sou · GXB393 · 2009-12-03 00:00:00 — Beevis D (2003). Ergonomics – costs and benefits revisited. Applied Ergonomics 34: 491-496. Bildt C (2004). Redovisning av regeringsuppdraget att beforska homo- och bisexuellas arbetsvillkor. Dul J, (2009). Ergonomics contributions to company strategies. Applied Ergonomics 40: 745-752. Fassinger RE (2008). Workplace diversity and public policy. American Psychologist 63: 252-268. , , Windell K (2008). CSR: Företagsansvar i förändring. ICA (2009). (2008). Inclusive Working Life in – experience from models of good practice enterprises. 49: 553-560. Mathiassen SE (2009). Arbetsmiljö, arbetshälsa, framgång, lönsamhet... I: Mathiassen SE, Vingård E (red): God arbetsmiljö – Organisatorisk mångfald – inspirerande innovation eller ? , , : 11-30. RFSL (2006). Det trodde jag inte om . En studie om arbetsmarknadssituationen för hbt-personer med etnisk minoritetsbakgrund. (2008). Schur L, , (2005). Corporate culture and the employment of persons with disabilities. Behavioral Sciences & the 23: 3-20. Spataro SE (2005). Diversity in context: how organizational culture shapes reactions to workers with disabilities and others who are demographically different. Behavioral Sciences & the 23: 21-38. Storey K (2003). A review of research on natural support interventions in the workplace for people with disabilities. 26: 79-84. (2009). En ny modell för arbetsmiljötillsyn. , , Fägerlind G, (2008). Konsten att förändra. Lära mer, lära om, lära nytt i projekt. (2009). Kan en god arbetsmiljö främja energi, kompetens och innovationskraft? I: Mathiassen SE, Vingård E (red): God arbetsmiljö – en framgångsfaktor? , , : 67-78. SOU 2009:93 Organisatorisk mångfald – inspirerande innovation eller ? (2005). Group processes: A developmental perspective. , Pearson Education . (2009). Corporate Social Responsibility. 8333-4814C868CA1C/0/KEP6version20090928.pdf Womack P, , (1990). The that changed the world. Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning I en intervjuundersökning av ett stort befolkningsurval i åldrarna 18–fann 2008 att svarade att de hade någon form av funktionsnedsättning. Bland dessa var det (män och kvinnor ) som angav psykisk funktionsnedsättning enligt undersökningens definition. Detta motsvarar cirka 86 000 personer i hela befolkningen. Såväl svenska som utländska utredningar konstaterar att just denna grupp har svårast av samtliga med funktionsnedsättning att få tillträde till arbetslivet, att kunna behålla ett arbete och att få hjälp att återinträda efter sjukskrivning. Samhällets insatser för att avhjälpa dessa problem framhålls ibland som bristfälliga och splittrade trots att en del ansträngningar görs från myndighetshåll för att förbättra situationen. Psykiska funktionsnedsättningar kan ha många bakomliggande orsaker, främst psykiatriska sjukdomstillstånd inklusive beroendesjukdomar samt olika kroppsliga sjukdomar och hjärnskador. Såväl sjukdomsdiagnoserna som funktionstillstånden klassificeras enligt internationellt överenskomna system. Om en funktionsnedsättning medför stora svårigheter att utföra ett visst arbete utgör den ett funktionshinder i relation till detta. Det är således bara i situationer där personens kvarvarande funktionsförmåga inte är tillräcklig för att klara arbetsuppgiften som nedsättningen blir till ett hinder. Även om det i många stycken saknas tillräcklig vetenskaplig kunskap om effekterna av olika åtgärder mot psykisk funktionsnedsättning så pekar den kunskap och erfarenhet som ändå finns på en rad områden där förbättringar kan nå långt. Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning exempel kunskaper och attityder i arbetslivet till psykisk sjukdom och funktionsnedsättning, fokusering på individens förmågor, anpassning av utbildning och kompetensutveckling till funktionsnedsättningen, långsiktighet i ekonomiskt och annat stöd vid anställning, förbättrad rehabilitering och samordning mellan vårdgivare, myndigheter och arbetsgivare, bättre psykosocial arbetsmiljö och tidiga insatser vid tecken till psykisk ohälsa. Åtgärder på dessa områden skulle ge bättre förutsättningar för personer med nedsatt psykisk funktionsförmåga att delta i arbetslivet, och där använda och utveckla sina förmågor till att skapa värde både för sig själva, sina arbetsgivare och samhället. An inclusive working life for people with mental health disabilities In a 2008 interview survey by Statistics , 15 percent of a general population sample, aged 18–64 years, agreed that they had some kind of disability. Among these, 9.3 percent (men 7.4 percent and women 11.0 percent) reported a mental health disability, as defined by the survey. This corresponds to about 86 000 persons in the total population. Investigations