sou · GXB371 · 2009-09-03 00:00:00 — 11 § Finner vid sin prövning av ett förslag enligt 10 § första stycket att förslaget bör anmälas enligt en bestämmelse i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen eller att dess innehåll kan stå i strid med förpliktelser eller bygger på en avvägning mellan intresset av fri rörlighet för varor och tjänster och ett motstående regleringsintresse som bör bli föremål för särskilt övervägande, ska kolle- giet med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen. Har kollegiet funnit att ett förslag inte omfattas av anmälnings- skyldighet, ska kollegiet på begäran av den myndighet som lämnat under- rättelse överlämna ärendet till regeringen på samma sätt. får även i annat fall underställa regeringen frågan om anmälan av ett förslag ska ske. Paragrafen reglerar de fall då beslut i fråga om anmälan av ett förslag ska hänskjutas till regeringens avgörande. Enligt paragrafens första stycke ska i sådana fall med eget yttrande överlämna ärendet om anmälan till regeringen. Vidare föreskrivs i första stycket att sådant överlämnande också ska äga rum beträffande förslag som enligt kollegiets bedömning kan stå i strid med förpliktelser, varmed avses såväl de gemenskapsrättsliga som de internationella förpliktelserna. Denna föreskrift har en motsvarighet i nuvarande TBT-förordnings 12 §, där det föreskrivs att ska anmäla det till regeringen, om kollegiet finner att en föreslagen regel skulle inverka störande på handelspolitiska förbin- delser. Som utredningen funnit i sina överväganden har tillämp- ningen av den bestämmelsen varit restriktiv (avsnitt 9.5.9). Utred- ningens förslag bygger på synsättet att det finns ett behov av att stärka regeringens övergripande styrning och kontroll på den inre marknadens område. Föreskriften i paragrafens första stycke har utformats från dessa utgångspunkter och för att effektivare till- godose syften som legat bakom utformningen av den nuvarande TBT-förordningens 12 §. Även förordningens vidgade tillämp- ningsområde har inverkat på föreskriftens utformning. Med den valda utformningen av förevarande paragraf har utredningen ansett att den nuvarande TBT-förordningens före- skrift i 19 §, enligt vilken den föreskrivande myndigheten varit ålagd att i vissa fall inhämta regeringens godkännande innan en teknisk regel beslutas, kan avvaras (avsnitt 9.5.9). I sammanhanget finns dock skäl att erinra om att gemenskapsrätten medför att en föreskrift som tillkommit med åsidosättande av direktivets anmälningsprocedur inte får tillämpas. Med utredningens förslag läggs ansvaret för anmälningsproce- durerna på ett tydligare sätt på , och det blir kollegiet som kommer att avgöra om ett myndighetsförslag om- fattas av anmälningsplikt enligt EG-rätten och ska anmälas. Det ligger i sakens natur att kollegiet tillser att förfarandena tillämpas där så bör ske. Att i något gränsfall den myndigheten som lämnar underrättelse skulle vilja mot kollegiets uppfattning genomdriva en anmälan av ett förslag enligt någon sådan procedurer är i och för sig osannolikt, men särskilt i betraktande av vad som påpekats om följderna av underlåten anmälan bör den ges möjlighet att i så fall påkalla regeringens prövning. En föreskrift av denna innebörd har införts i paragrafens andra stycke. Tredje stycket öppnar en möjlighet för kollegiet att efter eget bedömande underställa regeringen frågan om anmälan av ett för- slag. Undantag från anmälningsplikten enligt direktivet och avtalen 12 § En anmälan enligt direktivet eller de internationella avtalen behöver inte göras, om underrättelsen till avser förslag till regler som 1.avser att uppfylla skyldigheter som följer av internationella avtal som leder till att enhetliga tekniska regler eller föreskrifter om infor- mationssamhällets tjänster införs inom EU, 2.innebär att skyddsklausuler i bindande gemenskapsrättsakter utnytt- 3.innebär att anmälan ska göras enligt förordningen (1993:1322) om informationsutbyte inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet