sou · GXB314 · 2009-02-17 00:00:00 — Om filmen visas genom uppspelning från en skiva, ett band eller en annan teknisk upptagning finns det inte något problem vad gäller grundlags- skyddet eftersom en sådan uppspelning faller in under 1 kap. 10 § YGL och således omfattas av grundlagen. Folkets bios digitala bio är ordnad på detta sätt. En annan sak är att det kan vara tvek- 10 Dir. 2008:42 s. 10. Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas samt om en sådan skiva, ett band eller liknande omfattas av den granskningsplikt för filmer och videogram som ska visas offentligt som gäller enligt 1 § lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram. Denna fråga faller dock utanför Yttrande- frihetskommitténs uppdrag (se närmare i avsnitt 5.5). Eftersom det som här diskuteras endast är offentlig uppspelning ur en databas kan förevisning i biografsalonger av annat innehåll än film, t.ex. opera, teater och sportevenemang, omfattas av resone- manget här endast om innehållet laddas ner i en server hos bio- grafen eller den som tillhandahåller innehållet och spelas upp ur denna vid förevisningen. Om biografvisningen består i att ett direktsänt TV-program visas på en storbildsskärm är huvudregeln om radioprogram tillämplig på överföringen till biografen. Kommittén gör följande bedömning av hur digital bio, i den mening som avses här och i kommitténs direktiv, och annan offentlig uppspelning ur en databas förhåller sig till YGL. Digital bio kan som framgått vara ordnad på olika sätt. Det som är gemensamt för de olika fallen är att biografvisningen sker genom att filmen spelas upp ur en databas, inte genom uppspelning av en filmrulle eller någon annan teknisk upptagning. Den databas som uppspelningen sker från kan finnas hos biografen eller filmdistri- butören. När verksamheten är ordnad så att filmen levereras på ett slags datorkassett eller minihårddisk till biografen, laddas ned till bio- grafens server och visas genom att innehållet i servern spelas upp för biopubliken är frågan först om detta faller in under 1 kap. 10 § YGL om tekniska upptagningar. Datorkassetten eller minihårddisken innehåller filmen som kan uppfattas endast med ett tekniskt hjälpmedel bestående i en dator eller server med skärm eller projektor. Kassetten eller hårddisken utgör därför en teknisk upptagning. Detta står i överensstämmelse med bedömningen att datordisketter är att bedöma som tekniska upptagningar (prop. 1997/98:43 s. 155). För att YGL ska vara tillämplig på tekniska upptagningar krävs enligt 1 kap. 10 § samma grundlag att de är utgivna. En teknisk upptagning anses enligt paragrafen utgiven då den har utlämnats för att spridas till allmänheten i genom att spelas upp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt. Avsikten med tillhandahållandet av kassetten till biografen är visserligen att allmänheten ska få ta del av innehållet på kassetten genom en biografföreställning. Detta sker emellertid inte genom uppspelning av själva kassetten utan Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas genom uppspelning av innehållet i biografens server vilket först har laddats ned från kassetten. Detta är en skillnad mot det traditio- nella fallet av biografföreställning, där varje visning av filmen sker genom att filmrullen spelas upp. Eftersom innehållet i kassetten sålunda inte sprids genom att själva kassetten spelas upp för all- mänheten (eller genom att den säljs eller hyrs ut till allmänheten) kan kassetten inte anses utgiven. Den omfattas därför inte av grundlagsskydd enligt 1 kap. 10 § YGL. Det kan uppfattas som underligt att det traditionella filmvis- ningsfallet med uppspelning av filmrullar faller in under 1 kap. 10 § YGL medan det digitala fallet med uppspelning av kassettens inne- håll ur en server faller utanför. Detta är emellertid en effekt av att grundlagsskyddet enligt YGL inte är knutet till innehållet utan till användningen av vissa medier (jfr SOU 2004:114 s. 299 f., SOU 2006:96 del 1 s. 179 f.). har i sitt remissyttrande över debattbe- tänkandet som sin uppfattning angett att filmverk som visas på digitala biografer ska anses vara utgivna tekniska upptagningar som faller in under YGL även om det blir fråga om en mellanlagring på en lokal hårddisk eller server. Detta synsätt torde utgå från att grundlagsskyddet ska vara knutet till filmverket, dvs. till det inne- håll som offentliggörs och inte till sättet för offentliggörandet. Ett sådant synsätt strider emellertid mot uppbyggnaden av det nu gällande systemet i YGL, som ju knyter grundlagsskyddet till an- vändningen av vissa medier, och är enligt Yttrandefrihetskom- mitténs mening