sou · GXB323 · 2009-03-03 00:00:00 — genomförde SCB på uppdrag av Svensk dagligvaru- handel en nationell provköpsstudie.17 Provköp gjordes i ca 900 butiker. Provköpen genomfördes på liknande sätt som kom- munala provköpsundersökningar (se ovan). I genomsnitt slutade av provköpen med att ungdomarna fick köpa tobaks- varor. Kassapersonal som bedömdes vara under sålde tobak till minderåriga i större utsträckning jämfört med dem som var . Två tredjedelar av butikerna uppfyllde kravet på skyltning med information om 18-årsgränsen. 17 SCB, Undersökning om ålderskontroll inom dagligvaruhandeln: – provköp av cigaretter . Utredningen har gett CAN i uppdrag att genomföra en enkät- undersökning med ett för landet representativt urval skolelever i gymnasiets årskurs 1. Sammanlagt besvarade nästan 3 400 elever enkäten. Svaren från elever som var eller äldre sorterades bort och ingår alltså inte i resultatredovisningen. Syftet med undersökningen var i första hand att ta reda på var unga får tag på tobak och i vilken utsträck- ning näringsidkare följer bestämmelserna om åldersgräns. Dessa frågor behandlas i detta avsnitt. Ett annat syfte var att undersöka ungas rök- och snusvanor. Den frågan behandlas i avsnitt 6.1.4. Var skaffar unga cigaretter? I undersökningen tillfrågades rökande ungdomar om hur de hade skaf- fat cigaretter (och annan röktobak) . Omkring hälften uppgav att de hade köpt cigaretter själva på ett försäljnings- ställe eller av en privatperson. En ännu större andel svarade att de hade blivit bjudna på cigaretter. Privatpersoner är alltså en vanlig åtkomstkälla för cigaretter. Som anges i rapporten behöver detta inte betyda att privatpersoner är en lika stor källa till cigaretter som olika försäljningsställen. Förmodligen rör det sig nämligen ofta om enstaka cigaretter eller mindre mängder när man blir bjuden eller köper av en kamrat jämfört med när inköp sker på ett försäljnings- ställe. Det finns inga större skillnader mellan hur män och kvinnor har besvarat frågan. Däremot finns tydliga skillnader mellan dem som rökte eller nästan och de som rökte på fest eller . Bland dem som svarade att de blivit bjudna på cigaretter, var det allra vanligast att man blev bjuden av en kamrat under . Av dem som rökte till fest eller ibland uppgav att de hade blivit bjudna av en kamrat under . Motsvarande andel bland dem som rökte eller nästan var . Att ha blivit bjuden av en kamrat förekom också, av dem som rökte /nästan och av dem 18 Undersökningsrapporten finns i bilaga 2. som rökte till fest eller ibland svarade att de hade blivit bjudna av en kamrat . I båda grupperna av rökare svarade minst andel att de blivit bjudna av en förälder. Bland dem som rökte eller nästan hade 60 pro- cent köpt cigaretter av en kamrat . Motsvarande andel bland dem som rökte till fest eller ibland var drygt en fjärdedel. Att ha hand- lat cigaretter av en kamrat under var något mindre vanligt i båda grupperna av rökare. Bland dem som rökte eller nästan dagli- gen svarade att de hade gjort detta. Motsvarande andel bland dem som rökte till fest eller ibland var . I båda grup- perna av rökare svarade minst andel att de hade handlat av annan pri- vatperson. De rökande ungdomarna tillfrågades också om på vilka försälj- ningsställen de hade köpt cigaretter . Svaren har sammanställts i diagram 6.1. Störst andel av rökarna svarade att de hade köpt cigaretter i kiosk eller tobaksaffär. Bland dem som uppgav att de rökte eller nästan uppgav att de handlat cigaretter på dessa typer av försäljningsställen. Motsvarande andel bland dem som rökte ibland eller till fest var en knapp fjärdedel (). En dryg fjärdedel av dem som rökte eller nästan hade handlat cigaretter i varuhus/mataffär () och i när- eller jourbutik (). Motsvarande andel bland dem som rökte på fest eller ibland var . En något lägre andel, 16 pro- cent bland dagligrökarna och bland tillfällighetsrökarna, uppgav att de hade köpt cigaretter på en bensinstation. Att ha köpt själv