bet · GY01AU2 · 2010-12-09 00:00:00 — Det beror på hur det finansieras, om det ska finansieras, och om den viljan finns, eller om man väljer att använda pengarna på ett annat sätt, till exempel till skattesänkningar. Vi får se hur ni tänker göra. I den tidigare debatten talade man om bemanningstal inom demensvården, om jag inte missuppfattade det. Det sade ni nej till. Hade man gjort så hade det blivit fler händer där. Det lät inte alltför trovärdigt. Ni slår först sönder forskningen, och säger ni att ni ska utreda hur ni ska kunna samla den igen. Betyder det att , precis som jag, tycker att det var ett jättestort misstag att slå sönder den forskningen? Om tycker det tycker vi samma sak. Tydligen handlar det i dessa replikskiften mycket om vad som händer i . Jag får fortsätta på det spåret eftersom jag också har mina rötter där uppe. Om vi går tillbaka till vet vi att infektionssjukdomarna var den stora farsoten i vårt land. Då dog människor som flugor. Vi lyckades, framför allt genom att tränga undan misären men också genom att vaccinera mot infektionssjukdomarna, tränga undan denna farsot. Jag anknyter till och kan berätta att min mormor, till exempel, var med och vaccinerade 1 061 barn och ungdomar i som lärarinna. Man utnyttjade de personer som fanns.Sedan kom industrisamhället och dess sjukdomar. Vi har fått bekräftat att dessa sjukdomar långsamt har minskat även om de naturligtvis inte har upphört. har vi lämnat industrisamhället; nu handlar det om det postindustriella samhällets sjukdomar och informationssamhällets sjukdomar. Där ser vi att det finns stora problem. Jag håller med om att man måste bli bättre både på att förebygga och på att få hjälp från sjukvården, helt enkelt, där man har stått handfallen inför dessa sjukdomar. Sjukvården har varit ganska bra på industrisamhällets sjukdomar, men de här sjukdomarna har varit svåra att greppa. Där måste vi bli bättre.Men det handlar inte bara om arbetets tyngd. Vi vet att också människor som går arbetslösa får stressrelaterade sjukdomar. Du framställer det som om det bara vore arbetet det handlar om, men det gäller även arbetslösa. Det är precis som säger: Det är ett trauma för många när man blir arbetslös. Det gör i sin tur att man mår sämre. Jag håller fullständigt med om det.Däremot är det också en sanning att vi har gått in i en fas i samhället som kallas för det postindustriella, men att vi har många arbetsplatser som är ganska traditionella. Vi har stålverksarbetare, vi har pappersarbetare, vi har dem som delar ut posten och dem som jobbar inom vården och så vidare. Där finns arbetsmiljöproblemen kvar.Det som har kommit till nu i allt större omfattning är det som kallades för direktörssjukan, det vill säga stressen, otillräckligheten, kraven och att aldrig kunna lämna jobbet utan att arbetsliv och arbetstid flyter ihop med fritiden. Det är många som har det så.Frågan som vi måste ställa oss är: Vad kan vi från politiken leverera som är relevant för att förstärka och förbättra de arbetsmiljöer som finns?Men att ställas utanför ett arbete förbättrar så klart inte hälsan. Det vet vi. Jag håller med om att det var ganska mycket svartmålning i första inlägg. Du såg det som att det finns någon sorts ont uppsåt hos många arbetsgivare. Jag menar att varje chef med självaktning lär sig vad arbetsmiljölagen säger. Man har ett lagstadgat ansvar. Oavsett om man har kollektivavtal eller inte har man detta ansvar. Ansvaret ligger ytterst på arbetsgivaren. Ingen arbetsgivare vill ha personal som blir sjukskriven stup i kvarten. Det finns alltså ett gemensamt intresse, också från arbetsgivarna, av att ha en arbetsmiljö som fungerar och stöttar.Man pratar om stödjande miljöer. De är viktiga både på arbetsplatsen och i hemmet, i föreningslivet och så vidare. Det är inte bara på arbetsplatsen som man upplever detta, utan det kan finnas också i andra sociala miljöer.När du framställer detta på det här sättet tycker jag att du lite grann bortser från det ansvar som