inte möjligt inom ramen för detta. Nästa fråga är då om biografvisningen av uppspelningen ur biografens server omfattas av någon av reglerna om radioprogram eller databaser i YGL. Eftersom överföringen av filmen till mottagarna, dvs. biopubliken, inte startas av mottagarna är varken regeln om det traditionella databasfallet i 1 kap. 9 § första stycket 1 YGL eller regeln om webbsändningar i 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL tillämplig. Inte heller regeln om pushteknik i 1 kap. 9 första stycket 2 YGL är tillämplig eftersom det beträffande digital bio inte är fråga om en sådan överföring av information ur en databas till mottagaren som avses i denna regel. Biopubliken kan ju endast ta del av informationen genom att titta på bioduken. Publiken får inte en sådan överföring till sig som förutsätts i push-teknikregeln och som innebär att mottagaren kan förfoga över informationen. Det kan inte heller anses ha träffats en sådan överenskommelse i Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas förväg med digitalbio-publiken, dvs. allmänheten, om sändning till denna av visst innehåll ur en databas som avses i regeln om push-teknik. Print on demandfallet föreligger inte heller. Det är alltså inte någon regel i 1 kap. 9 § YGL som är tillämplig. Frågan blir då om filmvisningen kan anses falla in under huvud- regeln om radioprogram i 1 kap. 6 § första stycket första meningen YGL. Överföringen av filmen från servern till bioduken är avsedd för biopubliken, som är en öppen och inte alltför liten krets. Den får därför anses vara riktad till allmänheten. Däremot är över- föringen inte avsedd att tas emot med tekniska hjälpmedel efter- som mottagarna själva inte behöver begagna något tekniskt hjälp- medel för att kunna uppfatta vad som sänds. Situationen är jäm- förbar med t.ex. användning av storbildsmonitorer vid ett scen- framträdande och användning av högtalaranläggningar på estrader och idrottsarenor. Som har framgått i avsnitt 5.3.1 anges det i förarbetena till YGL att de nu nämnda teknikerna faller utanför huvudregeln om radioprogram på grund av att mottagarna inte själva behöver begagna något tekniskt hjälpmedel för att kunna uppfatta vad som sänds (prop. 1990/91:64 s. 109 f. och prop. 1986/87:151 s. 164 f.). Digital bio som är ordnad så att filmen levereras på kassett eller minihårddisk till biografen, laddas ned till biografens server och visas genom att innehållet i servern spelas upp för biopubliken faller alltså inte in under YGL. Som har framgått i avsnitt 5.2 är det troligt att digital bio är ordnad så att filmen distribueras via bredband eller satellit. Om filmen då först laddas ned till en server hos biografen och biografföreställningen sedan sker genom att innehållet i servern spelas upp blir bedömningen densamma som i det ovan behandlade fallet då innehållet laddas ned till biografens server från en kassett och serverns innehåll sedan spelas upp vid föreställningen. Grund- lagsskydd föreligger alltså inte. Man kan också tänka sig att verksamheten ordnas så att det som visas på filmduken inte spelas upp från biografens server utan från en databas hos filmdistributören. Om det då är biografen som startar överföringen till sig är frågan om regeln om det vanliga databasfallet i 1 kap. 9 § första stycket 1 YGL eller regeln om webbsändningar i 1 kap. 6 § första stycket andra men- ingen YGL är tillämplig. Eftersom databasen inte tillhandahålls allmänheten utan endast biografen kan regeln om det vanliga data- basfallet inte anses tillämplig. Inte heller regeln om webbsänd- Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas ningar kan då anses tillämplig eftersom en förutsättning för den regelns tillämplighet är att det är allmänheten som kan ta del av sändningarna och att de tas emot (av mottagarna, jfr ovan) med tek- niska hjälpmedel (prop. 2001/02:74 s. 97). Om det i ett sådant fall i stället är filmdistributören som startar överföringen är frågan om huvudregeln om radioprogram eller regeln om pushteknik i databasregeln är tillämplig. Regeln om push- teknik är inte tillämplig eftersom det, som har angetts ovan, be- träffande digital bio inte är fråga om en sådan överföring av information ur en databas som avses i denna regel. Det kan inte heller anses ha träffats en sådan överenskommelse i förväg med digitalbio-publiken, dvs. allmänheten, om sändning till denna av visst innehåll ur en databas som avses i regeln om push- teknik. Som har angetts ovan tas inte sändningen emot av mot- tagarna, dvs. biopubliken, med tekniska hjälpmedel. Huvudregeln om radioprogram är därför inte heller tillämplig. Det står alltså klart