i fråga om farliga konsumentvaror, förordningen (1993:1535) om informa- tionsutbyte inom Europeiska unionen i fråga om farliga livsmedel eller förordningen (201X:XX) om varor på den inre marknaden m.m., 4.avser att uppfylla skyldigheter som följer av en dom som har meddelats av Europeiska gemenskapernas domstol, eller 5.bara ändrar en befintlig teknisk regel för att på begäran av Euro- peiska gemenskapernas kommission undanröja ett handelshinder eller när det gäller regler om informationssamhällets tjänster, ett hinder för den fria rörligheten för sådana tjänster. Innehållet i denna paragraf motsvarar i det väsentliga vad som föreskrivs i nuvarande TBT-förordnings 11 § i anslutning till direk- tivets artikel 10.1. I utredningens förslag har dock av redaktionella skäl ordningsföljden mellan denna bestämmelse och den följande, som gäller kollegiets skyldighet att hålla underrättat och bistå det i anmälningsärenden ändrats för att vinna redaktionell fördel. Eftersom sådana avtal som avses i punkten 1 i sig själva torde utgöra bindande gemenskapsrätt avser samtliga i paragrafen upp- tagna fall uppfyllandet av skyldigheter som följer av gemenskaps- rätten. I fråga om samma punkt kan anmärkas att denna i nuvarande TBT-förordning i enlighet med direktivets artikel 10.1, andra strecksatsen, är begränsad till fall då de internationella överens- kommelserna leder till att enhetliga tekniska specifikationer eller föreskrifter om informationssamhällets tjänster införs inom EU. I enlighet med den avgränsning av begreppet tekniska regler som gjorts i 2 § bör termen tekniska specifikationer inte införas i onödan. Noga taget är det fråga om krav som anges i 2 § första stycket samt krav som gäller varans framställning enligt andra stycket. En sådan precisering torde vara överflödig, ej minst i betraktande av påpekandet ovan om att de avsedda internationella avtalen torde utgöra bindande gemenskapsrätt. Punkten har här utformats så att den avser införandet av enhetliga tekniska regler eller föreskrifter för informationssamhällets tjänster, vilket utred- ningen anser vara fullt tillräckligt. I tredje punkten har tillfogats en hänvisning till förordningen om varor på den inre marknaden m.m. med hänsyn till att de marknadsingripanden som omfattas av denna förordning ska an- mälas enligt de förfaranden som där anges och inte är anmälnings- pliktiga enligt direktiv /34/EG. Detta gäller redan för mot- svarande marknadsingripanden enligt förordningen (1993:1322) om informationsutbyte inom Europeiska ekonomiska samarbets- området i fråga om farliga konsumentvaror och förordningen (1993:1535) om informationsutbyte inom Europeiska unionen i fråga om farliga livsmedel, vilka omnämns i 11 § i nuvarande TBT-förordning (se avsnitt 9.5.10). Åtgärder i anledning av till kollegiet inkomna utlåtanden och kommentarer, m.m. 13 § ska hålla regeringen och berörda myndigheter underrättade om meddelanden och kommentarer som kommit in till kollegiet med anledning av en anmälan till kommissionen eller enligt de internationella avtalen. ska dessutom lämna regeringen underlag för svar till kommissionen och andra berörda parter, sända iväg de svar som regeringen beslutar samt ombesörja publicering av notiser och sköta annan informationsverksamhet. Den myndighet som underrättat om regelförslaget ska på kollegiets begäran tillhandahålla ett underlag för besvarande av kommentarer. Har kommissionen avgett ett detaljerat utlåtande med anledning av förslaget, ska sådant underlag alltid lämnas. Innehållet i denna paragrafs första och andra stycken motsvarar med endast redaktionella ändringar vad som i motsvarande delar föreskrivs i nuvarande TBT-förordning 10 §. Första stycket bör enligt utredningens mening i princip täcka alla slag av meddelanden och kommentarer som kommer in till i anledning av en anmälan enligt 10 §. Här ska dock framhållas att s.k. detaljerade utlåtanden från kommissionen i anmälningsärenden är ställda direkt till regeringen. Enligt direktiv /34/EG kan detaljerade utlåtanden avges också av medlemsstaterna. Enligt utredningens uppfattning bör utgångs- punkten för regleringen vara att det ankommer på kollegiet att till den föreskrivande myndigheten vidarebefordra detaljerade utlåtanden som kommit in till kollegiet i anhängiga anmälningsärenden, även om kollegiet mottar dessa från . Beträffande Regerings- kansliets handläggning härvidlag kan det finnas utrymme för närmare reglering i de föreskrifter och cirkulär som reglerar verksamheten där. Av övriga meddelanden och kommentarer som omfattas av kollegiets skyldigheter enligt första stycket bör särskilt framhållas sådana meddelanden från kommissionen som inverkar på de i följande paragraf angivna tidsfristerna. Försummar en myndighet vid utfärdandet av en föreskrift eller annan regel att iaktta inne- hållet i 14 § utgör det ett fördragsbrott. Till undvikande av fel föreslår utredningen att myndigheten uttryckligen åläggs att före beslut hos förvissa sig om att inget sådant hinder föreligger (17 § andra stycket nedan). Det är för denna funktion av vikt att håller kollegiet underrättat om inkomna utlåtanden och meddelanden som inverkar på tidsfristerna. Kommentarer som inte utgör detaljerade utlåtanden medför ingen annan rättslig verkan än en skyldighet att så långt det är möjligt ta hänsyn till synpunkterna. Även härvidlag föreslår utred- ningen en särskild föreskrift för myndigheterna (17 § första stycket nedan). Synpunkter kan naturligtvis också tänkas komma fram i andra former än dem som regleras i direktivet. Liksom detaljerade utlåtanden från kommissionen får enligt direktivet övriga kommentarer endast avse aspekter som rör den fria rörligheten för varor eller tjänster eller etableringsfriheten, dock inte skattemässiga eller finansiella aspekter på informations- samhällets tjänster. De kan givetvis även innehålla faktiska upp- gifter av betydelse. Föreskriften i paragrafens tredje stycke motsvarar i sak innehållet i nu gällande TBT-förordnings 15 §. (Paragrafen behandlas i av- snitt 9.5.11) Begränsningar i rätten att besluta tekniska regler m.m. 14 § Sedan en myndighets förslag till teknisk regel eller regel om infor- mationssamhällets tjänster har anmälts till Europeiska gemenskapernas kommission enligt direktivet får myndigheten inte fatta beslut om regeln förrän har förflutit från den dag Europeiska gemenskapernas kommission mottog anmälan, om inte annat följer av 15 och 16 §§. Den i första stycket angivna tiden ska i stället vara , om kommissionen eller något medlemsland avgivit ett detaljerat utlåtande beträffande en myndighets avtal, , om kommissionen eller något medlemsland avgivit ett detaljerat utlåtande beträffande en regel om informationssamhällets tjänster, , om kommissionen eller något medlemsland avgivit ett detaljerat utlåtande beträffande en teknisk regel på varuområdet som inte utgör ett avtal, , om kommissionen i fråga om en teknisk regel på varu- området har lämnat en förklaring att den ämnar föreslå eller anta en bindande rättsakt inom området för regeln, , om kommissionen har lämnat en förklaring att den anmälda regeln gäller ett område som omfattas av ett förslag till en bindande rättsakt som har lagts fram inför Europeiska unionens råd, 6.arton månader, om Europeiska unionens råd i ett fall som avses i 4 eller 5 har antagit en gemensam ståndpunkt. De i andra stycket 4-6 angivna tidsfristerna gäller inte längre när det har antagits en bindande gemenskapsrättsakt inom området eller om Europeiska gemenskapernas kommission meddelar sin avsikt att dra tillbaka sitt förslag till sådan rättsakt eller att den inte längre avser att lägga fram något sådant förslag. De gäller inte heller i fråga om en myn- dighets avtal. Paragrafens innehåll motsvarar med redaktionella ändringar, som särskilt föranleds av att utredningens förslag skiljer mellan tekniska regler för varor och regler om informationssamhällets tjänster, 14 § i gällande TBT-förordning, vilken motsvarar vad direktivets artikel 9.1-5 innehåller