sou · GWB3105 · 2009-01-01 00:00:00 — Den förändrade utbildningssammansättningen bland de syssel- satta har bidragit till produktivitetstillväxten den senaste tioårs- perioden.104 Bidraget till produktiviteten från sammansättnings- förändringar i arbetskraften har varit något högre i än i och högre än i EU-15 (diagram 4.4). 102Bilaga 6 till (SOU 2008:14), , Ho, M. & Stiroh, K. [2007], van Ark, B., OMahoney, M. & Ypma, G. [2007]. 103Bilaga 6 till (SOU 2008:14). 104Bilaga 6 till (SOU 2008:14). Inom tillverkningsindustrin har fler eftergymnasialt utbildade lämnat ett litet, positivt bidrag i alla branscher. El- och optik- produktbranschen har haft det enskilt största bidraget av föränd- ringar av utbildningssammansättningen inom tillverkningsindu- strin. Sammansättningsförändringar har bidragit positivt till pro- duktivitetsutvecklingen i alla tjänstebranscher, men betydelsen är klart störst i finansbranschen (diagram 4.5). Inom företagstjänster finns stora skillnader mellan olika delbranscher. En grov indelning efter utbildningsnivån visar att i företagstjänster med en större andel eftergymnasialt utbildade är antalet arbetade timmar ungefär dubbelt så stort105 jämfört med i företagstjänster med fler låg- utbildade. Men antalet arbetade timmar ökade det betydligt mer i företagstjänster med en relativt stor andel lågutbildade. Högre utbildning kommer att bidra även framöver Om andelen personer som genomgår eftergymnasial utbildning fortsätter att öka, kommer sammansättningsförändringarna mot större andel arbetskraft med högre produktivitet att påskyndas. Också till följd av generationsväxlingen kommer andelen med högre utbildning i arbetskraften att öka även om andelen unga som skaffar en högskoleutbildning är oförändrad på dagens nivå. Hur stor effekt på produktiviteten som en fortsatt ökning av andelen högutbildade kommer att få är inte givet, och också besvärligt att bedöma utifrån den historiska utvecklingen. De stu- dier av den högre utbildningens effekter på produktiviteten som gjorts baseras på en situation där avsevärt färre individer hade en högre utbildning. I en situation där allt fler deltar i högre utbild- ning är det möjligt att de högutbildades (eller utbildningsnivåns) kvalitet förändras. En ökande andel högutbildade kommer att höja produktivitetsnivån, men det kan innebära att bidraget till produktivitetstillväxten minskar när andelen högutbildade ökar. För att en ökad andel högutbildade ska få effekt på produktivi- teten krävs också att det ökade utbudet av högutbildade motsvaras av en ökning av efterfrågan av just högutbildade. Forskningsstudier pekar på att den tekniska utvecklingen och internationaliseringen innebär att efterfrågan på högutbildade ökar . 105Enligt Svensk Näringsgrensindelning gäller detta branscherna (SNI) 72, 73, 741–744. P. m.fl. [2007]. Sammantaget är det svårt att dra säkra slutsatser om hur mycket utbildningsnivån påverkar produktivitetsnivån och produktivitets- tillväxten på lång sikt.107 Vinsten från fler i högre utbildning i form av högre produktivitet måste också vägas mot kostnaden för själva utbildningen och kostnaden i form av lägre arbetsutbud . Utbildningens betydelse för inträdet på arbetsmark- naden diskuteras närmare i kapitel 3. God grundutbildning är viktig för alla En betydande andel av befolkningen kommer, av olika skäl, inte heller att ha en högskoleutbildning. Hur humankapi- talet utvecklas i denna grupp kommer även det ha betydelse för produktivitetsutvecklingen. Även om denna grupp har en lägre genomsnittlig produktivitet än högutbildade, innebär en ökning av gruppens humankapital att produktiviteten i ekonomin ökar. Humankapitalet för de som saknar högskoleutbildning beror dels på vilken utbildning de har, dels på den kompetensutveckling som sker på arbetet. Att grundskola och gymnasieskola ger de kunskaper som är nödvändiga för en etablering på arbetsmarknaden är av central betydelse. Som framgick i kapitel 3 är andelen unga som inte slut- för sin