sou · GXB388 · 2009-11-02 00:00:00 — Undantag görs dock om CNSC eller miljöministern hän- skjuter frågan för granskning till en expertgrupp för miljöbedöm- ningar. Det sker bl.a. i de fall där projektet kan orsaka betydande negativa miljökonsekvenser, även efter att lindrande åtgärder har beaktats, eller om allmänhetens oro inför projektet är sådan att det motiverar ett hänskjutande. Tillstånd för förberedelse av en förläggningsplats Innan ett tillstånd beviljas för förberedelse av en förläggningsplats måste sökanden – förutom att ha en godkänd miljöbedömning – visa att det är genomförbart att konstruera, uppföra och driva anläggningen på den föreslagna platsen på ett sådant sätt att samtliga hälso-, säkerhets- och miljöskyddskrav kan tillgodoses. Följande aspekter beaktas när förläggningsplatsens ändamålsenlig- het ska utvärderas: vilken effekt som externa händelser kan få (jordbävningar, över- svämningar etc.), vad som kännetecknar förläggningsplatsen och dess miljö som i sin tur kan inverka på hur människor och miljön påverkas av bl.a. radioaktivt material i händelse av ett utsläpp, befolkningstätheten, antalet boende i trakten och andra regio- nala kännetecken eftersom dessa faktorer kan påverka bered- skapsåtgärder och riskutvärdering för enskilda. Sökanden måste visa för CNSC att den sökta reaktorkonstruk- tionen överensstämmer med gällande myndighetskrav. Följande information bör återfinnas i en ansökan: beskrivning av den sökta konstruktionen, med beaktande av yttre och miljömässiga kännetecken för den tilltänkta lokalise- ringsplatsen, Regleringen i några andra länder en preliminär säkerhetsredovisning, åtgärder för att lindra konsekvenserna för miljön och män- niskors hälsa och säkerhet som kan uppstå vid uppförande, drift och avveckling av anläggningen, information om risker för eventuella utsläpp av kärnämne och annat farligt material och föreslagna åtgärder för att kontrollera dessa, och program och scheman för att rekrytera och öva drift- och underhållspersonal. CNSC gör en noggrann utvärdering av konstruktionsdokumenta- tionen, den preliminära säkerhetsredovisningen och annan relevant dokumentation innan tillstånd kan lämnas. Utvärderingen fokuse- rar på huruvida den föreslagna konstruktionen och säkerhetsredo- visningen står i överensstämmelse med gällande myndighetskrav. En ansökan om driftstillstånd måste visa att sökanden har etablerat nödvändiga ledningssystem, planer och program för att säkerställa en säker drift. Följande information bör ingå i en ansökan: beskrivning av strukturer, system och utrustning vid reaktorn, inklusive dess konstruktion och driftsförutsättningar, en komplett säkerhetsredovisning, föreslagna åtgärder, principer, metoder och tillvägagångssätt för bl.a. drift och underhåll av den kärntekniska anläggningen, hantering av kärnämne och kärnavfall, utsläppskontroll, bered- skap och fysiskt skydd. Efter ett meddelat driftstillstånd är det upp till tillståndshavaren att påvisa bl.a. att reaktorn har konstruerats i enlighet med gjorda beräkningar och att säkerhetssystem och viktiga säkerhetskompo- nenter fungerar pålitligt. Driftstillståndet är i regel utfärdat med villkor som innebär att CNSC måste godkänna vissa moment, t.ex. laddning av kärnbränsle och starttillstånd för reaktorn. Regleringen i några andra länder Avvecklingsplaner och finansiella garantier för avveckling av den nya kärnkraftsreaktorn måste i praktiken beaktas i alla stadier av tillståndsprocessen. Efter att reaktorn har tagits ur drift måste den avvecklas, något som alltså kräver ett separat tillstånd från CNSC. Tillståndshavaren måste kunna visa att det finns tillräckliga fondmedel för att avveckla anläggningen och ordna med det långsiktiga omhändertagandet av det använda kärnbränslet. 