sou · GXB333 · 2009-04-09 00:00:00 — Enligt kommunalskattelagen gällde att andra svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar än förvaltningsföretag var frikallade från skattskyldighet för utdelning om deras innehav i det utdelande bolaget motsvarade av röstetalet för samtliga aktier i detta bolag. Avdrag vägrades därför i princip för utdelning på ett innehav som motsvarade av röstetalet. Om det utdelande bolaget kunde visa att aktieägaren trots innehavets storlek var skattskyldig bortföll avdragshindret. Det kunde t.ex. vara fråga om en aktieägare som bedrev penning- eller annan rörelse där aktierna utgjorde omsättningstillgångar. Att avdrag vägrades på grund av 25-procentsregeln hindrade inte avdragsrätt för utdelning på övriga aktier i bolaget.42 I det andra steget prövades avdragsrätten för resterande aktier. Att avdrag vägrades för viss aktieutdelning hindrade således i sig inte att avdrag medgavs för övriga aktier i bolaget. För utdelning på de övriga aktierna gällde att avdragsrätt förelåg om minst hälften av dessa aktier ägdes av 1. annan än svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening eller utländskt bolag, 2. förvaltnings- och investmentföretag, vilkas innehav inte motsvarade av röstetalet för samtliga aktier i det utdelande bolaget, 3. svenskt aktiebolag eller svensk ekonomisk förening som visats vara skattskyldig för utdelning på aktierna eller 40 Prop. 1978/79:210, s. 181 f. 41 7 § Annellagen. 1978/79:210, s. 182. SOU 2009:33 Bilaga 6 4. utländska bolag som haft att betala kupongskatt eller som befriats helt eller delvis från den skyldigheten genom dubbelbeskattningsavtal.43 Frågan om avdragsrätt för utdelning på dessa övriga aktier prövades därmed med tillämpning av en schablonmetod.44 Förvaltnings- och investmentföretag som inte hade röstmajoritet i det utdelande företaget kunde alltså vara berättigade till avdrag.45 Avdragsyrkandet I lagen angavs särskilt att aktiebolag, som yrkade avdrag, i självdeklarationen skulle lämna de upplysningar angående aktieägare i bolaget som påkallas av bestämmelserna i lagen. Vidare angavs att avdrag medgavs endast om bolaget företedde tillfredsställande utredning om avdrag som yrkats för tidigare beskattningsår.46 För att pröva ett yrkande om Annell-avdrag behövde myndigheterna känna till bl.a. storleken av det inbetalade kapitalet, den för året lämnade utdelningen på nyemitterade aktier och det sammanlagda avdragsbelopp som hade nyttjats . Det merarbete som detta medförde ansågs inte innebära några större komplikationer med tanke på att Annell-avdraget knappast nyttjades av andra än ett begränsat antal storföretag.47 Överväganden vid upphävandet I den proposition som låg till grund för slopandet av beskattningen av aktieutdelning (och därmed även borttagandet av Annell-avdraget) uttalades bl.a. följande. Skatteuttaget på utdelad inkomst bestäms av den sammanlagda effekten av bolagsskatten och skatten på mottagen utdelning hos ägarna (den resulterande skattesatsen). Av utredningens undersökningar följer att den resulterande skattesats som ger samma effektiva beskattning som den som lånat kapital utsätts för (den neutrala resulterande skattesatsen) varierar med inflationen och riskersättningen till lånat kapital. Vid rimliga antaganden om storleken av 43 Prop. 1978/79:210, s. 182. 44 GRS , skattereform, pärm nr 4. 45 Jfr prop. 1978/79:210, s. 181. 46 8 § Annellagen. 