sou · GXB354 · 2009-06-17 00:00:00 — Intäkterna från den avgift om som erläggs vid registrering av licensområde eller älgskötselområde varierar mellan länen (från till 2008) men uppgår i de flesta län till 30 000–. betalas ca i fällavgifter (2007) men då ingår även avgifter för överskjutning något som försvinner med licensjaktens avskaffande. Från älgvårdsfonderna tillgodogör sig länsstyrelserna ca (2007) och då ingår även myndighetens kostnader för viltvårdsnämnderna (6,). Från älgvårdsfonderna överförs sedan till viltvårdsfonden för varje fälld vuxen älg vilket bör vara ca (vid en avskjutning på 45 000 vuxna älgar). Övriga medel används till bidrag till inventering, utbildning, skyttebanor m.m., ca (2007). Eftersom man använder sig av fonderade medel överensstämmer inte inkomster och utgifter vid en jämförelse ett enskilt år. Den totala kostnaden för den personal vid länsstyrelserna som arbetar med älgförvaltning kan uppskattas till (23,2 årsarbetskrafter x ). Viltvårdsfondens intäkter uppgår till ca och 2008 fördelade regeringen ur fonden. 10.3Utredningens förslag till ökad finansiering inom älgförvaltningen Utredningen har föreslagit att ska se över möjligheterna till mer enhetliga fällavgifter. varierar avgifterna mellan och . Om fällavgifterna i samtliga län höjs till , vilket är den högsta, ökar intäkterna i älgvårdsfonderna med totalt 15–. Förslaget om att avgift ska betalas även för fälld kalv bör innebära ett tillskott till älgvårdsfonderna på 3–beroende på avgiftens storlek (100–) vid en avskjutning på 35 000 kalvar. Utredningen har också föreslagit att ska göra en översyn av avgiften för registrering av älgskötselområden då den i högre grad än bör täcka kostnaderna för det arbetet hos länsstyrelserna. Utredningens förslag om att registreringen av olika former av licensområden ska avskaffas men att en förutsättning för jakt på vuxen älg ska vara registrering av älgskötselområden innebär en minskad administration då de omregisteringar som förekommer mellan olika licensformer kommer att upphöra. Antalet registreringar blir också mindre då älgskötselområdenas storlek medför ett färre antal sådana än dagens licensområden. I samband med övergången till det nya älgförvaltningssystemet kommer dock de av- och omregistreringar som krävs att innebära en viss kostnad. Dessa bör i huvudsak täckas av registeringsavgiften vars storlek enligt utredningens förslag ska ses över av . Länsstyrelserna ska enligt utredningens förslag ta fram ett övergripande regionalt långsiktigt program för viltförvaltningen i länet och arbeta för att öka den frivilliga jaktsamverkan inom ramen för älgskötselområden och för att höja kompetensen hos dem som engagerar sig i skötseln av ett sådant område. Detta är något som görs i många län och är en del av uppdrag inom viltvård. Även uppföljningen av älgförvaltningen är en uppgift som har men utredningens förslag i övrigt bör innebära att utrymmet för sådant arbete bör öka inom länsstyrelserna. Inrättandet av älgförvaltningsområden kommer att innebära visst merarbete för länsstyrelserna. De planer som tas fram inom älgförvaltningsområdena ska fastställas av och med hänsyn till den minskning av administrationen som avskaffandet av licensområdena innebär bör det arbetet kunna utföras inom dagens ramar. Länsstyrelsernas uppgifter inom älgförvaltningen kan i vissa län innebära ett behov av kompetensförändring men det bör i stor utsträckning kunna mötas genom att utnyttja de resurser som finns inom myndigheten när det gäller natur- och miljövård. Det förekommer samarbete mellan länsstyrelserna inom många olika områden och de möjligheterna bör också kunna användas för att öka kompetensen inom älgförvaltningen när det finns behov av det. Ledamöterna i de älgförvaltningsgrupper som enligt utredningens förslag ska finnas inom älgförvaltningsområdena ska kunna erhålla visst arvode för sitt arbete. Detta bör kunna utgå ur de länsvisa älgvårdsfonderna. Utredningens förslag om ett gemensamt datastöd