bet · GY01CU5 · 2010-11-30 00:00:00 — 2010/11:CU5 Ny konsumentkreditlag I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2009/10:242 samt två motioner som väckts med anledning av propositionen och två motioner från den allmänna motionstiden . I propositionen föreslår regeringen en ny konsumentkreditlag som ska ersätta den nuvarande lagen . Förslaget syftar till att genomföra ett nytt EU-direktiv om konsumentkrediter och att motverka de skuldsättningsproblem som sms-lån och andra s.k. snabblån fört med sig. Den nya lagen ska i huvudsak ha samma tillämpningsområde som lag, dvs. omfatta i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar konsumenter. Lagen ska, liksom den nu gällande konsumentkreditlagen, vara tvingande till konsumentens förmån. En nyhet i förhållande till den nuvarande konsumentkreditlagen är att konsumenten föreslås få rätt att ångra ett kreditavtal . Det föreslås också att det ska ställas högre krav på information till konsumenten i marknadsföringen av en kredit och i anslutning till att ett kreditavtal ingås. Vidare föreslås det att kreditgivaren ske ge konsumenten de förklaringar som behövs för att konsumenten ska kunna avgöra om det föreslagna kreditavtalet passar hans eller hennes behov och ekonomiska situation. För snabblån innebär förslagen bl.a. att kreditgivaren alltid ska lämna information om den effektiva räntan i marknadsföringen och att kreditgivaren alltid ska göra en kreditprövning. Konsumenten föreslås få rätt att ångra snabblånet. Lagändringarna är avsedda att träda i kraft . Utskottet föreslår att , med vissa lagtekniska justeringar, antar lagförslagen och avslår motionsyrkandena. I betänkandet finns en reservation. Utskottets förslag till riksdagsbeslut - dels regeringens förslag till a. konsumentkreditlag, b. lag om ändring i lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl., c. lag om ändring i utsökningsbalken, d. lag om ändring i lagen (1989:567) om ändrade betalningsvillkor för vissa statliga bostadslån m.m., e. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200), f. lag om ändring i lagen (1996:1179) om ändrade förutsättningar för vissa statligt reglerade bostadslån m.m., g. lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, h. lag om ändring i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), i. lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) med den ändringen att 1 § får den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 4, - dels det av utskottet i bilaga 4 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende. Därmed bifaller delvis propositionerna 2009/10:125 i denna del och 2009/10:242. avslår motion 2010/11:C269. avslår motionerna 2010/11:C2 och 2010/11:C205. avslår motion 2010/11:C1 yrkande 1. Reservation (S, MP, V) avslår motion 2010/11:C1 yrkande 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), Per Lodenius (C), (S), (MP), (KD), (SD), (V), (M) och (FP). Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd har antagit ett nytt direktiv om konsumentkreditavtal (konsumentkreditdirektivet) som ersätter direktivet om konsumentkrediter (och rådets direktiv /48/EG av om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv /102/EEG). Det nya direktivet syftar till att ytterligare harmonisera medlemsstaternas regler på området. I frågor om tolkningen och genomförandet av direktivet har överläggningar hållits med företrädare för berörda departement i , , och . Vid överläggningarna har man sökt enas om hur direktivet bör tolkas och hur det lämpligen kan genomföras. Synpunkter har också inhämtats under hand från berörda myndigheter och organisationer. Som ett led i genomförandet av direktivet utarbetades i departementspromemorian Ny konsumentkreditlag (Ds 2009:67). I promemorian lämnades också förslag i syfte att motverka de skuldsättningsproblem som sms-lån och andra snabblån fört med sig. Promemorian har remissbehandlats och ligger i huvudsak till grund för förslagen i propositionen. I propositionen