sou · GWB358d5 · 2009-01-01 00:00:00 — Det ingår inte i utredningens uppdrag att utvärdera systemet med prövningstillstånd på skatteområdet och föreslå eventuella ändringar. Utredningstiden rymmer inte heller en sådan utvärdering. Vi har därför valt att lämna nuvarande ordning i stort sett oförändrad. I några fall föreslår vi dock att krav på prövnings- tillstånd införs. Det rör sig om mål som liknar de mål som omfattas av krav på prövningstillstånd. Första stycket 1 – registrering Länsrättens beslut om registrering får överklagas till kammar- rätten utan krav på prövningstillstånd. I likhet med vad som gäller för mål om preliminär skatt, anstånd m.m. ska det dock i fortsättningen krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Första stycket 2 – preliminär skatt Den här punkten ersätter 22 kap. 11 § 1–4 SBL. Det innebär att krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten alltjämt ska gälla för länsrättens beslut om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut, dvs. som F-skatt, A-skatt eller särskild A-skatt. Bestämmelser om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut ges i 8 och 9 kap. I likhet med ska prövningstillstånd även gälla vid över- klagande av länsrättens beslut om debitering av preliminär skatt och om preliminär A-skatt. Bestämmelser om beslut om debitering av preliminär skatt och om preliminär A-skatt finns i 55 kap. Av 22 kap. 11 § 4 SBL följer att krav på prövningstillstånd gäller för länsrättens beslut om verkställande av skatteavdrag. Med verkställande av skattavdrag får förstås frågor om skattavdrag ska göras från en viss ersättning, dvs. om arbetsgivaren är skyldig att Skyldigheten att göra skatteavdrag regleras här i Enligt 5 kap. 10 och 11 §§ SBL får under vissa förutsättningar besluta om befrielse från skatteavdrag. Av 22 kap. 2 § SBL följer att beslut om befrielse enligt 5 kap. 10 § samma lag inte får överklagas. Motsvarande bestämmelser om befrielse från skatteavdrag finns här i 10 kap. 8 och 9 §§. I 5 § sägs att beslut om befrielse enligt 10 kap. 9 § inte får överklagas. Beslut om befrielse från skattavdrag enligt 5 kap. 10 § SBL får anses gälla verkställande av skattavdrag, vilket innebär att det krävs prövningstillstånd i kammarrätten. Eftersom ett beslut om befrielse från skatteavdrag enligt 10 kap. 8 § avser preliminär skatt kommer kravet på prövningstillstånd i fortsättningen att framgå av den här punkten. Det bör påpekas att krav på prövningstillstånd inte gäller vid överklagande av länsrättens beslut om skatteavdrag. Bestämmelser om beslut om skatteavdrag finns i 53 kap. Sådana beslut fattas för varje redovisningsperiod på grundval av innehållet i utbetalarens arbetsgivardeklaration. Arbetsgivardeklarationen ska enligt 26 kap. 20 § innehålla uppgift om den sammanlagda ersättning från vilken utbetalaren är skyldig att göra skattavdrag och sammanlagt avdraget belopp. En ersättning som omfattas av ett beslut om befrielse från skatteavdrag behöver alltså inte tas upp i deklara- tionen. Första stycket 3 – särskild inkomstskatteredovisning Enligt 13 kap. 1 § beslutar om skatt för en fysisk person ska redovisas och betalas enligt bestämmelserna för att ta ut skatt enligt SINK, s.k. särskild inkomstskatteredovisning. Besluten om särskild inkomstskatteredovisning ligger till grund för hur skatten ska redovisas och betalas. Om ett sådant beslut har med- delats och en svensk utbetalare känner till det, ska utbetalaren göra skatteavdrag för särskild inkomstskatt i stället för preliminär skatt. Ett beslut om särskild inkomstskatteredovisning förlorar sitt syfte om de aktuella inkomsterna redan har betalats ut. Beslut om särskild inkomstskatteredovisning ska alltså meddelas i förväg eller under löpande beskattningsår. Beslut om särskild inkomstskatteredovisning påminner i väsent- liga avseenden om beslut om hur preliminär skatt ska tas ut och i likhet med vad som gäller för sådana beslut bör prövningstillstånd gälla vid överklagande till kammarrätten. Däremot