sou · GXB363 · 2009-06-24 00:00:00 — Om Försvarsmakten lyckas med att leva upp till de löften som ges inför rekryteringen, skapas en förbättrad förmåga att även återrekrytera personer som har lämnat verksamheten. En omständighet som påverkar Försvarsmaktens dragningskraft är det operationstempo – även kallat insatsfrekvens – som förban- den ska genomföra. En alltför ansträngande insatsfrekvens kan leda till missnöje och ökande avgångar, vilket kan inverka menligt på Försvarsmaktens attraktionskraft.3 Erfarenheter från exempelvis visar att det har varit lättare att rekrytera till dess försvarsmakt under lågkonjunk- turer. Detta påverkas självklart av de demografiska förutsättning- arna och arbetslöshetsnivåer, men kan det vara förödande för Försvarsmakten ifall konjunkturkänsligheten skapar en stämpel av att de som inte får annat jobb alltid välkomnas av Försvarsmak- ten. Sättet att undvika detta är enligt kommittén att ställa relevanta krav på dem som erbjuds möjlighet att påbörja en grundläggande militär utbildning. I marknadsföringen är det av största vikt att de erfarenheter och kompetenser som ett mångkulturellt och mer jämställt samhälle medför tas tillvara. Försvarsmakten bör för att öka sin operativa förmåga rikta särskilda ansträngningar för att attrahera kvinnor samt i övrigt sträva efter en representativ sammansättning med hänsyn till ursprung och tillhörighet till minoritetsgrupper. Omställningskrav vid en övergång till en på frivillighet baserad personalförsörjning Inom Försvarsmakten finns en lång och gedigen erfarenhet av att ta emot och utbilda stora grupper av värnpliktiga. Försvarsmakten har tilldelats en stor mängd främst unga män som därefter utbildats. Gruppen värnpliktiga har varit en specifik personalkate- gori bland Försvarsmaktens personal och detta har även påverkat såväl förhållanden som umgängesformer mellan olika personalkate- gorier. 3 En lägre insatsfrekvens innebär å andra sidan ett ökat rekryteringsbehov under förutsättning att statsmakternas krav på personalvolymer i insatser ska uppnås. En övergång till en personalförsörjning som baseras på frivillig- het kommer att medföra krav på ett nytt synsätt. Några värnplik- tiga kommer inte längre att finnas i organisationen. I stället kom- mer de personer som genomför grundläggande militär utbildning att befinna sig där av egen vilja. Att de är och bör behandlas som framtida kollegor är nödvändigt för att Försvarsmakten ska betraktas som en attraktiv Att personalkategorier behandlas olika kommer, så länge det inte är nödvändigt för att lösa en arbetsupp- gift, att bli allt mer oacceptabelt. Kommittén bedömer det som nödvändigt för Försvarsmaktens framtida attraktionskraft att eventuella otidsenliga och ojämlika traditioner utmönstras ur verk- samheten. I stället bör de stora kunskaper om modernt ledarskap som finns inom myndigheten tas till vara och ytterligare utvecklas. 14.4.2Dimensionering av kommunikations- och marknadsföringsverksamheten I kapitel 17 redogör kommittén för sin bedömning av vilket det årliga rekryteringsbehovet till Försvarsmakten kommer att vara. Uppskattningarna baseras på ett antal antaganden och bör tolkas med viss försiktighet. Antalet personer som bör utbildas skiljer sig emellertid från antalet som måste visa ett intresse för utbildningen. Detta beror på att test- och urvalsförfarandet kan väntas sortera bort individer som saknar de rätta förutsättningarna för att genomgå utbildningen. visar att för varje utbildningsplats som erbjuds måste cirka tre personer genomgå ett fördjupat test-/urvalsförfarande (relationen 3:1). sker i dagens system ett första urval genom den webbaserade lämplig- hetsundersökningen som syftar till att avgöra vilka som ska kallas till mönstring/antagningsprövning. Om drygt 6 000 personer ska beredas en utbildningsplats vid den grundläggande militära utbildningen skulle således drygt 18 000 kvinnor och män behöva genomgå tester och urval. Det är emellertid sannolikt att, oavsett