sou · GXB337 · 2009-04-21 00:00:00 — Föreningslagen uppställer inte något krav på att föreningen ska utse suppleanter för styrelseledamöterna. Om föreningen väljer att utse suppleanter, gäller dock lagens regler om styrelseledamöter i tillämpliga delar även för suppleanter (se 6 kap. 1 § fjärde stycket föreningslagen). Föreningslagens bestämmelser om antalet styrelseledamöter och suppleanter skiljer sig från motsvarande reglering i aktiebolagslagen. 1Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, En kommentar, 3 uppl., s. 181. 2Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, En kommentar, 3 uppl., s. 182. Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening privat aktiebolag ska ha en styrelse som består av en eller flera leda- möter. Om styrelsen har färre än tre ledamöter, måste det finnas minst en suppleant (se 8 kap. 1 och 3 §§ aktiebolagslagen). I ett publikt aktiebolag måste styrelsen ha minst tre ledamöter (se 8 kap. 46 § aktiebolagslagen). Den norska regleringen på området är snarlik den svenska. Ett sam- virkeforetak ska sålunda ha en styrelse med minst tre ledamöter. Det är dock möjligt att i stadgarna föreskriva att styrelsen ska bestå av två ledamöter. Styrelseledamöterna utses som huvudregel av årsmötet, som också beslutar om det även ska utses suppleanter. Om styrelsen består av endast två ledamöter, ska minst en supple- ant utses. I är motsvarande bestämmelser utformade något annorlunda. Lagen om andelslag föreskriver att ett andelslags sty- relse ska bestå av minst en och högst sju ledamöter, om inte något annat bestäms i stadgarna. Om styrelsen har färre än tre ledamöter, ska det finnas minst en suppleant. Enligt tysk rätt ska ett kooperativ ha en styrelse med två eller flera ledamöter. Om kooperativet inte har fler än 20 medlemmar, kan föreningen i stadgarna bestämma att styrelsen ska bestå av en ledamot. 10.1.3Bör det införas en flexiblare reglering av antalet styrelseledamöter? Bedömning: Styrelsen i en ekonomisk förening bör även i fort- sättningen ha minst tre ledamöter. Bestämmelsen om att styrelsen alltid ska ha minst tre ledamöter infördes genom föreningslag. lagstiftning medgav att styrelsen i en ekonomisk förening bestod av en eller två leda- möter. Regleringen lag motiverades med att en ekono- misk förening – till skillnad från ett aktiebolag – inte kan bestå av en person och att det i personsammanslutningar av denna karaktär därför var lämpligare med en styrelse som hade i vart fall tre leda- möter (se prop. 1951:34 s. 124). Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening Det är enligt vår mening i de flesta situationer naturligt att en ekonomisk förening har en styrelse som består av flera ledamöter. Den ekonomiska föreningsformen bygger på tanken att medlem- marna gemensamt ska delta i föreningens verksamhet. Intresset av att medlemmarna kan utöva inflytande i företaget är därför mera påtagligt än motsvarande delägarintresse i en kapitalassociation, t.ex. ett aktiebolag. Det intresset tillvaratas, kan det hävdas, bäst om det finns flera medlemmar i föreningens styrelse. Även om sty- relsens uppgift inte i första hand är att vara representanter för medlemmar eller medlemsgrupper kan det därför vara lämpligast att styrelsen har en sammansättning som svarar mot medlemskretsen, något som knappast är möjligt om styrelsen bara har en eller ett par ledamöter. Vad som är lämpligt i flertalet föreningar behöver i och för sig inte vara lämpligt i alla. Det kan finnas situationer då en tvingande lagbestämmelse om att styrelsen ska ha minst tre ledamöter fram- står som onödig. Så kan exempelvis vara fallet i en liten ekonomisk förening med begränsad verksamhet där bara någon av medlem- marna känner sig skickad att ta det ansvar som följer med uppdra- get som styrelseledamot. Vidare kan det i ett uppstartsskede av en förenings verksamhet vara en smidig lösning med en styrelse med en eller två ledamöter som kan företräda föreningen utåt i olika