16.2.5Tillsyn av säkerhet och strålskydd CNSC utövar tillsyn över efterlevnaden av reglerna. Enligt Nuclear Safety and Control Act har CNSC mandat att som domstol (court of record) kunna kalla och förhöra vittnen, granska handlingar samt genomdriva de beslut som fattats av CNSC. I vissa situationer kan myndigheten hålla offentliga hearings med stöd av lagen. CNSC utser särskilda inspektörer med befogenheter att inspektera kärntekniska anläggningar och andra platser där radio- aktiva ämnen hanteras. Inspektörerna har också befogenhet att besluta om att tillståndshavaren ska vidta vissa åtgärder för att uppfylla de krav som finns för verksamheten. På kärnkraftverken finns permanenta inspektörer från CNSC som arbetar fulltid som inspektör på anläggningen. CNSC bemyndigar även särskilda tjänstemän med befogenhet att enligt särskilda bestämmelser utöva vissa av myndighetens uppgifter. Överträdelser mot villkor och föreskrifter straffas genom en stigande skala av sanktioner som inkluderar varning, order från inspektörer eller de särskilt bemyndigade tjänstemän, indragen licens. Tillståndshavaren är också skyldig att ersätta förlust eller skada på egendom. Sammanfattningsvis så består straffet för överträdelser mot vill- kor och föreskrifter av böter upp till 500 000 dollar eller fängelse upp eller båda. Mycket allvarliga brott kan leda till åtal enligt och medföra böter upp till 1 000 000 dollar eller fängelse upp Regleringen i några andra länder till eller båda. Otillåtet innehav av kärnämne, kärnteknisk utrustning eller teknisk information som kan leda till produktion av kärnvapen eller andra anordningar som kan föranleda kärnexplosioner kan leda till fängelse upp till . 16.2.7Använt kärnbränsle och kärnavfall Det är enligt Nuclear Safety and Control Act förbjudet att utan tillstånd mellanlagra eller slutförvara kärnämnen, avveckla och riva en kärnteknisk anläggning eller ett atomdrivet fordon. Tillstånd utfärdas av CNSC som också utfärdar villkor som reglerar hur verksamheten ska bedrivas eller genomföras. Villkoren ska syfta till skyddet av människors hälsa och miljön, samt säkerheten och skyddet av anläggningen. Enligt Nuclear Safety and Control Act får CNSC i samband med att ett tillstånd ges till kärnteknisk verksamhet besluta om villkor för tillståndet som innebär att tillståndshavaren ska redovisa en plan för hur avfallet som generas av verksamheten ska tas om hand och slutförvaras samt de framtida kostnaderna för detta ska finansieras. Syftet med tillståndsvillkoren är att minimera risken för att dessa kostnader ska behöva bäras av allmänheten i händelse av att tillståndshavaren skulle bli insolvent. Lagen om kärnbränsle avfall innehåller ramarna för den långsiktiga hanteringen av kärnbränsleavfall i genom att lägga skyldigheten på ägarna av avfallet att redovisa till regeringen en plan för hur avfallet ska komma att hanteras, förslag till lösningar för detta samt om hur de framtida kostnaderna för detta ska komma att finansieras. Vidare krävs att kärnenergibolagen bildar en icke-vinstdrivande organisation för hanteringen av avfallet (Nonprofit waste management organisation, WMO) som ska upp- rätta och redovisa planen. Planen ska vara upprättad och redovisad senast från det lagen trädde i kraft. WMO ska sedan rapportera om verksamheten till den federala regeringen och till the Minister of . Rapporten ska hållas tillgänglig för allmänheten. Enligt lagen ska minst följande tre metoder studeras nämligen: centraliserad lagring på eller under grunden. Regleringen i några andra länder Lagen om kärnbränsleavfall kräver att WMO ska samråda med allmänheten, särskilt med ursprungsbefolkningen. Den federala regeringen ska slutligen fastställa vilken metod som ska användas. Enligt lagen ska kärnenergibolagen garantera finansieringen av de framtida kostnaderna genom att bygga upp en särskild fond (trust fund). Lagen fastställer också den avgift som kärnenergibolagen ska betala för att bygga upp fonden. Fonden får enbart användas för att genomföra den metod som regeringen funnit mest lämplig. lagstiftning och myndighetsorganisation på kärnteknik- området har genomgått en genomgripande översyn . har 59 kraftreaktorer i drift och en under uppförande. Den grundläggande