att inte heller digital bio som distribueras till biografen via bredband eller satellit omfattas av YGL. Sammanfattningsvis kan då följande sägas om digital bio. Gemensamt för alla fall av digital bio är att biografvisningen sker genom att filmen spelas upp ur en databas och att biopubliken utgör allmänheten. Det är alltså i alla fallen fråga om ett slags offentlig uppspelning ur en databas, dvs. något som kan ses som en motsvarighet till det i 1 kap. 10 § första stycket YGL nämnda sprid- ningssättet uppspelning av en teknisk upptagning (se närmare i avsnitt 5.4). Uppspelningen startas antingen av biografen eller av filmdistributören. Tillämpning av databasregeln för vanliga data- baser och av webbsändningsregeln är utesluten på grund av att överföringen (från biografens eller filmdistributörens server) inte startas av mottagarna, dvs. Det är inte heller fråga om pushteknik eftersom det beträffande digital bio inte är fråga om en sådan överföring av information ur en databas till mottagaren som avses i denna regel. Biopubliken kan ju endast ta del av informa- tionen genom att titta på bioduken. Publiken får inte en sådan överföring till sig som förutsätts i push-teknikregeln och som innebär att mottagaren kan förfoga över informationen. Det kan inte heller anses ha träffats en sådan överenskommelse i förväg med digitalbio-publiken, dvs. allmänheten, om sändning till denna av visst innehåll ur en databas som avses i regeln om push- teknik. Print on demandfallet föreligger inte heller. Tillämpning av huvudregeln om radioprogram är också utesluten eftersom sänd- Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas ningen inte är avsedd att tas emot av publiken med tekniska hjälp- medel. Slutsatsen angående digital bio blir alltså att den inte om- fattas av nu gällande grundlagsskydd oavsett hur filmen distri- bueras till biografen och oavsett om uppspelningen ur databasen startas av biografen eller av filmdistributören. Vad som ovan har sagts om digital bio gäller på motsvarande sätt även för offentlig uppspelning ur en databas av annat innehåll än film, t.ex. offentlig uppspelning av musik ur en databas, s.k. e- disco. Det saknar betydelse huruvida det innehåll som spelas upp ur databasen har laddats ned genom fildelning eller på annat sätt. Det är härvid att märka att upphovsrättsliga aspekter på ett sådant för- farande regleras i upphovsrättslagen (se 1 kap. 12 § YGL). 5.4Förslag till grundlagsskydd för digital bio m.m. I det följande lämnas ett förslag till ändring av 1 kap. 9 § YGL som innebär att digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas förs in under grundlagsskyddet. I den del som rör utform- ningen av 1 kap. 9 § YGL överensstämmer Yttrandefrihetskom- mitténs förslag med det som har redovisats i Tryck- och yttrande- frihetsberedningens debattbetänkande.11 lämnar också förslag till de ytterligare grundlags- och lagändringar som utvidgningen av YGL:s tillämpningsområde ger anledning till. De i detta sammanhang relevanta remissyttrandena redovisas och kommenteras. 5.4.1Ett tillägg i databasregeln Som har konstaterats i det föregående är det gemensamma för alla fall av digital bio att innehållet spelas upp ur en databas och att publiken utgör allmänheten. Grundlagsskydd för offentlig uppspel- ning kan därför åstadkommas genom en regel som avser en databas som tillhandahålls allmänheten genom offentlig uppspelning. En sådan regel skulle, som anfördes i debattbetänkandet, kunna införas som en ny tredje punkt i 1 kap. 9 § första stycket YGL. Regeln skulle då ge automatiskt grundlagsskydd åt alla sådana massmedie- företag som anges där som genom offentlig uppspelning tillhanda- håller allmänheten information ur en sådan databas som anges i 11 SOU 2006:96 del 1 s. 196 f. och 327 f. Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas Andra aktörer skulle kunna få grundlagsskydd för sådan offentlig uppspelning genom ansökan om utgivningsbevis. Regeln kan formuleras som följande tillägg till 1 kap. 9 § YGL (tillägget är kursiverat): Denna grundlags föreskrifter om radioprogram tillämpas också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för radio- program, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektromagnetiska vågor 1.på särskild begäran tillhandahåller allmänheten informa- tion ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild, 2.annars, enligt överenskommelser i förväg, tillhandahåller allmänheten information som överförs direkt ur en sådan data- bas som anges i 1, eller 3.genom offentlig uppspelning tillhandahåller allmänheten infor- mation ur en sådan databas som anges i 1. Vad som sägs i första