sammanhang till dess verksamheten har kommit igång på all- var. Man kan mot den bakgrunden fråga sig om lagen verkligen bör uppställa ett generellt krav på att styrelsen i en ekonomisk förening ska ha minst tre ledamöter. Som ovan har framgått lämnar lagstift- ningen i några andra länder utrymme för styrelseorgan med en enda ledamot. Vi är dock i detta skede inte beredd att föreslå någon ändring av nuvarande bestämmelser om antalet styrelseledamöter. Lagens krav på att styrelsen ska minst tre ledamöter uppfattas inom delar av den kooperativa rörelsen som ett viktigt kooperativt moment i regleringen av ekonomiska föreningar. Vi vill inte heller utesluta att en möjlighet att driva ekonomiska föreningar med enbart någon eller ett par styrelseledamöter skulle kunna leda till att företags- formen kom att användas för verksamhet för vilken den inte är tänkt. Vi är därför inte beredd att föreslå ett avskaf- fande av kravet på minst tre styrelseledamöter. Vi avser dock att återkomma till frågan i vårt slutbetänkande. Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening Föreningslagen ställer krav på att vissa av förenings funktionärer ska vara bosatta inom EES. Enligt 6 kap. 4 § första stycket före- ningslagen ska den verkställande direktören och minst halva antalet styrelseledamöter vara bosatt inom EES. Detsamma gäller i fråga om vice verkställande direktör, styrelsesuppleanter och likvidator (se hänvisningarna i 6 kap. 2 § andra stycket, 6 kap. 1 § fjärde stycket respektive 11 kap. 7 § första stycket föreningslagen). Enligt 6 kap. 11 § andra stycket föreningslagen ska dessutom minst en av dem som styrelsen har gett i uppdrag att företräda föreningen och teckna dess firma vara bosatt inom EES. Vidare innehåller 8 kap. 3 § föreningslagen bestämmelser om att revisorer som inte är auktoriserade eller godkända ska vara bosatta inom EES. Bosätt- ningskravet gäller dock inte om även en auktoriserad eller godkänd revisor deltar i revisionen. kan i särskilda fall ge dispens från kraven på bosättning (se 6 kap. 4 §, 6 kap. 11 § och 8 kap. 3 § föreningslagen). Bestämmelserna i föreningslagen utesluter dock inte att föreningen kan sakna företrädare som är bosatta i . Om föreningen inte har någon behörig ställföreträdare som är bosatt i , ska sty- relsen bemyndiga en person som är bosatt här i landet att ta emot delgivning på föreningens vägnar (se 6 kap. 11 § fjärde stycket föreningslagen). En sådan person brukar kallas för särskild delgiv- ningsmottagare. 10.2.2Bakgrunden till och skälen bakom dagens bosättningskrav föreningslag uppställde vissa krav som avsåg styrelseleda- möternas bosättning och nationalitet. Enligt denna skulle en styrelseledamot vara i bosatt norsk eller svensk under- såte. Det ställdes alltså krav på bosättning i men även krav på svenskt eller norskt medborgarskap. Någon möjlighet till undantag från kraven fanns inte. Bosättningskravet och kravet på medborgarskap har därefter reviderats ett antal gånger. avskaffades kravet på att styrelseledamöter skulle ha svenskt med- borgarskap (se prop. 1989/90:160). Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening Bosättningskraven fick sin nuvarande utformning genom lag- ändringar som tillkom i samband med att tillträdde EES- avtalet. De dåvarande reglerna – som krävde bosättning i på visst sätt – ansågs inte förenliga med folkrättsliga förplik- telser att anpassa nationella regler till regler om fri etableringsrätt (se prop. 1992/93:68 s. 58 f.). De ursprungliga skälen till kraven på svenskt medborgarskap och bosättning i för vissa föreningsfunktionärer har varit att säkra ett svenskt inflytande i företagens skötsel. Kraven har antagits säkerställa att svenska samhällsintressen blir beaktade, att företagsledningen har kunskap om svensk lagstiftning och att spel- reglerna på den svenska arbetsmarknaden följs. Kraven syftar också till att säkerställa att de ansvariga inom företagsledningen har nära kontakt med skötseln av företagets