lagen är Lagen om öppenhet och säkerhet på kärnteknikområdet (TSN-lagen). Den reglerar bl.a. tillståndshavarnas ansvar, tillståndsförfaranden, samt tillsyns- myndighetens (LAutorité de Sûreté Nucléaire, ASN) ställning och uppgifter. Strålskyddet regleras huvudsakligen i en allmän hälsoskyddsbalk och i en arbetsmiljöbalk. Lagarna kompletteras av dekret fastställda av regeringen, med närmare bestämmelser om tillståndsförfaranden m.m. Allmänna regler på kärnsäkerhets- och strålskyddsområdet beslutas av ansvarig minister på förslag av ASN. De är juridiskt bindande och kompletteras av ASN:s grundläggande säkerhets- regler (RFS) som mer i detalj anger hur säkerhets- och strålskydds- kraven i de allmänna reglerna ska uppfyllas. Andra förfaranden än de som anges i RFS kan godtas om ASN finner att de ger likvärdig säkerhet. Regleringen i några andra länder Principtillstånd för att få uppföra och driva en större kärnenergi- anläggning (une installation nucléaire de base) beslutas av regeringen efter ett omfattande och öppet berednings- och sam- rådsförfarande, inkluderande en preliminär säkerhetsgranskning av ASN. ASN beslutar sedan om de följande, mer detaljerade till- stånden för uppförande och drift. TSN-lagen kräver att tillståndshavarna gör återkommande säkerhetsgranskningar av större kärnenergianläggningar, normalt . Granskningen ska mynna ut i ett program för säkerhetsförbättringar som vid behov kan kompletteras med före- lägganden från ASN. I praktiken blir det i stor utsträckning ett generiskt program för varje serie av de standardiserade franska tryckvattenreaktorerna. 16.3.4Tillsyn av säkerhet och strålskydd ASN har ansvaret för tillsyn avseende såväl kärnsäkerhet som strål- skydd vid kärnenergianläggningarna. ASN lyder direkt under parlamentet och inte under någon minister, även om vissa tillsyns- beslut ligger på regeringsnivå, vilket ger myndigheten en mer självständig ställning än de flesta andra myndigheter i . ASN leds av ett kollegium med fem ledamöter. Tre av dessa, inkl. ordföranden utses av presidenten; de två övriga av talmannen i nationalförsamlingen respektive senaten. Ordföranden är också högsta chef för . Det finns flera rådgivande kommittéer med olika ansvars- områden som ska tillfrågas inför beslut av ASN och regeringen. för teknisk detaljgranskning i olika tillstånds- och tillsynsfrågor är LInstitut de Radioprotection et de Sûreté Nucléaire (IRSN). IRSN kan närmast beskrivas som ett statligt affärsverk som bedriver en omfattande konsultverksamhet, ofta i nära samarbete med sin tyska motsvarighet GRS (se nedan). ASN:s tillsyn av anläggningar i drift omfattar dels olika gransk- ningar, bl.a. av anläggningsändringar och återkommande säkerhets- granskningar, dels myndighetsinspektioner. ASN svarar också för tillsyn enligt bestämmelser som rör tryckkärl. Den löpande tillsynen sker i huvudsak via elva regionala tillsyns- enheter. Dessa är knutna till regeringens regionala administrativa Regleringen i några andra länder myndigheter (närmast motsvarande svenska länsstyrelser) men lyder under ASN. ASN gör upp ett årligt inspektionsprogram som inkluderar följande huvudkomponenter: ett kärnprogram som omfattar alla större kärnenergianlägg- ningar, tematiska inspektioner som behandlar aktuella säkerhetsfrågor av nationell prioritet, anläggningsspecifika tematiska inspektioner, initierade på regio- nal nivå. Därtill kommer inspektioner initierade av inträffade händelser. Expertis från IRSN deltar i utformningen av inspektionsprogram- met och medverkar även i enskilda inspektioner som kräver för- djupad expertis. ASN har befogenhet att ge tillståndshavarna förelägganden med anledning av vad som framkommit vid granskningar och inspek- tioner. Indragning av drifttillstånd, även temporärt, kräver dock godkännande av behörig minister utom i akuta lägen. ASN har också befogenhet att anmäla brott mot TSN-lagen och tillhörande regelverk till åklagare för vidare utredning och even- tuellt åtal. Straffskalan i TSN-lagen sträcker sig upp till mot- svarande i böter och fängelse samt yrkesförbud inom aktuell verksamhet. 