tydligheten i marknadsföringen, personer som har fel förutsättningar söker till den grundläggande militära utbildningen. Försvarsmakten bör därför ha beredskap för att göra ett första urval för att därefter bestämma vilka som ska gå vidare till tester. Vilken volym av intresseanmälningar som krävs för detta är svårt att bedöma, men sannolikt måste intresseanmäl- ningarna överstiga 20 000 . För att uppnå dessa volymer bör ansträngningar göras för att identifiera och nå ut till personer som traditionellt inte har visat intresse av engagemang i Försvarsmak- ten. Detta kan åstadkommas genom riktade kampanjer mot speci- fika grupper av individer. Det totala antalet intresseanmälningar för dem som intresserar sig främst för engagemang i hemvärnet/de nationella skyddsstyrkorna bör enligt samma relationstal uppgå till drygt 5 000 individer av nämnda 18 000. Förvisso motsvarar den sammanlagda volymen en stor del av exempelvis en årskull. Kommittén bedömer därför att det finns vägande skäl som talar för att relationen testade kontra uttagna bör minskas.4 Dessutom är det viktigt att försöka minimera antalet personer som blir missnöjda efter ett negativt antagningsbesked. Ett tillvägagångssätt kan vara att erbjuda dem vars testresultat knappt understiger de krav som ställs att återkomma efter att exempelvis ett träningsprogram har fullgjorts. Erfarenheter från talar för att detta är en effektiv metod för att ta till vara enskildas intresse. De sammantaget stora målgrupperna talar vidare för att test- och urvalsverksamheten bör kunna effektivi- seras. Kommittén har under arbetets gång studerat alternativet att genomföra ett andra testförfarande efter den grundläggande mili- tära utbildningen för att fastställa om en enskild rekryt uppfyller kraven för ett fortsatt engagemang inom Försvarsmakten. Kommittén har emellertid kommit fram till att detta inte är lämp- ligt ur ett rekryteringsperspektiv. Ett starkt utpräglat urval under en pågående, relativt kort, utbildning skulle dels kunna påverka den pedagogiska situationen negativt, dels skapa osäkerhet för den enskilde inför valet att påbörja en grundläggande militär utbildning eller ej. Att effektivisera test- och urvalsverksamheten bör därför i den utsträckning det är möjligt och ur ett rekryteringsperspektiv inte medföra att testförfarandets omfattning minskas. Att ett stort antal individer måste visa intresse för den grund- läggande militära utbildningen talar vid en första anblick för att en fokuserad målgruppsanalys kan bli svår att genomföra. Detta behö- ver nödvändigtvis inte vara fallet om målgruppsanalysen utgår ifrån vilka befattningar/vakanser i insatsorganisationen som måste fyllas. En matchning bör därför eftersträvas mellan tillgängliga tjänster och individer i olika målgrupper. Om detta genomförs kan ett första egentligt urval göras bland sökandena själva innan de lämnar 4 Kommittén framhåller att kommunikationsverksamheten bör inriktas mot bredare grupper än enskilda åldersklasser. in en intresseanmälan. Förutsättningen är att Försvarsmakten är tydlig i sitt budskap om utbildningens innehåll och vilka vidare utvecklingsvägar en godkänd utbildning kan leda till. Denna själv- selektion skulle kunna leda till färre och mer kvalificerade sökande, något Försvarsmakten bör sträva efter. 14.4.3Principer för rekryteringsverksamhetens utformning Kommittén föreslår att Försvarsmakten ska ha ansvaret för sin personalförsörjning i och med att bestämmelserna om skyldigheten att tjänstgöra med värn- eller civilplikt inom totalförsvaret inte längre tillämpas.5 Vad gäller testverksamheten bör Försvarsmakten, åtminstone om 5–, köpa tjänster av . Försvarsmakten bör anpassa sin rekryteringsverksam- het utifrån denna grundläggande förutsättning. Utöver detta, finns ett antal andra utgångspunkter som Försvarsmakten bör tänka på i utformandet av sin framtida kommunikationsverksamhet. Kom- mittén framhåller att den varken har förutsättningar eller intention att komma