angelägenheter och att en beslutför styrelse snabbt kan kallas samman. Ett annat skäl till regleringen har varit att skydda det allmännas samt andra borgenä- rers och avtalsparters intressen.3 torde bosättningskraven främst motiveras av intresset av att företagets ledning finns tillgänglig för borgenärer, myndigheter och andra utomstående intressenter. I samband med att bosätt- ningskravet lättades för personer bosatta inom EES diskuterades om man också borde liberalisera kravet i förhållande till personer bosatta utanför EES. Det konstaterades att vid en liberalisering av bosättningskraven var det viktigt att så långt som möjligt ta hänsyn till behovet av att företagets ledning finns tillgänglig. För utomstå- ende intressenter ansågs det viktigt att företaget kunde delges och att domar och beslut mot företagets företrädare, exempelvis angå- ende skadeståndsansvar för styrelseledamöter, kunde verkställas (se prop. 1992/93:68 s. 61 f.). I förhållande till stater inom EES fanns en möjlighet till sådan verkställighet på privaträttens område genom Luganokonventionen.4 Någon motsvarande konvention 1989/90:160, bilaga 2 pm om Medborgarskaps- och bosättningskraven i aktiebolagslagen m.fl. författningar, förslag till förenklade regler, s. 63. 4 Konventionen av om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område (). Vidare gäller i numera även konventionen av om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område jämte tillträdeskonventioner (Brysselkonventionen), rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (I-förordningen), och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar (förordningen om den europeiska exekutionstiteln) och avtalet mellan Europeiska gemen- skapen och om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening fanns inte i förhållande till stater utanför EES. Svårigheten att verk- ställa domar i dessa stater föranledde att liberaliseringen av bosätt- ningskravet begränsades till att gälla personer bosatta inom EES. 10.2.3Bosättningskraven bör tas bort Förslag: Kravet på att den verkställande direktören och minst hälften av styrelsens ledamöter ska vara bosatta inom EES tas bort. Detsamma ska gälla bosättningskraven för särskilda firmatecknare och revisorer som inte är godkända eller auktori- serade. Kravet på att minst hälften av styrelsens ledamöter i en ekonomisk förening ska vara bosatta inom EES innebär i sig ett visst administrativt hinder. Hindret är kanske i praktiken inte särskilt allvarligt. Som en följd av den kooperativa företagsformens sär- skilda karaktär har svenska ekonomiska föreningar sannolikt i det alldeles övervägande antalet fall en stark anknytning till eller i vart fall till EES och det blir därför inte aktuellt att hämta styrelseledamöter från stater utanför EES. Enligt uppgift från har det bara före- kommit fyra ansökningar om dispens från bosättningskraven. Ansökningarna avsåg kraven i 6 kap. 4 § föreningslagen. Även det kooperativa företagandet har dock internationaliserats och det finns därför anledning att på nytt granska argumenten för gällande reglering. Av redogörelsen i avsnitt 10.2.2 framgår att det främsta motivet för bosättningskraven tidigare var behovet av att föreningens led- ning är tillgänglig för utomstående intressenter. med- ger dock lagen att hela styrelsen är bosatt utanför . Med dagens moderna kommunikationsteknik har det från tillgänglig- hetssynpunkt inte så stor betydelse om styrelseledamöter är bosatta inom eller utanför EES. Kravet på tillgänglighet är alltså inte längre något starkt skäl för att behålla bosättningskravet. Viktigare är att det går att delge föreningen i olika sammanhang. Delgivning sker i första hand genom någon av föreningens företrä- dare. Om inte någon av föreningens företrädare är bosatta i , försvåras delgivningen avsevärt. Som ovan har framgått innehåller emellertid föreningslagen redan ett krav på att föreningar som inte Frågor om styrelsen i en ekonomisk förening har någon