in as well as in other countries conclude that this group has the most difficulties of all groups with disabilities to get access to the open labour market, to sustain a job, and to get help to return to work after sickness absence. The measures taken by society to resolve these difficulties are sometimes regarded insufficient and characterized by lack of co-ordination, in spite of the authorities sincere efforts to improve the situation. Mental health disabilities can have several underlying causes, mainly psychiatric diseases including drug addiction, as well as different somatic diseases, and brain damage. Diagnoses as well as disabilities are classified according to internationally agreed systems of classification. If a disability leads to difficulties or even obstruction in performing a certain job, it can be classified as a hindrance to that kind of work. Thus, the disability turns into a barrier only in situations where the remaining functional ability is insufficient to perform the desired work. Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning Even if there is a lack of sufficient scientific knowledge concerning the effects of different measures taken to overcome mental disabilities, available knowledge and experience points to several areas in which improvements can be made. Such examples include the level of knowledge and the attitudes in working life concerning mental diseases and disabilities, increased focus on abilities rather than disabilities, adjustments of education and vocational training to the individuals level of ability, sustainability of economic and other support during employment, improvements in vocational rehabilitation and coordination between caregivers, authorities and employers, improvements in psychosocial work environments, and early intervention when employees show signs of deteriorating mental health. Actions in these areas would give persons with mental disabilities better opportunities to participate in working life, and use and develop their abilities and skills there, thus creating value for themselves, for their employers, and for society. () har på uppdrag av Arbetsförmedlingen genomfört återkommande undersökningar av funktionsnedsattas situation på arbetsmarknaden. Intervjuer av ett stort urval av befolkningen i åldersgruppen 16–har genomförts som en tilläggsundersökning till SCB:s ordinarie Arbetskraftsundersökning (). Den senaste undersökningen genomfördes sista kvartalet 2008 (2009). De tillfrågade gavs först en definition av begreppet funktionsnedsättning: Med funktionsnedsättning menas här att man kan ha nedsatt syn eller hörsel, ha tal- eller röstproblem, rörelsehinder, allergi eller någon form av psykisk funktionsnedsättning. Det kan också vara att man har diabetes, hjärt-lungproblem, mag-tarmsjukdom, psoriasis, epilepsi, dyslexi eller något liknande. De ombads därefter svara Ja eller Nej på frågan om de tillhörde gruppen som har en funktionsnedsättning. Därefter ombads de som svarat Ja att uppge vilken/vilka funktionsnedsättningar det var frågan om. Det fanns då ett antal kategorier varav psykisk funktionsnedsättning var en, dock med DAMP/ADHD/Asperger respektive utvecklingsstörning som separata kategorier. Totalt uppgav någon form av funktionsnedsättning (14,4 pro- Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning cent av männen och av kvinnorna) och bland dessa var det (män och kvinnor ) som angav psykisk funktionsnedsättning. Detta var den högsta andelen av alla redovisade grupper av funktionsstörningar. Omräknat till totalbefolkningen i den aktuella åldersgruppen blir det 86 000 personer, varav 76 000 skulle ha nedsatt arbetsförmåga och en majoritet av dessa inte vara i arbete. Med tanke på hur frågan om funktionsnedsättning var ställd kan man anta att siffrorna innebär en underskattning av de verkliga antalen. Arbetsförmedlingen och har gemensamt definierat funktionsnedsättning som: nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga. Det kan uppstå till följd av sjukdom eller förvärvad skada och kan vara av bestående eller övergående natur. Funktionshinder däremot definieras som den begränsning som en funktionsnedsättning innebär för en person i relation till omgivningen. (Arbetsförmedlingen m.fl. 2008). I utredningen psykiatrisamordning definierades psykiska funktionshinder på följande sätt (Nationell psykiatrisamordning 2006a): En person har ett psykiskt funktionshinder om han eller hon har väsentliga svårigheter med att utföra aktiviteter på viktiga livsområden och dessa begränsningar har funnits eller kan antas komma att bestå . Svårigheterna ska vara en konsekvens av psykisk störning. Som viktiga livsområden angav utredningen boende, studier, arbete, sysselsättning, social