sou · GXB310 · 2009-02-03 00:00:00 — Resultatet tas fram med utgångspunkt i det totalt beräknade antalet inkomna mål till respektive miljödomstol (kolumn 7), med avdrag för de miljömål domstolen har (kolumn 1) och med avdrag för den egna miljödomstolens fastighetsmål. 2Statistiken är inhämtad från DV för respektive fastighetsdomstol för åren 2005–2007. 3Statistiken är inhämtad från DV för respektive länsrätt för åren 2005–2007. 4Statistiken är inhämtad från för åren 2005–2007. Kammarrätterna fick –2007 in i genomsnitt 759 PBL-mål . Vid en uppskattning av antalet inkommande mål till Miljö- överdomstolen måste hänsyn också tas till de planärenden som överklagas från till regeringen och som genom den nya instansordningen överklagas från till miljö- domstol och därefter till . Denna ärendemängd är svår att uppskatta, men kan antas uppgå till i vart fall ca hälften av de planärenden som i genomsnitt kom in till regeringen –2007, dvs. ca 149 överklaganden. Detta innebär att ungefär 908 PBL-mål kan förväntas överklagas till . –2007 överklagades i snitt 177 fastighetsmål till de sex hovrätterna. 56 mål () prövas av , varför målökningen blir 121 mål. –2007 inkom i genomsnitt 501 mål till . Vid en beräkning av den totala ökningen av antalet mål till måste en korrigering göras för den minskning av antalet överklagade mål som föranleds av den ändrade instansordningen för A-verksamheter och vattenverksamheter. –2007 överklagades ungefär 81 ansökningsmål från miljödomstolarna till . Av dessa 81 mål som således ska föras från kommer en viss del att överklagas efter det att en nedflyttning skett. För att beräkna antalet får en jämförelse göras med antalet överklaganden till . –2007 inkom i genomsnitt 16 överklagade ansökningsmål (T-mål) till Av siffrorna kan således konstateras att av de till överklagade ansöknings- målen överklagas vidare till . Detta medför att det av de nedflyttade 81 målen kommer att överklagas ungefär 16 mål och den totala minskningen blir 67 mål (81-67). Total ökning av antalet mål till förordning om ändring i förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion dels att 15–21 §§ samt rubriken närmast före 16 § ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas tre nya paragrafer, 15 a, 16 a och 18 a §§, av följande lydelse. delegation, vattenmyndighet och anges i 22–30 och 38–40 §§ ska ges i 16–30 och 38–40 §§ ska det det för organisationen och verk- för organisationen och verksam- heten finnas en särskild arbets- ordning eller ett särskilt beslut. Ordföranden i sådan miljö- prövningsnämnd som anges i 16–21 §§ ska besluta om en arbetsordning enligt 4 § myndig- hetsförordningen (2007:515). Ordförande ska, när beslut fattas enligt första stycket, sam- Nämnderna ska samråda även i andra frågor av gemensamt slag. Inom varje länsstyrelse ska det tion för prövning av följande ärenden som anges i 16 a § ske ska prövas av : vid en miljöprövningsnämnd. 1. ärenden om tillstånd till 9 kap. 8 § , och 2. ärenden enligt 24 kap. 3 och 5 §§ om återkallelse samt ändring eller upphävande av län med kansliort i , vid villkor eller andra bestämmelser i tillstånd om miljöfarlig verksam- län med kansliort i och med kansliort i . sätt som anges i förordningen (1998:1323) om miljödomstolar- vattenverksamhet när det gäller 1. prövning av alla frågor om farlig verksamhet enligt 9 kap. och 8 §§ , 2. prövning av alla frågor om tillstånd och villkor för vatten- 3. ansökan om godkännande av ett utfört ändrings- eller och tappning av vatten, 4. åtgärder som avses i 7 kap. 1 § 2–5 lagen (1998:812) med 28 kap. 10–13 §§ (1929:405) med vissa föreskrifter riket av svensk norska vatten- ska bestå av en ordförande och bestå av en ordförande, ersättare för ordförande, tekniska leda- den ska det finnas ersättare. möter och sakkunniga. ningsdelegationen ska vara jurist särskild erfarenhet av miljöfrågor inom de områden som omfattas och andra frågor som behandlas i av nämndens verksamhet. krav gäller även för ersättare för även