bet · GY01CU1 · 2010-12-10 00:00:00 — ((MP): Det har jag inte sagt. )Du negligerade ju mina uppgifter alldeles , , om att vi har byggt för lite och byggt bara hälften av vad våra nordiska grannländer har gjort. Jag tycker att det är en indikator på att vi ligger helt fel när det gäller antalet nya lägenheter och bostäder.Investeringsstödet som finns redovisat i era motioner är oerhört otydligt redovisat. Det finns en summa, och det finns väldigt lite detaljer om vad det exakt innebär. Det enda vi kan göra är att gå tillbaka till det tidigare investeringsstödet när De rödgröna bestämde och se hur det var. Man ser då att effekten blir att det räcker till 4 000 lägenheter.Eller finns det någon annan idé om hur investeringsstödet ska utformas? Presentera den då för oss! Kan vi få höra en gemensam presentation från Socialdemokraterna, av hur ni tänkte få att räcka till mycket mer än vad det gamla investeringsstödet gjorde? Jag väntar med spänning på den informationen. Kanske kan presentera den?Långsiktiga spelregler handlar just om långsiktiga spelregler och inte om investeringsstöd som är tidsbegränsade och detaljreglerade när det gäller vad de ska omfatta. Det var så det fungerade tidigare när var med och stödde Socialdemokraterna i deras politik. Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet angående utgiftsområde 18 i regeringens budgetproposition. Regeringen skriver att det finns en begränsad kunskap om diskriminering. I en rapport från , , angående de brister som finns när det gäller etnisk diskriminering på bostadsmarknaden föreslogs ett antal åtgärder. Regeringsföreträdarna lägger ansvaret på den enskilde, kommunerna eller parterna på bostadsmarknaden. Vilket ansvar tar regeringen? En statlig myndighet har faktiskt getts ett uppdrag av regeringen. Sedan säger man att det saknas. När man ger uppdragen finns det ingenting. Vad tänker ministern om detta? Det räcker att komma till bostadsområden som , , eller . Ministern kanske inte har varit där. Där är diskrimineringen så tydlig. Det handlar inte bara om att dessa bostadsområden är oerhört slitna. Jag bor själv i i en sådan sliten lägenhet. Det är som om människorna i dessa områden inte har något människovärde eftersom det inte finns någon ambition att ge möjligheter och ge stöd till kommunerna. När det gäller de kommuner som inte agerar och som inte gör saker måste man skärpa reglerna och ha sanktioner. Regeringen och politiken måste vara handlingskraftiga så att saker görs. Här gör man ingenting. Man lägger bara ansvaret på de enskilda. Vad tycker ministern? Först och främst något om diskriminering. Självklart ska vi ha, och vi har, lagar mot diskriminering. När det gäller den faktiska diskrimineringen tror jag att vi har ganska bra lagar. Sedan finns det en indirekt diskriminering i form av att människor som kanske har hamnat sämre till på arbetsmarknaden, har språkproblem och kanske är nya på den svenska arbetsmarknaden ofta bor i områden som kanske inte har det allra bästa ryktet. Då kopplas hela den situation som man lever till att man inte får den bästa boendesituationen. Detta måste vi jobba med. Det handlar om bostadsbristen, det handlar om hur vi rustar upp dessa områden, det handlar om hur vi jobbar i de enskilda fallen, och här ska vi självklart följa lagstiftningen för att se om vi kan vidta ytterligare åtgärder. Men diskrimineringslagstiftningen finns på plats, och den har sin roll att spela. Men det handlar också mycket om det personliga ansvaret hos de enskilda fastighetsägarna och de enskilda människorna som finns i närområdena. Jag har själv varit engagerad i dessa frågor. Jag satt i styrelsen i ett kommunalt bostadsbolag och försökte se till att vi ändrade reglerna för vilka hyresgäster vi skulle godkänna därför att vi såg att de regelverk som vi hade i praktiken diskriminerade människor som kom från andra länder och inte hade en fast förankring på arbetsmarknaden. När det gäller det personliga ansvaret för upprustning av lägenheter kan jag ta ett exempel. Landskronahem som jag har besökt har 4 000 lägenheter i miljonprogramsområden. 