gemenskap/relationer och fritid. Aktivitetsbegränsningen skulle ha en uppnådd eller prognostiserad varaktighet av . Som psykisk störning räknades alla tillstånd som diagnostiseras som psykiatriska. Det är alltså viktigt att skilja mellan psykisk funktionsnedsättning och psykiskt funktionshinder eftersom nedsättning i en viss funktion inte nödvändigtvis innebär att den utgör ett hinder att utföra ett visst arbete. Det är ju bara i situationer där personens kvarvarande funktionsförmåga inte är tillräcklig för att klara arbetsuppgiften som nedsättningen blir till ett hinder. I de flesta sammanhang är det därför mer konstruktivt att se den förmåga som finns och söka undanröja sådant som kan bli till hinder, i arbetslivet exempelvis genom anpassning av arbetet, hjälpmedel etc. Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning Orsaker till psykisk funktionsnedsättning Det finns en rad olika tillstånd som alla kan leda till att en person bedöms ha en psykisk funktionsnedsättning. Här tänker man kanske först på individens hälso- och funktionstillstånd, framför allt långvariga psykiatriska sjukdomar som svårare ångesttillstånd eller fobier, depression, mano-depressivitet (bipolära tillstånd), schizofreni, samt på utvecklingsstörningar och beroendesjukdomar som alkoholism och beroende av narkotika eller läkemedel. Även störningar av typen DAMP, ADHD, Aspergers syndrom och autism samt personlighetsstörningar kan räknas hit. Stressorsakade tillstånd som posttraumatiskt stressyndrom och utmattningssyndrom är andra exempel. Somatiska (kroppsliga) sjukdomar och skador, exempelvis i centrala nervsystemet (hjärnan), kan vara förenade med eller leda till psykiska störningar. Det är också viktigt att komma ihåg att många personer har en ökad sårbarhet för psykisk ohälsa till följd av ärftliga faktorer eller tidiga livshändelser. De har en ökad risk att drabbas av psykisk funktionsnedsättning vid psykisk belastning i arbetet och/eller privatlivet. Eftersom så många olika tillstånd kan vara förenade med psykisk funktionsnedsättning är det viktigt att inse att inte bara den medicinska behandlingen utan också strategier och stöd för (åter)inträde i arbetslivet måste kunna variera beroende på typen av tillstånd och individens sociala situation. Det finns internationellt tillämpade klassificeringssystem för psykiatriska diagnoser: ICD 10 (2007) och DSM-IV-TR (2000). ICD är WHO:s generella system för kodning av sjukdomar och används i svensk sjukvård. DSM-systemet används huvudsakligen inom psykiatrin som ett komplement till ICD och omfattar fem olika aspekter, eller axlar, på patientens tillstånd, varav tre gäller psykiatrisk diagnos (Axel I-III), en ger en klassificering av Psykosociala problem och övriga problem relaterade till livsomständigheter (Axel IV), och en är en global skattning av psykologisk, social och yrkesmässig funktionsförmåga (Axel V). DSM-systemet medger alltså en specifikation av en individs typ av belastning och grad av funktionsnedsättning, exempelvis en person med depressionsdiagnos och utmattningssyndrom som tilläggsdiagnos, där långvarig och höggradig stressbelastning både i arbetet och i privatlivet utan tillräcklig tid för återhämtning bedöms utgöra en starkt bidragande orsak. Eftersom en noggrann beskrivning kan ha stor Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning betydelse för såväl behandling/rehabilitering som bedömning av arbetsförmåga så vore det en fördel om sådan information oftare specificerades, exempelvis inom primärvården. Om funktionsstörningen innebär ett funktionshinder är som nämnts ovan mycket beroende på i vilket sammanhang individen befinner sig. En person som lider av en specifik fobi har exempelvis inget funktionshinder i en miljö där den utlösande faktorn inte finns. I WHO:s klassifikation av funktionstillstånd, funktionshinder och hälsa, ICF (2003), inkluderar begreppet funktionshinder såväl funktionsnedsättningar och strukturavvikelser (anatomiska avvikelser) som aktivitetsbegränsningar och delaktighetsinskränkningar. En persons funktionstillstånd och eventuella funktionshinder bör alltså ses som ett dynamiskt samspel mellan hälsotillstånd (sjukdomar, störningar, skador, trauma etc.), personliga faktorer och omgivningsfaktorer (fysiska, sociala och attitydmässiga). Detta innebär att inte bara arbetsuppgifterna utan även förhållandena på arbetsplatsen är avgörande för om en person med psykisk funktionsnedsättning ska kunna få inträde och långvarigt delta i arbetslivet. Naturligtvis betyder också de privata levnadsbetingelserna mycket, inte minst när det gäller den trygghet och känsla av sammanhang i tillvaron som dessa personer ofta har extra stort behov av. Bedömning av arbetsförmåga i