för ordförandens ersättare. ordföranden i nämnden. De tekniska ledamöterna ska utbildning och ha särskild er- farenhet av frågor om skydd för människors hälsa och miljön. inom de områden som omfattas av nämndens verksamhet. De sakkunniga ledamöterna ska ha erfarenhet av frågor som faller inom verksamhetsområdet för samt, alltefter ärendets beskaffenhet, av industriell eller verksamhet. Ordföranden och ersättare för ordföranden i en miljöprövnings- delegation utses av regeringen för ledamöter anställs tills vidare av en bestämd tid efter anmälan av utser efter samråd med ordföranden så många miljösakkunniga som behövs för verksamheten. Vid prövningen av ärenden som avses i 16 a § består en miljöprövningsnämnd av en ordförande som ska vara jurist, en teknisk ledamot samt två sakkunniga ledamöter. Ytterligare en jurist får ingå i nämnden. Vid avgörande av ett ärende av enkel beskaffenhet får nämnden bestå av två ledamöter, varav minst en ska vara jurist. Vid förberedande åtgärder, vid prövning av fråga om avvisning av ansökan eller avskrivning av ärende, samt vid handläggning av överklagande av nämndens beslut får nämnden bestå av en ledamot som är jurist. SOU 2009:10 Bilaga 8 delegationen bereds av anställda nämnd bereds av anställda vid vid i samråd med den länsstyrelse där nämnden har sin kansliort i samråd med Ordföranden får ensam vidta ordföranden eller annan ledamot av nämnden som är jurist. beslut om avskrivning. Personal som har till uppgift Beslut i övriga frågor fattas av att bereda ärendena ska vara ordföranden och den miljösak- enas gäller den mening som företräds av ordföranden. Andra föredragande än ord- föranden eller den miljösak- kunnige har inte rätt att delta i verksamhet får ordföranden eller och personal som har till uppgift besluta i eller delta i hand- läggningen av ärenden som avser 1. yttranden till miljödomstol i mål som avses i 16 § och som i tillhör nämndens verksamhet. första instans prövas av miljö- deltar i prövning av ärende får 2. tillsyn över miljöfarlig verk- inte ha befattat sig med den verksamhet som är föremål för enligt 9 kap. 6 § , prövning i något annat samman- 3.yttranden i ärenden enligt hang 17 kap. , och 4.sådan verksamhet som i övrigt kan komma att prövas av miljöprövningsdelegationen. Vid tillämpning av 7 a § för- valtningsprocesslagen (1971:291) och 22 kap. 6 § får ordföranden eller ersättare för ordföranden i miljöprövnings- delegationen inte företräda läns- styrelsen inför miljödomstol som den enskildes motpart. delta i handläggningen av ett finns i 19 kap. och i av ett tillståndsbeslut av miljö- eller hon har deltagit i tillstånds- Om ett beslut av miljöpröv- ningsdelegationen överklagas, får en miljösakkunnig som deltagit i beslutet inte företräda länsstyrel- sen inför miljödomstol som den Protokoll ska föras över sam- om förfarandet i miljöprövnings- Denna förordning träder i kraft . Antalet mål om ersättnings- och tvångsfrågor i miljödomstolarna åren 2003–2007 Ansökningsmål med ersättnings frågor Fastigheter för vilka ersättning erbjudits eller yrkats Ansökningsmål med yrkanden om särskild tvångsrätt Fastigheter mot vilka tvångsrätt har yrkats Mål om oförutsedda skador Fastigheter för vilka oförutsedda skador påtalats Fastigheter mot vilka tvångsrätt yrkats i stämningsmålen Mål om fastställande av vattenhushållningsbestämmelser Ärenden om bidrag ur avgiftsmedel Antalet fastigheter för vilka bidrag sökts – Huvuddragen i lagstiftning och prövningsorganisation 2 Den finländska lagstiftningen......................................... Markanvändnings- och bygglagen .................................. har en markanvändningslagstiftning som i de flesta avseen- den är av senare datum än de svenska lagarna. Lagarna innehåller ett regelsystem som i sak företer betydande likheter med svensk rätt. Organisatoriskt föreligger däremot betydande skillnader. Denna bilaga innehåller en kort redogörelse för organisationen i inom de områden som behandlas i detta betänkande.1 och