1978/79:50, s. 50. Bilaga 6 SOU 2009:33 inflationen och riskersättningen till lånat kapital ligger den neutrala resulterande skattesatsen något över kapitalskattesatsen. Ett neutralt system kan erhållas antingen genom att inkomsten hos bolaget undantas från beskattning eller genom att skatt inte utgår på mottagen utdelning. Utredningens analys visar att Annell-avdraget är problematiskt i ett internationellt sammanhang, bl.a. kan svenskt beskattningsunderlag i vissa fall överföras till andra länder och möjlighet ges till vissa former av skatteundandragande. Det synes ej möjligt att konstruera ett utdelningsavdrag som inte är behäftat med svagheter av detta slag. En allmän invändning mot ett utdelningsavdrag är att det av andra stater inte utan rätt kan uppfattas som en åtgärd som innefattar otillbörlig skattekonkurrens i syfte att förmå utländska investerare att investera i . Ett motiv för en lättnad i dubbelbeskattningen på bolagsnivån i stället för på ägarnivån som ibland förs fram är att lösningen skulle göra det möjligt att begränsa lättnaden till nyemitterat kapital och därigenom minska den statsfinansiella kostnaden. En sådan begränsning är av tekniska skäl inte möjlig vid åtgärder på ägarnivån. I ett skattesystem som det svenska som saknar progressiva inslag i beskattningen av kapitalinkomster har ett avräkningssystem och ett system med skattefrihet för mottagen utdelning samma effekter i väsentliga hänseenden. Ett avräkningssystem är till sin karaktär komplicerat och svårtillgängligt. Det är av strategiskt intresse för utvecklingen av ekonomi att inslag som höjer avkastningskraven för investeringar som finansieras med nyemitterat kapital och som därmed hämmar investeringarna och sänker soliditeten tas bort. Det är också angeläget att ägandet av svenska företag inte av skatteskäl förskjuts till utlandet.48 Utöver vad som framgår av det ovan återgivna hade utredningen bl.a. följande synpunkter på Annellagen: Den schablonmässiga uppbyggnaden [av reglerna som hindrade avdrag om aktierna i det utdelande bolaget ägdes på visst sätt, vilka redovisats ovan] medför att avdrag vägras för utdelning till ett förvaltnings- eller investmentföretag som är moderbolag till det utdelande bolaget och ägs av fysiska personer trots att principiellt sett avdrag borde medges i ett sådant fall. Å andra sidan medges avdrag för utdelning till ett förvaltnings- eller investmentföretag som innehar t.ex. av rösterna i det utdelande bolaget och som ägs av ett aktiebolag trots att avdrag principiellt sett borde delvis vägras. Avdrag medges också även det principiellt sett felaktigt för utdelning till utländsk juridisk person som ägs av ett svenskt aktiebolag.49 48 Prop. 1993/94:50, s. 176 ff. 49 SOU 1993:29, s. 40. SOU 2009:33 Bilaga 6 skulle inte ha något att lämna i utbyte när det gäller att utverka lättnader i den ekonomiska dubbelbeskattningen avseende aktier i utländska företag som innehas av svenskar. Annell-avdraget är tekniskt komplicerat. De schablonmässiga inslagen kan medföra materiella felaktigheter som i fråga om utdelningar till förvaltningsföretag och investmentföretag kan bli betydande. Det saknas skäl att anta att ett utdelningsavdrag i fråga om de kvalitativa förutsättningarna för avdrag kan konstrueras väsentligen annorlunda än Annell-avdraget. I vissa fall missgynnas direktinvesteringar i utlandet.50 Överväganden vid beslutet att inte återinföra avdraget Vid återgången till dubbelbeskattningen och reglerna uttalades bl.a. att det i ekonomiskt avseende fanns starka skäl att föredra ett utdelningsavdrag framför en lättnad på ägarnivån och att Annell-avdraget, genom begränsningen till nyemission hade ett försteg, bl.a. ur statsfinansiell synvinkel, framför ett allmänt utdelningsavdrag. Det ansågs dock att ett återinförande av Annellavdraget var förknippat med problem, eftersom avdraget internationellt sett var avvikande och kunde medföra överflyttning av skatteintäkter från till andra länder.51 Statistik kunde de utdelningar från aktiebolag som uppfyllde de kvalitativa förutsättningarna för Annell-avdrag med avseende på givaren och mottagaren beräknas till . Annellsystemet hade då ännu inte nått full verkan, eftersom Annellavdragsbasen fortfarande växte.52 Det beror på att om man antar att emissioner och utdelningar växer i samma takt och att direktavkastningen på ett emitterat belopp i form av utdelning året efter emissionen läggs till den framskrivna utdelningen, blir Annellavdraget en växande andel av Annell-avdragsgrunden tills systemet har funnits . Därefter avtar avdragens andel. Annell-avdraget hade funnits i sin dåvarande utformning sedan 1978.53 Uppgifter om Annell-avdragsutrymmen och faktiskt yrkade avdrag fanns inte tillgängliga i taxeringsstatistiken. Dessa fick i 50 SOU 1993:29, s. 94. 