behandlas i anslutning till frågorna om genomförande av direktivet även vissa frågor som tas upp i den remitterade promemorian Konsumentskyddet inom det finansiella området. Promemorian har utarbetats på uppdrag av . Vidare behandlas i propositionen framställningar från och samt frågor som tas upp i en rapport om snabblån från Konsumenter. I propositionen föreslår regeringen att antar det förslag till ny konsumentkreditlag och de förslag till följdändringar i ett antal lagar som har lagts fram i propositionen. Regeringen har inhämtat Lagrådets yttrande över lagförslagen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1 och lagförslagen i bilaga 2. I detta sammanhang behandlar utskottet även det i proposition 2009/10:125 framlagda förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486). har i sitt betänkande 2010/11:SoU4 ställt sig bakom de i propositionen föreslagna ändringarna i sak. Av lagtekniska skäl och i syfte att samordna lagförslaget i proposition 2009/10:125 med det nu aktuella förslaget till ändring i samma lag har socialutskottet överfört den formella behandlingen av lagstiftningen till civilutskottet för beredning i detta ärende. Lagförslaget finns i bilaga 3. Med anledning av propositionen har två motioner väckts. I ärendet behandlar utskottet också två motioner från den allmänna motionstiden . Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. I ärendet har vidare en skrivelse från inkommit. Konsumentkreditdirektivets övergripande syfte är att underlätta framväxten av en väl fungerande inre marknad för konsumentkrediter. Direktivet innehåller i huvudsak följande bestämmelser. Enligt artikel 1 är syftet med direktivet att harmonisera vissa aspekter av medlemsstaternas lagar och andra författningar om kreditavtal för konsumenter. Direktivet är ett s.k. fullharmoniseringsdirektiv (artikel 22.1). Det innebär att i den mån direktivet innehåller harmoniserande bestämmelser får medlemsstaterna inte behålla eller införa bestämmelser i nationell lag som skiljer sig från vad som fastställs i direktivet. I artikel 2.1 anges att direktivet ska gälla kreditavtal. Genom undantag faller dock flera slag av kreditavtal utanför direktivets tillämpningsområde (artikel 2.2). Det gäller t.ex. avtal som avser ett sammanlagt kreditbelopp eller . Inte heller omfattas kreditavtal där det finns en säkerhet i fast egendom eller liknande. Därutöver undantas ytterligare ett antal speciella slag av kreditavtal från tillämpningsområdet, bl.a. pantlån. För kontokrediter, som ska betalas tillbaka på uppmaning eller , gäller endast vissa artiklar i direktivet. Definitioner av betydelse för direktivets tillämpningsområde finns i artikel 3. Där definieras i sammanhanget centrala begrepp som konsument, kreditgivare och kreditavtal. Vidare finns definitioner av kontokredit, överskridande, kreditförmedlare, konsumentens sammanlagda kreditkostnad, sammanlagt belopp som ska betalas av konsumenten, effektiv ränta, kreditränta, fast kreditränta, sammanlagt kreditbelopp, varaktigt medium och kombinerat kreditavtal. En central del av direktivets konsumentskydd är kravet i artikel 4.1 på viss standardinformation i all reklam där det anges en räntesats eller andra sifferuppgifter som rör kreditkostnaden för konsumenten. Direktivet innehåller i artiklarna 57 omfattande bestämmelser om förhandsinformation. Kreditgivaren eller kreditförmedlaren ska enligt artikel 5 lämna konsumenten förhandsinformation innan kreditavtalet ingås. Informationen, som syftar till att konsumenten ska kunna jämföra olika erbjudanden och fatta ett välgrundat beslut, ska tillhandahållas genom en särskild, standardiserad blankett som benämns Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation. För vissa krediter, bl.a. vissa kreditavtal i form av kontokredit, finns det något mindre omfattande informationskrav (artikel 6). Informationen kan i dessa fall tillhandahållas genom en annan blankett, Europeisk konsumentkreditinformation. Enligt