gymnasieutbildning fortsatt hög, som denna grupp har svårigheter att få jobb. Bristande utbildning, i kombina- tion med ett fördröjt inträde på arbetsmarknaden, gör att upp- byggnaden av humankapital minskar och värdet av den utbildning man trots allt har minskar. Denna effekt har visat sig kvarstå även . Långa arbetslöshetsperioder för unga kan därför få långsiktiga effekter på produktivitetsutvecklingen i ekonomin. Om antalet unga som av olika skäl inte fullföljer grund- eller gymnasieskolan skulle minska, skulle det vara positivt för både det långsiktiga arbetsutbudet och den långsiktiga produktivitets- utvecklingen. Likaså har åtgärder som bidrar till att minska lång- tidsarbetslösheten betydelse för humankapitalutvecklingen, och därigenom produktiviteten. 107 Bilaga 6 till (SOU 2008:14). Personalutbildning bidrar till produktiviteten, men oklart hur mycket Personalutbildning, som i betydande utsträckning är företags- eller arbetsuppgiftsspecifik, syftar till att höja arbetskraftens kompetens och kan därigenom bidra till att höja produktiviteten. Genom personalutbildning pågår en kontinuerlig uppgradering av arbetskraftens kunskap av stor omfattning. Arbetsgivarnas kost- nader för personalutbildning i uppgick till , varav var kostnader för själva utbildningen.108 Detta kan jämföras med kostnaden för verksamheten vid universitet och högskolor som uppgick till knappt 44 miljarder kronor.109 deltar runt hälften av de sysselsatta i någon form av utbildning som finansieras av arbets- givaren. Detta är att jämföra med de av arbets- kraften i som bereds denna möjlighet under ett år.110 De vanligaste inriktningarna på personalutbildningar är före- tagsekonomi, vård och IT.111 Inriktningarna på åtminstone en del av personalutbildningarna talar för att investeringen i utbildning är komplementär till andra investeringar, företrädelsevis IT-invester- ingar. Ett ökat inslag av personalutbildning har visats öka IT- investeringarnas positiva effekter på produktivitetstillväxten.112 Personalutbildning ingår inte i de mått över utbildningsnivå som ofta används för att skatta utbildningens betydelse för produktivi- teten. Produktivitetsbidraget från personalutbildning hamnar i stället i måttet totalfaktorproduktivitet. 4.3.3Totalfaktorproduktivitet har många förklaringsfaktorer I förklarar totalfaktorproduktiviteten knappt hälften av ökningen i arbetsproduktivitet . Tillväxten i totalfaktorproduktivitet var betydligt högre i efter 1995 än (diagram 4.7). I såväl som har totalfaktorproduktiviteten ökat . I EU-länderna är utvecklingen den motsatta med en sjunkande totalfaktorproduktivitet. 108SCB [g], (/templates/Product8989.asp). Övriga kostnader var kostnader för arbetskraften, resor, övernattningar och mat. 109Högskoleverket [2004]. 110Ericson, T. [2004]. 111SCB [2006a]. 112Gunnarsson, G., , E. & Savvidou, E. [2004]. Diagram 4.7 Totalfaktorproduktivitet i näringslivet, årlig förändring i , och EU 1980–2004 Källa: Timmer, M. m.fl. [2003] , egna beräkningar. Forskningen pekar på ett antal olika faktorer som kan bidra till att förklara utvecklingen av totalfaktorproduktiviteten: 113 konkurrens och avregleringar av produktmarknader strukturomvandling och organisationsförändringar. De stora skillnaderna mellan olika branscher i totalfaktorprodukti- vitet tyder på att även branschspecifika egenskaper kan påverka utvecklingen av totalfaktorproduktiviteten. Genom att totalfaktorproduktiviteten i statistiken beräknas som en restpost finns det även andra förklaringsfaktorer än ovan- 113 Se exempelvis , D., Ho, M. & Stiroh, K. [2007], SOU 1991:82, Bilaga 6 till (SOU 2008:14) och [2005]. Ett exempel som redan nämnts är personalutbildning som inte fångas av måtten på arbetskraftens sammansättning. Forskning och innovationer ökar totalfaktorproduktiviteten Innovationer som förbättrar produkter, tar fram nya produkter eller nya mer effektiva produktionsmetoder bidrar till utvecklingen av totalfaktorproduktiviteten genom att sänka kostnaderna för