1994/95:25, s. 48 f. 52 SOU 1993:29, bilaga 3, s. 191. 53 SOU 1993:29, bilaga 3, s. 197. Bilaga 6 SOU 2009:33 376 stället konstrueras utifrån uppgifter om utdelningar och ägarförhållanden som kombinerades med en tillämpning av Annelllagens regler och vissa antaganden om utdelningstillväxt m.m.54 kunde utdelningsinkomst mottagen från utlandet antas utgöra av totalt mottagna utdelningar. av de totala utdelningarna antogs utgöra utdelningar från finansiell sektor som inte var Annell-avdragsberättigade. av utdelningarna kom alltså från företag som uppfyllde grundläggande förutsättningar för rätt till Annell-avdrag. Slutägare som var Annell-avdragsberättigande mottagare enligt lagen utgjordes främst av hushållen som 1991 tog emot utdelningar på . Utdelningar till utlandet uppgick till . Med utdelningar till finansiella företag m.m. antogs det totala antalet Annell-avdragsberättigande utdelningar uppgå till . Efter reducering med icke-berättigade utdelningar (dvs. ) uppgick Annell-avdragsgrunden till 18 271 miljoner kr.55 54 SOU 1993:29, bilaga 3, s. 195. 55 SOU 1993:29, bilaga 3, s. 197 f. Bilaga 7 70-procentsavdraget I denna bilaga redovisas bestämmelserna för det s.k. 70procentsavdraget, som fanns i lagen (1982:336) om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. Dessutom tas kort upp de överväganden som gjordes i samband med lagens upphävande. Sammanfattning Som huvudregel gäller att ett aktiebolagsvinst beskattas en gång i bolagssektorn och därefter ytterligare en gång när vinsten delas ut, s.k. ekonomisk dubbelbeskattning. Denna princip har dock kompletterats med vissa undantag. Ett sådant undantag som innebar en lättnad i dubbelbeskattningen på bolagssidan är den s.k. Annell-lagen, som behandlas i bilaga 6. I syfte att underlätta de mindre och medelstora företagens försörjning med riskkapital infördes lagen (1980:1047) om skattereduktion för aktieutdelningar. Lagen, som upphävdes genom lagstiftning och som gällde utdelning på aktier inregistrerade vid , innebar en uppmjukning av dubbelbeskattningen på ägarsidan. infördes lagen (1982:336) om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier (70-procentsavdraget). Likt Annell-lagen innebar den en lättnad i dubbelbeskattningen på bolagssidan. Avdragsrätten gällde för utdelningar i företrädesvis rörelsedrivande bolag och en förutsättning var att aktierna var i svenska aktiebolag och att de inte var inregistrerade vid . Avdragets storlek var av utdelningen. Det fanns vissa inskränkningar i avdragsrätten som hängde samman med ägarförhållandena i det utdelande bolaget. En samordning med Annell-avdraget fanns. Vidare fanns det vissa beloppsgränser för avdraget. Lagen upphörde att gälla i och med taxering. Bilaga 7 SOU 2009:33 Bakgrund och syfte Syftet med bestämmelserna i lagen var att underlätta de mindre och medelstora företagens försörjning med riskkapital.1 Vid införandet var det relativt ovanligt att småföretag lämnade utdelning till sina aktieägare, vilket berodde på att det var avsevärt billigare att betala ut vinsten i form av lön än som utdelning. Avsikten med avdragsrätten var att göra det ekonomiskt möjligt för företagen att börja dela ut en del av sina vinster, vilket ansågs nödvändigt för att handeln med minoritetsposter av aktier skulle få någon omfattning och antalet utomstående aktieägare öka.2 Utformningen av bestämmelserna I propositionen diskuterades om lindringen av dubbelbeskattningen skulle läggas på ägar- eller bolagsnivå. Departementschefen ansåg att övervägande skäl talade mot att den då , genom lagen om skattereduktion för aktieutdelning, införda möjligheten för fysiska ägare att få skattereduktion för utdelning på börsnoterade aktier skulle omfatta även aktier i småföretag. Ett