på Internet var sällsynt. av dem som rökte dagli- gen/nästan och av dem som rökte till fest eller ibland uppgav att de hade köpt cigaretter på Internet. Inköp på restau- rang var nästan lika ovanligt. Vilka försäljningsställen har rökarna handlat på? Uppdelat efter hur mycket man röker. Röker till fest eller ibland Var får unga tag på snus? I undersökningen tillfrågades ungdomar som snusar om hur de hade skaffat snus . På frågan svarade 57 pro- cent av pojkarna att det hade köpt snus själva på ett försäljnings- ställe. Bland flickorna var motsvarande andel . Precis som bland rökarna, svarade den största andelen (bland både pojkarna och flickorna) att de hade blivit bjudna på snus. Av samma anledning som gäller cigaretter behöver de redovi- sade siffrorna inte betyda att privatpersoner är en lika stor källa till snus som olika försäljningsställen. Bland dem som svarade att de blev bjudna på snus uppgav störst andel att de blev bjudna av en kamrat under . Av dem som snusade ibland uppgav att de hade blivit bjudna av en sådan person. Motsvarande andel bland dem som snusade eller nästan var . Att ha blivit bjuden av en kam- rat förekom också. Knappt hälften av dem som snusade /nästan och en knapp tredjedel av dem som snu- sade ibland svarade att de hade blivit bjudna av en kamrat . I båda grupperna av snusare svarade, precis som bland rökarna, minst andel att de hade blivit bjudna av en förälder. Också bland snusarna svarade störst andel att de hade handlat av en kamrat jämfört med hur stor andel som svarat att de hade köpt av en kamrat under eller annan privatperson. Bland dem som snusade eller nästan uppgav drygt hälf- ten att de hade handlat av en kamrat som var eller äldre. I gruppen som snusade ibland var motsvarande andel knappt en fjär- dedel. Att ha handlat snus av annan privatperson var minst vanligt i båda grupperna av snusare. I diagram 6.2 framgår på vilka försäljningsställen ungdomarna hade köpt snus . Störst andel svarade att de hade handlat i kiosk eller tobaksaffär. Mer än hälften () av dem som snusade eller nästan uppgav att de hade gjort detta. Bland dem som uppgav att de snusade ibland hade en knapp femtedel () handlat snus i kiosk eller tobaks- affär. Ungefär en fjärdedel av de som snusade eller nästan hade handlat snus i varuhus/mataffär (), när- eller jourbutik () och på bensinstation (). Bland dem som snusade ibland var motsvarande andel ca 10 pro- cent. Även bland snusarna hade en liten andel handlat snus på res- taurang eller på Internet. av dem som snusade eller nästan och av dem som snusade ibland sa sig ha handlat snus på restaurang. Vad gäller Internet var motsvarande andelar av dagligsnusarna respektive 3 pro- cent av dem som snusade . Vilka försäljningsställen har snusarna handlat på? Uppdelat efter hur mycket man snusar. Att handla av jämnåriga Ungdomarna som röker och snusar har också tillfrågats om det upp- levs som lättare eller svårare att köpa cigaretter, annan röktobak eller snus av någon i ens egen ålder eller yngre. Den största andelen, 56 pro- cent, uppger att det inte är någon större skillnad. svarade att det var lättare eller mycket lättare medan sva- rade att det var svårare eller mycket svårare. I enkäten ställdes en fråga om den unge blivit ombedd att visa legi- timation vid inköp av cigaretter, annan röktobak eller snus. En tre- djedel svarade att det aldrig eller nästan aldrig hänt. svarade att det hänt sällan och uppgav att det hänt . En fjärdedel svarade att det inträffat ofta eller . Som anges i rapporten är det osäkert om dessa värden speglar hur väl legitimationskontrollen fungerar. Det är nämligen troligt att ungdomarna söker sig till försäljningsställen där legitimation inte efterfrågas. Svaret på frågan blir då att det aldrig har hänt att man har behövt visa legitimation, eftersom man genom sina kamra- ter vet vilket ställe man ska gå till för att slippa visa legitimation. beslutade om en förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110, bet. 