tillhör det fåtal länder som har domstolar med en särskild inriktning på miljölagstiftningen. I finns det i de olika länderna vanligen både allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar.2 De administrativa dom- stolarnas befogenheter varierar. I de flesta länderna är dessa dom- stolars uppgifter av kassatorisk natur. I vissa länder, som , och har domstolarna mer omfattande befogen- heter. har inga särskilda förvaltningsdomstolar men väl förvaltningsrättsliga specialdomstolar inom olika områden. Inte heller och har särskilda förvaltningsdomstolar. I de flesta länderna handlägger de allmänna domstolarna både civilmål och brottmål. I t.ex. , och finns dock särskilda brottmålsdomstolar. De flesta länderna i har en särskild författningsdomstol, som inte tillhör den ordinarie domstolsorganisationen. I de länder som inte har en sådan domstol varierar domstolarnas möjligheter till lagprövning. De svenska och finländska bestämmelserna är i detta hänseende likartade. I allmänhet finns inga särskilda miljödomstolar i . Emellertid märks det i de länder som har särskilda förvaltnings- domstolar en utveckling mot att dessa domstolar blir specialiserade på miljölagstiftning eftersom praktiskt taget alla tvister mellan enskilda och samhället i miljöfrågor tillhör deras domäner. Speciali- seringen kommer till uttryck på det viset att miljötvisterna hand- läggs på samma avdelning hos domstolen. Exempel på detta är , , , och . Förutom i är det bara i som det finns en särskild miljödomstol. Benämningen på den österrikiska domstolen är Umweltsenat. Tillstånd till miljöfarlig verksamhet meddelas i 1Framställningen bygger i huvudsak på uppgifter hämtade från webbsidan och samtal med förvaltningsrådet . 2Luc Lavrysen och , Rapport till for the Environment, 2004. av en enda myndighet i varje förbundsstat, Landes- regierung, enligt den österrikiska lagen om miljöpåverkan. Besluten kan överklagas till den i sitt beslutsfattande fristående och själv- ständiga Umweltsenat. Domstolen kan ta ställning till om ett tillstånd är förenligt med lagen och, i så fall, vilka villkor som ska gälla för tillståndet. Domstolens beslut kan överklagas till den högsta förvaltningsdomstolen. I de flesta länderna handläggs skadeståndsmålen av de allmänna domstolarna. Antalet skadeståndsprocesser varierar mellan länder- na. I förekom mer än 3 300 skadeståndsmål. Det finns dock inga allmänna domstolar som är specialiserade på miljömål.3 2 Den finländska lagstiftningen Redogörelsen omfattar sådana lagar och föreskrifter som är intressanta vid jämförelse med miljöprocessutredningens uppdrag. Det bör anmärkas att det finns åtskilliga andra miljölagar än de som presenteras i denna framställning. Den finska grundlagen är (731/1999). Bland andra följande bestämmelser visar på grundläggande likheter i den svenska och den finländska lagstiftningen. Var och en bär ansvar för naturen och dess mångfald samt för miljön och kulturarvet. Det allmänna ska verka för att alla tillförsäkras en sund miljö och att var och en har möjlighet att påverka beslut i frågor som gäller den egna livsmiljön. Alla har rätt att på behörigt sätt och utan ogrundat dröjsmål få sin sak behandlad av en domstol eller någon annan myndighet som är behörig enligt lag samt att få ett beslut som gäller hans eller hennes rättigheter. Allmänna domstolar är högsta domstolen, hovrätterna och tingsrätterna. Förvaltningsdomstolar finns bara i två instanser. 