alla arbetsgivare har. Jag önskar av hela mitt hjärta att jag skulle kunna dela den bilden med . Men det är faktiskt inte så. Det finns många arbetsgivare som är väldigt goda arbetsgivare. Jag känner också till många sådana exempel, där man verkligen ser till att det finns en delaktighet i hela situationen på arbetsplatsen. Man kan vara med och bestämma arbetstider och så vidare lite flexibelt för att personalen ska kunna pussla ihop arbetsliv med fritid, med barn, med äldre och så vidare. Det fungerar jättebra.Men tyvärr finns det också arbetsgivare som ställer sig bredvid. Och inte nog med det - de vill inte betala skatt och de vill absolut inte ha någon facklig anslutning eller något avtal. De vill hålla på med skumraskaffärer.Prata med Dag Klackenberg på ! Han säger att det finns gallerior där alla affärsinnehavare som har butiker där vet att just i ett visst hörn finns det en rufflare. Men man kommer inte åt honom eller henne. Alla arbetsgivare som är seriösa vill ha ordning och reda, för det är en konkurrensförutsättning. Det finns ett utbrett missnöje bland arbetsgivarnas branschorganisationer med detta. De säger: Sätt dit rufflarna! De säger att de har kollektivavtal, men de betalar inte efter det!Men hur kommer vi åt dem? Jag träffar arbetsgivare som säger: Snälla du, kan du hjälpa mig att se till att vi får ett skyddsombud här? Världen är inte bara ljuv och fin. Vi önskar att den skulle vara det. Men det finns tyvärr en stor del som försöker leva på andras bekostnad, . Jag börjar med att hälsa min valkretskollega välkommen till hans första debatt med arbetsmarknadsutskottet. Jag noterade, fru talman, att han hann säga mitt namn nästan lika som jag sade ordet arbetslinje i mitt tal. Det tycker jag var en bedrift, och det förtjänar ett replikskifte!Raimo hyser en oro för arbetsmiljön. Men låt oss börja med den svenska modellen. Både du och jag tycker att det är en klok ordning att ha en arbetsmarknadsmodell med parter som tar ansvar. Det är sant, . Men jag tror att det är viktigt när man har den insikten att man också respekterar att vi har avtalsfrihet i det här landet. Vi anser inte att vi ska lagstifta fram kollektivavtal. Det är möjligtvis där vi kan skilja oss något åt. Du har bland annat valt att försvara en lokal politiker som anser att en politiker ska avgöra vilka företag som ska ha kollektivavtal eller inte.Om vi ser på den bild som målas upp av av arbetsmiljön skulle man nästan kunna tro att det här landet är på väg att rämna och slås sönder och samman. Det finns en del problem på ett antal arbetsplatser. Men det positiva är att ligger i framkant när det gäller de här frågorna. Det beror bland annat mycket på det ansvar som de arbetsmarknadspolitiska parterna har tagit. Det är ett arbete som vi ser som väldigt positivt.Men allt detta tycks koka ned till det som handlar om anslaget till . ökar vi det. Alliansen föreslår en ökning eftersom vi har tagit ekonomiskt ansvar och kan gå fram med en satsning.Socialdemokraterna föreslår en ökning på 40 miljoner. Det borde det vara i stället för en ökning på 16,4 miljoner, tycker de. Skillnaden blir summa summarum 591 miljoner eller 40 miljoner. Är det detta som är skillnaden mellan den goda arbetsmiljön och den dåliga arbetsmiljön? Nej, men måste väl erkänna att det är ett steg, eller hur? Det är ändå mer pengar. Vi ser ju behovet. Vi ser behovet av att de seriösa företagarna också ska veta att de oseriösa får ett besök och en inspektion just för att kunna utröna hur det egentligen står till och vad det är för affärer de gör. Här måste man samverka med skattemyndigheter och andra. Det är precis vad sade: Vi hittar inte de här. Vi behöver hjälp med att hitta dem.Tomas Tobé kan raljera och göra en stor affär av att det inte är mycket pengar som skiljer. Nej, men det fanns mycket mer pengar till detta som Tobé var med och tog bort. Varför inte ta steget med oss? Vi är ju båda så övertygade om att det är rätt åtgärd. Vi är båda så övertygade om att en god