med detaljerade förslag beträffande hur Försvarsmakten ska utforma sin rekryteringsorganisation utan vill i stället prin- cipiellt uppmärksamma vad Försvarsmakten bör beakta. Kommittén bedömer att Försvarsmakten måste förmå omkring 18 000 individer att söka till den grundläggande militära utbildningen. Detta ställer krav på att nödvändiga målgruppsanaly- ser görs utifrån de generella kategorier av intressenter som har identifierats. Eftersom antagningsbeslutet inför den grundläggande militära utbildningen bör tas på central nivå, bör Försvarsmakten vidta nödvändiga förberedelser för att kunna administrera och handlägga dessa volymer av ansökningar. Försvarsmakten bör dessutom planera för att kunna köpa in de testtjänster den behöver av . Erfarenheter från talar för vikten av att personer som visar ett intresse för dess försvarsmakt ska erbjudas grund- utbildning så snabbt som möjligt. För den nederländska armén är målsättningen att tidsutdräkten mellan intresseanmälan och påbör- 5 Se kapitel 12. jad utbildning ska uppgå till en månad. Det är angeläget att Försvarsmakten sätter upp snarlika mål för den grundläggande militära utbildningen. Detta förutsätter i sin tur att Försvarsmakten i sitt uppdrag till ställer krav på att testförfarande kan genomföras fortlöpande över året. Kommittén föreslår i kapitel 17 att rekryteringsvolymerna för hela Försvarsmaktens behov bör uppnås . I och med detta kommer Försvarsmakten att kunna bygga upp den nödvän- diga organisationen successivt. Det är av största vikt att Försvars- makten utnyttjar denna tidsfrist väl och genomför nödvändiga åtgärder för att kunna tillfredsställa hemvärnets personalbehov genom den grundläggande militära utbildningen . Försvarsmakten bör påbörja ett analysarbete i syfte att klargöra vilket externt stöd myndigheten behöver i den framtida kommunikationsverksamheten och vad den självt har kapacitet att genomföra. Kommittén förordar att beslut om antagning till en komplette- rande grundutbildning, annan utbildning, anställning eller kontrak- tering bör kunna fattas på förbands-/skolnivå.6 Försvarsmakten bör därför vidta de åtgärder som behövs för att understödja förban- den/skolorna i denna verksamhet. Motsvarande stöd bör även ges till hemvärnet/de nationella skyddsstyrkorna. Principer för Försvarsmaktens samarbete med andra aktörer För att skapa ett intresse för Försvarsmaktens utbildningar och verksamheter är det nödvändigt att myndigheten syns ute i sam- hället. Försvarsmakten bör därför analysera hur detta kan genom- föras på lämpligaste sätt. Ett konkret sätt att nå ut bland potentiella rekryter är att Försvarsmakten fördjupar sitt samarbete med Arbetsförmedlingen. Jämfört med de flesta andra arbetsgivare kommer Försvarsmaktens rekryteringsbehov att vara stort. Genom att finnas representerade på runtom i landet skulle Försvarsmaktens genomslag vara omfattande. Därige- nom skulle även en tydlig lokal/regional koppling till rekryteringen kunna uppnås, något som erfarenhetsmässigt är viktigt. Behovet av att tillhandahålla egna rekryteringskontor skulle sannolikt minska även om Försvarsmakten bör analysera vilket behov av sådana som kan finnas. 6 Se avsnitt 13.7. De frivilliga försvarsorganisationernas ungdomsverksamhet har varit positiv för att öka intresset för Försvarsmakten bland breda grupper av ungdomar. Försvarsmakten bör analysera på vilket sätt de positiva effekterna på mest effektiva sätt kan tas till vara. Försvarsmakten bör därutöver dra nytta och lärdom av sådan verksamhet som exempelvis har bedrivits av kamratföreningar som , Sällskapet och . Dessa har samverkat med varandra och respektive förband för att stärka attraktions- kraften för värnpliktstjänstgöring. En slutsats som har dragits är att det krävs ett helhetsperspektiv för att finna individer med hög motivation och kompetens: ett helhetsperspektiv krävs där attrak- tionskraft skapas och vidmakthålls före, under och efter tjänstgö- ring. Exempelvis har kamratföreningarna deltagit vid mässor och andra offentliga tillställningar samt haft en aktiv närvaro på Inter- net. Kamratföreningarna bedömer att deras verksamhet har inver- kat positivt på antalet personer som söker till respektive utbildning. Kamratföreningarna bedriver även vidareutbildning av tidigare värnpliktsutbildade och av de soldater som har fortbil- dats i Förbundet försorg –2008 har gått vidare till andra tjänster inom Försvarsmakten. Utöver detta arbe- tar kamratföreningarna med att underlätta växling till civila karriä- rer efter tjänstgöring genom bland annat mentorsprogram. 