stycket gäller också annan som har utgiv- ningsbevis för sådan verksamhet ... Som har nämnts i avsnitt 5.3.2 kan offentlig uppspelning ur en databas ses som en motsvarighet till det i YGL nämnda spridnings- sättet uppspelning av en teknisk upptagning (1 kap. 10 § första stycket YGL). Det föreligger dock en skillnad mellan de båda slagen av uppspelningar. Vid uppspelning av en teknisk upptagning är uppspelningen endast ett spridningssätt och grundlagsskyddet är knutet till upptagningen. Det framgår ju av 1 kap. 10 § första stycket YGL att grundlagen är tillämplig på sådana tekniska upptagningar som är utgivna och att en teknisk upptagning anses utgiven då den utlämnas för att spridas till allmänheten i , t.ex. genom att spelas upp. Att grundlagsskyddet är knutet till den tekniska upp- tagningen innebär bl.a. att utgivaren ansvarar för allt innehåll på upptagningen (6 kap. 1 § YGL). När det gäller offentlig uppspel- ning ur en databas är grundlagsskyddet i stället knutet till själva uppspelningen och inte till databasen, dvs. informationsbäraren, i sig. Anledningen till detta är att den databas som den offentliga uppspelningen sker ur inte måste ha kontakt med Internet eller Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas vara tillgänglig för allmänheten på annat sätt än just genom upp- spelningen. Det torde oftast vara fråga om en databas som enbart är lokalt åtkomlig. När t.ex. digital bio är ordnad så att filmen leve- reras till biografen på ett slags datorkassett eller minihårddisk, laddas ned till biografens server och visas genom att innehållet i servern spelas upp för biopubliken är det klart att verksamheten inte förut- sätter att biografens server är tillgänglig för allmänheten genom Internet eller på annat sätt. Detsamma kan gälla för andra former av offentlig uppspelning ur en databas. När det är fråga om offentlig uppspelning ur en databas avser alltså grundlagsskyddet uppspelningen i sig och inte databasen. Utgivarens ansvar är därmed även begränsat till det som spelas upp. Offentlig uppspelning ur en databas utgör därför snarare ett mellanting mellan ett spridningssätt och ett nytt medium än en fullständig motsvarighet till det i YGL nämnda spridningssättet uppspelning av en teknisk upptagning. Avgörande för vem som ska anses vara den som driver verk- samheten är vem som råder över innehållet i databasen (och därmed även över uppspelningen). Anledningen till att detta synsätt bör anläggas är det grundläggande kravet i databasregeln att databasens innehåll får kunna ändras endast av den som driver verksamheten. Kravet motiveras av att den som driver verksamheten är skyldig att utse utgivare och efter denne bär det yttrandefrihetsrättsliga an- svaret för innehållet i databasen (4 kap. 1 § och 6 kap. 2 § YGL). Det har ansetts orimligt att låta utgivaren och den som driver verk- samheten bära ensamansvaret för innehåll som någon annan kan påverka. Den ovan diskuterade regeln innebär som framgått att inte endast digital bio utan även annat innehåll skulle omfattas av grundlags- skydd om innehållet spelas upp ur en databas och den som driver verksamheten är ett sådant massmedieföretag som anges i regeln eller har utgivningsbevis. Justitiekanslern har i sitt remissyttrande över debattbetänkandet anfört att det kan diskuteras om detta är en önskad eller motiverad konsekvens av regleringen men att den likväl bör kunna godtas. Det kan i praktiken vara fråga om s.k. e- disco men det kan även handla om t.ex. bakgrundsmusik i affärer. I (s. 11) anger regeringen att det är sannolikt att digital biografvisning inom en relativt snar framtid kommer att bli det dominerande sättet för filmvisning, att det inte heller är ovanligt att musik på detta sätt spelas upp offent- ligt, att det därför är angeläget att YGL ändras så att även tillhanda- Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas hållande av information genom offentlig uppspelning ur en databas omfattas av grundlagsskydd samt att kommittén ska lämna förslag till en sådan ändring. anges i sammanfattningen av uppdraget på s. 1 i direktiven att beredningen ska föreslå de ändringar som krävs för att digital bio ska omfattas av grund- lagsskydd. Kommittén uppfattar sitt uppdrag så att förslaget till grundlagsskydd inte enbart ska omfatta digital bio utan att det ska omfatta även annan offentlig uppspelning ur en databas. Den ovan diskuterade nya regeln har därför detta mera omfattande tillämp- ningsområde. anser i och för sig att det inte kan anses föreligga något mera framträdande behov av grundlags- skydd för annan offentlig uppspelning ur en databas än digital bio. Det skulle