föreskrivs inte prövningstillstånd för beslut om särskild inkomstskatt enligt 54 kap., vilket är i linje med vad som gäller i fråga om övriga beslut om skatt. Första stycket 4 – anstånd med att deklarera eller att lämna särskilda uppgifter Enligt 22 kap. 11 § 5 SBL gäller krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten av länsrättens beslut om anstånd med redovisning av skatt. Eftersom skatt som ska redovisas i en skattedeklaration ska vara betald senast på deklarationsdagen och får bevilja anstånd med betalningen om deklarationsanstånd beviljas får krav på prövningstillstånd anses gälla för att kammarrätten ska pröva ett överklagande som avser anstånd med att lämna skattedeklaration. Den här lagen innehåller till skillnad från LSK inget förbud mot att överklaga beslut om anstånd med att deklarera inkomst utan sådant beslut ska i fortsättningen få överklagas. Prövningstillstånd ska dock krävas vid överklagande till kammarrätten. Detsamma ska gälla beslut om anstånd med att lämna särskilda uppgifter. Första stycket 5 – undantag från skyldigheten att använda kassaregister får enligt 39 kap. 11 § besluta om undantag från skyldigheten att använda kassaregister. Dessa beslut överklagas enligt förvaltningslagen och av 22 a § andra stycket den lagen följer då att prövningstillstånd gäller vid överklagande till kammar- rätt (prop. 2006/07:105, s. 79, 99 och 100). Kravet på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt bibehålls genom förevarande punkt. Första stycket 6 – deklarationsombud Den här punkten ersätter 9 § tredje stycket lagen om deklarationsombud där det sägs att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (prop. 2005/06:31, s. 47). Första stycket 7 – kontrollavgift Enligt 22 kap. 11 § 8 och 9 SBL gäller krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt av beslut om kontrollavgift enligt torgkontroll- och branschkontrollagen Det är vidare beslutat att kontrollavgift enligt kassaregisterlagen ska tas ut enligt skatte- betalningslagen och att prövningstillstånd ska krävas när beslut om sådana kontrollavgifter överklagas till kammarrätten. Den nya punkten, 10, i 22 kap. 11 § SBL träder dock inte i kraft förrän (prop. 2006/07:105). Skattebetalningslagen innehåller även egna bestämmelser om kontrollavgift. Avgiften ska tas ut av näringsidkare som omsätter investeringsguld och som bryter mot skyldigheten att kontrollera identiteten hos köpare av sådant guld. För beslut om sådan avgift finns dock inget krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. I linje med vad som gäller för övriga kontroll- avgifter bör dock prövningstillstånd krävas. Den här punkten omfattar alltså samtliga kontrollavgifter i 51 kap. Andra stycket 8 – betalning eller återbetalning av skatt eller avgift Enligt den här punkten ska krav på prövningstillstånd gälla vid överklagande till kammarrätten av beslut som avser betalning eller återbetalning av skatt. Med sådana beslut avses beslut i frågor som regleras i Avd. XIII Betalning och återbetalning av skatt eller avgift, närmare bestämt 61–65 kap. I 63 kap. finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatt och i likhet med vad som gäller enligt 22 kap. 11 § 5 SBL ska krav på prövningstillstånd gälla för beslut om anstånd. Av 5 § andra stycket följer att regeringens beslut om anstånd enligt 63 kap. 4 § inte får överklagas. Av 22 kap. 11 § 6 SBL följer att för länsrättens beslut om befrielse från kostnadsränta gäller krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Här finns bestämmelsen om befrielse från kostnadsränta i 65 kap. 16 §. Beslut om befrielse avser betalning eller återbetalning av skatt och av förevarande punkt följer alltså att krav på prövningstillstånd alltjämt gäller för mål om befrielse från kostnadsränta. Enligt 22 kap. 11 § 7 SBL krävs det prövningstillstånd för att kammarrätten ska pröva ett överklagande av länsrättens beslut i en fråga om överföring av skatt till en annan stat. Bestämmelser om överföring av skatt till en