arbetsmiljö och ordning och reda främjar företagsklimat, konkurrens och kraften för framtiden.Det här med Itell är roligt. tog jag det företagsnamnet i min mun också. kommun skulle göra affärer med det företaget. kan ju säga att det var en politiker, men det var en ansvarig för kommunen som uttalade sig och sade: Ja, vi kan göra affärer om ni har kollektivavtal.Javisst, sade de, det har vi. Det ska vi ordna.När man sedan inte gjorde det klev två herrar från Alliansen fram och skrek i högan sky om att detta förstör företagsklimatet och att det är avtalsfrihet, och säger att de anställda inte ville ha detta. Det är otroligt. Ville inte de anställda veta vad de skulle få i lön? Det är mycket märkligt, och . Jag tänker avstå från att ta upp mer kammartid med detta lokala företag i . Jag fortsätter gärna i många andra arbetsmarknadsdebatter att prata om hur vi får en bra modell på arbetsmarknaden som både har inslag av trygghet och flexibilitet.Raimo tycker att jag ska ansluta mig till den rödgröna satsningen på . Vi väljer att lägga fram en budget utifrån vad vi tycker att vi kan finansiera och de satsningar som vi vill göra.Min poäng var snarare att försöka nyansera bilden något. försöker ge en bild av att Alliansen inte tycker att arbetsmiljöfrågorna är viktiga, och detta ska tydliggöras genom denna skillnad som ändå får konstateras vara marginell i det stora sammanhanget.Vi väljer däremot att lyfta fram andra förslag. Vi presenterar bland annat ett förslag på coacher över tröskeln. Vi har noterat att det finns en hel del problem när människor som har varit borta länge från arbetsmarknaden får möjlighet att komma till en arbetsgivare. Många arbetsgivare vill i sin välvilja göra detta, men de är okunniga. De klarar inte av detta. Då tror vi att coach skulle kunna följa med över tröskeln för att hjälpa både den som har kommit in på arbetsplatsen och arbetsgivaren. Det tycker jag är positivt. Det borde vara någonting som i sitt engagemang för arbetsmiljön i sådana fall skulle kunna ansluta sig till. Jag noterar att inte har något större engagemang när det gäller arbetsmiljöfrågorna. Han nämner dem inte ens i sitt anförande. ställer han en fråga till mig som handlar om en coach över gränsen, medan jag för ett resonemang om arbetsmiljön. Jag pratar om möjligheter att förbättra arbetsmiljön, och då börjar han prata om andra saker. Det visar att det tomt prat, frågade tidigare, och han sade att en hel del har gjorts. Då pratade han om en arbetsmiljöutbildning som har funnits jättelänge.När jag frågade vad ni vill göra för att förbättra det hela, börjar att prata om coacher som ska in över tröskeln. När jag frågar vad kan bidra med för att se till att det är fler i som får en bättre arbetsmiljö, säger han att det inte är någon större skillnad. Han vill inte ansluta sig till våra 40 miljoner plus för att stärka den möjligheten.Jag noterar och konstaterar tyvärr att det finns ett alltför dåligt intresse för de här frågorna som berör alla som förvärvsarbetar i . Det handlar om alla som upplever stressen och pressen, som inte får ihop det och som inte kan ta semester när det är så välbehövligt. De blir sjuka. Allting som har med arbetsmiljö att göra kommer senare att leda till att det blir en sämre produktivitet. Man blir kanske sjuk. Man gör ett sämre resultat.Vårt alternativ bygger på att vi fokuserar på detta för att kunna leverera bra förslag som stärker konkurrensmöjligheterna. Vi börjar framför allt en resa mot det vi kallar för det goda arbetet. Jag hoppas av hela mitt hjärta att vi kan få med på den resan också. Friår innebär enkelt uttryckt att en person med anställning byter plats med en arbetslös . I kunde, på initiativ, ett antal anställda ta ledigt medan en arbetslös vikarierade för den friårslediga tills den moderatledda regeringen tog bort möjligheten 2007. Den friårslediga fick en ersättning som motsvarade av den ersättning som hon eller han skulle ha fått som arbetslös. Vikarien fick vanlig lön. Friårsreformen