sou · GWB377 · 2009-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet ska ha följande lydelse. Ett landsting och en eller flera kommuner som ingår i lands- tinget får genom samverkan i en gemensam nämnd gemensamt fullgöra –enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), – enligt tandvårdslagen (1985:125), – enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, – enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, – enligt lagen (1993:387) om – enligt lagen (2009:xxx) om stöd och service till vissa funk- stöd och service till vissa personer –enligt lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m., –enligt smittskyddslagen (2004:168), eller – som i annat fall enligt lag skall handhas av en sådan nämnd som avses i 10 § hälso- och sjuk- vårdslagen, och 2. kommunens uppgifter – som i annat fall enligt lag ska handhas av en sådan nämnd som avses i 10 § hälso- och sjuk- vårdslagen, och –enligt socialtjänstlagen (2001:453), –enligt hälso- och sjukvårdslagen, –enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, –enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, – enligt lagen om stöd och service till vissa funktions- hindrade, – enligt lagen om stöd och service till vissa personer med funktionsnedsättning, 14 Senaste lydelse 2004:190. – enligt lagen om patientnämndsverksamhet m.m., eller – som i annat fall enligt lag – som i annat fall enligt lag skall handhas av socialnämnd. ska handhas av socialnämnd. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2005:466) om beräkning av inkomstprövade socialförsäkringsförmåner m.m. för neurosedynskadade Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (2005:466) om beräkning av inkomstprövade socialförsäkringsförmåner m.m. för neurosedyn- skadade ska ha följande lydelse. För den som enligt regerings- För den som enligt regerings- beslut fått ersättning för foster- beslut fått ersättning för foster- skador som antas orsakade av skador som antas orsakade av de i sålda läkemedlen de i sålda läkemedlen Neurosedyn eller Noxodyn skall Neurosedyn eller Noxodyn ska (500 000) (500 000) 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 19 § lagen (1993:387) om 7 kap. 1 § lagen (2009:xxx) stöd och service till vissa funk- om stöd och service till vissa 3.5 § lagen (1993:737) om bostadsbidrag, 4.26 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd, 5.2 kap. 7 § och 4 kap. 14 § studiestödslagen (1999:1395), 6.4 kap. 1 § och 8 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453), samt 7.16 och 17 §§ lagen (2001:761) om bostadstillägg till pen- sionärer m.fl. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting Vid utbetalning av ersättning enligt 2 § tillämpas bestämmel- serna i 8 kap. 9, 10, 15 och 16 §§ mervärdesskattelagen (1994:200). Bestämmelsen i 8 kap. 9 § första stycket 1 mervärdesskattelagen skall dock inte tillämpas i fråga om sådana boendeformer som anges i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453) samt 9 § 8 och 9 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade. Vid utbetalning av ersättning enligt 2 § tillämpas bestämmel- serna i 8 kap. 9, 10, 15 och 16 §§ mervärdesskattelagen (1994:200). Bestämmelsen i 8 kap. 9 § första stycket 1 mervärdesskattelagen ska dock inte tillämpas i fråga om sådana boendeformer som anges i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453) samt 4 kap. 1 § 8–11 lagen (2009:xxx) om stöd och service till vissa personer med funktionsnedsätt- ning. Denna lag träder i kraft . 1 Uppdrag och arbetssätt 1.1.1Kommitténs direktiv och beteckning beslutade regeringen att tillkalla en parlamentarisk kommitté för en bred översyn av personlig assistans. Kommittén antog namnet . har kommittén fått flera tilläggsdirektiv som preciserat eller förändrat uppdraget. Den största förändringen kom när regeringen beslutade att utvidga uppdraget till en bred översyn över hela LSS. Kommittén antog därefter det nya namnet . samtliga direktiv återges i bilaga 2–7. I korthet handlar det om: direktiv 2004:107 om översyn av personlig assistans för vissa personer med funktionshinder tilläggsdirektiv 2004:179 om analys av förutsättningarna för att införa krav på tillstånd för verksamheter med personlig assistans tilläggsdirektiv 2005:66 om översyn av regleringen av timbeloppet för den statliga assistansersättningen tilläggsdirektiv 2006:68 om en bred översyn av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), inklusive frågan om vem som ska vara huvudman för LSS tilläggsdirektiv 2007:84 om meningsfull sysselsättning som ryms i insatsen daglig verksamhet enligt LSS för personer med psykiska funktionshinder som ingår i personkrets 3 enligt denna lag tilläggsdirektiv 2007:109 om författningsförslag som innebär att assistansersättning bara får användas till kostnader för personlig assistans tilläggsdirektiv 2008:73 om förlängning av utredningstiden. Samtliga direktiv, utom tilläggsdirektiv 2007:109, ska avrapporteras till regeringen . Tilläggsdirektiven 2007:109 avrapporterades enligt uppdraget till regeringen i delbetänkandet Kostnader för personlig assistans. Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning (SOU 2007:73). Direktiv 2004:107 samt tilläggsdirektiven 2004:179 och 2005:66 har behandlats i delbetänkandet På den assistansberättigades upp- drag. God kvalitet i personlig assistans – ändamålsenlig användning av assistansersättning (SOU 2005:100). Dessa direktiv måste dock tas upp på nytt i förhållande till kommitténs övriga förslag om reglering, ansvar, kvalitet m.m. Kommittén har haft en bred sammansättning med ledamöter från samtliga riksdagspartier, sakkunniga från samt experter från berörda myndigheter och intresseorganisationer. Sammansättningen beskrivs i bilaga 1. Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningstiden användas så att ett första delbetänkande ägnades åt vissa frågor om utförandet av tillsyn av personlig assistans med fokus på skillnader mellan anordnartyper och behovet av tillsyn av enskilda assistans- anordnare. De två direkt följande tilläggsdirektiven utvidgade upp- draget så att delbetänkandet även skulle behandla frågan om krav på tillstånd för enskilda assistansanordnare samt regleringen av timbeloppet för den statliga assistansersättningen för att minska utrymmet för missbruk. Dessa uppdrag avrapporterades i delbetänkandet På den assistansberättigades uppdrag. God kvalitet i personlig assistans – ändamålsenlig användning av assistansersättning (SOU 2005:100). Beredningen av förslagen i delbetänkandet kom att ta än väntat. En orsak är att den samlade lösning som vi ska presentera i slutbetänkandet kan komma att ändra förutsättningarna, bl.a. genom att tilläggsdirektiven om en bred översyn av LSS även omfattar huvudmannaskapsfrågor och frågor om utformningen av LSS och i stort. Mot den bakgrunden beslutade regeringen om tilläggsdirektiv som innebär att kommittén skulle lämna vissa för- fattningsförslag i syfte att – inom det befintliga systemet för assistans- ersättningen – säkerställa att assistansersättningen inte används så att ekonomiska förmåner kan styra den enskildes val av anordnare eller val att själv vara arbetsgivare för sina personliga assistenter. Detta uppdrag avrapporterades i delbetänkandet Kostnader för personlig assistans. Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning (SOU 2007:73). Förslagen i det andra delbetänkandet har legat till grund för regeringens förslag om vissa författningsändringar rörande kostnader för personlig assistans i prop. 2007/08:61. Proposition har bifallits av och vissa nya regler har trätt i kraft . I det andra delbetänkande markerade kommittén tydligt att den utformade sina förslag som ett steg på vägen mot en samlad lösning som ska presenteras i detta slutbetänkande. Genom tilläggsdirektivet kom den centrala frågan i uppdraget att bli hur LSS – inklusive personlig assistans – fungerar som redskap för att uppnå de handikappolitiska målen. Levnadsvillkoren för personer med funktionsnedsättningar är i hög grad beroende av i vilken omfattning samhället beaktar att människor är olika, att människor har olika förutsättningar och skilda behov. Det behövs både allmänna åtgärder som undanröjer hinder och åtgärder som förbjuder diskriminering. Personer med omfattande funktionsnedsättningar behöver dessutom ett personligt anpassat stöd som utgår från individens unika behov och rätt att bestämma över sitt liv. Generella åtgärder kan i viss utsträckning bidra till att behovet av särskilda åtgärder minskar. Det är viktigt att se de behovsanpassade stöden och stödens reglering som en del i möjligheterna att uppnå de handikappolitiska målen, där stöd förändras varefter tekniken gör framsteg och generella åtgärder underlättar delaktighet. Stöden ska inte ersätta generella åtgärder och de ska inte heller utformas så att en utveckling förhindras. Översynen utgår därför ytterst ifrån ett funktionshinder- perspektiv som handlar om varför en funktionsnedsättning innebär en begränsning för en person i relation till omgivningen, och hur begränsningen kan tas bort eller förebyggas med generella åtgärder. Vidare omfattar den en analys av hur lagen förhåller sig till andra lagar och samhällsområden, hur lagen tillämpas i praktiken och vilka andra faktorer som är avgörande för att personer med funk- tionsnedsättningar ska kunna leva som andra. Dessa frågor upp- märksammas på olika sätt: genom kartläggningar, analyser av