om fristerna. Första stycket motsvarar med ändring av hänvisningarna det tidigare första stycket. I andra stycket har Europeiska gemenskapernas kommissionen genomgående ersatts med kommissionen, hänvisningen under punkten 1 till frivilliga överenskommelser som en myndighet träffar har i enlighet med utredningens terminologi ändrats till att avse avtal och uttrycket bindande rättsakt på några ställen ersatt ett direktiv, en förordning eller ett beslut, vilket är de bindande rättsakterna enligt EG-fördraget. Slutligen har undantaget i det tidigare tredje stycket från vad som föreskrivs i andra styckets punkt 4 fogats in i sitt sammanhang, vilket medfört att den särskilda undantagsföreskriften i det tidigare tredje stycket kunnat utgå. De i detta stycke angivna fristerna motsvarar vad som anges beträffande frister i direktivets artikel 9.2–5. Till paragrafens tredje stycke har i utredningens förslag i stället med vissa redigeringar förts de undantag från de i paragrafen angivna fristerna vilka i den nuvarande TBT-förordningen regleras i 15 §. Dessa motsvarar direktivets artikel 9.6. Till de undantag som upptas i TBT-förordningen har utredningen genom tillägg av en andra mening fogat det undantag som återfinns i direktivets arti- kel 10.3 och som i likhet med styckets innehåll i övrigt avser avser tolv- och artonmånadersfristerna under punkterna 4–6 i andra stycket. 15 § Bestämmelserna i 14 § gäller inte 1.om det är fråga om en teknisk regel som avser ett förbud mot tillverkning och som inte hindrar varors fria rörlighet, eller 2.om det är fråga om en teknisk regel eller regel om informations- samhällets tjänster som hänger samman med skattemässiga eller finansiella åtgärder som påverkar konsumtionen av en vara eller en tjänst genom att främja efterlevnaden av särskilda krav. Paragrafen överensstämmer med gällande TBT-förordnings 17 § och motsvarar, första punkten direktivets artikel 10.2 och andra punkten direktivets artikel 10.3. Dock har formuleringen av bägge punkterna anpassats till begreppsavgränsningarna i 2–4 §§. I punkten 2 har tidigare i anslutning till direktivets ordalydelse angetts tekniska specifikationer eller andra krav. 16 § En myndighet får fatta beslut utan att föreskrifterna om samråd i 5 § och i förordningen (201X:XX) om varor på den inre marknaden m.m. och om skyldighet att avvakta med beslut i 14 § har följts, om det föreligger brådskande skäl på grund av 1. allvarliga och oförutsedda händelser som rör –skyddet för folkhälsan eller allmän säkerhet, djurskyddet eller skyddet av växter och som kräver att en teknisk regel måste antas och sättas i kraft, –skyddet för den allmänna ordningen och som kräver att en regel om informationssamhällets tjänster måste antas och sättas i kraft, eller 2. en allvarlig situation som rör skyddet för det finansiella systemets säkerhet och integritet, särskilt skyddet för sparare, investerare och för- säkringstagare, och som kräver att en regel beträffande finansiella tjänster måste antas och sättas i kraft. I underrättelsen till enligt 9 § ska myndigheten noga ange skälen för att de ifrågavarande åtgärderna brådskar. Paragrafen motsvarar med anpassningar av samma slag som i föregående paragraf 18 § i nu gällande TBT-förordning. I direktivet finns motsvarigheten till paragrafens första stycke, punkten 1, i artikel 7, första stycket, första strecksatsen, och till punkten 2 i andra strecksatsen. Paragrafens andra stycke syftar till uppfyllandet av förpliktelsen i samma direktivartikels andra stycke. Ur det första stycket, punkten 1, har orden särskilt skyddet av minderåriga ansetts kunna utgå ur den andra strecksatsen. Vidare har i punkten 2 orden en föreskrift om informationssamhällets tjänster i utredningens förslag ersatts med regel beträffande finansiella tjänster i syfte att nå bättre överensstämmelse med direktivtexten. Myndighetens beslut och underrättelse därom 17 § Vid det slutliga utarbetandet av en regel som varit föremål för anmälan enligt direktivet ska myndigheten eftersträva