2007/08:SoU11, rskr. 2007/08:226). Det övergrip- ande nationella målet för folkhälsoarbetet är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolk- ningen. Barn och unga samt äldre är särskilt angelägna målgrupper för det hälsofrämjande folkhälsoarbetet. Folkhälsopolitiken utgår från elva målområden, där det tobaksförebyggande arbetet ingår i mål- område 11. Det övergripande målet för den svenska tobakspolitiken är att motverka tobaksbrukets skadeverkningar. Genom lagstiftning, information och stöd till ett allsidigt tobakspreventivt arbete vill staten förhindra tobaksdebut bland barn och ungdom, underlätta tobaksavvänjning och skydda mot skador av passiv rökning. FHI har som sektorsansvarig myndighet ett nationellt samord- ningsansvar för det tobaksförebyggande arbetet. I detta ingår olika insatser mot tobaksbruk, exempelvis att utveckla kunskapsstöd, metodstöd samt strategiskt stöd till det lokala och regionala folk- hälsoarbetet. FHI ansvarar via Tillsynsenheten också för den centrala tillsynen av vissa bestämmelser i tobakslagen. Enligt 19 § tobakslagen är FHI central tillsynsmyndighet när det gäller tobakslagens bestämmelser om åldersgräns (12–12 a §), stycke- försäljning (12 b §) samt anmälan och egentillsyn (12 c §). FHI ut- övar vidare central tillsyn i fråga om rökfria miljöer, produktkon- troll, varningstexter m.m. för tobaksvaror. Arbetsuppgifterna omfattar i första hand att: ge ut föreskrifter och allmänna råd bistå med rådgivning, information och utbildning till stöd för tillsynsansvariga på regional och nivå FHI samlar in uppgifter från länsstyrelserna och kommunerna i syfte att följa upp deras tillsynsarbete. Uppgifterna sammanställs i den s.k. länsrapporten. I rapporten redovisar FHI också sin bedöm- ning av länsstyrelsernas och kommunernas tillsynsarbete. En samman- fattning av innehållet i den senaste länsrapporten (Länsrapport ) finns såvitt avser länsstyrelserna i avsnitt 7.2.2 och såvitt avser kom- munerna i avsnitt 7.3.2. FHI ändrade strategi och gav tobakslagen och dess tillämpning ett betydligt större utrymme vid olika konferenser och möten på regional nivå. Som ett led i detta arbete fick institutets årliga nationella länsstyrelsekonferens en tydlig tobaksinriktning. Insatserna för att utveckla och intensifiera tillsynen har fortsatt även på andra sätt. Främst har det skett i form av information och rådgivning inom ramen för den löpande tillsynsverksamheten, med- verkan vid samordnad tillsyn samt bidrag vid informations- och utbildningsinsatser, huvudsakligen i länsstyrelsernas regi. Ett exempel är utbildningsdagar för nyvalda politiker och kommunala hand- läggare, där företrädare för Tillsynsenheten föreläser kring kom- munens roll enligt tobakslagen. Denna typ av utbildningsinsatser har tidigare i huvudsak fokuserat på alkohollagen. I Tillsynsenhetens referensgrupp, bestående av länsstyrelse- och kommunala handläggare, har tidigare främst alkoholfrågor disku- terats. Diskussionerna i denna grupp har vidgats och omfattar numera även tobaksfrågor. FHI tog fram en handbok om tobakslagen. finns tillgänglig på institutets hemsida (). ger kommuner och länsstyrelser vägledning i hur bestämmelserna i lagen kan och bör tillämpas. Behovet och efterfrågan av utbildningsinsatser i tillämpningen av tobakslagen är stort och Tillsynsenheten kommer att genomföra en rad konferenser för länsstyrelser och kommuner för att implementera handboken. Kommunernas tobaks- och alkoholhandläggare har mycket vari- erad bakgrund och utbildning. Någon samlad nationell utbildning för denna yrkesgrupp har tidigare inte funnits. I syfte att stärka och höja kompetensen för handläggarna har FHI tillsammans med För- valtningshögskolan i tagit fram en skräddarsydd utbild- ning för denna yrkeskår. En pilotutbildning startade och behandlar såväl alkohol som tobak och har fokus på tillsyn. Utbildningen riktar sig till alkohol- och tobakshandläggare i kom- muner och hos länsstyrelser. FHI:s