artikel 7 undantas sådana näringsidkare som endast förmedlar en kredit i samband med försäljning av en vara som näringsidkaren tillhandahåller. I artikel 8 finns bestämmelser om att kreditgivaren ska göra en prövning av konsumentens kreditvärdighet innan kreditavtalet ingås. Kreditprövningen ska ske på grundval av tillräckliga uppgifter som i förekommande fall erhållits från konsumenten och, när så är nödvändigt, på grundval av sökning i en databas. Om konsumenten nekas en kredit på grund av uppgifter i en databas, har konsumenten enligt artikel 9 rätt att få reda på uppgifterna och vilken databas som använts. ska enligt artikel 10 dokumenteras i pappersform eller på något annat varaktigt medium. Dokumentet ska innehålla information om ett drygt tjugotal olika särskilt angivna förhållanden. Till exempel ska dokumentet innehålla information om vilken sorts kredit det rör sig om och de avtalsslutande parternas identitet och adress. Vidare ska uppgifter om kreditavtalets löptid, sammanlagt kreditbelopp och villkoren för utnyttjande av krediten anges. Vid kontokrediter, som ska betalas tillbaka på uppmaning eller , är informationskraven i princip likalydande men mindre omfattande. Artikel 11 innehåller en skyldighet att informera om ränteändringar. Artikel 12 innehåller en skyldighet för kreditgivaren att vid kontokrediter regelbundet se till att konsumenten får information genom ett kontoutdrag. Artikel 13 innehåller särskilda bestämmelser för krediter med obestämd löptid. Artikel 14 innehåller bestämmelser om ångerrätt för konsumenten. Konsumenten ska ha rätt att frånträda kreditavtalet utan att behöva ange några skäl. Ångerfristen ska börja löpa fr.o.m. den dag kreditavtalet ingås. Fristen börjar dock aldrig löpa före den dag då konsumenten får avtalsvillkoren och den information som ska anges i dokumentationen av kreditavtalet. I artikel 15 regleras konsumentens rätt att framställa invändningar vid kreditköp. Bestämmelser om förtidsbetalning finns i artikel 16. Konsumenten har rätt att när som helst, helt eller delvis, fullgöra sina skyldigheter enligt kreditavtalet. Konsumenten har då rätt till en nedsättning av den sammanlagda kreditkostnaden. Kreditgivaren har vid förtidsbetalning rätt till en rimlig och objektivt motiverad kompensation för eventuella kostnader som har ett direkt samband med förtidsbetalningen. Artikel 17 behandlar överlåtelse av rättigheter enligt ett kreditavtal. Konsumenten, som ska informeras om överlåtelsen, ska ha rätt att framställa samma invändningar mot förvärvaren av rättigheterna som han eller hon kunde göra mot överlåtaren. Enligt artikel 18 finns det vissa skyldigheter för kreditgivaren att informera konsumenten om kostnader m.m. när denne har överskridit en kreditgräns. I direktivet finns vidare bestämmelser om beräkning av den effektiva räntan för ett konsumentkreditavtal (artikel 19), om kontroll av kreditgivare (artikel 20) och om vissa skyldigheter för kreditförmedlare (artikel 21). Genomförande-, övergångs- och slutbestämmelser finns i artiklarna . Artikel 22.4 innehåller en lagvalsbestämmelse som ger konsumenten ett visst minimiskydd om ett tredje lands (dvs. ett land utanför EU) lag skulle vara tillämplig på ett kreditavtal. I direktivets artikel 27.1 anges att de nationella bestämmelser som genomför direktivet ska tillämpas fr.o.m. . Genom en rättelse av direktivet har för genomförande flyttats fram till (EUT L 207, , s. 14). Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag med vissa lagtekniska justeringar. I propositionen föreslår regeringen att det nya konsumentkreditdirektivet ska genomföras i svensk rätt genom en ny konsumentkreditlag, som ska ersätta den nuvarande konsumentkreditlagen . I propositionen anför regeringen att det svenska genomförandet bör ske på ett sådant sätt att direktivets konsumentskydd säkert är uppfyllt. är det viktigt att avgöra i vad mån nya regler ska gälla också för kreditavtal som faller utanför direktivets tillämpningsområde. Utgångspunkten bör vara att de nya reglerna ska gälla också för kreditavtal som faller utanför direktivets tillämpningsområde, om inte särskilda skäl talar emot det. Tillämpningsområdet för de svenska bestämmelserna bör alltså även fortsättningsvis vara brett. har s.k. snabblån i växande omfattning erbjudits konsumenter på den svenska marknaden. Typiskt för snabblånen är att det handlar om att låna en relativt liten summa pengar . Lånebeloppen är , och tiden för återbetalning är ofta . Lånen löper för det mesta inte med ränta, utan i stället ska en avgift betalas när lånet förfaller. Vanligen är det fråga om lån utan säkerhet. Ansökningar om lån görs på distans, ofta genom ett sms-meddelande eller via Internet. Lånebeloppet utbetalas snabbt. Antalet kreditgivare som erbjuder snabblån har stadigt ökat från det att låneformen lanserades i . Snabblånen är undantagna från vissa bestämmelser konsumentkreditlag. Det gäller t.ex. kravet på information om den effektiva räntan i marknadsföring och innan ett avtal ingås. Snabblånen är också typiskt sett undantagna från kravet på kreditprövning lag. I propositionen lämnas också förslag som syftar till att motverka de skuldsättningsproblem som sms-lån och andra s.k. snabblån fört med sig. Åtgärder mot problem med snabblån I propositionen anför regeringen bl.a. att utvecklingen på kreditmarknaden har fört med sig att olika typer av snabblån gjorts mer tillgängliga för konsumenterna. som en ökad tillgänglighet kan vara positiv för många konsumenter, innebär det en större risk för att andra konsumenter fattar förhastade och dåligt underbyggda beslut om lån. Många konsumenter har inte betalat tillbaka kreditbeloppet . Det bör eftersträvas en lagstiftning som leder till att färre får problem med överskuldsättning, utan att i onödan försvåra för kreditgivare och konsumenter som uppskattar och kan hantera lånen. Kreditavtal där lånebeloppet understiger omfattas inte av konsumentkreditdirektivets tillämpningsområde. När det gäller lån som inte omfattas av direktivet, däribland många snabblån, står det medlemsstaterna fritt att välja reglering. Regeringen föreslår att samma regler som gäller för konsumentkrediter i allmänhet också ska gälla för snabblån. Information, bl.a. om den effektiva räntan, ska lämnas i marknadsföringen. Fullständig information ska också lämnas innan ett kreditavtal ingås och i kreditavtalet, som ska dokumenteras i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form. Kreditprövning ska göras. Konsumenten ska ha rätt att ångra krediten. Den nya konsumentkreditlagen m.m. Vad gäller själva genomförandet av direktivet konstaterar regeringen att det kommer att krävas ett stort antal ändringar. En lämplig lösning är då att ersätta lag med en ny konsumentkreditlag. Den nya lagen bör där så är möjligt och lämpligt bygga vidare på de lösningar som valts lag. De bestämmelser lag som inte berörs av direktivet bör överföras i sak oförändrade till den nya lagen. Beträffande den nya lagens tillämpningsområde i övrigt anför regeringen att skälen för att lags tillämpningsområde i princip omfattar alla konsumentkrediter är övertygande. Det har inte heller framkommit att det nuvarande tillämpningsområdet generellt skulle ha medfört problem. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att den nya lagen ska ha i huvudsak samma tillämpningsområde som lag, dvs. omfatta i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar konsumenter. Författningsreglerade lån som lämnas av statsmedel (t.ex. studielån) och lån som lämnas i pantbanksverksamhet ska undantas helt från lagens tillämpningsområde. För fakturakrediter, vissa kontokrediter, bostadskrediter och s.k. värdepapperskrediter ska delar av regleringen undantas. Lagen ska, liksom den nu gällande lagen, vara tvingande till konsumentens förmån. Regeringens förslag i övrigt innebär sammanfattningsvis följande. Näringsidkaren ska vid all marknadsföring av krediter lämna information om