samband med ställningstagande till sjukskrivning omfattar främst individens kapacitet fysiskt, psykiskt och socialt i relation till arbetets krav (m.fl. 2006). När det gäller psykiska sjukdomar och funktionsnedsättningar är det således viktigt med ett något vidare synsätt. Det finns en mängd olika psykiska funktioner som ifall de störs kan leda till funktionshinder i ett visst sammanhang, exempelvis yrkesarbetet (Tabell 1). En del av dessa psykiska funktioner klassificeras i ICF som övergripande och andra som mer specifika. Exempelvis innebär autism en störning i övergripande psykosociala funktioner och anorexi/bulemi en störning av kroppsuppfattning (erfarenhet av jaget). Personer med återkommande sjukdomsepisoder som vid bipolär sjukdom uppvisar ofta störningar i kognitiva funktioner även mellan episoderna (m.fl. 2009). En person med depression och utmattningssyndrom till Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning följd av längvarig stressbelastning uppvisar ofta störning i flera psykiska funktioner, både övergripande (energinivå, sömn) och specifika (uppmärksamhet och koncentrationsförmåga, minne, emotioner, högre kognitiva funktioner). Tabell 1 Övergripande och specifika psykiska funktioner enligt ICF (2003) Orientering (tid, rum, person) Energi och driftsfunktioner (bl.a. Perceptuella funktioner (tolkning av energinivå, motivation, begär) Högre kognitiva funktioner (abstraktion, organisering/planering, flexibilitet, förståelse, omdöme, problemlösning) Ordna sammansatta rörelser i följd Erfarenhet av jaget och tid När det gäller att få inträde på arbetsmarknaden eller återgå i arbete är det naturligtvis viktigt att kunna fastställa funktionsnedsättningens art och grad. Ännu viktigare är det att rätt bedöma och fokusera på den befintliga funktionsförmågan. I detta sammanhang kan den/de diagnos(er) som individen givits av läkare ha särskild betydelse när det gäller attityderna från omgivningen, exempelvis hos arbetsgivare, arbetskamrater och handläggare hos berörda myndigheter. En psykiatrisk diagnos kan ibland vara stigmatiserande och leda till en fokusering på personens begränsningar – eller omgivningens föreställningar om dessa – snarare än dennes befintliga kapacitet och utvecklingspotential. Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning Krav på psykisk funktion i arbetslivet Mer än hälften av de tillfrågade i Arbetsmiljöundersökningen svarade att de hade alldeles för mycket att göra, med en något högre andel bland kvinnor än män, och fler arbetade övertid än i motsvarande material (2008). Kraven på flexibilitet när det gäller funktion och kompetens anses också ha ökat. Allt fler anställningar som erbjuds är begränsade – projektanställningar, säsongsarbete, timanställningar etc.– och många innebär oregelbunden arbetstid och nätter. Det innebär att många arbeten upplevs som mycket krävande även av personer med mycket god funktionsförmåga, särskilt när det gäller kognitiv förmåga, inlärning, energi/uthållighet och förmåga att hantera stress. De utmaningar vårt samhälle står inför, liksom de flesta jämförbara länder, till följd av bland annat globaliseringen och därmed intensifierad konkurrens, en allt äldre befolkning samt miljöhoten, gör det nödvändigt att skapa optimala betingelser för utveckling och bibehållande av god psykisk hälsa och kapacitet i hela befolkningen. Detta framhölls i en expertrapport till den Brittiska regeringen (Foresight 2008). För personer med psykisk funktionsnedsättning kan de ökade kraven i arbetslivet innebära stora svårigheter såväl när det gäller att få inträde i arbetslivet som när det gäller att behålla ett arbete. kan vissa arbeten som kräver hög kompetens/funktionsförmåga i ett specifikt avseende, men inte alls i andra, passa alldeles utmärkt för en person med nedsättning i annan funktion än den eftersökta. Exempelvis skulle en person med psykosocial funktionsnedsättning i specifika fall kunna passa alldeles utmärkt för datorprogrammering eller liknande arbete. Det gäller att matcha individens funktionella kapacitet med de behov som finns att få arbete utfört. Även om många personer med psykisk funktionsnedsättning har ett arbete så är det alldeles för många (större andel än inom de flesta andra jämförbara grupper) som står utanför arbetsmarknaden. Detta är ett problem i många länder, inte minst på grund av kostnaderna för samhället (Directorate for Employment Labour and Social Affairs 2009) . Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning Hinder för inträde på arbetsmarknaden I slutbetänkandet från utredningen psykiatrisamordning konstateras bland annat att personer med psykisk funktionsnedsättning har en svag förankring på arbetsmarknaden, att de upplever stora svårigheter att få tillgång till rehabiliterande insatser och meningsfull sysselsättning och att de alltför ofta hänvisas till passivitet och inaktivitet (Nationell psykiatrisamordning 2006b). Samhällets insatser för att avhjälpa dessa problem framhålls i utredningen som bristfälliga och splittrade. Frågan om vilka hinder som finns för personer med psykisk funktionsnedsättning att delta i arbetslivet och hur dessa kan undanröjas diskuteras även i andra länder. I beräknas 6,7 miljoner människor tillhöra denna kategori, även om de som vårdas på institution frånräknas (2006). Både andelen arbetssökande och den andel som inte söker arbete och därmed står helt utanför arbetsmarknaden är högre bland dessa jämfört med personer utan psykisk funktionsnedsättning. Särskilt anmärkningsvärt var att av högskoleutbildade personer med psykisk funktionsnedsättning var utan arbete medan motsvarande andel var för högskoleutbildade utan funktionsnedsättning. Flera undersökningar visar att personer med psykisk funktionsnedsättning vill arbeta och anser sig ha förmågan att göra det, under förutsättning att de får tillräcklig utbildning och träning samt stöd och hjälp att anpassa arbetet till sin förmåga. En omfattande genomgång av forskningen om psykisk funktionsnedsättning i en arbetslivskontext (Nationell psykiatrisamordning 2006b) fann att följande faktorer har betydelse när det gäller att minska hindren för personer med psykiska funktionsnedsättningar att få inträde på arbetsmarknaden: Tillgång till och stöd under anpassad arbetslivsinriktad utbildning och rehabilitering Motverka negativa attityder hos arbetsgivare Möjlighet till statligt finansiellt stöd vid anställning Möjlighet till träning och kompetensutveckling i arbetet Tillgång till adekvat medicinsk behandling och uppföljning Mest framgångsrikt för personer med svårare psykiska tillstånd ansågs en modell kallad supported employment vara, vilken liknar en Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning del modeller som tillämpats i . Modellen innebär integrated and coordinated clinical and vocational services that are provided by multidisciplinary teams, including both mental and rehabilitation professionals, with rapid job search and placement into competitive positions in the clients preferred fields and settings, with the availability of services and supports that are not time limited. Granskningen framhåller också vikten av att lagar, regler och avtal på arbetsmarknaden inte i praktiken försvårar för denna grupp att få anställning. Även om rapporten fokuserade på förhållandena i arbetsliv har de flesta av de allmänna faktorer och förhållanden som tas upp relevans även för situationen i . Däremot är specifika lösningsförslag svåra att överföra mellan länderna till följd av stora skillnader när det gäller exempelvis socialförsäkringssystem, myndigheter och regelverk. Arbetslivsinriktad rehabilitering och arbetsanpassning Återgång till arbete efter långtidssjukskrivning på grund av sjukdom eller skada som medfört psykisk funktionsnedsättning är en process som innehåller många olika delmoment. Den så kallade sjukflexibilitetsmodellen fokuserar på möjligheterna till anpassning av arbetet till individens aktuella kapacitet/funktionsförmåga och på faktorer som kan påverka motivationen att återgå i arbete (och 2004). Studier har visat att detta har stor betydelse för hur framgångsrik processen blir. Arbetsgivarens och särskilt närmaste chefens engagemang och motivation att vidta de anpassningsåtgärder – temporära eller permanenta – som är önskvärda och möjliga, samt att välkomna den anställde tillbaka till arbetet är helt central. Även arbetskamraternas inställning och stöd är viktigt, liksom tillgången till företagshälsovård eller motsvarande expertresurs i de fall arbetsgivaren saknar egen kompetens inom området. En person med mentalt krävande arbete (exempelvis lärare, företagare, projektledare) som har en nedsatt kognitiv förmåga till följd av depression och utmattning utlöst av långvarig stressbelastning kan sannolikt återgå i arbete tidigare om arbetskraven åtminstone temporärt anpassas efter den aktuella förmågan än om så inte sker. För att återgången ska bli hållbar krävs också en bedömning av om den tidigare arbetssituationen inneburit en rimlig belastning eller behöver ändras mer permanent för att inte bidra till Inkluderande arbetsliv för personer med psykisk funktionsnedsättning ökad risk för återfall. En sådan bedömning kan vara svår att göra och bör helst ske i samverkan mellan arbetsgivaren, den anställde och en expert på området. Alla parter tjänar på att arbeta tidigt och effektivt med hela denna process; även arbetsgivaren, för vilken frånvaro innebär kostnader för företaget/organisationen.