var en kombinerad frihetsreform och arbetsmarknadsreform. Intresset var stort, och långt ifrån alla som ansökte om friår fick det.Det finns all anledning att återinföra friåret. Friår är nämligen något så sällsynt som en sann vinna-vinna-lösning. De friårslediga får ökad makt över sina liv och en chans att frigöra sin kreativitet och samla nya krafter som olycksbringande arbetslöshet minskar. Friåret är en unik livskvalitetsreform eftersom ledigheten är kravlös. En friårsledig är fri. Han eller hon har verklig makt över sitt liv . Kanske är det därför friåret väcker så starka känslor. De som fick chansen att ta en paus från arbetslivet, liksom de arbetslösa som fick friårsvikariat, var förstås mycket nöjda, men friåret möter också ett djupt känsloladdat och irrationellt motstånd.Det handlar om grundläggande värderingar, människosyn och vilket samhälle vi vill ha. Vår gröna människosyn uttrycks så här i partiprogram: Människan är en aktiv och skapande varelse som vill och kan ta ansvar. Människors kreativitet och vår ständiga förmåga att finna nya lösningar är en förutsättning för att vi ska nå ett långsiktigt hållbart samhälle.Jag citerar betänkandets motivering mot friår: "Utskottet finner det anmärkningsvärt att de gröna anser det vara en god sysselsättningspolitik att betala människor för att vara helt utan sysselsättning, i synnerhet i ett arbetsmarknadsläge med alltför hög arbetslöshet. "Jag undrar på vilket sätt det är en bättre politik att betala människor, om än ofta alldeles för lite, för att utföra meningslösa, rent av förnedrande, aktiviteter i mer eller mindre konstlade arbetsmarknadsprojekt. Friårsvikariat ger däremot en riktig lön, riktiga arbetsuppgifter och en större chans att få ett nytt jobb därefter. Varför ska vuxna människor till varje pris sysselsättas som om de vore barn som hittar på rackartyg om de inte hålls ständigt upptagna med något, meningsfullt eller ej?Utskottets majoritet konstaterar också att man i IFAU:s utvärdering av det svenska friåret fann att de som varit friårslediga inte arbetade i större omfattning efter friåret, att de i genomsnitt fick 3 procents lägre månadslön, inte minskade sin sjukfrånvaro men däremot gick tidigare i pension. Och detta menar man är ett argument mot friåret.Att avfärda hela friårsreformen utifrån detta finner jag anmärkningsvärt. Argumentationen ger enligt min mening uttryck för en snäv människosyn och en föråldrad och inskränkt syn på arbete och arbetsliv. De som varit friårslediga kanske prioriterar annat i livet än att maximera lön och tid på jobbet, ständigt ökad konsumtion och materiell standard. I så fall är de föredömen för oss alla.Ska vi klara att hejda klimatförändringarna och utarmningen av naturresurser måste vi nämligen finna vägar bort från ett överdrivet lönearbete och den miljöbelastande överkonsumtion det möjliggör. Därtill visar forskningen att människor som har mindre materialistiska värderingar mår bättre än andra. De är helt enkelt i allmänhet mer nöjda och lyckliga. Ser man det så kan IFAU:s utvärdering tolkas så att friåret varit en framgång på andra sätt än strikt ekonomiska. Människan är så mycket mer än en kugge i produktionen och en aldrig tillfredsställd konsument. Människan är så mycket större än ett anställningsnummer och ett kundnummer.Arbetslivsinstitutet utvärderade för övrigt också friårsreformen ur andra perspektiv och drog andra, mer positiva slutsatser än IFAU.Att arbetslösheten är hög är också något som talar för att införa friåret. Då finns det ju större anledning att dela mer rättvist på lönearbete och fri tid till nytta för alla, och det är lättare att finna friårsvikarier.Utskottet påpekar vidare att syftet med de arbetsmarknadspolitiska programmen är att de ska stärka den enskildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. Friåret gör just detta för friårsvikarierna. Det är en mycket bra arbetsmarknadsåtgärd, och det är därför konstigt att utskottsmajoriteten väljer att avfärda