därför kunna ifrågasättas om inte utvidgningen av grund- lagsskyddet borde begränsas till att gälla för rörliga bilder. En sådan mera begränsad utvidgning av grundlagsskyddet kan åstadkommas genom att lagtexten utformas enligt följande (ändringar i förhållande till den ovan diskuterade lydelsen är kursiverade): Denna grundlags föreskrifter om radioprogram tillämpas också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för radio- program, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektromagnetiska vågor 1.på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild, 2.annars, enligt överenskommelser i förväg, tillhandahåller allmänheten information som överförs direkt ur en sådan data- bas som anges i 1, eller 3.genom offentlig uppspelning tillhandahåller allmänheten rörliga bilder ur en sådan databas som anges i 1. Vad som sägs i första stycket gäller också annan som har utgivningsbevis för sådan verksamhet Ett filmverk innefattar oftast även ljud och text. Att en sådan offentlig uppspelning av rörliga bilder som avses i den nu disku- terade regeln även innefattar ljud och text borde i så fall inte anses Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas 2009:14 innebära att den faller utanför grundlagsskyddet enligt den nu skisserade bestämmelsen. stannar emellertid för att i enlighet med tolkningen av sitt uppdrag, och då detta ter sig mer konse- kvent från yttrandefrihetsrättslig synpunkt, lämna förslag till en utvidgning av YGL:s tillämpningsområde som innefattar även annan offentlig uppspelning ur en databas än digital bio. har i sitt remissyttrande över debattbetänk- andet pekat på att förslaget innebär att digitala biografer drabbas av en kostnad för utgivningsbevis, , för att omfattas av YGL medan de biografer som väljer att fortsätta använda den traditionella analoga tekniken eller visa digitalt lagrade filmer direkt från t.ex. en utgiven dvd automatiskt och kostnads- fritt omfattas av grundlagens skydd. anser att detta är orimligt, särskilt som filmerna i många fall är desamma. Om den som råder över innehållet i den databas som uppspel- ningen av digital bio sker ur är ett sådant traditionellt massmedie- företag som avses i 1 kap. 9 § första stycket YGL, uppkommer automatiskt grundlagsskydd för digital bio. Det fall av digital bio där grundlagsskydd uppkommer automatiskt torde i praktiken vara när uppspelningen sker ur filmdistributörens databas och denne även levererar filmer på tekniska upptagningar och därmed kan anses vara ett företag för yrkesmässig framställning av tekniska upptagningar. Det är ovanligt att digital bio är ordnad på detta sätt. I de flesta fall av digital bio krävs alltså utgivnings- bevis för att grundlagsskydd ska uppkomma. Det kan noteras att ett utgivningsbevis kostar och gäller . Beviset kan förnyas efter en prövning av om villkoren för utgivningsbevis är uppfyllda. Även förnyelse av utgivningsbevis kostar . håller med om att det är önskvärt att grundlagsskydd uppkommer automatiskt för digital bio även i de fall då sådan visning har ersatt äldre teknik som omfattades av grundlagsskydd. Särskilt viktigt synes det vara att det inte görs skillnad mellan å ena sidan visning från exempelvis en minihårddisk och å andra sidan visning från datorns minne. Grundlagsskydd för digital bio och annan offentlig uppspelning ur en databas ger egendomliga effekter där grundlagsskyddet kan falla bort på grund av valet av teknik. Den nu nämnda likabehandlingen kan åstadkommas genom tillägg av orden den som driver biografverksamhet eller liknande uttryck i uppräkningen av traditionella massmedieföretag i 1 kap. 9 § första stycket YGL i kombination med den ovan föreslagna nya tredje punkten i stycket. En sådan lösning skulle innebära att den som driver biografverksamhet skulle få automatiskt grundlags- skydd för sådan digital bio. Den skulle också innebära att den som driver biografverksamhet skulle få automatiskt grundlagsskydd – med därtill hörande skyldighet att utse utgivare och dokumentera innehåll m.m. – även för annan offentlig uppspelning ur en databas än digital bio, för huvudfallet av databasverksamhet, för print on demand-verksamhet och för push-teknik. Det framstår enligt mening inte som motiverat att på detta sätt utsträcka det automatiska grundlagsskyddet (med därtill hör- ande skyldigheter) för databasverksamhet. Anledningen till denna bedömning är följande. Det automatiska grundlagsskyddet för databasverksamhet tillkom i syfte att göra det möjligt för traditionella massmedie- företag att använda databaser i nyhetsförmedlingens och opinions- bildningens tjänst på samma villkor som det tryckta ordet.