för älgförvaltningen innebär att medel måste tillföras för att ta fram ett sådant system. Om inom ramen för rovdjurspolitiken får medel för att ta fram ett datastöd för den förvaltningen i enlighet med vad man föreslagit bör vissa samordningsvinster kunna göras vid framtagandet av sådana system. har beräknat kostnaden för att utveckla en rovdjursdatabas under till 10–. Kostnaden för att utveckla ett datastöd för älgförvaltningen där det redan finns ett antal lösningar bör kunna stanna vid . Finansiering bör kunna ske genom medel från viltvårdsfonden och älgvårdsfonderna. När ett datastöd tagits fram blir det en årlig driftskostnad som kan uppskattas till . Förslaget om att ska få i uppdrag att vidta åtgärder för att fällavgiftens storlek ska fastställas på ett mer enhetligt sätt ingår i myndighetens ordinarie arbetsuppgifter. Vad utredningen anfört i utredningen om och uppgifter i älgförvaltningen ingår i myndigheternas nuvarande uppdrag. Utredningens förslag om att ska ta fram en utbildning i adaptiv förvaltning för dem som utses till ledamöter i älgförvaltningsgrupperna bör kunna utföras inom ramen för de medel som utgår ur Viltvårdsfonden för forskning m.m. kring adaptiv förvaltning. Utredningens uppdrag har varit att hitta ett system för en ekosystembaserad lokal förvaltning som ger en produktionsanpassad älgjakt med en livskraftig älgstam av hög kvalitet där stammen på lång sikt är i balans med betesresurserna och där älgstammens storlek genom lämplig avskjutning är anpassad till betestillgången, de areella näringarna, trafiksäkerheten och rovdjursstammarna. En förutsättning för en sådana förvaltning är tillgång till relevanta data om skogen, älgstammen, rovdjuren m.m. och det kräver en ökad finansiering. Utredningens förslag om ökade intäkter från fällavgifter bör kunna innebära ett tillskott om i vart fall till älgvårdsfonderna vilket bör ge utrymme för de inventeringar och de särskilda utbildningsinsatser som är en förutsättning för en adaptiv förvaltning av älgen. De förslag som utredningen lägger fram om att ska arbeta för att öka den frivilliga jaktsamverkan inom ramen för älgskötselområden och för att höja kompetensen hos dem som engagerar sig i skötseln av ett sådant område ingår i det allmänna uppdraget. De lokala samråd som föregår viltvårdsnämndens och arbete med besluten om tilldelning av älg försvinner med utredningens förslag. De medel som används för detta arbete inom ramen för det allmänna uppdraget bör i fortsättningen kunna användas för arbete med att öka den frivilliga jaktsamverkan och kompetenshöjning hos dem som engagerar sig i skötseln av älgskötselområden. Utredningen har inte funnit att övriga förslag ger några nämnvärda ekonomiska eller andra konsekvenser i de avseenden som anges i eller följer av 14–16 §§ kommittéförordningen (1998:1474). 10.6Förändrade incitament för avskjutning? I direktiven anges att utredningen ska analysera hur incitamenten för avskjutning förändras genom förslagen till ny förvaltningsmodell och om förändrade incitament leder till en samhällsekonomiskt bättre avvägd nivå på avskjutningen. Utredningens förslag för att nå en mer kunskaps- och faktabaserad älgjakt ökar incitamenten för en avskjutning som är anpassad till betestillgången . En adaptiv förvaltning innebär en kontinuerlig anpassning till utvecklingen både av älgstammen och foderresurserna. De planer som fastställs och följs upp av blir styrande för avskjutningen och incitamenten för avskjutning blir därför till största delen aktuella vid framtagandet av planerna. Att planerna sedan följs vid den faktiska avskjutningen blir föremål för uppföljning och kan också föranleda rekommendationer om avlysningsjakt för att nå uppställda mål. Den omständigheten att registrering av ett älgskötselområde ska vara en förutsättning för att få jaga vuxen älg kommer att vara ett starkt skäl för att medverka i sådana områden och delta i jaktsamverkan. Det bör också vara ett incitament för nå en avskjutning som svarar mot de mål som ställs upp inom området. Förslaget om fällavgift även på kalv skulle kunna ses som ett incitament för att vid avskjutningen i större utsträckning än vad som kan anses önskvärt välja vuxna djur. Enligt utredningens mening måste dock de planer som tas fram inom älgförvaltningsområden och älgskötselområden även innehålla uppgifter om hur avskjutningen bör fördelas mellan vuxna djur och kalvar vilket motverkar ett sådant incitament. 