företrädare som är bosatt i landet ska utse en särskild delgivningsmottagare. Om det saknas en sådan delgivningsmotta- gare, ska besluta att föreningen ska gå i likvidation (se 11 kap. 4 a § föreningslagen). Behovet av att kunna delge före- ningen är alltså redan löst genom nuvarande bestämmelser och utgör inte skäl för att behålla bosättningskraven. Det skäl som kvarstår är behovet att kunna verkställa domar och beslut mot föreningens företrädare. är verkställighet möjlig inom privaträttens område i förhållande till medlemsstaterna i EU och EES. Så kan exempelvis verkställighet ske av en dom som för- pliktar föreningens funktionärer att betala skadestånd till före- ningen, dess medlemmar eller tredje man. I förhållande till länder utom EU och EES saknas denna möjlighet till verkställighet av privaträttsliga fordringar. Frågan är då vilken vikt man ska lägga vid möjligheten att faktiskt kunna verkställa ett skadeståndskrav mot någon av före- ningens funktionärer. Det är ingen tvekan om att det skadestånds- ansvaret kan ha en viss förebyggande effekt och, i det enskilda fallet, givetvis också en reparativ effekt. Intresset av att kunna verk- ställa skadeståndsavgöranden kan emellertid inte anses utgöra ett så tungt vägande skäl att det ensamt motiverar ett bibehållande av bosättningskraven. I sammanhanget bör också beaktas att Utredningen om ett enklare aktiebolag har föreslagit att bosättningskraven avskaffas för aktiebolagens del. Om kravet avskaffas i fråga om aktiebolag, där det torde ha större praktiskt betydelse, finns det knappas anledning att behålla det för de ekonomiska föreningarnas del. Vi anser därför att kraven på att hälften av styrelseledamöterna, minst en av de särskilda firmatecknarna samt den verkställande direktören ska vara bosatta inom EES bör tas bort. Detsamma bör gälla kravet på att föreningens revisorer ska vara bosatta inom EES. 11Regleringen för övriga kooperativa företagsformer Av avsnitt 2.2 har framgått att det finns flera lagar som reglerar sär- skilda former av ekonomiska föreningar och innehåller hänvisning- ar till föreningslagen. Så är fallet med bostadsrättslagen, lagen om kooperativ hyresrätt och lagen om sambruksföreningar. Andra för- eningslagen näraliggande lagar är lagen om europakooperativ och lagen om bank- och finansieringsverksamhet. Vi har i uppdrag att analysera vilka konsekvenser de föreslagna ändringarna i föreningslagen kan få för de nämnda lagarna. Om vår översyn ger vid handen att det finns behov av konsekvensänd- ringar, ska utredaren lägga fram förslag till sådana. 9 kap. bostadsrättslagen innehåller föreningsrättsliga bestämmelser, bl.a. bestämmelser om innehållet i föreningens stadgar, om med- lemsförteckning och om föreningens ledning. När det gäller de frå- gor som vi har behandlat ovan är följande av intresse. Som huvudregel gäller föreningslagens bestämmelser om före- ningsstämma även för bostadsrättsföreningar (se 9 kap. 14 § bostads- rättslagen). Detta innebär exempelvis att vad som sägs i förenings- lagen om kallelse till stämma, genomförande av stämma, av stämmobeslut etc. är tillämpligt även för bostadsrättsföreningar. Regleringen för övriga kooperativa företagsformer Det finns dock vissa undantag där bostadsrättslagen innehåller en särskild reglering. Det finns bl.a. särskilda bestämmelser om dels vissa särskilda beslut som rör föreningens förhållanden, dels beslut om ändring av bostadsrättsföreningens stadgar. Av 9 kap. 16 § för- sta stycket 4 bostadsrättslagen framgår sålunda att, om förenings- stämmans beslut innebär att föreningen ska överlåta ett hus där det finns lägenheter som är upplåtna med bostadsrätt, så ska beslutet fattas på det sätt som gäller för beslut om likvidation enligt 11 kap. 1 § föreningslagen. Såsom föreningslagen är utformad innebär detta att beslutet är giltigt, om det antingen har biträtts av samtliga röstberättigade i föreningen eller har fattats på två på varandra föl- jande stämmor och på den senare