den effektiva räntan. någon annan räntesats eller sifferuppgift i marknadsföringen, ska näringsidkaren lämna ytterligare information. Det ska inte längre finnas något särskilt undantag från informationskravet för små krediter eller krediter med kort löptid. I rimlig tid innan ett kreditavtal ingås ska näringsidkaren ge konsumenten förhandsinformation. Informationen ska i de flesta fall lämnas i ett särskilt formulär. Formuläret ska tillhandahållas konsumenten i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Konsumenten ska också ha rätt att få ett utkast till ett kreditavtal. Informationskraven ska inte gälla för fakturakrediter, vissa räntefria kontokrediter eller värdepapperskrediter. För bostadskrediter ska särskilda regler om förhandsinformation gälla. Det ska införas särskilda bestämmelser om kreditförmedlares skyldigheter. Näringsidkaren ska, i enlighet med god kreditgivningssed, ge konsumenten de förklaringar som konsumenten behöver. Nuvarande bestämmelser om näringsidkarens skyldighet att göra en kreditprövning innan ett kreditavtal ingås preciseras och anpassas till direktivet. Kravet på kreditprövning ska gälla för snabblån men inte för fakturakrediter. Om en kreditansökan inte beviljas, ska näringsidkaren underrätta konsumenten om orsaken till det. Beror det på uppgifter som härrör från en extern databas, ska konsumenten underrättas om uppgifterna och vilken databas som använts. Kravet på att ett kreditavtal ska ingås skriftligt tas bort. ska i stället dokumenteras genom att nedtecknas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form. Dokumentationskravet ska inte gälla för fakturakrediter. Avtalsdokumentet ska innehålla den information som direktivet föreskriver. Den nya lagens informationskrav ska inte gälla för fakturakrediter, vissa kontokrediter eller värdepapperskrediter. Kreditgivaren ska informera konsumenten om en ränteändring innan ändringen börjar gälla. Beror en ränteändring enbart på en ändring i en offentliggjord referensränta, ska parterna kunna avtala om att informationen ska lämnas . Konsumenten ska ha rätt att utan kostnad få en betalningsplan. Detta ska dock inte gälla vid bostadskrediter. Vid kontokrediter ska kreditgivaren tillhandahålla konsumenten kontoutdrag och information om avgiftshöjningar. Konsumenten ska när som helst få säga upp ett kreditavtal med obestämd löptid. Om ingen uppsägningstid har avtalats, ska avtalet upphöra att gälla . En eventuell uppsägningstid ska inte få vara längre än en månad. Kreditgivaren ska få säga upp ett kreditavtal med obestämd löptid bara om det har överenskommits i avtalet. Uppsägningstiden ska vara . Uppsägningen ska ske i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Detta ska inte gälla för fakturakrediter, vissa kontokrediter, bostadskrediter eller värdepapperskrediter. Det ska införas en ångerrätt för konsumenten. Ångerfristen ska vara och börja löpa den dag då kreditavtalet ingås, dock tidigast den dag då konsumenten får del av avtalsvillkor och övrig information. Ångerrätten ska inte gälla bostadskrediter, fakturakrediter eller vissa kontokrediter. Konsumenten ska alltid ha rätt att betala sin skuld före den avtalade förfallotiden. Kreditgivaren ska då ha rätt till ränteskillnadsersättning, under förutsättning att det framgår av avtalet och att räntan är bunden när förtidsbetalningen sker. Ersättningen vid krediter som inte avser bostäder ska vara högst av det förtidsbetalade beloppet om det är mindre tid än kvar på kreditavtalets ordinarie löptid och i andra fall högst av beloppet. Regeringen bedömer att metoden för att beräkna ersättning vid förtidsbetalning av bostadskrediter inte bör ändras. Vid överlåtelse av rättigheterna enligt ett kreditavtal ska konsumenten ha rätt att göra samma invändningar mot förvärvaren som han eller hon vid överlåtelsen kunde göra mot överlåtaren. Detsamma ska gälla när kreditgivaren pantsätter sina rättigheter enligt kreditavtalet. Överlåtaren ska underrätta konsumenten