det.Utskottsmajoriteten påpekar slutligen att ett återinförande av friåret skulle vara ett kraftigt avsteg från arbetslinjen. Javisst, och det vore . Friåret är ett sätt att, åtminstone tillfälligt, befria arbetet från den överspelade funktionen av disciplineringsinstrument. Det grundläggande mänskliga behovet att behövas, att få bidra till det gemensamma bästa efter förmåga och att få utlopp för sin skaparkraft kan tillgodoses på olika sätt, varav lönearbete bara är ett, ofta överskattat. All verksamhet som någon avlönas för att utföra är nämligen inte meningsfull eller nyttig. Lika sant är att oavlönat arbete kan vara mycket viktigt. Lönearbete är bara en del av arbetet, och arbetet är bara en del av livet.I finns en motsvarighet till friåret, alterneringsledighet. Efter en försöksperiod, som inleddes , infördes en visstidslag 2002, och har man valt att permanenta alterneringsledigheten. Syftet med reformen, liknande den svenska, är att bryta långtidsarbetslöshet, höja arbetskraftens kompetens, förlänga tiden i arbete, undvika marginalisering och underlätta rehabilitering och sådant som att vårda barn eller andra anhöriga. I har fackföreningar, arbetsgivarorganisationer, samtliga partier och allmänhet gått från att vara kritiska till reformen till att se dess fördelar. En höjd blick och en sansad debatt vore välgörande även i Sverige.Låt mig citera idéprogram: "I tider av snabba förändringar passar den positiva synen på människans möjligheter bättre in än misstrons och missunnsamhetens ideologier." Och i Socialdemokraternas partiprogram står: "Liksom frihet förutsätter jämlikhet sociala strukturer och ekonomiska villkor, som ger alla lika rätt och lika förutsättningar till utveckling och delaktighet. "Att ta ledigt från arbetet utan krav är nu förbehållet ett litet lyckligt lottat fåtal med förstående arbetsgivare och mycket god privatekonomi. Ett friårssystem skulle kunna öppna en möjlighet för alla att utveckla sig - om vi unnar varandra det och inte misstror varandra. Mycket kreativitet kan släppas loss när människor får frihet och förtroende.Redan 1848 beskrev socialliberalen i sitt huvudverk Nationalekonomins principer hur samhället skulle kunna se ut när "kampen för överlevnad inte längre upptar all energi". När de industriella framstegen minskar behovet av arbete i samhället såg framför sig hur det kommer att finnas utrymme för kultur och andliga och sociala framsteg.Även nationalekonomen förutsåg en ny epok i mänsklighetens historia när effektiviteten i produktionen ökat så att vi inte längre behöver slita så hårt. När människor fått sina materiella behov uppfyllda tänkte sig även Keynes att vi kunde inrätta oss själva och samhället därefter. Vi är där nu.Herr talman! Friår vore inte det enda men ett sätt att ta till vara möjligheterna till social och kulturell utveckling, ett steg på vägen framåt. Vi gröna menar att friåret gagnar både samhälle och individer. Vi i har allt att vinna på att följa det finska exemplet. har genomgått en av de värsta kriserna . som många andra länder tvingas dras med budgetunderskott och neddragningar kommer starkt ur krisen. En ansvarsfull politik från regeringens sida är en bidragande orsak till detta. Återhämtningen börjar visa sig. Vi börjar nyanställa, och tillväxten och sysselsättningen börjar öka. Trots den ökade sysselsättningen och tillväxten går det inte att luta sig tillbaka.Stora utmaningar finns på arbetsmarknaden, inte minst när det gäller unga. Arbetslösheten bland unga är ingen ny företeelse. Oavsett konjunkturläge har många unga fått betala ett högt pris genom att stå utanför. Att få bukt med ungdomsarbetslösheten är därför en av våra mest angelägna frågor.Herr talman! Orsakerna till en hög ungdomsarbetslöshet är många, och det finns inte endast en lösning på problemet. En svag utbildningsbakgrund är gemensamt för dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden, att få tag på ett arbete. Det beror på att man inte har fullständiga betyg från vare sig grundskola eller gymnasieskola.Skolan är helt avgörande för att få en bra start i livet. Därför välkomnas satsningarna på att motivera och underlätta för arbetslösa ungdomar att återuppta och avsluta sina studier genom högre studiebidrag för arbetslösa ungdomar som saknar just grundskole- eller gymnasieutbildning.