tillsynsverksamhet har av regeringen lyfts fram som ett prioriterat område. I FHI:s regleringsbrev för anges att FHI ska stödja arbetet med tobaksfrågor på regional och lokal nivå samt de insatser frivilliga aktörer står för. Detta innefattar att stödja länsstyrelsernas länssamordnarfunktion (se avsnitt 7.2.1) samt ansvara för kompetensutveckling och utbildningsinsatser för denna funktion. FHI ska också stödja länsstyrelserna och kommunerna med syfte att utveckla och skärpa tillsynen av att reglerna i tobaks- lagen följs. Regeringen har gett FHI i uppdrag att genomföra särskilda åtgärder inom det tobaksförebyggande arbetet åren 2008–2010. Dessa åtgärder ska fokusera på fyra huvudområden. Det ena huvudområdet är förstärkning av FHI:s tillsyn avseende tobakslagen och kompetens- och utbildningsinsatser för länsstyrelser och kommuner. Vid utförandet av uppdraget tar FHI till viss del sin utgångspunkt i det metodiska arbete som utförts inom alkohol- tillsynen som förlaga och ser över möjligheterna att använda detta i arbetet med förstärkt tillsyn och nationell samordning. Fokusering sker även på provköp samt en evidensbaserad tillsynsmetod från kallad Reward and Reminder. Utöver detta så utförs bl.a. utbildningsinsatser med fokus på tobakslagen samt framtagande av metodstöd och material för lokalt tillsynsarbete. Enligt 19 a § tobakslagen utövar tillsyn inom länet bl.a. när det gäller bestämmelserna om handel m.m. enligt 12–12 c §§ tobakslagen. Detta innebär att länsstyrelserna har regionalt tillsyns- ansvar beträffande bestämmelserna om åldersgräns (12 § och 12 a §), styckeförsäljning (12 b §) samt anmälan och egentillsyn (12 c §). Av 19 a § andra stycket tobakslagen följer vidare att länsstyrelserna ska följa kommunernas verksamhet och biträda kommunerna med information och råd, samt främja samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter och mellan tillsynsmyndigheter och andra. I länsstyrelsernas regleringsbrev för anges att läns- styrelserna ska samordna och utveckla tillsynen på tobaksområdet. Länsstyrelserna ska ha en länssamordnarfunktion med en, eller för de tre största länen flera, länssamordnare med uppgift att samordna och utveckla arbetet med att uppnå målet för samhällets insatser inom tobaksområdet. Länsstyrelserna ska till FHI redovisa hur länsstyrelserna har utövat tillsynen enligt tobaks- lagen. Länsstyrelserna ska också redovisa vidtagna åtgärder för att skärpa den kommunala tillsynen samt resultaten av detta arbete. 7.2.2Länsstyrelsernas tillsyn enligt Länsrapport Som nämnts i avsnitt 7.1.2 samlar FHI in uppgifter från läns- styrelserna och kommunerna om deras tillsynsarbete. Uppgifterna sammanställs i den s.k. länsrapporten. Den senaste länsrapporten (Länsrapport ) avser länsstyrelsernas och kommunernas verk- samhet 2007. I detta avsnitt lämnas en redogörelse för innehållet i länsrapporten såvitt avser länsstyrelsernas tillsyn enligt tobakslagen. Av landets 21 länsstyrelser använde 12 en årlig tillsynsplan för sitt arbete enligt tobakslagen. Detta innebär att dubbelt så många länsstyrelser använde en sådan plan 2007 jämfört med året innan. Det är inte vanligt att länsstyrelserna ger råd till kommunerna. Mer än hälften av länsstyrelserna menar att sådan rådgivning varit mycket ovanlig. När de gav råd gällde dessa främst frågor kring rökfria serveringsmiljöer, tillämpningen av tobakslagen vid ingripande i form av föreläggande och förbud samt tillämpning av tobakslagen i övrigt. Tre länsstyrelser uppgav att råd angående tillämpningen av tobaks- lagen vid ingripande i form av föreläggande och förbud var vanliga. Fyra länsstyrelser ansåg vidare att råd angående tillämpning av tobaks- lagen i övrigt var vanliga. Ingen av länsstyrelserna uppgav att råd inom något specifikt område var mycket vanligt förekommande. gjorde åtta länsstyrelser tillsynsbesök hos en eller flera kommuner. Detta innebär en ökad aktivitet jämfört . genomförde sju länsstyrelser sådana besök, 2005 