sam- band med LSS och , bedömningar av utvecklingsbehov och förslag om fortsatta konkreta utrednings- och arbetsuppgifter. Men det ligger i huvudsak utanför uppdraget att föreslå direkta förändringar inom andra lagar än LSS och den nuvarande . Även med ett breddat och fördjupat perspektiv på LSS som redskap för att uppnå de handikappolitiska målen uppfattar vi att målet för vårt arbete är att lämna ett samlat förslag till hur stöd och service långsiktigt ska regleras och organiseras för dem som har omfattande behov till följd av stora och varaktiga funktionsned- sättningar. Förslaget inriktas, i enlighet med direktiven, på lagstift- ningens syfte och utformning samt ansvar, kvalitet och kostnader när det gäller insatser och uppgifter som anges i lagstiftningen. Mot den bakgrunden bygger våra bedömningar och förslag på följande principiella ställningstaganden: Rätten till stöd och service för de som har de största och mest långvariga behoven till följd av funktionsnedsättningar ska stå fast. Insatser enligt LSS ska vara medel för att uppnå de handikapp- politiska målen så att den enskilde får möjlighet att leva som andra – de får inte bli mål i sig själva. Verksamheter med stöd och service enligt LSS kräver en väl fungerande lagstiftning, likvärdighet och god kvalitet i alla delar av tillämpningen och en stabil kostnadsutveckling för att vara långsiktigt hållbara. Direktiven ger en god grund för generella bedömningar och förslag om reglering och ansvar inom LSS-området. När det gäller de tio olika insatser som kan beslutas enligt LSS och finns det ett särskilt fokus på personlig assistans. Där ska vi enligt direktiven på ett annat sätt än för de andra insatserna uppmärksamma utförande- frågor, t.ex. skillnader mellan olika utförare, rekrytering av personal och ersättningens utformning och användning. Ett omfattande utredningsarbete av detta slag måste genomsyras av en grundläggande etisk hållning till de frågor som behandlas. Vi anser att grunden för detta är lagd genom de nationella målen för handikappolitiken samt de internationella dokument som dessa utgår ifrån. FN:s internationella konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, som antagits vi arbetat, stärker ytterligare den grund som vi bygger vidare på. Se vidare om handikappolitiken och i avsnitt 2.3. Mot den bakgrunden har vi inte sett någon anledning att formulera en egen etisk plattform. I samband med frågor om tillsyn av enskilda assistansanordnare – och därmed i vidare mening frågor om kvalitet i personlig assistans – anlitade vi etisk expertis. Detta underlag redovisas i en bilaga till vårt första delbetänkande (SOU 2005:100). Både när det gäller personlig assistans och LSS i övrigt efterfrågar regeringen i sina direktiv kartläggningar och uppföljningar av utvecklingen sedan assistansreformen och LSS genomfördes. Vi har genomfört ett antal kvantitativa och kvalitativa studier samt analyserat statistik inom området. bland personer med beslut om personlig assistans bland personer med beslut om boende för vuxna och daglig verksamhet enligt LSS inom kommuner och bland företrädare för kommunala verksamheter med stöd och service enligt LSS bland enskilda assistansanordnare. Givetvis har vi också tagit del av forskningen inom området samt andra uppföljningar och studier som gjorts av myndigheter och intresseorganisationer. En översiktlig bild av utvecklingen ges i kapitel 3. I de följande kapitlen refererar vi till våra och andras resultat och iakttagelser som bakgrund till bedömningar och förslag. Vissa undersökningar återges i det första delbetänkandet (SOU 2005:100) medan andra återges i en separat volym med bilagor till detta betänkande. Under vårt arbete har vi varit angelägna om att ta del av de erfaren- heter och önskemål som olika intressenter inom LSS-området har. arrangerade vi tre hearingar med ett antal företrädare för myndigheter, intresseorganisationer m.m. En av hearingarna var avsedd enbart för brukarorganisationer. I bilaga 15 refereras inläggen vid hearingarna. Vi beslutade också tidigt att inrätta referensgrupper för brukare, kommuner, dåvarande länskontor, länsstyrelser och enskilda assistansanordnare. inrättade vi även referens- grupper för personliga assistenter. Utöver detta har företrädare för medverkat i ett stort antal konferenser, seminarier m.m. som andra har arrangerat och där direktiven har presenterats och diskuterats. Slutbetänkandet inleds med ett par korta kapitel som sammanfattar uppdrag och arbetssätt samt en del av bakgrunden till uppdraget (kapitel 1–2). Därefter summeras huvuddragen i utvecklingen inom LSS-området sedan lagen i trädde i kraft (kapitel 3). De generella delarna av uppdraget behandlas i två kapitel om rätten till stöd och service – inklusive personkretsens utformning och samspelet mellan lagen och tillämpningen av den – samt huvudmannaskapet för denna (kapitel 4–5). Därefter behandlas personlig assistans i ett kapitel (kapitel 6) och övriga insatser och uppgifter enligt LSS i annat kapitel (kapitel 7). Avslutningsvis följer två kortare kapitel om genomförande och konsekvenser av förslagen samt med kommentarer till våra författ- ningsförslag (kapitel 8–9). Studier, sammanställningar, hearingar m.m. redovisas i en separat volym med bilagor till detta betänkande. 