användning av insatsvaror och kapital. Vad exakt som avgör ett lands innovationsförmåga är oklart, men och EU försöker med olika indikatorer fånga länders innovationskapacitet. Den vanligaste indikatorn är företagens in- vesteringar i forskning och utveckling (FoU). Resultat från olika studier visar att som andel av BNP investerar mest av alla länder i kunskap och FoU. Företag i investerade motsvarande av BNP i FoU, vilket var den högsta investeringsintensiteten bland samtliga . ligger även långt fram vad gäller avkastning i form av t.ex. patent, men rankas något lägre vad gäller högteknologisk export.114 Det är även viktigt att poängtera att den senaste tioårs- perioden har haft en hög avkastning i form av en i internationell jämförelse hög tillväxt av totalfaktorproduktiviteten. Även om tillverkningsföretag svarar för en betydande del av FoU-investeringarna kan kunskapsintensiva tjänstebranscher, inte minst företagstjänster, ha betydelse för innovationsspridningen i ekonomin. För det första genom att branschen själv tar fram inno- vationer, för det andra genom kunskapsspridning och för det tredje genom att bidra till att företag – inte minst mindre – kan få tillgång till kompetens som de själva inte har möjlighet att anställa eftersom de endast behöver . Internationaliseringen bidrar till överföring av kunskap och teknik Även om investerar relativt sett mycket i forskning utgör investeringarna bara av hela världens investeringar. Den allra största delen av ny kunskap genereras alltså utanför gränser och behöver importeras för att bidra till ökad 114 [2007e], sid 216, During 1996–2005, growth in exports of high-technology goods outstripped that of total manufacturing in all countries except and . För många länder är tekniköverföring den domi- nerande källan till produktivitetsutveckling och små länder är mer beroende av teknik utifrån än stora länder.115 Kunskapsöverföring mellan länder påverkas av handel och direktinvesteringar. är större och mer produktiva än icke exporterande företag. Exportörerna är även mer kapitalintensiva och betalar högre löner. De exporterande företagen var mer produktiva redan innan de började exportera, men det finns även tecken på att exporten leder till ökad produktivitet hos före- tagen.116 De exporterande företagen kommer genom handel åt ny teknik och nya produktionsmetoder från konkurrenterna. På samma sätt kan ökad importkonkurrens bidra till högre produkti- vitet, men även import av insatsvaror bidrar till ett potentiellt ökat inflöde av kunskap.117 Direktinvesteringar är, liksom handel, viktiga för tekniköverfö- ringen mellan länder. Företagen får genom direktinvesteringar möjlighet att föra över koncernspecifik kunskap mellan olika bolag inom en koncern. Multinationella företag har högre produktivitet än företag med produktion endast i ett land. Internationaliseringen innebär även att nya snabbväxande indu- striländer, som t.ex. och , har integrerats i världs- ekonomin. De nya industriländernas konkurrensfördelar ligger i huvudsak i produktion där man använder relativt mycket låg- utbildad arbetskraft. Expansionen av produktion i dessa länder har bidragit till ökad efterfrågan på högre utbildad arbetskraft i Sverige.118 Detta ha i sin tur bidragit till ökad produktivitet. Entreprenörer utnyttjar nya affärsmöjligheter Entreprenörskap används som ett brett begrepp för att förklara hur nya affärsmöjligheter utnyttjas. I nationalekonomisk teori är en utgångspunkt att etablerade företag inte vill överge beprövade tekniker och produkter och är obenägna att ta de risker som är för- knippade med introduktionen av nyheter. Därför blir entre- prenörer och nya företag viktiga för produktivitetsutvecklingen. 115Keller, W. [2004]. 116Girma, S., , D. & Kneller, R. [2004]. 117Hansson, P. m.fl. [2007]. 