sou · GXB345 · 2009-05-04 00:00:00 — Information från den ena bedömningen bör enligt propositionen kunna användas i den andra. En samordning medför att dubbelarbete kan undvikas. Bestämmelsen uppfyller artiklarna 5 och 11 i SEA-direktivet. En samordning av information och material ska eftersträvas. En sådan samordning av information från de olika stegen i planerings- och beslutsprocessen enligt 6 kap. , dvs. både vad gäller planer och program samt verksamheter och åtgärder torde kunna leda till att dubbelarbete kan undvikas. Av bilaga 4 framgår i vilken omfattning det finns hänvisningar i andra författningar till bestämmelserna i 6 kap. . Bestämmelserna om samråd och beslut om betydande miljö- påverkan gäller för i stort sett samtliga lagar. Bemyndigandet för regeringen enligt nuvarande 6 kap. 4 a § att föreskriva om betydande miljöpåverkan gäller bara för rörledningslagen, naturgaslagen, ellagen, torvlagen, kontinental- sockellagen, ekozonslagen och kärntekniklagen. Bemyndigandet har dock inte utnyttjats. Trots detta omfattas bl.a. anläggningar för upparbetning av kärnbränsle och flera andra typer av anläggningar på vilka kärntekniklagen är tillämplig av artikel 4.1 i MKB- direktivet. Detsamma gäller åtskilliga anläggningar som avses med naturgaslagen, rörledningslagen och ellagen. Å andra sidan nämns i 3 § förordningen om miljökonsekvens- beskrivningar, som hänför sig till artikel 4.1 i MKB-direktivet, anläggningar som omfattas av banlagen, väglagen och farledslagen. I dessa lagar finns alltså ingen hänvisning till 4 a §. Det föreskrivs i 3 § första stycket 4 förordningen om miljökonsekvensbeskriv- ningar att anläggningar enligt dessa lagar ska anses medföra betydande miljöpåverkan i den utsträckning de omfattas av regeringens prövning enligt 17 kap. . Varför de anslutande lagarna skiljer sig åt när det gäller hänvisningen till 4 a § är inte helt enkelt att förstå. En rimlig förklaring är att bestäm- melserna tillkommit . En rimlig förmodan är också att anser att en anläggning som anges i bilaga I till direktivet medför betydande miljöpåverkan även om den inte omfattas av bestämmelserna i 17 kap. . Utredningen anser att bestämmelserna om beslut om betydande miljöpåverkan bör gälla enligt samtliga berörda lagar. Av författnings- kommentaren framgår vilka lagändringar detta medför. Bestämmelserna i 6 kap. 7 § gäller enligt i stort sett samtliga lagar. Det innebär att reglerna om innehållet i en utvidgad miljökonsekvensbeskrivning gäller i alla situationer när en verksamhet kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Reglerna i 6 kap. 8 § gäller enligt alla lagar utom banlagen och minerallagen. I de flesta fall ska tillståndsmyndigheten godkänna miljö- konsekvensbeskrivningen enligt 9 §. Denna uppgift ligger dock när det gäller väglagen, banlagen, luftfartslagen och farledslagen på . Detta hindrar dock inte att tillståndsmyndigheten förordnar om de kompletteringar av beslutsunderlaget, däribland miljökonsekvensbeskrivningen, som de finner erforderliga (prop. 1997/98:90 s. 202 och 1990/91:90 s. 567). Bestämmelsen i 6 kap. 10 § om bekostande av miljökonsekvensbeskrivning gäller enligt samtliga lagar. Bestämmelserna i 6 kap. 11–18 §§ avser planer och program och tillämpas varken vid prövning enligt eller någon av de andra verksamhetsanknutna lagarna. Bestämmelsen i 6 kap. 22 § är som nämnts i första hand avsedd för tillämpningen av PBL. Som framgår av utredningens tidigare betänkande om prövning av vindkraft medger redan den gällande lagstiftningen en samordning av arbetet enligt och PBL med samråd och miljökonsekvensbeskriv- ningar. I avgöranden av domstolar och myndigheter konstateras ibland om omprövning har skett, sker eller kommer att ske enligt annan lagstiftning som är tillämplig på det aktuella projektet. Regeringsrätten har i ett beslut anfört följande. Etableringen av de aktuella vindkraftverken har krävt dels en detaljplan och som underlag för denna en miljökonsekvensbeskrivning enligt 5 kap. 18 § PBL, dels tillstånd enligt och som underlag för tillståndet en miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. miljö- balken. Enligt PBL är det kommunen som är ansvarig för upprättandet av en miljökonsekvensbeskrivning medan det enligt är verksamhetsutövaren som är ansvarig för miljökonsekvensbeskrivningen. Den miljökonsekvensbeskrivning som tagits fram i tillståndsärendet har även använts som underlag i detaljplaneprocessen och samråd enligt 5 kap. PBL och 6 kap. har delvis samordnats. Enligt Regeringsrättens mening föreligger inget hinder mot att använda samma underlag och ordna gemensamma möten i de båda processerna under förutsättning att det framgår vilken lagstiftning och vilken process som avses samt vem som är ansvarig.10 När det gäller minerallagen framgår av vissa beslut av Bergmästaren att det upprättas en gemensam miljökonse- kvensbeskrivning i ärenden om bearbetningskoncession enligt den lagen och i motsvarande ärende om tillstånd enligt . I det nämnda betänkandet föreslås också att en miljökonse- kvensbeskrivning inte behöver upprättas i ett ärende om nät- koncession enligt ellagen om tillstånd finns enligt . 