16.3.6Använt kärnbränsle och kärnavfall Omhändertagandet av använt kärnbränsle och kärnavfall, inklusive finansiering av framtida kostnader, regleras i den till den franska knutna lagen om uthållig hantering av radioaktivt material och avfall med tillhörande förordningar och föreskrifter. Denna lag är liksom TSN-lagen . Reaktorägarna har det grundläggande ansvaret för att använt kärnbränsle och kärnavfall tas om hand på ett säkert sätt i enlighet med den nationella franska strategin. Enligt denna ska använt Regleringen i några andra länder kärnbränsle i första hand upparbetas och utvunnet klyvbart mate- rial återanvändas i form av blandoxidbränsle (moxbränsle). söker man att utveckla teknik för ytterligare separation och trans- mutation för att få ner mängden långlivade radioaktiva ämnen som behöver placeras i geologiskt djupförvar. Kärnkraftföretagen ska regelbundet beräkna framtida kostnader för hanteringen och med utgångspunkt i dessa kostnadsberäk- ningar fondera erforderliga medel internt. Forskning och utveck- ling finansieras via särskilda skatter och avgifter som tas ut av kärnkraftföretagen. Särskilda statliga kommissioner övervakar genomförandet av den nationella strategin och finansieringssystemet. Tillståndspröv- ning och tillsyn av anläggningar för hantering av använt kärn- bränsle och kärnavfall sker enligt TSN-lagen som ovan beskrivits. Upparbetning och avfallsbehandling med tillhörande teknik- utveckling sköts huvudsakligen av kärnteknikkoncernen som drivs i bolagsform med den franska () som helt dominerande ägare. Högaktivt förglasat avfall från upparbetningen mellanlagras vid AREVA:s anläggningar i La Hague. Slutförvarsanläggningarna byggs och drivs av det statliga affärs- verket ANDRA (LAgence nationale pour la gestion des déchets radioactifs). Driftavfall läggs i betongkassuner i ett ytnära slut- förvar för driftavfall i Aube. Ett äldre förvar intill upparbetnings- anläggningen i är förslutet men övervakas. ANDRA driver vidare ett underjordslaboratorium i ett djupt lerlager i Meuse/i syfte att undersöka om lerlagret lämpar sig för ett djupförvar av högaktivt och långlivat kärnavfall med återtagningsmöjlighet i enlighet med den nationella strategin. består av 16 delstater (Länder) med betydande självstyre. Ansvaret för kärnsäkerhet och strålskydd är uppdelat mellan delstaternas regeringar och enligt allmänna principer i den tyska grundlagen. I stort är uppdelningen den att genom Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicher- Regleringen i några andra länder heit (BMU) svarar för den federativa lagstiftningen medan delstatsministerier svarar för tillståndsgivning och tillsyn. BMU övervakar att delstaterna agerar i enlighet med regelverket. BMU har sålunda befogenhet att ge delstatsregeringarna vägledning och i vissa fall bindande direktiv i syfte att uppnå en enhetlig tillämpning av regelverket. har 17 kraftreaktorer i drift Den grundläggande lagen är Atomlagen (Gesetz über die friedliche und den gegen ihre Gefahren (Atomgesetz)). Den kompletteras av olika förordningar, utgivna av BMU, bl.a. en strålskyddsförordning och olika förordningar rörande tillståndsprövning, m.m. De grundläggande säkerhetskraven beskrivs dels i de riktlinjer som utges av en rådgivande reaktorsäkerhetskommission (RSK), dels i de mer detaljerade standards som ges ut av en kärnteknisk kommitté (Kerntechnischer Ausschuß – KTA). Båda dessa råd- givande organ är knutna till BMU, liksom en rådgivande strål- (). Dessa riktlinjer och standards är inte juridiskt bindande men i praktiken normerande för tillståndsprövning och tillsyn. En översyn av regelverket pågår, bl.a. mot bakgrund av att säkerhetskraven ska återspegla aktuellt kunskapsläge inom veten- skap och teknik. Principtillstånd att uppföra och driva en kärnteknisk anläggning beslutas av berörd delstatsregering efter en omfattande och öppen prövnings- och samrådsprocess i