2 000 av dem är redan upprustade. På Landskronahem säger de att de klarar av detta, att de har skött sig och att de kommer att klara resten också. Där blir de inte så glada över om man plötsligt börjar subventionera dem som inte har skött sig och som inte har rustat upp sina lägenheter. Jag tycker att vi måste ge ett klart besked till alla fastighetsägare att det är deras ansvar att rusta upp sina lägenheter. Sedan ska vi se till att vi skapar generellt goda förutsättningar för fastighetsägarna att agera. Men låt oss inte säga att staten nu ska ta över ansvaret för lägenheter som enskilda fastighetsägare har. Det finns många exempel som visar samma sak. De som sköter sig ska inte straffas för att de har skött sig. Det är glädjande att statsrådet vill jobba mot diskriminering och segregation. I 15 kap. 7 § i regleras hur blandade upplåtelseformer ska byggas - det ska vara hyresrätter och andra typer av upplåtelseformer. Men problemet är att detta inte följs. Om regeringen inte bryr sig om hur kommunerna sköter sig kommer ingen att bry sig om själva problematiken. Dessa problem kommer att växa. Självklart handlar det inte bara som den nuvarande regeringen har suttit vid regeringsmakten. Detta problem har funnits länge, men det har blivit större under den moderatledda regeringens tid. Hela ansvaret ligger på politikerna och samhället. Man kan inte ge ansvaret bara till de enskilda. Självklart vill var och en bo i en bostad där man trivs. Man vill ha tak över huvudet. Men alla människor har inte de kontakter som behövs eller de resurser som en kapitalinsats kräver. De som hyr ut lägenheter i andra hand tar ut mycket höga hyror, men många studenter som jag har kontakt med vågar inte anmäla det till hyresnämnden. Jag undrar vad ministern och regeringen gör för att reglera detta, så att de som hyr ut bostäder i andra hand får anmäla det? Vi har i budgetpropositionen sagt att vi ska analysera de boendesociala och fysiska förutsättningarna i miljonprogramsområdena för att se vad statens roll kan vara för att hjälpa till i de processer som pågår. Man står bland annat inför stora upprustningsbehov. Jag försöker betona att huvudansvaret för att rusta upp lägenheterna åvilar fastighetsägarna. Men självklart underlättas detta om vi har ett hyressättningssystem som är mer flexibelt. Det har vi fått på plats . gäller det att få det att fungera i praktiken. Här pågår ett arbete med att få fram många goda och kreativa lösningar i samråd mellan fastighetsägare och för att skapa ett bra hyressättningssystem för att finansiera upprustningar och skapa goda spelregler för framtiden. Det handlar om att stärka hyresrättens ställning. Vi har aviserat att vi ska utreda detta ytterligare. Det handlar självklart om bostadsbristen. Har man inget alternativ att flytta till om man är missnöjd med hur lägenheten ser ut och sköts är det så klart ett problem i sig. Men vi ser också problem framför oss, exempelvis arbetskraftsbrist som jag tror kommer att bli ett problem framöver när vi både ska öka nyproduktionen och rusta upp många lägenheter. Regeringen måste titta närmare på en rad sådana omständigheter för att se vad vi kan göra. Det återkommer vi till. Jag försöker emellertid betona att huvudansvaret ligger på fastighetsägarna. Vi behöver en aktiv hyresgästförening, vi behöver aktiva medborgare, och vi behöver ett starkt tryck både på privata fastighetsägare och på kommunala fastighetsägare som inte sköter sig. Här får vi också till syvende och sist titta på lagstiftningen om vi upplever att det finns hyresvärdar som missköter sig så till den grad att deras bostäder faktiskt borde bli föremål för tvångsförvaltning. Det finns tyvärr sådana exempel också. Jag vill återigen betona att huvudansvaret måste ligga på fastighetsägarna, och det gäller att se till att de tar sitt ansvar. Problemet är att många av dem har skjutit problemen framför