11.1Förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Ändringen är föranledd av att de nuvarande kraven på registrering av licensområde och licens för att få jaga älg ersätts med ett krav på registrering av ett älgskötselområde. Motiven till förslaget finns i avsnitt 9.3. I andra stycket anges att ett älgskötselområde ska vara lämpat för älgjakt och vara av sådan storlek att det medger en avskjutning av minst 10 älgar vilket bör innebära 3 000–5 000 ha i och 5 000–8 000 i norra . För att vara lämpat för älgjakt bör området bl.a. vara sammanhängande. Om ett älgskötselområde inte längre uppfyller de krav som ställs för att få registrera ett sådant område får avregistrera det. Bedömningen av om ett område medger en avskjutning av minst 10 älgar bör ske på med utgångspunkt från älgförvaltningsområdets förvaltningsplan. Om förvaltningen av älgen inte sker i enlighet med de föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag får också avregistrera området. Det kan t.ex. gälla skyldigheten att inge plan och rapportera avskjutning. Avvikelse från planen bör också i vissa fall kunna vara en grund för avregistrering. Motiven till förslaget finns i avsnitt 9.3. och 9.5.3. Paragrafen är ny och innehåller ett förtydligande av uppdrag inom älgförvaltningen. Motiven till förslaget finns i avsnitt 9.5. Ändringarna är föranledda av att de nuvarande kraven på registrering av licensområde och licens för att få jaga älg ersätts med ett krav på registrering av ett älgskötselområde. Bestämmelsen i 33 a § om uppdrag inom älgförvaltningen ska träda i kraft . Licensjakten på älg ska upphöra och ersättas med jakt inom registrerade älgskötselområden fr.o.m. . 11.2Förslag till förordning om ändring i jaktförordningen (1987:905) Paragrafen är ny och i den anges att ska upprätta ett program för viltförvaltningen inom länet. Motiven till förslaget finns i avsnitt 9.5.2. Paragrafen är ny och i den föreskrivs att ska besluta om inrättande av älgförvaltningsområden. Ett sådant område bör omfatta en i huvudsak egen älgstam. Med utgångspunkt från en individs hemområde når man av en stam vid en areal om 50 000 ha i och 70 000–80 000 ha i norra . Inom ett sådant område ska sedan utse en älgförvaltningsgrupp med fem ledamöter som ska ta fram en långsiktig plan för älgförvaltningen inom området. Planen ska sedan fastställas av och vara styrande för älgskötselområdenas skötselplaner. Motiven till förslaget finns i avsnitt 9.4. Ändringen är föranledd av att licensjakten ersätts med jakt inom älgskötselområden. Ett tillägg till paragrafen innebär en skyldighet att vid älgjakt rapportera avskjutning inom från det att en älg har fällts. Ändringen är föranledd av att licensjakten ersätts med jakt inom älgskötselområden. I ett tillägg i punkten 1 anges att ska meddela föreskrifter om älgförvaltningsområden. Ändringen är föranledd av att licensjakten upphör. Ändringen är föranledd av förslaget om fällavgift för kalv vilket behandlas i avsnitt 9.8. Licensjakten med tilldelningsbeslut ersätts med jakt inom älgskötselområden och bidrag ska därför inte längre kunna lämnas till kostnaderna för sådan administration. I punkten 2 införs ett tydliggörande av att bidrag ska kunna lämnas till kostnader för underlag i form av t.ex. inventering av skogsskador och älgstammens storlek. Ändringen innebär att de beslut som fattar mot bakgrund av uppgifterna att dela in länet i älgförvaltningsområden, utse en älgförvaltningsgrupp inom dessa och fastställa en plan för dessa områden inte kan överklagas. Hänvisningarna till 3 