118Hansson, P. [2005]. Det är inte bara ökningen av eller en stor tillgång på insatsfak- torer som driver tillväxten, utan entreprenören kan därutöver bidra genom att kombinera insatsfaktorerna på ett mer värdeskapande sätt. Detta kan vara nya kombinationer av maskiner för att skapa nya produkter eller nya marknader att sälja produkterna på. Om detta stämmer bör entreprenörskap tas in som en egen produk- tionsfaktor i tillväxtfunktionen.119 Definitionen av entreprenörskap varierar mellan olika studier och därför används ofta entreprenörskap som ett samlande begrepp för t.ex. nya företag och små företag. Enligt en forskningsöversikt är entreprenörer bättre på att ta fram innovationer och entreprenö- ren har en liten, men signifikant, effekt på såväl arbetsproduktivitet som totalfaktorproduktivitet.120 Även studier på svenska företag visar att entreprenören bidrar positivt till produktivitetsutveck- lingen, särskilt totalfaktorproduktiviteten och särskilt på längre sikt.121 Positivt samband mellan konkurrens och produktivitet Konkurrens har enligt de flesta studier positiv effekt på innova- tionerna och därmed på den tekniska utvecklingen och produkti- viteten. Ökad konkurrens leder till ökad produktivitet genom i huvudsak tre kanaler: Allokeringseffektivitet – konkurrens innebär att de mest pro- duktiva företagen överlever och bidrar därigenom till en effekti- vare fördelning av ekonomins produktionsresurser. Produktionseffektivitet – konkurrens leder till att företagen måste använda den mest effektiva produktionstekniken för att överleva. Den s.k. x-ineffektiviteten minskar därmed. Dynamisk effektivitet – konkurrens ger företagen incitament att ta fram innovationer för att bibehålla sin konkurrenskraft. Empiriska studier finner ett samband mellan graden av konkurrens och produktiviteten.122 Konkurrens har enligt de flesta studier 119Se Henrekson, M. & Stenkula, M. [2007] för en diskussion kring entreprenörens roll. 120van Praag, M. & Versloot, P. [2007]. 121Henrekson, M. & Stenkula, M. [2007] samt , C. & , K. [2007]. 122EU [2007]. positiv effekt på innovationer, även om en del resultat tyder på ett puckelformat samband mellan konkurrens och innovationer.123 genomfördes i betydande liberalise- ringar och förändringar av regelverken för att öka konkurrensen i olika delar av ekonomin, se figur 4.1. Inte minst ändrades regel- verken inom transportbranschen, post- och telekommunikationer samt elproduktion. Förändringarna bidrog sannolikt till den snabba produktivitetsutvecklingen i dessa branscher sedan början av 1990- talet. Utöver regelförändringar i branscherna stärktes konkurrens- lagen och lagen om offentlig upphandling infördes, vilket liksom medlemskapet i EU främjat konkurrensen i alla branscher. Men har reformtakten avtagit, och har endast två större reformer genomförts. buss helt fri. och stamnätet skiljs ut. Anm.: På flera av marknaderna har reglerna ändrats och det som anges här är det år då liberali- seringen inleddes. är lagen om offentlig upphandling. Källa: Se t.ex. SOU 2005:4. Konkurrensen, inte minst den internationella, i många tjänste- branscher har varit och är fortfarande begränsad. Till en viss del 123 [2003], Aghion, P. & Howitt, P. [2005]. kan detta förklaras av tjänsters egenskaper, t.ex. att vissa tjänster måste konsumeras som de produceras. Den tekniska utvecklingen, inte minst inom IT, har dock möjliggjort en ökad konkurrens i tjänstebranscherna. Internationella avregleringar och avtal främjar också en ökad konkurrens. Den internationella kon- kurrensen i form av handel och direktinvesteringar inom tjänste- sektorn har också ökat kraftigt . Men skill- naderna mellan olika tjänstebranscher är fortfarande stora. Det finns ett visst empiriskt stöd för att en minskning av inträdeshindren i tjänstesektorn ökar produktiviteten, men ökningen uppstår i tillverkningsindustrin snarare än i tjänste- sektorn.124 Lägre inträdeshinder inom post och telekommunikation har påverkat utvecklingen av totalfaktorproduktiviteten i den egna branschen positivt, men det saknas belägg för att samma sak skulle gälla även för andra tjänstebranscher.125 En ökad internationell konkurrens i tjänstebranscherna