och 2004 var motsvarande antal sex och 2003 gjorde endast två läns- styrelser tillsynsbesök hos kommunerna. –2007 har , , , , , , och inte gjort några tillsynsbesök. Sammanlagt fick 23 av landets kommuner be- sök av länsstyrelserna 2007, vilket endast är en marginell skillnad jämfört med året innan. Tretton länsstyrelser har deltagit i eller anordnat totalt 40 sammankomster för utbildning och erfarenhetsutbyte på tobaksområdet. Detta är en liten ökning jämfört med då tolv länsstyrelser deltog i eller anordnade 34 sammankomster, men en fördubbling när det gäller antal sammankomster jämfört . En tredjedel av länsstyrelserna varken deltog eller anordnade någon sammankomst för utbildning och erfarenhets- utbyte på tobaksområdet . Huvudmålgruppen för sam- mankomsterna var i samtliga 13 län kommunala hand- läggare. I sju av länen riktade man sig till dem inom kommunen som arbetar med tobaksförebyggande arbete. Lika många länsstyr- elser samarbetade med denna grupp, men det huvudsakliga sam- arbetet avsåg här kommunala handläggare som arbetar med tillsyns- frågor enligt tobakslagen. Flera av länsstyrelserna som deltog eller anordnade sammankomster vände sig även till kommunala besluts- fattare samt polismyndigheten när det gäller utbildningsinsatser och samarbete. samarbetade med tobaks- avvänjare (vårdcentraler, företagshälsovård, tandvård, apotek), Arbets- miljöverket, eller frivilligorganisationer. Däremot samarbetade tre länsstyrelser med samordnare för tobaks- prevention i . Utredningen har gett KPMG i uppdrag att genomföra en intervju- undersökning med företrädare för kommuner och länsstyrelser för att belysa hur dessa myndigheter arbetar med tillsynen enligt tobaks- lagen. Undersökningen genomfördes med företrädare för 20 kommuner och fem länsstyrelser.2 Avsikten var inte att undersöka ett representativt urval av kommuner och 1Undersökningsrapporten finns i bilaga 3. 2En förteckning över deltagande kommuner och länsstyrelser finns i bilaga till bilaga 3. I syfte att få välgrundade synpunkter fokuserade ut- redningen i stället på sådana kommuner och länsstyrelser som tycktes arbeta mera aktivt med tillsynen. Ett antal kommuner och länsstyr- elser vars ambitionsnivå var okänd för utredningen deltog också i undersökningen. De fem länsstyrelserna uppskattar att de vardera disponerar resurser som uppgår till mellan och av en årsarbetskraft för tillsyn på tobaksområdet. Den lägre nivån är vanligast. I fyra fall anses resurserna vara tillräckliga för ändamålet, bara en anser att ökade resurser behövs. Vid alla fem länsstyrelser samordnas tillsynen med motsvarande uppgifter rörande folköl och eventuellt också annan tillsyn. Länsstyrelsernas löpande tillsyn, rådgivning m.m. Fyra av de fem länsstyrelserna baserar sin tillsyn och uppföljning på särskilda tillsynsplaner eller separata avsnitt i myndigheternas verk- samhetsplaner. I alla de fem länen ges råd och information i olika former efter direkta önskemål av kommunerna. Två av länsstyr- elserna uppger att de också bedriver rådgivning på ett mer proaktivt sätt. Samma två länsstyrelser tar fram och distribuerar eget material om tobaksförsäljning, delvis baserat på underlag från FHI. Att märka är att fem av sex intervjuade kommuner i dessa två län anser att länsstyrelserna uppträder proaktivt när det gäller tobaksfrågor – en bedömning som inte är lika vanlig för flertalet kommuner. En av länsstyrelserna gör också egna besök i butiker tillsammans med kommunen för att bland annat ge information. Möten med länens kommuner anordnas av alla de fem länsstyrelserna, även om det sker i litet olika former och ibland samordnas med andra frågor än bara tobakstillsyn. Några länsstyrelser har, liksom flera kommuner, ett betydande samråd med både myndigheter och organisationer. FHI och polisen är naturliga samarbetspartners och i något fall också och grannlänen. En av länsstyrelserna samverkar främst med länets kom- muner. Tillsynen över kommunerna sker oftast i form