14.4.4Principer för rekrytering till fortsatt engagemang under den grundläggande militära utbildningen Kommittén har tagit ställning för att beslut om tillträde till fortsatt utbildning, anställning eller kontraktering inom Försvarsmakten bör fattas på förbandsnivå. Formerna för hur detta ska gå till täcks inte av kommitténs uppdrag. Däremot är kommittén tydlig i sitt ställningstagande att ett fortsatt engagemang bör föregås av att den enskilde rekryten har uppfyllt kraven på militär behörighet. Under den grundläggande militära utbildningen är det dock viktigt att Försvarsmakten genomför informations- och rekryte- ringsinsatser i synnerhet gentemot de individer som är osäkra om sin fortsatta utvecklingsbana. Deltagande från det insatsförband som tar emot rekryter som har uppnår militär behörighet, skapar förutsättningar för fortsatt relation, vilket bland annat kan inne- fatta att ge en tydlig bild och att skapa positiv grupp- Genom detta uppfylls målsättningen om att utbild- ningen ska vara en testperiod där såväl den enskilde som Försvars- makten kan bedöma förutsättningarna för ett fortsatt engagemang. 15Principer för information, folkförankring och försvarets framtida kommunikation gentemot allmänheten Kommitténs förslag: Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska samordna berörda myndigheters arbete med att ta fram och distribuera information om sådan verksamhet som ingår i utgiftsområdet försvar och samhällets krisberedskap. Hur information till unga människor om försvar och samhällets krisberedskap ska kunna säkerställas är av särskild vikt. Här spelar en betydelsefull roll. Information om försvar och samhällets krisberedskap ska distribueras till samtliga kvinnor och män som åläggs att medverka till utredning om sina personliga förhållanden. Ansvaret för utarbetande av denna information ska ligga på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. (Termen Försvar och samhällets krisberedskap avser sådan verksam- het som enligt budgetpropositionen ska regleras inom utgiftsområde 6. Detta utgiftsområde hette Totalförsvar.) har opinionsundersökningar genomförts avseende befolkningens inställning till svensk säkerhetspolitik och totalför- svar samt till samhället och dess institutioner. Undersökningarna har gjorts av Styrelsen för psykologiskt försvar (SPF). Myndigheten konstaterade i sin senaste rapport att allmän- hetens kunskap eller kännedom om skilda frågor inom området är både bristande och okunskapen ökande, trots att informations- Principer för information, folkförankring och försvarets framtida kommunikation insatser genomförs av flera aktörer.1 I ljuset av detta bedömer SPF att begreppet folkförankring som det ofta används i försvarssam- manhang inte är tillfyllest. SPF har vidare i sitt remissvar till kommitténs delbetänkande konstaterat att ett tilltagande kommu- nikationsgap råder mellan statsmakterna och allmänheten. Kommittén bedömer att det är av största vikt att allmänheten har en god kunskap om försvar och samhällets krisberedskap efter- som detta bidrar till effektivare krisberedskap och militärt försvar. Kommittén konstaterar att kunskapsnivån vad gäller det civila och militära försvaret är låg. Eftersom en stor mängd information finns tillgänglig anser kommittén att bristerna främst står att finna i hur kommunikationen genomförs. Det finns olika uppfattningar om hur problemet kan