3 Underlag för texten är den i fotnot 2 angivna rapporten. Det framgår av rapporten att de svenska miljödomstolarna uppfattas som specialdomstolar och inte som domstolar tillhörande den allmänna domstolsorganisationen. Allmänna förvaltningsdomstolar är således högsta förvaltnings- domstolen och de regionala förvaltningsdomstolarna. Den högsta domsrätten i tviste- och brottmål utövas av högsta domstolen och i förvaltningsmål av högsta förvaltningsdomstolen. De högsta domstolarna övervakar rättskipningen inom sina be- hörighetsområden och kan göra framställningar hos statsrådet om lagstiftningsåtgärder. Till statens centralförvaltning hör utöver statsrådet och ministerierna ämbetsverk, inrättningar och andra organ. Staten kan dessutom ha regionala och lokala myndigheter. Om förvaltningen under bestäms särskilt genom lag. De allmänna grunderna för statsförvaltningens organ ska regle- ras genom lag, om deras uppgifter omfattar utövning av offentlig makt. Grunderna för statens regional- och lokalförvaltning ska likaså bestämmas genom lag. I övrigt kan bestämmelser om statsförvaltningens enheter utfärdas genom förordning. Landskapet har självstyrelse enligt vad som särskilt bestäms i självstyrelselagen för (1144/1991). är indelat i kommuner, vilkas förvaltning ska grunda sig på självstyrelse för kommunens invånare. De finländska kom- munernas självstyrelse synes vara av något mer generell art än de svenska kommunernas. I den svenska regeringsformen, se 1 kap. 7 § regeringsformen, talas särskilt om den kommunala beskatt- ningsrätten. Den finländska miljöskyddslagen är (86/2000). I svensk lagstiftning motsvarar den närmast 9 kap. . Statliga tillståndsmyndigheter enligt lagen är miljötillståndsverken och de regionala miljöcentralerna. miljötillstånds- myndighet är den kommunala miljövårdsmyndigheten. Tillstånd (miljötillstånd) krävs för verksamhet som medför risk för förorening av miljön. Miljötillstånd behövs dessutom för 1.verksamhet som kan orsaka förorening av vattendrag, då det inte är fråga om sådan verksamhet som avses i 1 kap. 19 § vattenlagen (264/1961), 2.avledande av avloppsvatten som kan orsaka förorening av en i 1 kap. 2 § vattenlagen avsedd bädd eller bassäng, 3.verksamhet som kan utsätta omgivningen för sådant oskäligt besvär som avses i 17 § 1 mom. lagen angående vissa grannelags- förhållanden (26/1920). 4.återvinning eller behandling av avfall som sker i en anläggning eller yrkesmässigt, 5.prospektering efter och utvinning av olja och gas inom territorialvatten eller i ekonomiska zon samt annan därmed förknippad verksamhet. Närmare bestämmelser om tillståndspliktig verksamhet finns i miljöskyddsförordningen (169/2000). ska avgöra en ansökan om miljötillstånd om verksamheten kan ha betydande miljökonsekvenser eller det annars, med hänsyn till verksamhetens art eller natur, är motiverat att miljötillståndsverket avgör ärendet. ska också pröva en ansökan om verk- samheten utöver miljötillstånd förutsätter tillstånd enligt 2–9 kap. vattenlagen eller att det enligt vattenlagen upplåts annan nyttjande- rätt än för utloppsledning eller annan nyttjanderätt än sådan som avses i 10 kap. vattenlagen och om tillståndsansökningarna ska behandlas gemensamt. En miljötillståndsansökan som gäller föro- rening av vatten samt en beträffande samma verksamhet gjord tillståndsansökan enligt vattenlagen ska i allmänhet behandlas tillsammans och avgöras genom samma beslut, om detta inte av särskilda skäl är onödigt. Ärenden som handläggs gemensamt ska behandlas enligt det förfarande som anges i vattenlagen. Vidare ska miljötillståndsverket handlägga ett ärende om den regionala miljöcentralen söker tillstånd eller i en betydande utsträckning har främjat projektet. De regionala miljöcentralerna avgör andra tillståndsansökningar, bl. a. om verksamhetens miljökonsekvenser i betydande omfattning berör ett större område än den kommun där verksamheten ska placeras eller om det av någon annan orsak är motiverat att den regionala miljöcentralen avgör ärendet eller tillståndet behövs för behandling av förorenade marksubstanser. I enlighet med dessa kriterier preciseras miljöcentralernas kompetensområde genom miljöskyddsförordningen. Den regionala miljöcentralen kan om det finns särskilda skäl i enskilda fall lämna över ett tillståndsärende till ett miljötill- ståndsverk för avgörande. De kommunala miljövårdsmyndigheterna avgör andra tillstånds- ansökningar. Om en tillståndsansökan har anhängiggjorts hos den kom- munala miljövårdsmyndigheten och det i samband med utred- ningen