sådant skäl var att en skattereduktion med , som var det högsta belopp som kunde medges enligt lagen om skattereduktion för aktieutdelning, ansågs vara av begränsat intresse. Ett annat skäl var att det var svårt att utforma reglerna om skattereduktion så att skattelättnaden sattes i relation till kapitalinsatsens storlek, vilket ansågs önskvärt eftersom man ansåg att det inte var rimligt att en aktiepost på skulle kunna ge lika stor skattereduktion som en aktiepost på av endast den anledningen att utdelningsbeloppet i de två fallen var detsamma. Till grund för utformningen av lättnaden lades i stället ett förslag från styrelsen för teknisk utveckling (STU) om generellt avdrag för aktieutdelning och, främst vad gällde den tekniska utformningen, Annell-lagen.3 En förutsättning för avdragsrätt var att aktiebolagets huvudsakliga verksamhet avsåg jordbruk, skogsbruk eller rörelse.4 Enligt departementschefen menades med uttrycket huvudsaklig verksamhet att verksamheten till åtminstone skulle 1 Prop. 1981/82:191 s. 1. 1981/82:191 s. 18 f. 3 Prop. 1981/82:191 s. 15 f. 4 1 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. SOU 2009:33 Bilaga 7 avse dessa verksamheter. Ett bolag vars verksamhet till väsentlig del avsåg förvaltning av fastigheter eller värdepapper omfattades därmed inte av avdragsrätten. Departementschefen förutsåg att begreppet kunde vålla gränsdragningsproblem och hänvisade härvid bl.a. till att faktorer såsom antalet anställda inom olika verksamhetsgrenar, tillgångarnas värde, omsättning och resultat vid en helhetsbedömning kunde tillmätas betydelse och att det i sista hand fick ankomma på domstolarna att avgränsa begreppet.5 En annan förutsättning för avdragsrätt var att aktierna inte var inregistrerade vid då utdelningen förföll till betalning.6 Börsnoterade aktiebolag ansågs kunna få lindring i dubbelbeskattningen genom Annell-avdraget och även genom reglerna om skattereduktion för aktieutdelning.7 Lagen omfattade enbart svenska aktiebolag. Avdrag för ett och samma beskattningsår fick göras i endast en förvärvskälla.8 Avdrag fick medges av den utdelning i pengar som hade förfallit till betalning under beskattningsåret.9 Med anledning av frågan om hur stort avdraget skulle vara för att fungera effektivt anförde departementschefen att avdraget borde avvägas så att utdelningen från skatte- och avgiftssynpunkt belastades ungefär lika högt som en löneutbetalning, varefter han stannade för ett avdrag . Med de dåvarande skattesatserna innebar detta exempelvis att ett företag med en vinst om 100, kunde dela ut 70 och betala 30 i skatt, då den skattepliktiga inkomsten med avdraget blev endast (100 - [x 70] 49 =) 51 och skatten alltså blev (x 51 =) 30. Utan avdragsrätten skulle skatten ha blivit 58 och endast 42 skulle ha blivit tillgängligt för utdelning. Avdraget beräknades, liksom Annell-avdraget, på den utdelning som förfallit till betalning under beskattningsåret, vilket i regel avsåg den under beskattningsåret beslutade utdelningen för näst föregående beskattningsårs verksamhet.10 Det fanns vissa inskränkningar i avdragsrätten som sammanhängde med ägandeförhållandena i det utdelande bolaget. Vid bestämmandet av avdraget togs i princip inte hänsyn till utdelning till mottagare som var befriad från skattskyldighet. 1981/82:191 s. 16 f. 6 1 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. 1981/82:191 s. 17. 8 1 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. 9 2 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. 