År 2011 träder många reformer i kraft på utbildningsområdet, och utbildningspolitiken har stor betydelse för arbetsmarknadsutvecklingen. Vi har den nya gymnasiereformen och lärlingsplatser i yrkesförberedande utbildningar.Herr talman! Det betänkande vi nu behandlar innehåller åtgärder särskilt riktade till ungdomar för att få bukt med ungdomsarbetslösheten. Vi har förstärkt resurserna när det gäller arbetsmarknadspraktik och coachning. Budgetförslaget innehåller även utökade möjligheter för unga att få stöd inom jobbgarantin. Nystartsjobben riktar sig till unga mellan som varit arbetslösa . Vi ser också möjligheter till lärlingsprovanställningar för personer . Alliansens halverade arbetsgivaravgift för den som anställer en ungdom ligger fast.Herr talman! Nya , enda arbetarparti, blundar inte för de stora utmaningarna med att få in unga på arbetsmarknaden. Vårt mål är fortsatt att alla som vill och kan arbeta ska ha möjlighet till det utifrån sin egen arbetsförmåga. Sysselsättningen har ökat med 100 000 . 30 000 fler unga är i sysselsättning om man jämför med . Givetvis räcker inte detta. Vi måste arbeta för att fler ska komma i arbete. I stället för passivitet prioriterar vi aktiva insatser med detta förslag. Jag tänkte ägna mitt anförande åt något som jag personligen tycker är bland de viktigaste arbetsmarknadsinsatser som kan göras för människor som står långt från den reguljära arbetsmarknaden, nämligen det sociala företagandet.Det sociala företagandet missförstås ibland av personer som inte riktigt är insatta i det. De tror att det handlar om socialt entreprenörskap, att företag har ett socialt engagemang. Men det är närmast att förväxla med corporate social responsibility, alltså CSR-arbete, som kan bedrivas på olika sätt.År 2009 gav regeringen i uppdrag att genomföra en stor informationssatsning om socialt företagande. Helt kort innebär socialt företagande att företagen konkurrerar på marknaden på samma sätt som alla andra företag men med en mycket viktig skillnad, nämligen att de kombinerar marknadens behov av varor och tjänster med individens behov av arbete och särskilda behov av rehabilitering. De erbjuder fler typer av arbetstillfällen än vad den reguljära arbetsmarknaden kan erbjuda.Syftet med uppdraget till var att öka den allmänna kunskapen hos myndigheter och i samhället i stort. Tillsammans med Arbetsförmedlingen, , , företrädare för kommunerna och företagsrådgivarna , som finns på 25 platser i landet, togs krafttag för att öka kunskapen om det sociala företagandet, men jag kan konstatera att den, trots denna insats, är låg. Därför är jag väldigt glad över den text som finns i utskottets betänkande på s. 61 och 62, där man mycket bra beskriver satsning på detta.Men vad är det egentligen, och varför behövs de sociala företagen? Att jag är så förtjust i den här formen av företagande har att göra med att de organiseras för att människor ska arbeta tillsammans för att åstadkomma någonting. De organiseras så att var och en kan arbeta av sin förmåga och bidra till företagets utveckling.Sociala företag bidrar också till att skapa arbete för grupper som har särskilt svårt att återvända till vad vi kallar den reguljära arbetsmarknaden. Då vidgar man helt enkelt arbetsmarknaden genom att kombinera offentliga stöd och arbete. Beroende på enskilda förutsättningar kan människor gå från bidrag till egen försörjning. Det tror jag att vi alla tycker är det vi önskar.De sociala företagen utvecklar ständigt nya affärsidéer inom olika områden och branscher, inte minst inom arbetslivsinriktad rehabilitering.Socialt företagande har också mer och mer börjat omfatta ungdomar som har gått på gymnasiesärskola.