1.3.1Funktionsnedsättning, funktionshinder och handikapp hos beslutade om nya definitioner av ett antal termer inom det handikappolitiska området. De nya termerna har publicerats i term- bank. Termerna funktionsnedsättning och funktionshinder har getts följande definitioner: Funktionsnedsättning beskriver nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga. Funktionshinder beskriver i sin tur begränsning som en funktions- nedsättning innebär för en person i relation till omgivningen. För båda termerna avråds termen handikapp. Vi följer den nya terminologin i våra bedömningar och förslag, inte minst i vårt förslag till ny lag om stöd och service för vissa personer med funktionsnedsättning. I bakgrunds- och motivtexter används dock handikappbegreppet när det refererar till texter där det har en central betydelse, t.ex. i ursprungliga förslag till LSS och i den nationella handlingsplanen På samma sätt används funktionshinder ibland i sin tidigare betydelse. Den person som har rätt till stöd och service enligt LSS – och enligt – kallas ofta den enskilde i våra texter. Detta är den gängse juridiska termen och det är angeläget att behålla den kopplingen även i bakgrunds - och motivtexter eftersom dessa ska relateras till den rättighetslag som står i centrum för vårt arbete. Den som är beviljad personlig assistans betecknas även som assistansberättigad eller ersättningsberättigad. kan vi på motsvarande sätt använda beteckningen LSS-berättigad. Många personer med stöd och service enligt LSS eller behöver stöd från en god man eller annan legal ställföreträdare för att bl.a. ta till vara sina möjligheter till inflytande och medbestäm- mande. När vi i fortsättningen skriver om den enskilde inkluderar vi detta stöd. 1.3.3Assistansersättning och ersättning för personlig assistans har termerna assistansersättning och ersättning för personlig assistans delvis olika betydelser. Assistansersättning är de medel som beviljar och betalar ut för kostnader för personlig assistans och som regleras i . Ersättning för personlig assistans är en mer allmän term, som både kan beteckna assistansersättning och sådan ersättning för kostnader för personlig assistans som kommunerna beslutar om enligt LSS. Med de förändringar av lagstiftning och huvudmannaskap som vi föreslår i kapitel 6 försvinner i praktiken denna skillnad. All ersättning som avser personlig assistans enligt de kriterier som anges i LSS kommer, enligt dessa förslag, att beslutas av som upphör att gälla och dess regler införs i LSS. Vid beskrivningar av gällande regler för personlig assistans och utvecklingen iakttar vi dagens betydelseskillnad mellan assistansersättning och ersättning för personlig assistans. Vi ser däremot ingen anledning att upprätthålla den distinktionen i bedömningar, förslag och motivtexter som gäller personlig assistans enligt den nya LSS som vi föreslår. 2.1LSS och – en översikt Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) är en rättighetslag med tio angivna insatser som den enskilde har rätt till under vissa omständigheter och om denne ingår i lagens personkrets. Lagen trädde i kraft . Motivet till att införa en sådan särskild lag var att personer med omfattande funktionshinder hade sämre levnadsvillkor än de flesta andra. De hade också sämre möjligheter att bestämma över sina egna liv och påverka utformningen av service och stöd. De lagar som reglerade stöd och service ansågs inte räcka till för att skapa levnadsförhållanden som var jämförbara med andra människors. Med lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) fick personer med mer omfattande och varaktiga funktions- hinder en starkare ställning i samhället och ökad möjlighet att själva styra över sin vardag. Kommunerna blev huvudmän för merparten av den verksamhet som regleras i LSS. Bakgrunden var den allmänna utvecklingen i samhället mot att föra över ansvaret för offentliga verksamheter från central till lokal nivå. Bytet av huvudman skulle dessutom gagna möjligheterna till lokala anpassningar av olika verksamheter. Ytterligare ett viktigt skäl var att undvika att enskilda kom i kläm i samband med ansvarsdiskussioner