1981/82:191 s. 19. Bilaga 7 SOU 2009:33 Hänsyn togs därför inte till utdelning på aktier som ägdes av ett företag som var frikallat från skattskyldighet för utdelningen enligt kommunalskattelagen (1928:370), KL. Detta innebar bl.a. att avdragsrätt förelåg för utdelning till ett rörelsedrivande företag, som innehade de aktuella aktierna i rent kapitalplaceringssyfte (dvs. röstetalet i det utdelande företaget understeg och innehavet var inte rörelsebetingat) eller som omsättningstillgång i rörelsen. Avdrag medgavs inte för utdelning till ett förvaltningsföretag, vars aktier var börsnoterade (inregistrerade vid ). För att förhindra ett kringgående av reglerna på så sätt att ett ej börsnoterat förvaltningsföretag sköts in mellan det utdelande bolaget och det börsnoterade förvaltningsföretaget, fanns också en bestämmelse om att avdrag inte medgavs om ett börsnoterat förvaltningsföretag till direkt eller indirekt ägde aktierna eller andelarna i det förvaltningsföretag som uppbar utdelningen. Avdragsrätt var även utesluten i det fall aktierna i det utdelande bolaget ägdes av ett förvaltningsföretag, som i sin tur till direkt eller indirekt ägdes av exempelvis ett rörelsedrivande företag som skulle ha varit befriat från skattskyldighet för utdelningen om den hade gått direkt till företaget och alltså inte passerat förvaltningsföretaget. Tanken med den regeln var att en koncern inte skulle kunna erhålla en omotiverad skattelättnad genom att skjuta in ett förvaltningsföretag mellan ett rörelsedrivande moderföretag och ett rörelsedrivande dotterföretag. Avdrag medgavs inte för utdelning till utländskt bolag, som – i fall bolaget hade varit svenskt – hade vägrats avdrag på den grunden att bolaget var frikallat från skattskyldighet enligt KL. På grund av förenklingsskäl utgjorde det förhållandet att det utländska bolaget var ägt av ett utländskt förvaltningsföretag inte hinder mot avdrag. Att avdrag vägrades för viss utdelning hindrade inte avdrag för utdelning på övriga aktier i bolaget. Bedömningen av vilka aktier som skulle undantas vid beräkningen av avdraget grundades på förhållandena vid utdelningstillfället, dvs. den tidpunkt när utdelningen blev tillgänglig för lyftning.11 70-procentsavdraget samordnades med Annell-avdraget på så sätt att utdelningsunderlaget för avdraget minskades med hela 11 2 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. Se även prop. 1981/82:191 s. 19 ff. 380 SOU 2009:33 Bilaga 7 381 utdelningen på de nyemitterade aktierna (som alltså låg till grund för Annell-avdraget).12 Detta gällde, bl.a. av praktiska skäl, även om utdelningen på de nyemitterade aktierna – till följd av spärregler i Annell-lagen – översteg medgivet Annell-avdrag.13 Det årliga avdragsbeloppet fick inte överstiga . Det fick inte heller överstiga av aktiekapitalet vid utgången av det beskattningsår till vilket utdelningen hänför sig.14 Det aktiekapital som belöpte på sådana aktier som enligt ovan redovisade bestämmelser var undantagna från utdelningsavdraget räknades inte med vid tillämpningen av 15-procentsspärren.15 Upphävandet av lagen föreslog utredningen om reformerad företagsbeskattning att lättnaderna i dubbelbeskattningen på utdelad vinst (Annellavdraget och 70-procentsavdraget) skulle tas bort, bl.a. mot bakgrund av den föreslagna sänkta nivån på bolagsskattesatsen.16 Departementschefen ansåg att Annell-avdraget skulle behållas men instämde i att 70-procentsavdraget kunde slopas, varvid han pekade bl.a. om möjligheten att erhålla Annell-avdrag. Vidare anförde han att 70-procentsavdraget i det gällande skattesystemet innebar en möjlighet för de fåmansägda aktiebolagen att uppnå en skattemässig balans mellan ägaruttag i form av lön och i form av utdelning men att i det nya skattesystemet med dess generellt sänkta skattesatser kunde sådan balans uppnås utan utdelningsavdraget och att det tvärtom var nödvändigt att genom särskilda regler begränsa uttag av arbetsinkomster från fåmansägda aktiebolag i form av lågbeskattad utdelning (3:12-reglerna).17 Genom lagstiftning upphävdes lagen. Lagen tillämpades dock års taxering.18 12 2 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. 1981/82:191 s. 153. 14 3 § lagen om avdrag för utdelning på icke börsnoterade aktier. 1981/82:191 s. 23. 16 SOU 1989:34. 1989/90:110 s. 516. 