flera steg, där bl.a. BMU och de ovannämnda federala kommittéerna samt olika federala expert- organ (se nedan) deltar. Processen innefattar också prövning enligt andra lagar, såsom miljölag. De följande, detaljerade tillstånden för olika steg i uppförande och drift tas också på delstatsnivå av behörigt delstatsministerium. Tillstånd att uppföra nya kraftrektorer eller upparbetnings- anläggningar får inte beviljas. Drifttillstånden för befintliga reak- Regleringen i några andra länder torer är begränsade till 32 driftår med vissa möjligheter att överföra driftår mellan olika reaktorer. Atomlagen ställer krav på återkommande säkerhetsgranskning mot bakgrund av aktuellt kunskapsläge inom veten- skap och teknik. 16.4.4Tillsyn av säkerhet och strålskydd Tillsyn av både säkerhet och strålskydd utövas av berört delstats- ministerium i egenskap av tillsynsmyndighet enligt atomlagen. anlitar olika expertorgan, såväl de nedan nämnda federala som regionala (t.ex. regionala Technische Über- wachungsvereine, TÜV). Dessa expertorgan kan anlitas både för inspektioner på anläggningarna och för granskning av olika rapporter och säkerhetsredovisningar. är dock inte bundet till att följa expertutlåtandena. Både i utvecklingen av regelverket och i sin övervakande och rådgivande funktion mot delstaterna utnyttjar BMU två federala expertorgan: GRS, Gesellschaft für Anlagen- und Reaktorsicher- heit, och BfS, Bundesamt für Strahlenschutz. GRS är i princip ett konsultföretag med särskild ställning som oberoende granskare och rådgivare. GRS ägs huvudsakligen av och av tyska kontroll- och provningsorgan (regionala Technishe Überwachungsvereine, TÜV, samt Germanische ). Uppdragsgivare är huvudsakligen olika federala och delstatliga organ samt Europeiska kommissionen. BfS är den federala strålskyddsmyndigheten. Förutom sin roll som expertorgan för alla typer av strålskydd har BfS till uppgift att få till stånd federala slutförvar för använt kärnbränsle och radio- aktivt avfall – i egen regi eller på entreprenad. har befogenhet att ge tillståndshavarna före- lägganden med anledning av avvikelser från regelverk och till- ståndsvillkor som framkommit vid granskningar och inspektioner. Regleringen i några andra länder Häri ingår befogenhet att stoppa driften om så är motiverat av säkerhetsskäl. BMU övervakar att delstatsministeriernas tillsynsbeslut överensstämmer med det federala regelverket. Vid avvikelser kan BMU återförvisa ärendet till delstaten för omprövning. Överträdelser av regelverk och tillståndsvillkor kan leda till att den ansvariga personen ådöms s.k. administrativa böter på upp till motsvarande och till att personen inte kan inneha en befattning med särskilt säkerhets- eller strålskyddsansvar. Mycket allvarliga brott kan leda till åtal enligt och medföra fängelse. 16.4.7Använt kärnbränsle och kärnavfall Omhändertagandet av använt kärnbränsle och kärnavfall, inklusive finansiering av framtida kostnader, regleras också huvudsakligen i atomlagen med tillhörande förordningar. Reaktorägarna har det fulla tekniska och finansiella ansvaret för att använt kärnbränsle och kärnavfall tas om hand på ett säkert sätt fram till slutlig lagring. Att utveckla, bygga och driva anläggningar för slutlig lagring är dock ett federalt ansvar med BfS som verkställande myndighet. Kraftföretagen åläggs att stå för löpande och framtida kostnader för hanteringen av använt bränsle och kärnavfall och att göra erforderliga interna avsättningar för detta, liksom för avveckling och rivning av kärnenergianläggningarna. förbjöds upparbetning av använt bränsle från tyska reaktorer. Förglasat avfall från bränsle som före förbudet upp- arbetats ska dock tas om hand och slutförvaras. Tillståndsprövning och tillsyn av anläggningar sker i huvudsak som ovan beskrivits, även om vissa särbestämmelser gäller för anläggningar som byggs och drivs av BfS. Använt kärnbränsle och kärnavfall mellanlagras i första hand vid verken, men det finns två gemensamägda anläggningar, en i Gorleben