annan stat finns i 64 kap. 7 och 8 §§. Beslut om överföring avser betalning och återbetalning av skatt, vilket innebär att krav på prövningstillstånd gäller enligt den här punkten. Av 5 § andra stycket följer att regeringens beslut om överföring av skatt enligt 64 kap. 8 § inte får överklagas. I 18 kap. 4 b § SBL finns en bestämmelse om återbetalning av indirekt skatt till internationella organisationer m.fl. när rätt till skattefrihet föreligger i en annan omfattning än vad som följer av mervärdesskattelagen och punktskattelagarna. Paragrafen gäller dock inte om någon av följande bestämmelser om återbetalning är tillämplig, nämligen 10 kap. 5–8 §§ ML, 31 d § lagen om tobaksskatt, 31 d § lagen om alkoholskatt eller 9 kap. 1 § lagen om skatt på energi. aktuella bestämmelser om återbetalning och hur beslut i sådana återbetalningsfrågor överklagas är och har aldrig ändrats (prop. 2004/05:15, s. 68–70). Innehållet i 18 kap. 4 b § SBL finns här i 64 kap. 6 §. Beslut om sådan återbetalning täcks av den här punkten, vilket innebär att krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten kommer att gälla om inte undantag görs. Beslut om återbetalning enligt 18 kap. 4 b § räknas inte upp i 22 kap. 11 § samma lag och något krav på prövningstillstånd gäller därför inte . Som redan nämnts gäller nämnda bestämmelse om återbetalning bara om bestämmelserna om återbetalning till internationella organisationer m.fl. i mervärdesskattelagen eller lagarna om skatt på alkohol, tobak och energi inte är tillämpliga. Beslut om återbetalning enligt lagarna om indirekt skatt överklagas enligt respektive lag och enligt dessa lagar krävs inte prövnings- tillstånd vid överklagande till kammarrätten, se t.ex. 20 kap. 1 § ML och 41 § lagen om tobaksskatt. Mot bakgrund av nu angivna förhållanden undantas beslut om återbetalning på grund av skattefrihet enligt 64 kap. 6 § från denna punkt. I likhet med krävs alltså inte prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Andra stycket 9 – ersättning för kostnader för säkerhet När det gäller beslut om ersättning för säkerhet som ställts som villkor för anstånd hänvisar 17 kap. 13 § andra stycket SBL till bestämmelsen om överklagande i 11 § ersättningslagen. Bestämmelserna om säkerhet som villkor för anstånd och ersättning för ställd säkerhet finns här i 63 kap. 8–10 §§. Även bestämmelserna i 11 kap. 12 andra stycket SBL om ersättning för kostnader för säkerhet som ställts för undvikande av skalbolagsbeskattning hänvisar till bestämmelsen om överklagande i ersättningslagen. Bestämmelser om säkerhet för undantag från skalbolagsbeskattning om ersättning för säkerhet som inte har behövts tas i anspråk finns här i 58 kap. Hänvisningen till ersättningslagen innebär att det inte finns något krav på prövningsstillstånd vid överklagande till kammar- rätten. Om en säkerhet inte behöver tas i anspråk, har den som ställt säkerhet rätt till skälig ersättning för kostnaderna. I fortsättningen bör det krävas prövningsstillstånd för att beslut om sådan ersättning ska få överklagas till kammarrätten. Beslut om ersättning för säkerhet som ställts för anstånd avser betalning av skatt, vilket innebär att krav på prövningstillstånd gäller redan enligt punkten 8. Bestämmelsen om ersättning för säkerhet som ställts för undantag från skalbolagsbeskattning ges dock inte i Avd. XIII Betalning och återbetalning av skatter och avgifter utan i Avd. XII Beslut om skatter och avgifter och beslut om sådan ersättning kan därför trots att säkerheten avser slutlig skatt, inte anses omfattas av punkten 8. Det nu sagda är skälet till att beslut om ersättning för kostnader för att ställa säkerhet för undantag från skalbolagsbeskattning ges i en egen punkt. Att beslut om ersättning för anståndssäkerhet, som omfattas av punkten 8, inte undantas beror på att det helt enkelt blir tydligare om båda besluten regleras i en och samma punkt. Beslut om ersättning för kostnader för biträde Av 34 a § första stycket FPL framgår att för mål