övervinnas. Exempelvis har framförts att de förtroendevalda inte deltar tillräckligt aktivt i debatten eller att ungdomar inte tar till sig information på sätt som myndigheter traditionellt använder sig av i sin kommunikation. Ett aktivt deltagande i samhällsdebatten är förvisso ett effektivt verk- tyg för att nå ut med ett budskap, men trots detta identifierar kommittén ett stort behov av en genomgripande analys av hur information om försvar och samhällets krisberedskap på ett effek- tivt sätt kan kommuniceras till befolkningen i allmänhet och till specifika målgrupper i synnerhet. Olika uppfattningar finns av vad begreppet folkförankring egentli- gen innebär, något som Utredningen om frivillig försvarsverksam- het (frivilligutredningen) har resonerat kring i sitt slutbetän- kande.2 konstaterar att begreppet saknar en enhetlig betydelse och att en förskjutning har skett av begreppets innebörd sedan det när begreppet i hög grad handlade om försvarsvilja. I och med att hotbilden har förändrats sedan det dagar, har denna typ av fokusering på försvarsvilja sannolikt försvagats. ställer ett antal frågor om folkförankring: Vad är det som ska folkförankras? 1Styrelsen för psykologiskt försvar (2008), Opinion 2008 – Om den svenska allmänhetens syn på samhället, säkerhetspolitiken och försvaret. 2SOU (2008:101), Ny inriktning av frivillig beredskapsverksamhet. Principer för information, folkförankring och försvarets framtida kommunikation Hur ska folkförankringen genomföras? I vems intresse ligger folkförankringen? Vilken nytta finns av den traditionella använd- ningen av begreppet folkförankring i och med försvarspolitikens nya inriktning med en fortsatt omställning till ett insatsförsvar för att värna och svenska intressen nationellt och internatio- nellt? föreslår följande generella definition av folkförankring: Olika former av främst politiska beslut ska inte enbart accepteras av en befolkningsmajoritet. Majoriteten ska också mer eller mindre fast och kontinuerligt dela de värderingar som bär upp beslutet. Dessutom ska majoriteten även vara beredd att bära de konsekvenser beslutet kan få i ekonomiskt eller annat hänseende. Kommittén ser fördelar med denna definition av folkförankring. Kommittén konstaterar att folkförankringen även är beroende av vilken uppfattning allmänheten har av de utmaningar och hot som landet kan ställas inför samt hur dessa ska bemötas. Hoten och utmaningarna är som Försvarsberedningen har bedömt inte enbart militära utan täcker även in andra områden.3 Ett förtro- ende för samhällets förmåga förutsätter därför att befolkningen har kunskap om vår gemensamma krisberedskap. Utan ett förtroende för samhällets förmåga att hantera olika former av utmaningar finns en uppenbar risk att en förtroende- klyfta växer fram mellan inte enbart medborgarna och de förtroen- devalda, utan även mellan medborgarna och de institutioner som är satta till att verkställa de politiska besluten. Den enskildes kunskap om att han eller hon även har ett eget ansvar för att sätta sig in i risker och hot kan leda till ökat engagemang för samhällsfrågor och därigenom en ökad folkförankring. Enligt kommitténs uppfattning kan dock sådant förtroende inte informeras eller förankras fram i någon större utsträckning. Den viktigaste förtroendeskapande faktorn är sannolikt att sam- hället demonstrerar en hög beredskap och en god förmåga att hantera olika typer av verksamhet och händelser som äventyrar säkerheten. 