kan påverka produktivitetsutvecklingen. Det finns ett visst stöd för att företag i med en högre andel import av tjänster i den totala användningen av tjänster har högre produktivitet än andra före- tag.126 Effekten var dock svag. I har utflyttning av tjänste- produktion till länder med lägre kostnader bidragit till att öka produktivitetstillväxten i Resultaten tyder på att åtgärder som främjar en ökad interna- tionell konkurrens inom tjänstesektorn har positiv effekt på produktivitetsutvecklingen i ekonomin. EU:s tjänstedirektiv och domar i kommer sannolikt att bidra till ökad inter- nationell konkurrens i flera tjänstebranscher . Detta skulle i sin tur få positiva effekter på produktivitetsutvecklingen. Produktivitetsutvecklingen i svenskt näringsliv har varit god , även vid en internationell jämförelse. Mycket pekar på att den positiva utvecklingen kan förklaras av strukturella faktorer som t.ex. utvecklingen inom informationstekniken (IT), internationaliseringen, innovationer samt avregleringar. 124Nicoletti, G. & Scarpetta, S. [2003]. 125Inklaar, R., Timmer, M.P. [2008]. 126Hagsten, E., , S. & Karpaty, P. [2006]. 127Amiti, M. & , S-H. [2006]. tionellt stark ökning av totalfaktorproduktiviteten i teleprodukt- branschen förklarar en betydande del av produktivitetstillväxten i ekonomin som helhet . Produktivitetsutvecklingen bestäms av investeringar, arbets- kraftens kompetens och den tekniska utvecklingen. Dessa påverkas i sin tur av faktorer som utbildningens omfattning och inriktning; allmänna villkor för företag och entreprenörer; tillgången på risk- kapital till forskning och utveckling; konkurrens. Dessutom har den makroekonomiska stabiliteten betydelse genom att påverka omvandlingstryck och osäkerhet. I många fall kan olika faktorer samverka och förstärka effekterna av varandra. Det har visat sig svårt att bedöma hur mycket en viss enskild faktor påverkar produktivitetsutvecklingen så en politik för att främja en god produktivitetsutveckling bör ha en bred ansats och en generell inriktning mot ökad konkurrens och frihandel.128 Politiken bör inriktas på att skapa bra och likvärdiga villkor för företag och entreprenörer. Att underlätta för forskning och inno- vationer, inte minst genom en god tillgång på arbetskraft med fors- karutbildning, är också viktigt. Dessutom är åtgärder för ökad konkurrens, såväl nationellt som internationellt, viktiga och inte minst inom tjänstesektorn. Förutom att ansatsen bör vara bred bör den också vara generell, snarare än riktad mot enskilda branscher. De branschvisa skillnad- erna i produktivitet är betydande och varierar också över tiden. Det finns inget som talar för att det offentliga har bättre möjligheter än marknaden att förutse vilka branscher som har de bästa produkti- vitetsutsikterna på lång sikt. Tvärtom riskerar en politik inriktad på att särskilt gynna enskilda branscher i stället att leda till en inlås- ning av resurser i branscher som i efterhand visar sig ha en svag utveckling. Den ökande efterfrågan på tjänster har medfört en förskjutning av sysselsättningen mot tjänstesektorn, en sektor som historiskt haft en lägre produktivitetstillväxt än tillverkningsindustrin. Men genom tjänsternas ökande roll som insats i annan produktion är effekten av denna strukturomvandling på produktiviteten i ekono- min som helhet oklar. Klart är att med en växande tjänstesektor blir produktivitetstillväxten där allt viktigare för ekonomin. 128I en nyligen publicerad översikt av , K. [2008] beskrivs att den viktigaste lärdomen från den europeiska industripolitiken är att frihandel och konkurrens snarare än marknadsintervention bidrar till produktivitetstillväxt. Den internationella konkurrensen i flera tjänstebranscher är liten jämfört med varuproduktionen, och den internationella speci- aliseringen har inte heller nått lika långt som inom varusektorn. I viss utsträckning kan det förklaras med tjänsternas karaktär, t.ex. de tjänster som måste konsumeras i samband med produktionen. Men genom utvecklingen inom informationstekniken kan en ökande andel av tjänsteproduktionen handlas internationellt. I kapitel 7 återkommer vi till möjligheterna att öka produktivi- teten för de offentliga tjänsterna. Där har konkurrensen tidigare varit låg, men genom att öppna för konkurrens kan nya aktörer bidra till att verksamheten, såväl den offentliga som privata, kan utvecklas. 