där det är särskilt förskrivet, krävs prövningstillstånd för att kammarrätten ska pröva överklagandet. Av bestämmelsen följer att i mål där krav på pröv- ningstillstånd är föreskrivet för det materiella avgörandet (huvudfrågan) gäller kravet samtliga länsrättens beslut i målet. Även beslut som har ett direkt samband med ett sådant mål kräver prövningstillstånd (prop. 1997/98:101, s. 72–75, 106 och 107). Om en enskild begär ersättning för biträdeskostnader i ett mål där krav på prövningstillstånd är föreskrivet gäller kravet alltså också länsrättens beslut i ersättningsfrågan (jfr RÅ 1996 ref. 26, RÅ 2004 not. Det innebär att det inte krävs prövningstillstånd för att kammarrätten ska pröva ett överklagande av ett ersättningsbeslut som har meddelats i ett mål om inkomstskatt. Om målet i stället gäller t.ex. preliminär skatt eller anstånd krävs dock prövnings- tillstånd för att kammarrätten ska pröva ett överklagande i ersättningsfrågan. Här anges tiden för överklagande av länsrättens och kammarrättens beslut. Överklagandetiden är från den dag då den som beslutet gäller fick del av det (tvåmånadersfristen). Om eller det allmänna ombudet överklagar räknas dock tiden från den dag då beslutet meddelades. Paragrafen ersätter 6 kap. 13 § TL och hänvisningen dit i 22 kap. 13 § SBL (prop. 1989/90:74, s. 416 och prop. 1996/97:100, s. 638). Bestämmelsen i skattebetalningslagen har aldrig ändrats. Däremot har bestämmelsen i taxeringslagen ändrats . Första ändringen gjordes 1991 för att klargöra att överklagandetiden även gäller för kommun (prop. 1990/91:5). Dessutom ändrades bestämmelsen i samband med att bildades och funktionen allmänt ombud inrättades (prop. 2002/03:99, s. 299). Hänvisningar till 6 kap. 10–24 § TL via 22 kap. 13 § SBL finns i – 7 § första stycket torgkontrollagen (prop. 1997/98:100, –19 § fjärde stycket branschkontrollagen (prop. 2005/06:169, s. 55–57 och 130), –32 § fjärde stycket kassaregisterlagen (prop. 2006/07:105, s. 77–79, 99 och 100), och SOU 2009:58 Författningskommentar –skatteförfarandelagen – 9 § första stycket lagen om deklarationsombud (prop. 2005/06:31, s. 58). Bestämmelsen i torgkontrollagen ändrades i samband med att ersatte och de tio skattemyndig- heterna (prop. 2002/03:99). Övriga paragrafer i uppräkningen har aldrig ändrats. Om en företrädare överklagar ett beslut om företrädaransvar, ska enligt 22 kap. 14 § SBL överklagandet ha kommit in från den dag då företrädaren fick del av beslutet. Över- klagar det allmänna ombudet räknas tvåmånadersfristen från den dag då beslutet meddelades. Bestämmelsen är (prop. 2002/03:128, s. 59) och infördes sannolikt för att termen skattskyldig används i bestämmelsen om överklagandetid i 6 kap. 13 § TL dit skattebetalningslagen hänvisar. Som sägs i kommentaren till 2 § ersätts termen den skatt- skyldige med uttrycket den som beslutet gäller. Ändringen görs för att det inte ska råda någon tvekan om att även den som inte är skattskyldig får överklaga om beslutet gäller denne. Förevarande paragraf omfattar alltså även företrädare och någon särskild bestämmelse om överklagandetid för beslut om företrädaransvar behövs därför inte längre. I 11 § första stycket ersättningslagen sägs att ett ersättningsbeslut som meddelas i samband med avgörandet i det mål som kostnaderna hänför sig till (huvudmålet) får överklagas inom den tid som gäller för överklagande av huvudmålet. Paragrafen fick sin nuvarande lydelse 1994 (prop. 1988/89:126, s. 1993/94:151, s. 176). Någon bestämmelse om överklagandetid för ersättningsbeslut som inte meddelas i samband med huvudmålet finns inte, vilket innebär att tiden för överklagande är enligt 6 a § första stycket FPL. I fortsättningen ska överklagandetiden vara oavsett när ersättningsbeslutet fattas. Skälen för den ändringen redovisas i avsnitt 6. Tvångsåtgärds- och betalningssäkringslagen innehåller inga bestämmelser om inom vilken tid ett beslut av länsrätten eller kammarrätten ska överklagas. Det innebär att är överklagandetiden enligt 