18 SFS 1990:683. Bilaga 8 Det danska etableringskontosystemet I denna bilaga redovisas utformningen av det danska etableringskontosystemet. I bilagan tas även upp den utvidgning av systemet genom införande av s.k. iværksætterkonton, som trätt i kraft. Dessutom redovisas uppgifter om erfarenheterna av etableringskontosystemet. När det nedan talas om kronor (kr) avses danska kronor. Sammanfattning har ett system med etableringskonton. Enligt de reglerna kan fysiska personer som har löneinkomster få göra avdrag för insättningar på etableringskontot när den skattepliktiga inkomsten beräknas. Som minst får insättningen på kontot uppgå till och som mest till det högsta av antingen eller av nettolönen. Avdraget har ett skattemässigt värde på . För att etableringskontot ska kunna användas för att starta en självständig näringsverksamhet eller för att köpa aktier i ett bolag krävs en viss minsta investering. uppgår det minsta beloppet till . Förutom det ekonomiska villkoret finns det villkor avseende den skattskyldiges personliga arbetsinsats, vilket innebär att en viss minsta arbetsinsats måste utföras i verksamheten eller i bolaget. Medlen på etableringskontot kan även användas för att starta verksamhet utomlands eller för att köpa aktier i utländska bolag. Insättningarna måste användas efter utgången av det år då en självständig näringsverksamhet startats eller aktier i ett bolag köpts. Dock gäller att insättningarna alltid måste användas före utgången av året den skattskyldige når folkpensionsåldern. Insättningar som inte har använts inom denna 383 Bilaga 8 SOU 2009:33 tidsram återförs till beskattning året efter, tillsammans med en straffränta. Återföring och påförande av straffränta sker även av outnyttjade insättningar bl.a. om verksamheten upphör eller avyttras. Vidare sker återföring och påförande av straffränta om insättningar tagits ut i rätt tid men inte använts i enlighet med villkoren i lagen. När medlen på etableringskontot tas ut och används i samband med etableringen av verksamheten sker en skattemässig reglering av det avdrag som tidigare medgetts. För självständig näringsverksamhet sker detta genom nedsättning med viss procentsats av avskrivningsunderlaget för tillgångar eller avdragsgilla driftkostnader. För bolag sker regleringen genom höjning med viss procentsats av kontohavarens skattepliktiga inkomst av . Etableringskontosystemet har med verkan från och med kompletterats med en ny typ av konton, s.k. iværksætterkonton. För dessa gäller delvis samma regler som för etableringskontona. Bakgrund och syfte har haft ett system med etableringskonton. Reglerna har ändrats vid upprepade tillfällen, bl.a. 1998 i samband med den allmänna skattereform (pinsepakken) som hade till syfte att bl.a. sänka skatterna för fysiska personer med lägre inkomster och att öka det privata sparandet. Skattereformen innebar bl.a. att värdet av vissa avdrag, däribland avdrag för insättningar till etableringskonton, sänktes.1 Det sänkta avdragsvärdet kompenserades senare med utvidgade möjligheterna till insättningar på kontona, exempelvis höjd åldergräns för när kontohavaren senast kan använda insättningarna för att starta en verksamhet. Ändringar med verkan från och med har skett i etableringskontolagen med syftet att bl.a. förbättra entreprenörernas villkor efter etableringen.2 Bakgrunden till dessa ändringar var att man hade konstaterat att tillhör de länder i där det startas flest nya verksamheter men att jämfört med många andra länder var det 1 m.fl. Skatteret. Almen del, , 2008, s. 36. 2 Lovbekendtgørelse nr. 1012 af 5. om indskud på etableringskonto. SOU 2009:33 Bilaga 8 relativt få av de nya företagen som kom in i ett stabilt tillväxtförlopp.3 Ett av den danska regeringens mål är att ska vara ett av de länder i världen som har flest antal entreprenörer. 4 Sammanfattningsvis kan konstateras att reglerna har genomgått upprepade ändringar. Systemet har kritiserats bl.a. för att skapa möjligheter för skatteundandragande.5 Syftet med etableringskontosystemet är att underlätta besparingsmöjligheterna för enskilda personer som vill börja driva näringsverksamhet.