om överlåtelsen. Konsumenten behöver dock inte underrättas om överlåtaren har åtagit sig att fullgöra de skyldigheter som följer av kreditavtalet. Vid kreditköp ska konsumenten ha rätt att göra samma invändningar mot kreditgivaren som han eller hon kan göra mot säljaren. och ska på sina respektive områden utöva tillsyn över att näringsidkarna följer konsumentkreditlagen. Om information i marknadsföringen respektive förhandsinformation inte lämnas i den omfattning och på det sätt som lagen föreskriver, ska marknadsföringslagen tillämpas. Om någon kreditprövning inte sker, ska tillsynsmyndigheten kunna förbjuda näringsidkaren att fortsätta lämna krediter. Förfarandena i och () är lämpliga och effektiva tvistlösningsförfaranden utanför domstol för att lösa konsumenttvister som gäller kreditavtal. Ett avtalsvillkor som anger att lagen i ett land utanför EES ska tillämpas på kreditavtalet ska inte gälla i fråga om regler om kreditavtal, om den lag som gäller för avtalet med bortseende från villkoret är lagen i ett land inom EES och den lagen ger konsumenten ett bättre skydd. De nya bestämmelserna, däribland den nya konsumentkreditlagen, ska träda i kraft . För kreditavtal som ingåtts innan den nya lagen trätt i kraft ska äldre bestämmelser gälla. Vissa bestämmelser ska dock tillämpas även på kreditavtal med obestämd löptid som har ingåtts före lagens ikraftträdande. Som framgått ovan kräver genomförandet av direktivet ett stort antal lagändringar. Utskottet anser, i likhet med regeringen, att den lämpligaste lösningen är att ersätta lag med en ny konsumentkreditlag. Utskottet välkomnar att regeringen nu lägger fram förslag i syfte att minska problemen med snabblånen. Utskottet delar regeringens uppfattning att samma regler som gäller för konsumentkrediter i allmänhet ska gälla också för snabblån. Genom de föreslagna förändringarna kommer kreditgivarna att få ett tydligt ansvar för att lämna information om bl.a. den effektiva räntan och för att pröva låntagarens återbetalningsförmåga. En förbättrad information om lånets kostnader kan ge konsumenten ökad möjlighet att bedöma om han eller hon bör ingå ett kreditavtal på de föreslagna villkoren. Konsumenten får också rätt att ångra krediten. Kreditgivaren ska också alltid vara skyldig att göra en kreditprövning. Genom att utforma lagstiftningen så att snabblån omfattas av kravet på kreditprövning kommer också sådan kreditgivning, liksom annan kreditgivning till konsumenter, att stå under tillsyn. Skulle en kreditgivare brista i kreditprövningen, kan i förlängningen förbjuda kreditgivaren att fortsätta med sin verksamhet. De förändringar som föreslås kan, enligt utskottets mening, antas ge goda förutsättningar att minska de negativa följderna av snabblånen. Vad gäller den nya lagens tillämpningsområde i övrigt delar utskottet regeringens uppfattning att den nya konsumentkreditlagen i stort bör ha samma tillämpningsområde som lag, dvs. omfatta i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar konsumenter. Med den nya lagen stärks det samlade konsumentskyddet på området. har i ärendet framfört synpunkter på utformningen av 14 § andra stycket punkten 2 och 36 § tredje stycket punkten 1 i förslaget till ny konsumentkreditlag. När det gäller 14 § andra stycket punkten 2 anser att kravet på att i kreditavtalet ange det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten inte bör omfatta bolånen eftersom det i praktiken är omöjligt att förutsäga det sammanlagda beloppet för avtalets ingående och att en uppskattning riskerar att bli missvisande för konsumenterna. Här vill utskottet peka på att det i propositionen uttalas att både den effektiva räntan och det sammanlagda beloppet ska beräknas utifrån de förutsättningar som gäller för avtalets ingående. Enligt bör det vidare i bestämmelsen om ränteskillnadsersättning i 36 § tredje stycket punkten 1, efter exemplifieringen av säkerheter, införas tillägget eller om krediten är avsedd för bostadsändamål.