6 a § första stycket FPL. Genom förevarande paragraf kommer överklagandetiden för beslut om betalningssäkring och bevissäkring, som termen är här, att förlängas . Att avvika från tvåmånadersfristen och i stället tillämpa en överklagandetid för sådana beslut leder nämligen inte till några fördelar utan bara till att regelverket blir svårare att överblicka. I 30 § tvångsåtgärdslagen sägs att får överklaga länsrättens beslut enligt den lagen. Bestämmelsen infördes ursprungligen för att det ansågs oklart om det allmänna hade rätt att överklaga beslut i en fråga som underställts länsrättens prövning (prop. 1993/94:151, s. 164). Paragrafen har ändrats (prop. 1996/97:100, s. 672, prop. 2002/03:99, s. 303 och prop. 2003/04:64, s. 28). Av 45 kap. 15 § följer att om granskningsledaren på grund av en akut risk för sabotage har beslutat om bevissäkring ska granskningsledaren och senast ansöka om bevissäkring hos länsrätten. Eftersom granskningsledaren förordnas av och beslutar i verkets namn råder det knappast någon tvekan om att har rätt att överklaga om länsrätten avslår ansökan (jfr betalningssäkring, 46 kap. 12 §). Här finns därför ingen särskild bestämmelse om att får överklaga länsrättens beslut om bevissäkring, dvs. ingen motsvarighet till bestämmelsen i 30 § tvångsåtgärdslagen. Lagen om deklarationsombud innehåller inte heller några bestämmelser om inom vilken tid länsrättens och kammarrättens beslut ska överklagas. Dagens överklagandetid är alltså enligt 6 a § första stycket FPL. Den tiden förlängs nu . Här finns en bestämmelse om anslutningsöverklagande. Bestäm- melsen innebär att om någon som varit part i länsrätten eller kammarrätten överklagar, får motparten överklaga inom en månad från utgången av överklagandetiden för den som överklagade först. Motparten ges alltså en möjlighet att ansluta sig till överklag- andeprocessen även om tiden för överklagande har gått ut. Syftet med anslutningsöverklagande är att förebygga att beslut överklagas enbart för att en part befarar att motparten ska överklaga. Paragrafen ersätter 6 kap. 14 § TL (prop. 1989/90:74, s. 416). Sin nuvarande lydelse fick den paragrafen i samband med att bildades och funktionen allmänt ombud inrättades 2002/03:99, s. 299). En rätt till anslutningsöverklagande har funnits (prop. 1956:150, s. 317). I 22 kap. 13 § SBL finns en hänvisning till 6 kap. 14 § TL. Vilka lagar som hänvisar till 6 kap. 14 § TL via skattebetalningslagen redogörs för i kommentaren till 29 §. Betalningssäkringslagen, tvångsåtgärdslagen, ersättningslagen och lagen om deklarationsombud ska upphävas och bestäm- melserna ska i stället ges i förevarande lag. Dessa lagar innehåller inga bestämmelser om anslutningsöverklagande. Förevarande paragraf är dock generellt tillämplig på mål enligt denna lag, vilket innebär att anslutningsöverklagande blir möjligt även i mål om bevissäkring, betalningssäkring, ersättning och deklarationsombud. Det allmänna får överklaga till fördel för den som beslutet gäller I paragrafen sägs att och det allmänna ombudet får överklaga till fördel för den som beslutet gäller. är normalt motpart till den som beslutet gäller. I fall där det allmänna ombudet är den enskildes motpart är det ombudet och inte verket som får överklaga till fördel. rätt att överklaga till fördel finns i 6 kap. 17 § TL (prop. 1989/90:74, s. 416 och 417). Den paragrafen har bara ändrats en gång, nämligen när bildades och funktion- en allmänt ombud inrättades (prop. 2002/03:99, s. 299 och 300). I 22 kap. 13 § SBL, som aldrig har ändrats, finns en hänvisning till 6 kap. 17 § TL. Vilka lagar som hänvisar till förfarandet i skattebetalningslagen och därmed till bestämmelserna om allmänna ombudets och överklagande redogörs för i kommentaren till 29 §. När det gäller allmänna ombudet se även 23–25 §§. Även i 30 § tvångsåtgärdslagen sägs att får överklaga till förmån för en skattskyldig. Bestämmelsen lades till 2003 när bildades (prop. 1993/94:151, s. 164 och prop. 2002/03:99, s. 303). Sin