att så långt möjligt tillgodose sådana synpunkter som kommissionen eller medlemsstaterna lämnat i anledning av myndighetens förslag, där det kan ske utan att syftet med regeln förfelas. Före beslut om antagande och utfärdande av regeln ska myndigheten hos förvissa sig om att inte sådant hinder för beslutet föreligger som avses i 14 §. När myndigheten fattar beslut i ärendet, ska den underrätta om beslutet. Enligt direktivets artikel 8.2 ska medlemsstat så långt möjligt ta hänsyn till synpunkter som kommissionen eller medlemsstaterna lämnat i anledning av ett förslag. I fråga om vad sådana synpunkter får avse hänvisas till kommentaren till 13 § ovan. Även med hänsyn till de övriga föreskrifter som utredningen föreslår ska gälla beträffande myndigheternas normgivning på den inre marknadens område anser utredningen att direktivbestäm- melsen är av den vikten att den bör återspeglas i författningens direktiv till myndigheterna. Den föreskrift som mot denna bak- grund föreslås i paragrafens första stycke kan tänkas få självständig betydelse t.ex. när uppgifter har tillkommit rörande faktorer som kan tänkas inverka på olika företags konkurrenssituation. I andra stycket har den beslutande myndigheten ålagts att genom förfrågan hos tillse att det inte löper någon frist som lägger hinder i vägen för att anta och utfärda en regel som anmälts enligt direktivet (se avsnitt 9.5.12). Paragrafens tredje stycke motsvarar nuvarande TBT-förordnings 9 § men har till innehållet preciserats på så sätt att underrättelse om beslut ska göras när beslutet fattas. Föreskriften myn- digheten ska tillställa beslutet i dess helhet, dvs. med hela texten till den regel myndigheten utfärdar. Kollegiet har enligt direktivets artikel 8.3 att utan dröjsmål överlämna denna text till kommissionen. 18 § ska följa myndigheternas tillämpning av denna förordning. Kollegiet får meddela de föreskrifter som behövs för verkställigheten av förordningen. Denna paragraf överensstämmer med 20 § i nu gällande TBT-för- ordning. 11.5Förslag förordning om ändring i förordning (1994:2035) om vissa skyldigheter för myndigheter vid ett medlemskap i unionen 4 § Om en myndighet, med stöd av lag eller någon annan författning som har meddelats för att uppfylla skyldigheter i rättsakter som beslutats av Europeiska gemenskaperna, meddelar förbud, beslutar om begränsningar eller återkallelse av produkter från marknaden eller vidtar åtgärder med detta syfte, ska myndigheten lämna uppgifter om detta i den omfattning och till de mottagare som avses i 3 §. Detsamma gäller motsvarande åtgärder i fråga om verksamheter. Kopia av sådana underrättelser ska lämnas till regeringen. Kopia av underrättelse avseende produkter enligt första meningen ska även lämnas till . I paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.6.4, tillförs en sista mening som innebär att kopia av underrättelse avseende produkter enligt första meningen även ska lämnas till . Enligt utredningen bör kollegiet erhålla denna information för att kunna fungera som inremarknadsmyndighet och fylla sin funktion som kontaktpunkt enligt förordning (EG) nr 764/2008. 4 a § När en myndighet anser att en harmoniserad standard inte uppfyller de krav som den syftar till att uppfylla och avser att framställa en formell invändning mot standarden ska den underrätta om detta. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.7.2, syftar till att säkerställa att underrättas om en myndighet framställer en formella invändning mot en harmoniserad standard. Utred- ningen har erfarit att samordningen i vissa fall har brustit när det gäller sådana invändningar. Utredningen anser därför att en sådan underrättelseskyldighet bör införas. 