1997/98:90 angående följdlagstiftningen till miljö- balken ska balken tillämpas parallellt med de lagar i vilka det finns hänvisning till 6 kap. miljöbalken.11 I de anslutande lagarna föreskrivs att en miljökonsekvensbeskrivning enligt ska upprättas. Några inskränkningar finns inte när det gäller balkens tillämpning vid prövning av tillståndsfrågor och liknande av verksamheter som omfattas av de andra lagarna. Flertalet av de prövningar som kan bli aktuella inom tillämpningsområdet för de ifrågavarande lagarna gäller miljöfarlig verksamhet som avses i 9 kap. 1 § , även om de inte finns upptagna i bilagan till förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Med hänsyn till att reglerna i de olika lagarna redan i betydande omfattning är anpassade till varandra finns det goda förutsättningar för att utvidga tillämpningsområdet för samordningsreglerna i 6 kap . Detta bör ske dels genom att bestämmelserna i anknytande lagar hänvisar till en paragraf i 6 kap. , dels genom att det direkt i denna paragraf föreskrivs att samordningen även gäller samrådsfasen. Vidare bör det framgå att huvudregeln vid tillämpningen av reglerna i kapitlet vid prövning enligt flera olika lagar ska vara att förfarandet samordnas. 10Regeringsrättens dom , mål nr 3181/07 och 3183/07. Prövning av vindkraft (SOU 2008:36 s. 267). 11En genomgång av MKB-lagarna finns också i prop. 1990/91:90 s. 169 ff. I detta avsnitt behandlas konsekvenserna av utredningens förslag och bedömningar i den mån dessa konsekvenser inte tydligt framgår av betänkandet i övrigt. Redovisningen sker i enlighet med 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Sålunda har också 6–7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning beaktats. Utredningens förslag i 3 kap. 6 a § andra stycket bedöms förbättra möjligheterna att uppfylla miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet1 då förslaget bidrar till att skydda områden som innehåller förekomster av grundvatten som är av riksintresse för dricksvattenförsörjningen. Vidare bedöms utredningens förslag i paragrafens första stycke kunna underlätta eller i vart fall inte försvåra uppfyllelsen av miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag eftersom förslaget även innebär att områden av ytvatten som har stor betydelse för dricksvatten- försörjningen så långt möjligt ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan minska områdenas betydelse för denna försörjning. För övriga miljökvalitetsmålet bedöms utredningens förslag vara neutrala för möjligheten att nå målen. 4.1.2Konsekvenser för de areella näringarna Även om utredningen inte funnit tillräckliga skäl för att föreslå någon ändring av 3 kap. 4 § när det gäller jordbruks- mark, bör det finnas skäl för regeringen att i förslagsvis 10–11 §§ plan- och byggförordningen införa en bestämmelse om att alternativt ska tillse att tillräcklig utredning finns om jordbruksmark i ärenden enligt PBL för att 3 kap. 4 § ska kunna beaktas. Utredningens förslag att i paragrafens sista stycke ta bort orden som har betydelse för skogsnäringen medför – som tidigare nämnts – ingen saklig förändring eftersom annan skogsmark än sådan som har betydelse för skogsnäringen knappast torde komma ifråga. Utredningens förslag i 3 kap. 5 § att ersätta ordet yrkesfiske med ordet fiske medför en förbättring av möjligheterna att hävda fiskets skyddsbehov. Enligt den föreslagna bestämmelsen i 3 kap. 6 a § andra stycket ska områden som innehåller förekomster av grund- vatten som är av riksintresse för dricksvattenförsörjningen skyddas mot åtgärder som påtagligt kan minska områdets betydelse för denna försörjning. Denna regel bedöms i första hand beröra ny lokalisering av miljöfarlig verksamhet när det är fråga om ändrad markanvändning (jfr 2 kap. 6 § andra stycket miljöbalken2). Pågående markanvändning berörs inte vid tillämpningen av hushållningsbestämmelserna. Vad som ska avses med ändrad mark- användning måste prövas i