av ärendet framgår att verksamheten kan orsaka förorening av vattendrag, ska ärendet överföras till den regionala miljö- centralen för avgörande. Den kommunala miljövårdsmyndigheten kan i enskilda fall överföra ett till dess beslutanderätt hörande tillståndsärende till den regionala miljöcentralen för avgörande, om ärendet kräver sådan särskild utredning som inte kan fås i kommunen. Ett tillståndsärende kan överföras till den regionala miljöcentralen också av andra särskilda skäl. Samtidig behandling av tillstånd för olika verksamheter Om olika verksamheter som medför risk för förorening av miljön har en från tillståndsprövningens synpunkt avsevärd samfälld effekt och miljötillståndsärendena som gäller dessa verksamheter är anhängiga hos samma tillståndsmyndighet, ska ärendena behandlas och avgöras , om detta inte av särskilda skäl är onödigt. Reglerna om förfarandet liknar dem som gäller för miljöfarlig verk- samhet vid miljödomstolarna och miljöprövningsdelegationerna. I fråga om hörande gäller förvaltningslagen (434/2003). Förvaltningslagens regler om muntlighet Liksom den svenska gäller den finländska förvaltningslagen sub- sidiärt i förhållande till andra regler om förfarandet. Reglerna om muntlighet i den finska förvaltningslagen innehåller föreskrifter som till viss del avviker från vad som gäller i . För att belysa de generella skillnader som finns lämnas här en kort redogörelse för reglerna i den finländska förvaltningslagen om muntlighet.4 En myndighet ska på begäran ge en part tillfälle att framföra ett yrkande eller lägga fram utredning muntligen, om det behövs för att ärendet ska kunna utredas och ett skriftligt förfarande skulle bereda parten oskäliga svårigheter. Övriga parter ska kallas att infinna sig , om det är nödvändigt för att bevaka deras rätt eller fördel. På en parts begäran kan myndigheten också i andra situationer ge parten tillfälle att muntligen framföra uppgifter som är nödvändiga för att ärendet ska kunna utredas. En myndighet kan förrätta syn om det behövs för att ett ärende ska kunna utredas. En syneförrättning är offentlig och den som är part ska ges tillfälle att närvara vid synen och att uttala sin åsikt om de omständigheter som kommer fram. När ärendets art kräver det ska också den myndighet som enligt lag ska utöva tillsyn över verksamheten i fråga eller vars sakkunskap behövs för att ärendet ska kunna avgöras kallas till synen. I samband med ett tillstånds- ärende kan myndigheten också företa en inspektion. Om det finns särskilda skäl kan i ett förvaltningsärende vidare ett vittne höras under ed eller försäkran och en part under sanningsförsäkran. Parter som berörs av beslutet i ärendet ska ges tillfälle att vara närvarande då ett vittne eller en part hörs. Parter har rätt att ställa frågor till den som hörs samt att uttala sin åsikt om dennes berättelse. Ersättningsbeslut i samband med miljötillståndsärenden När tillståndsmyndigheten beviljar miljötillstånd ska den , om inte något annat följer av de regler som finns om separata ersättningsbeslut, på tjänstens vägnar, ex officio, bestämma om 4 I den svenska förvaltningslagen finns regler om muntligt förfarande i 14 §. Vill en sökande, klagande eller annan part lämna uppgifter muntligt i ett ärende, som avser myndighets- utövning mot någon enskild, ska han få tillfälle till det, om det kan ske med hänsyn till arbetets behöriga gång. I andra fall bestämmer myndigheten om handläggningen ska vara muntlig. Myndigheten ska särskilt beakta att muntlig handläggning kan underlätta för enskilda att ha med den att göra. ersättning för skador som verksamheten orsakar genom förorening av vattendrag. Sådana ersättningsfrågor uppkommer bara i ett fåtal mål eftersom tillstånd inte kan ges till verksamhet som förorsakar betydande vattenförorening och eftersom tillståndsvillkoren ska fylla kravet på bästa tillgängliga teknik. Alla skador orsakade av förorening av mark eller luft eller av buller, lukt, etc. hör i första instans till