3 Ds (2007:46), Säkerhet i samverkan – Försvarsberedningens omvärldsanalys, samt Ds (2008:48), Försvar i användning. Principer för information, folkförankring och försvarets framtida kommunikation Folkförankring av arbetet för att stärka samhällets säkerhet Händelser som Flodvågskatastrofen, evakueringen av svenskar från det krigsdrabbade samt stormarna och har påverkat flera svenskar och utsatt samhället samt dess institutioner för påfrestningar. Händelserna visar att det finns fler områden än de som faller inom det militära som har stor inverkan på medborgarnas liv och välfärd. Kommittén anser det viktigt att de politiska beslut som fattas inom dessa områden är förankrade hos befolkningen. Det är viktigt att befolkningen är informerad om vad de kan förvänta sig av samhället samt vilket deras personliga ansvar är i samband med kriser. Frågan om vad som ska folkförankras ska därför enligt kommitténs förmenande betraktas ur detta helhetsperspektiv. Budskapet som enligt kommitténs mening måste spridas är att försvar och samhällets krisberedskap är ett område där ansvaret är fördelat mellan det offentliga åtagandet, företagen och de enskilda medborgarna. Medvetenhet om att den offentliga sektorn har en stor del av ansvaret för att tryggheten och beredskapen upprätthålls är viktig, parallellt med kunskap om att det offentliga inte har hela ansvaret. Särskilt om Försvarsmaktens folkförankring Det militära försvarets mål är att självständigt och/eller tillsam- mans med andra, inom eller utom landet, värna våra grundläggande intressen och värden genom att förebygga och hantera konflikter och krig, säkerställa landets självständighet samt skydda samhället och dess funktionalitet. Det har konstaterats att kunskapsbrister finns bland allmän- heten om Försvarsmaktens nya inriktning och verksamhet. Detta kan innebära att förtroendet för dess verksamhet urgröps. Med historiskt sett större värnpliktskullar var det lättare att sprida kunskap om det militära försvaret, något som ofta har anförts som ett viktigt argument för att värnplikten bidrog till Försvarsmaktens folkförankring. De stora värnpliktskullarna ledde otvivelaktigt också till att en stor andel av befolkningen fick en personlig kontakt med Försvarsmakten. Det militära försvaret var också, enligt kommitténs åsikt, i stor utsträckning förankrat genom den starka försvarsviljan till följd av en upplevd hotbild under andra Principer för information, folkförankring och försvarets framtida kommunikation världskriget och det . Det militära försvaret har även förankrats genom ett aktiv engagemang i frivilliga försvarsorgani- sationer. Eftersom hoten mot samhället är mer komplexa , tvivlar kommittén på att en förhållandevis liten grupp av värnplik- tiga skulle kunna bidra till en bred folkförankring. I anslutning till detta resonemang noterar kommittén att försvarsmakternas folkförankring är stark i flera andra länder, oavsett om de tillämpar värnplikt (exempelvis och ) eller personalförsörjning baserad på frivillighet (och ). Det går att spekulera om vari orsakerna består. När det gäller kan förklaringen vara den finska befolkningens uppfattning om det potentiella hotet som dess geografiska läge och historiska arv medför. För kan en delförklaring vara att dess försvarsmakt ses som en garant för att upprätthålla landets konstitution. Att försvarsmakterna i och har starkt folkligt stöd kan i sin tur vara en följd av att befolkningar ofta samlar sig kring försvarsmakter som befinner sig i aktiva stridssituationer. En gemensam nämnare bland de vitt skilda exemplen förefaller vara att befolkningarna ser att försvarsmak- terna har en tydlig roll. Särskilt vad gäller kan konstateras att folkför- ankringen inte är avhängig av att en stor andel av befolkningen är verksamt i dess försvarsmakt. Andelen försvarsmaktsanställda i i förhållande till befolkningen är . I är en jämförbar siffra drygt . I båda länderna är andelen personer med direkt koppling till respektive försvars- makter därigenom relativt låg. I både och omsätter det militära försvaret stora personalvolymer . För vidkommande handlar detta främst om att fylla vakanser till följd av avgångar; i handlar det främst om att omsätta av värnpliktskullar. Om det skulle finnas ett direkt samband mellan personalvolymer som får insikt i det militära försvarets verksamhet och folkförankringen borde den svenska Försvarsmaktens folkförankring följaktligen vara betydligt större än motsvarande i . Det mesta talar för att så inte är fallet.