och en i Ahaus. BfS har efter många överklaganden tillstånd att bygga ett nationellt slutlager för låg- och medelaktivt avfall i en nedlagd järngruva i . BfS arbetar också på att ta fram förslag till ett djupförvar för använt kärnbränsle och högaktivt avfall, med sikte Regleringen i några andra länder på att ett underlag för val av plats och lämplig geologisk formation ska finnas framtaget . Republiken lagstiftning och tillsyn på kärnenergiområdet genomgick en genomgripande översyn efter sovjetväldets upplös- ning med kompletterande översyner , bl.a. i anslut- ning till inträdet i EU. har 4 kraftreaktorer i drift. Den grundläggande lagen är Atomenergilagen. Den reglerar bl.a. tillståndshavarnas ansvar, tillståndsförfaranden samt tillsyns- myndighetens (Országos Atomenergia Hivatal, Hungarian (HAEA)) ställning och uppgifter. Atomenergi- lagen täcker även strålskyddet vid kärnenergianläggningarna. Tillsynsansvaret på strålskyddsområdet är delat mellan HAEA och ministerier och myndigheter på hälso- och miljöskydds- områdena. Tillsynen av avfallsanläggningar ligger på en ungersk motsvarig- het till , the National Public Health and () och dess regionala myndigheter. Det finns ett särskilt råd för samordning av olika ministeriers och myndigheters verksamheter inom atomenergiområdet. Det finns vidare ett vetenskapligt råd knutet till HAEA. Atomenergilagen kompletteras av förordningar, utfärdade av regeringen eller enskilda ministrar med mer detaljerade bestäm- melser om tillstånds-, säkerhets- och strålskyddskrav samt om myndigheternas uppgifter och befogenheter. En regeringsförord- ning om Kärnsäkerhetskrav på kärntekniska anläggningar samt tillhörande tillsynsverksamhet innehåller sålunda i bilagor gällande säkerhetsföreskrifter. Dessa är bindande, men alternativa lösningar kan tillåtas för- utsatt att sökanden har visat att detta leder till likvärdig eller högre säkerhet. Regleringen i några andra länder Föreskrifterna ska ses över i ljuset av vetenskaplig och teknisk utveckling. HAEA utger sedan ytterligare riktlinjer beträffande föreskrifternas tillämpning. För att få tillstånd att bygga en ny kärnenergianläggning krävs först ett medgivande från parlamentet. Därefter inleds en miljöprövning med ett omfattande och öppet samrådsförfarande under ledning av miljöskyddsmyndigheten. Först när denna myndighet gett tillstånd till anläggningen inleder HAEA sin prövning enligt atomenergi- lagen. Den sker i samråd enbart med berörda myndigheter. De stegvisa tillstånden för uppförande och drift enligt atom- energilagen beslutas sedan av HAEA och dess kärnsäkerhets- direktorat vad gäller reaktorer och anläggningar för hantering av använt bränsle. Tillstånden är normalt tidsbegränsade och förknippade med krav på återkommande säkerhetsgranskning . Denna ska mynna ut i program för erforderliga säkerhetsförbättringar i ljuset av tekniska och vetenskapliga framsteg. Motsvarande stegvisa tillstånd för avfallsanläggningar beslutas av strålskyddsmyndigheterna inom NPHMOS. 16.5.4Tillsyn av säkerhet och strålskydd har en självständig ställning i tillämp- ningen av lagen, men lyder ytterst under justitieministern. HAEA leds av en generaldirektör. Inom HAEA svarar kärnsäkerhetsdirektoratet för tillstånds- prövning och tillsyn i kärnsäkerhetsfrågor som första instans enligt det allmänna regelverket för den ungerska statsförvaltningen. Det innebär att direktoratets beslut står fast om de inte överklagas till generaldirektören för HAEA. Inom HAEA finns också ett allmänt direktorat som bl.a. svarar för kärnämneskontroll och övervakar det nationella programmet för omhändertagande av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall (se vidare nedan). Strålskyddstillsynen inom NPHMOS stöds av ett strålskydds- forskningsinstitut. Regleringen i några andra länder Kärnsäkerhetsdirektoratets tillsyn av anläggningar i drift omfattar dels olika granskningar, bl.a. av anläggningsändringar och återkommande säkerhetsgranskningar, dels myndighetsinspek- tioner.