stämman har biträtts av minst två tredjedelar av de röstande på stämman. Det krävs alltså beslut på två stämmor, om inte enighet kan nås bland föreningens medlem- mar.1 Bostadsrättslagen innehåller också särskilda bestämmelser om ändring av stadgarna. Dessa, som finns i 9 kap. 23–25 §§ bostads- rättslagen, gäller i stället för 7 kap. 14 och 15 §§ föreningslagen. Delvis överensstämmer de med föreningslagens bestämmelser. Ett beslut om ändring av stadgar är sålunda giltigt om samtliga röst- berättigade i föreningen är ense om det. Det är även giltigt, om det har fattats på två föreningsstämmor och på den senare stämman har biträtts av minst två tredjedelar av de röstande. I vissa särskilda fall krävs annan, högre, majoritet. Om beslutet avser ändring av grun- derna för beräkningen av årsavgiften, fordras tre fjärdedelars majo- ritet. Vidare krävs samtycke från samtliga röstande på den senare stämman om beslutet innebär att en medlems rätt till föreningens behållna tillgångar vid dess upplösning inskränks. Revision och särskild granskning Enligt 9 kap. 26 § bostadsrättslagen gäller bestämmelserna i 8 kap. föreningslagen i tillämpliga delar även för bostadsrättsföreningar. Detta innebär att bestämmelserna om uppgifter i samband med förordnade av revisor och särskild granskare m.m. gäller också för bostadsrättsföreningarnas del. 1 Därutöver krävs att minst två tredjedelar av bostadsrättshavarna i det hus som ska överlåtas har samtyckt till försäljningen. Regleringen för övriga kooperativa företagsformer Likvidation och annan upplösning Av 9 kap. 29 § bostadsrättslagen framgår att bestämmelserna om likvidation och upplösning i 11 kap. föreningslagen i tillämpliga delar gäller också för bostadsrättsföreningar. De ändringar som vi har föreslagit i föreningslagens bestämmelser om likvidation och upplösning får, om bostadsrättslagen inte ändras, alltså genomslag även för bostadsrättsföreningarna. Vidare framgår av 9 kap. 30 § bostadsrättslagen att bestämmel- serna om fusion i 12 kap. 1–19 §§ föreningslagen gäller för bostads- rättsföreningar. Även i detta fall får utredningens förslag om enk- lare beslutsfattande vid fusion betydelse för bostadsrättsförening- arna om inte bostadsrättslagen ändras. Förslag: I bostadsrättföreningar ska, liksom , beslut om stadgeändringar och beslut om likvidation fattas på två stämmor, om inte samtliga röstberättigade medlemmar i föreningen är ense om beslutet. Vidare ska, liksom , beslut om god- kännande av fusionsplan fattas på två stämmor, om beslutet inte biträds av minst nio tiondelar av de röstberättigade. I övrigt ska de föreslagna ändringarna i föreningslagen till- lämpas också i fråga om bostadsrättsföreningar. En bostadsrättsförening är, som redan har konstaterats, en särskild form av ekonomisk förening. Det är därför naturligt att förenings- lagens bestämmelser tillämpas även på bostadsrättsföreningar, om det inte finns särskilda skäl att reglera bostadsrättsföreningar på ett avvikande sätt. Utgångspunkten bör därför vara att de ändringar som ovan har föreslagits i fråga om vanliga ekonomiska föreningar bör gälla även för bostadsrättslagen. Det bör emellertid beaktas att verksamheten i en bostadsrätts- förening normalt rör medlemmarnas boende och därför ofta har en särskilt påtaglig betydelse för dem. Av betydelse är också att med- lemmarna regelmässigt är privatpersoner och att föreningarnas sty- relser oftast består av lekmän. Det är därför inte alldeles självklart att de ovan framlagda förslagen om att avskaffa det s.k. tvåstäm- mokravet vid beslut om stadgeändringar, beslut om likvidation och beslut om fusion bör gälla även bostadsrättsföreningar, eftersom Regleringen för övriga kooperativa företagsformer kravet på två stämmor traditionellt har ansetts ge medlemmarna ett särskilt skydd. Enligt vår mening är det givet att ett avskaffande av tvåstämmo- kravet skulle kunna ha fördelar även för en bostadsrättsförening. Nödvändiga stadgeändringar skulle kunna