och metodutveckling. Styrelsen har också hittat sina former och fungerar nu mycket väl. Den har inte heller blivit det filter som man kunde ha befarat utan sänt det mesta direkt till , utan tidsfördröjning, med ett genomarbetat ställningstagande som har underlättat för utskotten att fatta beslut i ärendena - alltså en kvalitetshöjning för riksdagen.I detta betänkande bygger man in att regeringen ska få på sig att svara. Det kommer att minska betydelsen av rapporter, tyvärr.I styrelsen har vi gemensamt förmått att höja oss över den partipolitiska vardagen för att i stället kunna diskutera själva sakfrågan och vad som är bäst för Sverige.Lycka till med att göra detta i vartenda utskott! Där ska man i så fall med ena handen driva igenom regeringens politik och med andra handen säga att det var dåligt och att regeringen ska gå hem och göra om. Det går inte. Det fungerar inte så i den politiska vardagen.Fru talman! Detta har resten av världen förstått. Våra motsvarigheter ute i världen skulle inte komma på tanken att göra så som ni nu föreslår att ska göra. Jag har pratat med många ordförande i andra länder, och de säger bara: Oh dear! Ja, det kan man säga.Vi kommer att tappa kompetensen, vi kommer att tappa och därmed i relevans i frågorna och vi kommer därmed också tyvärr att förlora granskningsmakt. Detta är mycket olyckligt.Utskotten kommer inte att hinna med. Finns det något utskott som har för lite att göra ? Var snäll och ropa från bänkarna! Det är en retorisk fråga. För protokollet kan jag säga att det inte var några röster som höjdes. Det finns inget utskott som har för lite att göra . Alla utskott har för mycket att göra. Vi hinner inte med det vi ska göra . Dessutom har vi själva bestämt att vi ska ha en helt annan uppföljnings- och granskningsagenda och följa upp gamla beslut som vi måste fatta. Till detta lägger vi EU-frågor, som vi inte heller har varit särskilt duktiga på, om vi ska vara helt ärliga.Det är ett stort arbete som ska till, och det måste vi också hitta tid, ork och intresse för - och dessutom alla rapporter. Utskotten har redan börjat signalera att de inte kommer att orka med detta. Dessutom är det de fyra månadernas fördröjning av svaren från regeringen, vilket kommer att innebära en sorts mental punktering av frågorna.Ointressant, sade . Passé, sade Bull.Man undrar: Vad tänkte utredningen?I andra länder, fru talman, har man ett mottagande utskott som utvecklar just en revisionskompetens. Man utvecklar den , för den föds man definitivt inte med.Med ett mottagande revisionsutskott kan man ha utfrågningar där båda sidor får göra sitt framträdande. presenterar sin rapport och sina rekommendationer. Man kan kalla regeringsföreträdare som får ge sin bild av läget. Externa experter kan kallas för sakupplysningar och en fördjupad analys av den rapport som föreligger. Utskottet kan då fatta beslut och gå vidare. En sådan hantering hade varit utmärkt, men den får vi inte i , och det är väldigt synd.Detta är också ett utmärkt sätt att få publik uppmärksamhet, där svenska folket får veta hur vi använder våra gemensamma skattepengar. Det är ju inte våra egna pengar som vi hanterar här i , utan det är folkets skattepengar. I heter det . Det är en bra beskrivning. Människor ska veta hur vi hanterar deras skattepengar, och det hade varit utmärkt att göra detta med ett mottagande utskott som har tid att lägga på detta, har erfarenhet i revisionsfrågor och dessutom kan granska den som granskar och ställa motfrågor.Det finns också en annan dimension av detta. Hur gör man när en revisionsrapport spänner över många områden? Någon sade här att vi kan ha sammansatta utskott. Hur gör vi då när det är tre, fyra, fem eller sex utskott som är inblandade och berörda? Ska vi hitta tider som passar alla, och vem ska ha hand om själva frågan? Hur gör vi sedan med erfarenheter från detta? Vem tar det ansvaret? Den erfarenheten kommer att försvinna ut i tomma intet. Man sätter inte heller samman ett sammansatt utskott för en riksrevisionsrapport, så enkelt tror jag att det är.Fru talman! I utredningen berör man det delade ledarskapet, och säger man att det ska finnas kvar. Där är alla tre lika mycket värda, fast en är värd lite mer än de andra fast lika mycket. Det är ingen riktigt bra ordning. Det kanske var värdefullt i början att man var tre, för det stormade mycket, men hade det varit klokt av KU att sätta ned foten och säga att vi ska ha en myndighetschef. Det är bra för det utåtriktade arbetet, och det är bra för personalen och det inåtriktade arbetet att ha en tydlig röst.Fru talman! Det insynsråd som man ska tillsätta förlorar alla befogenheter. Styrelsen är ett högst relevant bollplank, för man har makten över budgeten och har dessutom som enda instans rätten att skicka vidare rapporterna till . Det är något helt annat än att vara ett insynsråd utan några befogenheter. Jag kan bara gissa hur mötena kommer att gå till och hur attraktiv den placeringen kommer att vara. Jag tror inte att den blir särskilt attraktiv.Varför gör man då inte som i andra länder? Varför vill vi förlora makt? Det kan jag inte svara på. Jag har också en känsla av att vissa ärenden tenderar att rinna igenom ganska oantastade. Det här är heller ingen lätt materia att sätta sig in i. Man måste känna till revisionsfrågor och hur det fungerar. Man måste känna till kvaliteten på rapporter och hur metodutveckling och så vidare fungerar.Jag tror att det här är ett sådant sällsynt ärende som väldigt få egentligen har satt sig in i och läst själva betänkandet, och det är dess värre ännu färre som har tänkt sig in i konsekvenserna.Fru talman! kommer att fatta ett riktigt, riktigt dåligt beslut, men åtminstone min lampa kommer att lysa röd. Ni andra får förklara er inför era väljare bäst ni kan.Riksrevisionen är den enda nya konstitutionella myndigheten i . Den borde ha hanterats med mer klokskap och eftertanke och mindre politisk klåfingrighet.Fru talman! Likt tvår jag härmed mina händer, men jag yrkar bifall till motion K265.