tingsrätterna. Om en detaljerad utredning av de skador som en verksamhet orsakar skulle innebära att avgörandet av ett tillståndsärende fördröjs oskäligt, kan den regionala miljöcentralen eller miljö- tillståndsverket avgöra tillståndsfrågan och skjuta upp avgörandet av ärendet till en senare tidpunkt till den del det gäller ersättning för föroreningsskador som orsakas av verksamheten. Den regionala miljöcentralen ska dessutom lämna över en sådan ersättningsfråga till miljötillståndsverket för avgörande. Den regionala miljö- centralen och miljötillståndsverket kan också bestämma att frågan om ersättning för de skador som orsakas av verksamheten till någon del ska avgöras senare, om det saknas behövlig utredning eller om det annars finns särskild anledning. När avgörandet av en ersättningsfråga skjuts upp ska andra sökande än staten eller en kommun åläggas att innan den i tillståndet angivna verksamheten inleds eller, om den redan har inletts, inom en av tillståndsmyndigheten bestämd tid ställa godtagbar säkerhet för att de av verksamheten orsakade skadorna blir ersatta. När det gäller ställande av säkerhet, justering av dess belopp och befriande av säkerheten gäller i tillämpliga delar vattenlagen, se avsnitt 2.3. Om en domstol, dvs. förvaltningsdomstol, ändrar ett miljötillståndsbeslut så att det blir nödvändigt att ändra ett ersätt- ningsavgörande, ska domstolen helt eller delvis lämna över ersätt- ningsfrågan till tillståndsmyndigheten för behandling, om dom- stolen inte själv kan ändra ersättningsavgörandet. kan i samband med ett tillståndsärende som gäller förorening av vattendrag behandla också ett yrkande som gäller ersättning för skada som har orsakats av den i ansökan avsedda verksamheten före avgörandet av tillståndsärendet, om avgörandet inte fördröjs väsentligt. Om yrkandet inte behandlas i samband med tillståndsärendet, ska miljötillståndsverket behandla det som ett separat ärende. Ersättning för skada som inte hade förutsetts när tillståndet beviljades kan utan hinder av det tidigare avgörandet yrkas i en ansökan till miljötillståndsverket. kan ett yrkande som gäller ersättning för skada som med avvikelse från tillståndet har orsakats genom samma åtgärd behandlas. I fråga om ersättningsansökningar och behandling av sådana samt i fråga om beslut i ersättningsärenden gäller i tillämpliga delar vad som gäller om behandling av tillståndsansökningar. I fråga om ersättningsärenden gäller dessutom i tillämpliga delar motsvarande bestämmelser i vattenlagen. Behandling av ersättningsärenden vid tingsrätten är inte exklusiv instans för handläggning av ersättningsärenden i första instans. Tingsrätten ska dock utan prövning avvisa ett genom ett käromål anhängiggjort skadestånds- yrkande, om ett ersättningsärende som grundar sig på samma ärende är anhängigt hos tillståndsmyndigheten. Allmän domstol avgör ersättningsyrkanden baserade på brott som gäller förorening av vattendrag. ska avvisa ett ersättningsärende utan prövning om det brottmål som ersättningsyrkandet är baserat på är anhängigt vid tingsrätten. De allmänna domstolarna kan begära utlåtande av den regionala miljöcentralen eller miljötillståndsverket, om avgörandet av ett ersättningsärende förutsätter särskild sakkunskap om miljöskydd eller vattenärenden. Tillsynsmyndigheter enligt lagen är den regionala miljöcentralen och den kommunala miljövårdsmyndigheten. Miljötillståndverken är alltså renodlade tillståndsmyndigheter. Vidare har bl.a. arbetarskyddsmyndigheterna, hälsoskydds- myndigheterna samt och gränsbevakningsväsendet tillsynsuppgifter. I ett beslut som en myndighet har meddelat med stöd av miljö- skyddslagen får ändring sökas genom besvär hos förvaltnings- domstol så som anges i förvaltningsprocesslagen. överklagande sker direkt till förvaltningsdomstolen oavsett om ett beslut har fattats av en kommun, en regional miljöcentral eller ett miljötillståndsverk. förvaltningsdomstols beslut överklagas genom besvär hos högsta förvaltningsdomstolen.