genomföras smidigare och till en lägre kostnad för föreningen. Vi har emellertid från före- trädare för bostadsrättsorganisationerna – , HSB och SBC – mött en påtaglig skepsis till en sådan reform för bostads- rättsföreningarnas del. Tvåstämmokravet kan, har det sagts, för- hindra förhastade och mindre väl genomtänkta beslut och minska risken för att enskilda medlemmars rätt eftersätts och bör därför behållas. Vi är, som redan har framgått, för vår del inte övertygade om att tvåstämmokravet är det bästa sättet att garantera genomtänkta beslut och att skydda enskilda medlemmar mot rättsövergrepp. Mot bakgrund av bostadsrättsföreningarnas särskilda karaktär och den särskilda betydelse som medlemskapet i en sådan förening van- ligen har för den enskilde kan det emellertid vara motiverat att bostadsrättslagen innehåller särskilda mekanismer till skydd för den enskilde. Vi är mot den bakgrunden – och med beaktande av bostadsrättsorganisationernas inställning – inte beredda att föreslå att bestämmelserna om att det i vissa fall krävs två stämmobeslut avskaffas i fråga om bostadsrättsföreningar. Kravet på två stämmor bör alltså bibehållas vid beslut om stadgeändring, likvidation och fusion. Det bör också fortsätta gälla vid beslut som innebär att före- ningens ska överlåta ett hus, i vilket det finns lägenheter som är upplåtna med bostadsrätt (se 9 kap. 16 § 4 bostadsrättslagen). En annan fråga är om tiderna för kallelse till föreningsstämma bör förlängas på samma sätt som har föreslagits för vanliga ekono- miska föreningar. Det som kan ge anledning till tvekan är att de förlängda kallelsetiderna tillsammans med ett bibehållande av två- stämmokravet kan leda till att exempelvis genomförandet av en stadgeändring i en bostadsrättsförening kommer att ta än . Mot detta ska vägas att de nuvarande kallelsetiderna allmänt sett framstår som väl korta och enligt vår mening inte kan anses ge de enskilda medlemmarna tillräcklig tid till eftertanke in- för föreningsstämman. Vi har stannat för att föreslå att de nya kal- lelsetiderna i föreningslagen ska gälla även i fråga om bostadsrätts- föreningar. Vi har också övervägt om de föreslagna ändringarna i bestäm- melserna om ombud och biträde bör gälla även för bostadsrätts- Regleringen för övriga kooperativa företagsformer Såvitt vi kan bedöma är emellertid en medlems behov av att kunna anlita ombud och biträde i huvudsak detsamma i bostads- rättsföreningar som i de flesta vanliga ekonomiska föreningar. Inte heller kan nackdelarna med att utomstående deltar vid förenings- stämman såsom ombud eller biträde anses större i en bostadsrätts- förening än i en ekonomisk förening av annat slag. Vi föreslår där- för att de föreslagna ändringarna i föreningslagen om ombud och biträde får genomslag även i bostadsrättslagen. Det torde finnas ett inte obetydligt antal registrerade bostads- rättsföreningar som aldrig har kommit i gång med någon verksam- het och som inte längre har som ambition att göra detta. I synner- het för sådana föreningar torde förslaget om upplösning utan före- gående likvidation vara av värde. Bestämmelserna om upplösning utan föregående likvidation bör därför gälla även bostadsrättsföre- ningar. Våra ställningstaganden nödvändiggör en del författningsänd- ringar. Bl.a. fordras en särskild reglering i fråga om beslut om likvi- dation av bostadsrättsföreningar. Vi återkommer till dessa frågor i författningskommentaren. 2 kap. lagen om kooperativ hyresrätt innehåller föreningsrättsliga bestämmelser. När det gäller de frågor som vi har behandlat ovan är följande av intresse. Enligt 2 kap. 17 § lagen om kooperativ hyresrätt ska bestämmel- serna om föreningsstämma i 7 kap. föreningslagen tillämpas också på kooperativa hyresföreningar, om inte annat följer av lagen. Det finns dock en viss särreglering i lagen om kooperativ hyres- rätt i fråga om beslut om ändring av stadgeföreskrifter om grun- derna för beräkningen av hyran. För dessa beslut gäller att beslutet