och 52 c §§ utgår med anledning av att licensjakten ersätts med jakt inom älgskötselområden. Ändringarna är föranledda av förslaget om en lång enhetlig jakttid avseende älg. Motiven finns i avsnitt 9.11. Ändringen är föranledd av förslaget om en enhetlig jakttid avseende älg. Ändringarna ska träda i kraft utom såvitt avser ändringarna i bilaga 2 och 4 som ska träda i kraft . Licensjakten på älg ska inte upphöra förrän och äldre bestämmelser som reglerar den och dess administration ska därför gälla . It takes two to tango I utredningen föreslås att älgförvaltningsområden inrättas och att en partssammansatt grupp (älgförvaltningsgrupp) genomför arbetet med att ta fram och uppdatera en förvaltningsplan för området. Gruppens arbete kan därmed ses som en formalisering av de lokala samråd som genomförts enligt en frivillig överenskommelse mellan , , , Skogsindustrierna och LRF/Skogsägarna. Den föreslagna sammansättningen av gruppen med tre markägarrepresentanter och två jägarrepresentanter är, enligt min mening, ytterst olycklig eftersom den bygger in spänningar och konflikter i systemet. Syftet med gruppens arbete måste vara att deltagarna gemensamt och utifrån respektive kompetens tolkar och analyserar de bakgrundsfakta som finns och därefter gemensamt diskuterar fram den förvaltningsplan som föreläggs för fastställande och som ligger till grund för det vidare arbetet i förvaltningsområdet. Detta arbete kräver dock att jägarnas och markägarnas parter har förutsättningar att delta på lika villkor. Att, som i det föreslagna systemet, den ena parten ensidigt via majoritetsförfarande kan diktera villkoren i det planförslag som går till riskerar att skapa konflikter, då det inte ger något incitament för parterna att diskutera sig fram till en gemensam uppfattning. I de fall man inte är överens så återstår enbart möjligheten för jägarrepresentanterna att reservera sig eller på annat sätt göra uppmärksam på att planen inte är antagen i enighet. Hanteringen av sådana planförslag kommer att medföra ett kostsamt merarbete för Länsstyrelserna. Utredaren gör bedömningen att det finns ett behov av en gemensam IT-plattform i älgförvaltningen, och föreslår att ett antal myndigheter får i uppdrag att utreda och föreslå ett gemensamt datastöd. Vidare föreslås att ett sådant system bör vara kopplat till uppdraget kring fortlöpande miljöanalys vid (). I utredningen har kostnaden för att ta fram ett sådant system beräknats till , med en fortsatt driftskostnad på . har lagt stora ekonomiska och personella resurser på att utveckla systemet viltdata. Siktet har redan från början varit inställt på att kunna möta alla de behov och krav som den framtida älgförvaltningen ställer. Viltdata är anpassat för inrapportering av avskjutning och älgobs på jaktlagsnivå, databearbetning och statistikredovisning på valfria nivåer samt möjligheter för förvaltningsområden att ha egna hemsidor. Systemet möter således samtliga funktionella krav som utredningen har identifierat som viktiga. Viltdata är dessutom försedd med historiska avskjutnings- och älgobsdata på jaktlagsnivå, något som medger omedelbara jämförelser i tiden på valfri nivå. rapporterade drygt 17 000 jaktlag in sin avskjutning och älgobs (totalt ) i viltdata. En stor andel av jägarkåren har således redan vana att använda viltdata. I älgförvaltningen finns behov av lättillgängliga uppgifter om skogen, lika väl som om älgarna. Enligt min mening är det självklart att respektive sida bidrar med kvalitetssäkrade data och analyser inom sitt respektive kompetensområde. Via länkar på viltdata kan så all kunskap och data göras tillgänglig på ett och samma ställe. Inte minst kommer det att innebära att jägarna lättare hittar relevanta data om skogen inom sitt förvaltningsområde. I viltförvaltningen kommer frågor om olika arters interaktioner att bli allt viktigare. Detta gäller såväl effekter av stora rovdjur på älgstammen som eventuell konkurrens med andra klövviltarter. Det blir således allt viktigare