11.6Förslag till förordning om ändring i tullförordning (2000:1306) 66 § Av artikel 27–29 i och rådets förordning (EG) nr 765/08 av om krav för ackreditering och marknads- kontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 framgår att tullmyndigheterna under vissa förutsättningar skall uppskjuta övergången till fri omsättning av vissa varor samt genast underrätta den nationella myndigheten med ansvar för marknadskontroll när en sådan åtgärd ska samverka med myndigheter som, enligt bestämmelserna i förordning (201X:XX) om varor på den inre marknaden m.m., bedriver marknadskontroll enligt artikel 27–29 iden i första stycket nämnda förordningen. Uppkommer kostnader för för förvaring, hantering och liknande på grund av kvarhållande av varor som omfattas av regler som avses i första stycket, skall den berörda marknadskontrollerande myndig- heten ersätta för dessa kostnader. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.11.4, föreslås en ändring som innebär att den tidigare hänvisningen till förordning (EG) nr 339/1993 ska ersättas med en hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 som har ersatt denna. Vidare är avsikten att det med den nya lydelsen av paragrafen ska framgå tydligare vilka skyldigheter till samarbete som åligger . Paragrafen kompletteras med bestämmelser i 27 § i förslaget till förordning om varor på den inre marknaden m.m. En översyn av horisontella bestämmelser inom En särskild utredare ska kartlägga och beskriva de svenska bestäm- melser och administrativa förfaranden och procedurer som på ett horisontellt plan har betydelse för varors och tjänsters fria rörlighet på den inre marknaden. Utredaren ska särskilt uppmärksamma de olika funktioner som bestämmelserna och procedurerna har, deras inbördes förhållande, sammanhang samt eventuella överlappande funktioner men också eventuella brister i regelverket. Utredaren ska därefter se över det regelverket samt lämna förslag på de för- enklingar, förbättringar och kompletteringar av regelverket som är nödvändiga för att säkerställa den fria rörligheten för varor och tjänster. Utredaren får också lämna förslag på andra åtgärder som han finner nödvändiga. Utredaren ska också överväga och lämna förslag på hur kunskapen om den inre marknadens funktion och om regelverket kan ökas hos främst myndigheter. Utredaren ska presentera en konsekvensutredning av de förslag som läggs fram. Bestämmelser och procedurer som tillämpas av både statliga och kommunala myndigheter omfattas av uppdraget. Utredningsupp- draget omfattar inte bestämmelser, förfaranden och procedurer som enbart avser enskilda typer av varor och tjänster. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Generella horisontella bestämmelser inom varu- och tjänsteområdet Principen om fri rörlighet för varor och tjänster inom EU har sin grund i EG-fördraget, i EG:s sekundärrättsakter och i de principer som har utvecklats i rättspraxis på området. Undanröjandet av handelshinder utgör en central del i arbetet för att förverkliga EU:s inre marknad. Den vanligaste formen av han- delshinder på den inre marknaden utgörs av tekniska handelshin- der. Nationella bestämmelser som bidrar till att skapa en fri rörlighet för varor och tjänster och undanröja handelshinder härrör nästan uteslutande från EG-rätten. Svenska bestämmelser som har betydelse för varors och tjänster fria rörlighet på den inre markna- den kan antingen vara av horisontell art eller reglera enskilda typer av varor och tjänster. Bestämmelserna kan föreskriva specifika krav som varor och tjänster ska uppfylla eller vara av mer processuell art och föreskriva olika förfaranden som myndigheter ska tillämpa i särskilda situationer. Bestämmelserna kan bl.a. röra hur regelgiv- ning ska ske, hur EG-rätten ska tillämpas i svensk rätt eller före- skriva särskilda informationsprocedurer då myndigheter stoppar varor och tjänster på marknaden. Utöver de svenska bestämmelser som på ett horisontellt plan har betydelse för den fria rörligheten för varor och tjänster, finns det bestämmelser som specifikt rör enskilda typer av varor och tjänster. Några av dessa bestämmelser kan ändå vara av vikt för varors och tjänsters fria rörlighet på den inre marknaden i stort, t.ex. bestämmelserna om den s.k. Rapex- proceduren på konsumentområdet (se beskrivning nedan).