som skulle kunna uppstå om det var skilda huvudmän som ansvarade för LSS och socialtjänstlagen (1980:620)1 (SoL). Kommunerna bedrev redan verksamhet som gav stöd och service till bl.a. personer med betydande fysiska och psykiska funktionshinder och hade därmed de bästa förutsättning- arna att skapa en organisation för att ge stöd och service enligt den 1 Ersatt av (2001:453). Nackdelen var att det i mindre kommuner skulle kunna medföra att det saknades specifika resurser som personer med säll- synta och sammansatta funktionshinder hade behov av. Det kunde dock lösas bl.a. genom att kommuner samverkade. Lagen öppnade även för möjligheten att träffa avtal om att överlåta uppgifter enligt LSS till landsting och tvärtom. Lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklings- störda m.fl. – den s.k. omsorgslagen – med sina precist angivna rättigheter, fick stå modell för LSS. Dessutom hade flertalet av de insatser som skulle ingå i LSS en motsvarighet i insatser som kunde beviljas enligt SoL. Personlig assistans och assistansersättningen var, förutom bytet av huvudmannaskap för omsorgslagens målgrupp, den mest påtagliga förändringen i LSS-reformen. Stödet fanns inte omnämnt i SoL men hade vuxit fram som en biståndsform i många kommuner. LSS är inte tänkt att vara en detaljstyrande lag. I lagens förarbeten (prop. 1992/93:159, s. 43 f) motiveras det med att människor är olika samt att förhållanden och önskemål är olika i olika familjer. Förutsättningarna skiljer sig dessutom åt i delar av landet och därför fungerar detaljregleringar dåligt. I stället syftar LSS till att definiera rättigheter med avsikt att ge den enskilde möjligheter att tillsammans med kommunen utforma stödet och servicen på bästa möjliga sätt. Den enskilde ska ha direkt inflytande över planeringen och utformningen av stödet, som ska vara utformat så att det passar varje individ i den aktuella situationen. Viktiga begrepp i reformen är valfrihet och integritet, delaktighet och jämlikhet, självbestämmande och kontinuitet. Lagens utformning som en rättig- hetslagstiftning och intentionerna i lagen gör att det individuella stödet fått en central betydelse för att nå de handikappolitiska målen. Personkretsen i LSS utgörs av tre grupper: 1.personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd, 2.personer med betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder orsakad av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt 3.personer med varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd eller service. Personkretsgrupperna 1 och 2 identifieras utifrån ett diagnostiskt perspektiv och motsvarar samma personkrets som omsorgs- lag. Avgränsningen beror i första hand på med vilken säkerhet som rätt diagnos kan fastställas. I personkretsgrupp 3 är det framför allt individens behov som styr bedömningen. Avgränsningen är avhängig bedömningen av om det finns ett omfattande och varaktigt behov av stöd och service. De tio insatser som definieras i lagen är 1.rådgivning och annat personligt stöd (råd och stöd), 2.personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av stöd inte täcks av beviljade assistanstimmar enligt lagen (1993:389) om assistans- ersättning (), 5.avlösarservice i hemmet, 6.korttidsvistelse utanför det egna hemmet, 7.korttidstillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet, 8.boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn eller ungdomar, 9.bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad, samt 10.daglig verksamhet för personer som saknar förvärvsarbete och inte utbildar sig. Daglig verksamhet beviljas endast personer som ingår i person- kretsgrupperna 1 och 2. ansvarar i huvudsak för insatsen råd och stöd. som LSS trädde i kraft inrättades ett system för statlig assistansersättning för personlig assistans. Assistansersättningen är avsedd att täcka kostnader för personlig assistans och lämnas till de personer som i genomsnitt behöver mer än 20 timmars personlig assistans för sina grundläggande behov. Rätten till assistans- ersättning regleras genom lagen (1993:389) om assistansersättning (). innehåller inga bestämmelser om syften, mål eller personkrets. I dessa delar bygger på vad som anges i LSS. 2.1.3Förordningar och normering på myndighetsnivå LSS och kompletteras av förordningar som utfärdats av regeringen. Det gäller förordning (1993:1090) om stöd och service till vissa funktionshindrade samt förordning (1993:1091) om assist- ansersättning. För tillämpningen av båda lagarna finns det vidare föreskrifter och allmänna råd. ansvarar för detta när det gäller LSS och när det gäller . (ansvar låg tidigare på ). 2.2Vägen till LSS och 2.2.1Ett miljörelaterat perspektiv på funktionshinder