att även ha information om dessa arter. Det vore därför oklokt att skapa särskilda system för älgen, det rimliga är att information om samtliga arter samlas i samma system. Viltdata är anpassat för att hantera uppgifter om övriga viltarter inklusive stora rovdjur. rapporteras cirka 6 000 avskjutningsrapporter för småvilt i viltdata, och antalet ökar snabbt. När utredaren diskuterar kring möjligheterna att rapportera avskjutning i Länsstyrelsernas datasystem JAS så förefaller det bygga på ett missförstånd. Rapportering av avskjutning och älgobs måste ske på jaktlagsnivå för att säkerställa möjligheterna till jämförelser i tiden även i de fall ett älgförvaltningsområde eller älgskötselområde förändras geografiskt. Länsstyrelserna ska i förslaget enbart registrera älgskötselområden och har då inte möjlighet att hantera data på jaktlagsnivå. Vid en förändring av ett älgskötselområde har då möjligheterna att generera korrekta data bakåt i tiden gått förlorade. Enligt min mening pratar vi egentligen om två olika datasystem; ett enkelt administrativt system för att hålla reda på registrerade områden och ekonomi på samt ett operativt system på älgförvaltningsområdesnivå. Det operativa systemet kan sedan enkelt och på ett automatiserat sätt förse det administrativa systemet med de data som behövs. I viltdata finns goda möjligheter att kommunicera med andra datasystem. Viltdata är sedan starten kopplat till fortlöpande miljöanalys vid SLU och har anslutits till den svenska noden av GBIF, som verkar vid . GBIF syftar till att samla information om biologisk mångfald och göra all information om arters förekomster fritt tillgänglig via Internet. Utredaren framhåller också möjligheten att använda olika, lokala system för älgförvaltningen så länge dessa system kan kommunicera med varandra. Detta framhålls som en möjlighet att sänka utvecklingskostnaderna. Enligt min mening är detta ett misstag, lokala system kommer oundgängligen att leda till olikheter i dataregistrering och analyser, vilket försvårar ett helhetsgrepp på älgförvaltningen. Det är , i samband med att ett helt nytt förvaltningssystem införs, som möjligheten finns att också införa en rikstäckande, gemensam databas. För älgförvaltningen vore det ytterst olyckligt om denna viktiga fråga, via en fortsatt utredning hamnar i långbänk. Istället för att lägga ner stora resurser på att ta fram ett nytt system så bör således viltdata väljas som det operativa datasystemet i älgförvaltningen. Driftskostnader kan täckas via ett särskilt anslag i Svenska Jägareförbundets allmänna uppdrag, där även systemets öppenhet och alla intressenters åtkomst av samtliga data garanteras. I utredningen föreslås ett antal utbildningsinsatser av olika aktörer och riktat mot olika målgrupper. Kompetensen gällande älgförvaltning skall ökas såväl hos Länsstyrelserna som hos de personer som arbetar i älgförvaltningsgrupperna. Detta är både naturligt och viktigt, kunskaper är en förutsättning för ett framgångsrikt arbete. Det nya systemet för älgförvaltning blir en gigantisk, rikstäckande apparat som kommer att engagera flera tusentals människor. Det innebär med nödvändighet att huvuddelen av arbetet, såväl utbildningsinsatser som själva förvaltningsarbetet, i stort måste baseras på ideella krafter. Enligt min mening är det enbart som har den kompetenta, rikstäckande organisation som krävs för att genomföra denna storskaliga, rikstäckande utbildningsinsats under den begränsade tid som förespeglas. Enligt min mening har SLU en viktig roll som kunskapsframtagare och stöd till dem som genomför utbildningar och det praktiska förvaltningsarbetet. Det vore dock principiellt fel att lägga ett ansvar för en del i den löpande praktiska viltförvaltningen på ett universitet som har helt andra uppgifter. Den egentliga utbildningen blir en integrerad del i själva förvaltningsarbetet. Därför anser jag inte att SLU ska ha uppdraget att genomföra dessa utbildningar, något som dessutom obetingat skulle leda till