sig . Då står de nu inför en stor puckel och ska renovera många fastigheter . Då kommer också praktiska omständigheter in som att helt enkelt ha tid och ork att klara av det hela . Det finns många sådana utmaningar där staten ska se hur man på olika sätt kan hjälpa till. I samband med detta ska vi se till att vi också skapar en bra yttre miljö runt omkring bostäderna. Det jobbar vi gärna med, men huvudansvaret ligger på fastighetsägarna. Jag vill börja med och tacka för en trevlig och lärorik debatt. Samhällsplanering och byggnation utgör en viktig del av samhället och dess utveckling. Det är någonting som vi alla här tycks vara överens om. Jag har hört många intressanta och kloka ord, intressanta infallsvinklar, som jag tar med mig i skapandet av ett sverigedemokratiskt bostadspolitiskt program. Tyvärr är det så att bostadspolitiken ännu inte har varit föremål för några djupare diskussioner inom . Vår politik på området är därför ännu inte helt utformad. Vi har vår inriktning klar, men vi är beredda till omprövning om så skulle behöva ske. Av den anledningen går jag inte djupare in på några detaljer kring bostadspolitiken. Men det är vår åsikt att politikens roll aldrig kan vara att peka ut eller detaljstyra människor och deras liv. Inte heller ska politiken försöka styra bostadsproduktionens närmare inriktning, utan de beslut som vi fattar här i måste ta hänsyn till både lokala och regionala skillnader. Det är den lokala efterfrågan som måste vara avgörande, och vi menar att det måste finnas en valfrihet på bostadsmarknaden som möter människors behov och önskemål om hur de vill bo.Därför, herr talman, har vi valt att inte ställa oss bakom motionsförslagen om att införa statlig styrning genom bidrag i syfte att stimulera vilken sorts byggande som avses att genomföras.Samtidigt talar vi oss varma för byggande då det finns problem att åtgärda i de allmännyttiga bostadsföretagen. Tusentals allmännyttiga bostäder i landets större städer har kommit att bli så kallade utanförskapsområden. Vi menar att regeringen bör se över möjligheten att riva bostadsområden som annars kan liknas vid getton och som skulle tjäna på att rivas och ersättas med exempelvis nya energisnåla bostadsområden. Om det är någonstans det behövs ett statligt stöd skulle det vara för att riva områden och skapa ett bättre boende för en allt större grupp människor.Allmännyttan har tagit ett stort socialt ansvar för svensk bostadsförsörjning och har varit en av grundstenarna i byggandet av det moderna , som har gått från ett fattigt till ett rikt land. Men allmännyttan behöver både stärkas och förbättras. Det finns ett behov av fortlöpande förbättringar i miljö, separering av fordon och fotgängare samt skapande av grönområden med mera.Sverigedemokraterna vill vidare framöver att det satsas på trygghetsboenden för äldre och boendeplatser för människor med särskilda behov.Dessutom behövs det en bättre användning av redan befintligt bostadsbestånd med prioritering av eftersatt underhåll. En fortsatt gentrifiering av regionalt intressanta områden kan skapa attraktiva och trygga boendemiljöer.Vårt mål är att bidra till att det skapas flyttkedjor. För att detta ska kunna fungera krävs det en stor variation av boendeformer, så att jag från det att jag väljer att flytta hemifrån tills jag på grund av sjukdom eller ålderdom inte längre klarar av att bo själv har en valmöjlighet som utgår från mitt behov och mina förutsättningar.När det gäller byggandet i glesbygden anser vi, precis som civilutskottet skriver i sitt betänkande, att det är angeläget att målet om en levande landsbygd inte hindras på grund av svårigheter att finansiera ett lämpligt boende. Vi ser positivt på att problematiken kring detta har uppmärksammats av regeringen och ser med spänning fram mot eventuella lösningar på problemet.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Jag lovar att återkomma med mer konkreta förslag och en väl genomtänkt och kraftfull bostadspolitik framöver.