5Ekonomins omvandling och anpassningsförmåga Det har skett en betydande omvandling av den svenska ekonomin . Då arbetade av de sysselsatta inom jordbruket – är motsvarande andel (diagram 5.1). Diagram 5.1 Sysselsatta i olika sektorer 1850–2000 1850 1859 1868 1877 1886 1895 1904 1913 1922 1931 1940 1949 1958 1967 1976 1985 1994 Källa: , O. & , L. [2007]. Omvandlingen av ekonomin bidrar till en bättre produktivitets- utveckling, men kan medföra kostnader. Varje förflytt- ning av produktionsresurser ställer krav på anpassningsförmåga, för Ekonomins omvandling och anpassningsförmåga att produktionsresurserna inte ska bli overksamma. Trögheter i rörligheten orsakar arbetslöshet och outnyttjat kapital. Ju bättre anpassningsförmågan i ekonomin är, desto högre är den lämpliga omvandlingstakten för ekonomin. Att diskutera anpassningsförmågan är därför betydligt mer rele- vant än att diskutera om omvandlingstakten ökat eller inte. Trots detta dyker frågan om takten i omvandlingen ofta upp i debatten, inte minst i ljuset av den ökande internationaliseringen. Utveck- lingen under ger inte en helt klar bild av om takten i omvandlingen av ekonomin har ökat eller inte. Resultatet beror på vilket mått som används och också vilka tidsperioder som jämförs. 5.1Omvandling kan definieras på olika sätt använder begreppet omvandling över- gripande. För att kunna analysera förändringar både mellan och inom branscher använder vi ytterligare två begrepp (se faktaruta 5.1): 1.Strukturomvandling – produktionsresurser flyttas mellan branscher. 2.Sysselsättningsdynamik – antalet arbetstillfällen som tillkommer respektive försvinner på företags- eller arbetsställenivå. I avsnitt 5.2.3 används ytterligare ett begrepp för omvandling som utgår från företaget, den s.k. företagsdynamiken som anger nya och nedlagda företag som andel av den totala företagsstocken. Ekonomins omvandling och anpassningsförmåga Faktaruta 5.1 Definition av omvandling Man kan definiera strukturomvandling genom att utgå från begreppet struktur.1 Detta defini- eras enligt som de inbördes relationer och sammanhang som råder mellan delarna i en helhet. Strukturomvandling kan då beröra olika nivåer i helheten, från arbetsställe till ekonomin uppdelad i två sektorer. Hur strukturomvandling ska definieras blir därmed en fråga om vilken nivå som är utgångspunkten. De två extremerna kan sägas vara å ena sidan att endast mäta övergång mellan industri-, tjänste- och jordbrukssektorn och å andra sidan att mäta alla förändringar ned till när en produktionsfaktor byter arbetsuppgift på den enskilda arbetsplatsen. För att kunna analysera både förskjutningar mellan och inom branscher kommer Långtids- utredningen att använda två begrepp: 1.Strukturomvandling – Produktionsresurser flyttas mellan branscher mätt på 2-siffernivå enligt SNI-systemet.2 Anledningen till att 2-siffernivå valts är att det är den lägsta nivå som huvuddelen av den använda statistiken finns tillgänglig på. 2.Sysselsättningsdynamik – Antalet arbetstillfällen som tillkommer respektive försvinner på företags- eller arbetsställenivå. Det som mäts är huruvida arbetsstället eller företaget ökar eller minskar arbetsstyrkan, inte om en enskild person lämnar ett arbete och ersätts av en annan. 1Hjalmarsson, L. [1973]. 2SNI betyder Svensk näringsgrensindelning och bygger på EU:s standard NACE. Produktionsenheter, som företag och arbetsställen, klassificeras efter den aktivitet som bedrivs. Både den demografiska utvecklingen, internationaliseringen och den ökade efterfrågan på tjänster påverkar strukturomvandlingen och sysselsättningsdynamiken.