nuvarande lydelse fick dock paragrafen 2004 (prop. 2003/04:64, s. 28). Dessutom får och det allmänna ombudet enligt 2 § ersättningslagen föra talan till den skattskyldiges förmån. Den paragrafen har aldrig ändrats (prop. 1988/89:126, s. 25). Enligt 6 kap. 9 a § TL och 22 kap. 8 § SBL får allmänna ombudet föra talan till den skattskyldiges förmån. Bestämmelserna fick sin nuvarande lydelse när funktionen allmänt ombud hos infördes, vilket var som ersatte Riksskatte- verket och de tio skattemyndigheterna.46 Bestämmelserna om att och allmänna ombudet får överklaga till fördel får ses som ett undantag från 33 § andra stycket FPL där det sägs att länsrättens och kammarrättens beslut får överklagas av den som det angår och som beslutet har gått emot (jfr kommentaren till 2 § andra stycket). Allmänna ombudets rätt att föra talan till den skattskyldiges förmån gäller även beslut. Som sägs i anslutning till kommentarerna till 23–25 §§ behövs dock ingen sådan bestämmelse eftersom det följer av allmänna ombudets funktion att han eller hon får överklaga alla beslut av . Principen om att en part enbart får överklaga beslut som gått denne emot går nämligen inte att tillämpa på allmänna ombudets rätt att överklaga beslut. I 6 kap. 9 a och 17 §§ TL samt 22 kap. 8 § andra stycket SBL sägs att allmänna ombudet och inom den för verket gällande tiden får föra talan till den skattskyldiges förmån. Överklagandetiden för allmänna ombudet och finns i 29 § andra stycket och det behöver inte upprepas här att det är som gäller. Av nyssnämnda paragrafer följer vidare att om allmänna ombudet eller överklagar har ombudet och verket samma behörighet som den skattskyldige. I 30 § tvångsåtgärdslagen finns en bestämmelse med samma innebörd men som enbart avser . Med samma behörighet som den skattskyldige avses bl.a. att verket får ändra yrkandet så länge inte frågan ändras och att verket får ta upp en fråga om skattetillägg om domstolen anser att den utan problem kan prövas i målet (prop. 1989/90:74, s. 416 och 417 samt prop. 2002/03:99, s. 303). Av 32 § följer att den som har överklagat inte får ändra sin talan men under vissa förutsättningar får yrka något nytt. Enligt 34 § får den som har överklagat ett beslut i en fråga som har lett till skattetillägg även ta upp frågan om skattetillägg om domstolen anser att det kan ske utan problem. Dessa bestämmelser gäller även när eller allmänna ombudet överklagar till fördel för 1989/90:74, s. 322, 323 och 415, prop. 1996/97:100, s. 637 och prop. 2002/03:99, s. 298, 299 och 307. den som ett beslut gäller och någon upplysning om det behövs inte i förevarande paragraf. Betalningssäkringslagen och lagen om deklarationsombud innehåller inga bestämmelser om att och det allmänna ombudet får överklaga till fördel för den som ett beslut gäller. Det blir dock möjligt nu genom förevarande paragraf. När det gäller betalningssäkring kan i stället för att överklaga beslutet om betalningssäkring begära att länsrätten häver beslutet om betalningssäkring (46 kap. 8 §). Vidare finns inget som hindrar att godkänner ett deklarationsombud vars godkännande verket tidigare återkallat och det även om länsrätten efter överklagande fastställt återkallelsen (jfr RÅ 2005 ref. 42). Ändring av talan och möjligheten att ta upp nya frågor 32 och 33 §§ Innehållet i 32 § kommer från 6 kap. 18 § och 19 § första stycket TL. Bestämmelserna har aldrig ändrats (prop. 1989/90:74, s. 370– 378, 417 och 418). Bestämmelserna i 33 § ersätter 6 kap. 19 § andra stycket TL, som aldrig har ändrats (prop. 1989/90:74, s. 370–378, 417 och 418). I 22 kap. 13 § SBL finns en hänvisning till 6 kap. 18 och 19 §§ TL. Vilka lagar som hänvisar till 6 kap. 18 och 19 §§ TL via skattebetalningslagen redogörs för i kommentaren till 29 §. Enligt 32 första stycket får den som har överklagat inte ändra sin talan. Det innebär att klaganden inte får ta upp nya frågor, dvs. frågor som är nya i den meningen att de väcks först efter det att överlämnat överklagandet till länsrätten.