av regelrätta be- sök hos enskilda kommuner. Några länsstyrelser besöker alla länets kommuner , i andra fall tar man några i taget. Vid besöken kontrolleras bland annat kommunens dokumentation och i ett par län går man också igenom enskilda ärenden som rör kommunens tobakstillsyn. Det förekommer också återbesök om kommunen har visat brister i sin egen tillsynsverksamhet. I ett av länen sker inga regelbundna tillsynsbesök alls. Kommunerna anses i de flesta av de tillfrågade länen sköta sin tillsyn i stort sett bra. upp- ger sig dock ha för otillräcklig kunskap för att kunna uttala sig. Länsstyrelsernas förslag till ändringar Flertalet av de tillfrågade länsstyrelserna anser att tobakslagen inte fungerar särskilt bra. När det gäller förslag till förbättringar finns inga som dominerar klart eller förs fram av en majoritet. Bland förslagen kan följande nämnas: ersätt anmälningsplikten med tillstånd sanktioner liknande de som gäller vid försäljning av folköl tydligare roller för länsstyrelserna sanktionsmöjlighet mot kommuner som missköter sin tillsyns- uppgift Enligt 19 a § tobakslagen utövar kommunen omedelbar tillsyn bl.a. när det gäller bestämmelserna om handel m.m. enligt 12–12 c §§ tobakslagen. Kommunerna har alltså lokalt tillsynsansvar beträffande bestämmelserna om åldersgräns (12 § och 12 a §), styckeförsäljning (12 b §) samt anmälan och egentillsyn (12 c §). Länsstyrelserna ska följa kommunernas verksamhet och biträda kommunerna med infor- mation och råd. Enligt 19 b § tobakslagen får en kommun ta ut av- gift för sin tillsyn av den som bedriver anmälningspliktig närings- verksamhet med tobaksvaror. 7.3.2Kommunernas tillsyn enligt Länsrapport Som nämnts i avsnitt 7.1.2 samlar FHI in uppgifter från läns- styrelserna och kommunerna om deras tillsynsarbete. Uppgifterna sammanställs i den s.k. länsrapporten. I detta avsnitt lämnas en redo- görelse för innehållet i den senaste länsrapporten (Länsrapport ) såvitt avser kommunernas tillsyn enligt tobakslagen. Drygt hälften av kommunerna använde sig av en årlig tillsyns- plan för sitt tillsynsarbete 2007. Antalsmässigt är detta ingen skillnad mot föregående år. fanns ca 12 000 anmälda försäljningsställen i landet. besökte av kommunerna försäljningsställen för att informera om tobakslagens bestämmelser om åldersgräns eller i syfte att kontrollera bestämmelsernas efterlevnad. Tjugosju pro- cent av kommunerna gjorde inte några sådana besök. Antalet för- säljningsställen som kommunerna gjorde tillsynsbesök hos för- dubblades . Därefter minskade antalet men har ökat igen 2007. Cirka hälften av alla försäljningsställen besöktes . Enligt 20 § andra stycket tobakslagen får en kommun i sin till- synsverksamhet meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att lagen eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen ska följas. I beslut om föreläggande eller förbud får kommunen sätta ut vite. I tabellen nedan redovisas antalet meddelade förelägganden eller förbud mot detaljhandlare på grund av att åldersgränsen i tobaks- lagen inte följts. Antalet beslut om förelägganden eller förbud mot detaljhandlare på grund av att åldersgränsen i tobakslagen inte har följts 2001–2007 I Länsrapporten redovisas även länsstyrelsernas bedömning av kom- munernas arbete enligt tobakslagen . FHI framhåller att det bör beaktas att det är svårt för länsstyrelserna att göra en gene- rell bedömning av kommunernas arbete, eftersom det skiljer sig mycket åt mellan de olika kommunerna inom just tobaksområdet. Många av länsstyrelserna anser att kommunerna alltför sällan med- delar förelägganden och förbud när tobakslagen inte följs. Tio av 17 svarande länsstyrelser anser att insatserna i detta avseende är brist- fälliga eller mycket bristfälliga. Länsrapport beskriver läget . har tillsynsaktiviteterna ökat i vissa kommuner. I exempelvis kommun meddelades fyra förelägganden, varav ett förenat med vite, . I kommun meddelades 15 förelägg- anden (se även avsnitt 8.1.1).