kraftigt ökade kostnader. Detta inte minst för universitet inte har möjlighet att generera alla de ideella krafter som blir en nödvändighet i denna stora utbildningssatsning. Även om det finns mycket i denna utredning jag stödjer finns några aspekter som behöver genomarbetas ytterligare. Min förhoppning är att remissprocessen kan skapa mer reda vad gäller följande synpunkter, som baseras på den sista version expertgruppen fick ta del av. Kunskapsunderlag är en förutsättning men finansieringsfrågan är inte löst Utredningen föreslår införande av älgförvaltningsområden där en älgförvaltningsgrupp tar fram en plan för förvaltningen i området. Denna plan ska vara baserad på ett relevant kunskapsunderlag. Underlaget, såsom det beskrivs i utredningen, är av central betydelse och om detta underlag är bristfälligt eller delvis helt saknas finns en stor risk att älgförvaltningsgruppen får en begränsad betydelse för förvaltningen som helhet. Utredningen måste därför kompletteras med konkreta förslag som tydligare visar hur finansieringen av en kunskapsbaserad förvaltning kan säkerställas och vilka konsekvenser detta kommer att medföra. Kunskap är bra men normer är också viktiga Utredningen trycker hårt på att viltförvaltningen måste vara kunskapsbaserad. Detta är mycket bra och det stödjer jag helt och hållet. Kunskap om systemet är en förutsättning för att kunna förvalta systemet men är i sig inte en garant för att väl avvägda mål antas inom förvaltningen. Normer som t.ex. anger vid vilken nivå älgstammens reproduktion är för låg eller då skogliga skador är för höga, måste finnas för att sätta upp operativa mål i den adaptiva förvaltningen. mål kan inte sättas enbart med hjälp av kunskap. Normer styr målsättning, kunskapsunderlag styr åtgärdsförslag. Samhället har en viktig uppgift i tydliggöra vilka normer som, gentemot de viktiga samhällsintressen utredningen tar upp, bör vara vägledande i viltförvaltningen. Det finns anledning att berörda myndigheter ser över möjligheten att stärka och förtydliga rättsliga (t.ex. allmänna råd) eller andra typer av normer (t.ex. riktlinjer, policys). Dessa normer bör vara anpassade till det kunskapsunderlag som är tänkt att ligga till grund för älgförvaltningsområdenas planer. Samordning av jakt- och skogspolitiken Att den praktiska vilt- och skogspolitiken hanteras av olika myndigheter kräver ett gott samarbete och en bra samordning för att uppnå både jakt- och skogspolitikens mål. Möjligheterna till uppfyllandet av de skogspolitiska målen är i viss utsträckning beroende av jaktpolitiken och dess måluppfyllelse. Utredningen har i allt väsentligt utgått från rådande ansvarsfördelning mellan olika myndigheter, där roll är att förmedla kunskap om viltets påverkan på skogen, där har huvudansvar för viltförvaltningen och länsstyrelserna har det praktiska ansvaret och gör avvägningen gentemot samhällets intressen. Eftersom flera tidigare utredningar och regeringspropositioner har konstaterat att betesskadorna är på en oacceptabelt hög nivå finns god grund att ifrågasätta om denna ansvarsfördelning är tillfredsställande. Att utredningen föreslår bildandet av ett nationellt viltförvaltningsråd samt att föreslås ta fram riktlinjer för länsstyrelsernas långsiktiga program för viltförvaltningen är två förslag som har potential att bidra till en bättre samordning och en bättre samverkan mellan dessa två politikområden. Det är dock viktigt att ytterligare konkretisera innehållet i dessa förslag så att det tydligt framgår hur vilt- och skogsfrågor ska samordnas bättre framgent. Det bör även, under remissprocessen, finnas utrymme för kompletterande förslag som t.ex. tydligare skrivningar i de instruktioner som gäller för myndigheterna eller förändringar vad gäller ansvar och bemyndigande. Älgskötselområden ska se till helheten men också värna markägarens situation Utredningens förslag kommer, om de går igenom, ge mycket starka incitament för den enskilda markägaren att ingå i ett älgskötselområde.