varje enskilt fall3. I vissa fall har fastighetsägaren enligt 31 kap. 4 § rätt till ersättning p.g.a. beslut som innebär att mark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras. När det gäller de areella näringarna är det främst jordbruket som kan komma att beröras. De gränsdragningsproblem som kan uppkomma vid utökning eller förändringar i driften exempelvis från träda till aktiv odling, från djur till spannmål, nybyggnation av stall måste även för jordbrukets del avgöras i varje enskilt fall. Jord- bruket omfattas av ett flertal olika bestämmelser som syftar till att hindra att mark och vatten förorenas av den ordinarie driften. Syftet med bestämmelserna är att vattenkvaliteten i ska vara god. Mot bakgrund av att grundvattenförekomsterna är väl kända och att dessa beaktas vid t.ex. tillståndsprövningar 2005/06:182 s. 125. 3Se t.ex. Miljödomstolens, vid , dom , mål nr M 1941–07. enligt bedöms förslaget inte leda till några inskränk- ningar av den pågående jordbruksdriften. Utredningens förslag i 3 kap. 7 § andra stycket innebär att området för riksintresse inte är begränsat till enbart fyndigheten utan det ges möjlighet att som riksintresse även skydda en buffertzon för utvinningen. Denna utökning bedöms inte påverka rennäringen negativt och förslaget bedöms inte medföra någon skillnad i rättstillämpningen när det gäller områden av riksintresse för rennäringen mot vad som gäller . 4.1.3Konsekvenser för det allmänna Tydligare och enklare regler har en allmän positiv inverkan på genomförandet av infrastrukturprojekt av stor allmän betydelse, så som t.ex. vid utbyggnad av vägar och järnvägsspår. Förslagen bedöms inte innebära några kostnader för staten eller samhället i övrigt. Förslagen innebär tydligare krav på att på begäran ska lämna råd om miljökonsekvensbeskrivningars inriktning och omfattning. Förslagen tydliggör även tillämpningen av bestäm- melserna om riksintresse. Utredningen föreslår att miljödomstol i stället för och allmän förvaltningsdomstol ska överpröva beslut enligt lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning. 4.1.5Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Utredningens förslag medför inga konsekvenser för den kom- munala självstyrelsen. Förslagen innebär dock att kommunernas planeringsunderlag kan förbättras. Tydligare regler om samråd kommer att underlätta förståelsen för allmänhetens möjligheter att påverka i tillståndsprocessen. Utredningens förslag som gäller 6 kap. har betydelse för ett stort antal såväl små, medelstora som stora företag verksamma inom många olika branscher. vars verksamhet är starkt förknippad med miljötillstånd av något slag kommer att beröras i större utsträckning än företag som behöver tillstånd av engångskaraktär. 4.2.2Tidsåtgång och administrativa kostnader för företagen Generellt sett syftar utredningens förslag framförallt till att göra reglerna tydligare och enklare att tillämpa, vilket också kan leda till tidsvinster och även till lägre administrativa kostnader för företagen. Utredningen lämnar inte några förslag som medför nya eller utökade krav på kostnadshöjande åtgärder för företagen jämfört med vad som gäller . Utredningens förslag som rör miljökonsekvensbeskrivningar innebär, förutom generella regelförenklingar, vissa ändringar i sak som kan förväntas medföra administrativa kostnadsbesparingar för företagen. Förslagens generella karaktär gör det svårt att göra några konkreta beräkningar av konsekvenserna för företagen, men följande förslag bör ändå framhållas särskilt. En möjlighet öppnas att på ett enklare sätt genomföra ytterligare anpassningar av kraven i enlighet med regeringens prioriteringar och EU:s direktiv genom förslaget att regeringen får meddela föreskrifter om krav på miljökonsekvensbeskrivningar vid ansökan om tillstånd med stöd av bestämmelser i 9 kap. . En sådan anpassning kan leda till färre antal verksamheter med krav på obligatorisk miljökonse- kvensbeskrivning enligt 3 § förordningen om miljökonsekvens- beskrivningar. Utredningen kan däremot inte i det här skedet förutse de slutliga konsekvenserna för företagen av detta förslag. Förslaget om ett tydligare krav på myndigheter och kommuner att samordna arbetet med samråd, bedömningar och beskrivningar bidrar också till att företagen befrias från krav som leder till onödigt dubbelarbete. Avsikten med förslaget är att en miljö- konsekvensbeskrivning ska upprättas i princip endast en gång oavsett om krav på en miljökonsekvensbeskrivning kan finnas i flera författningar. De positiva effekterna för företagen är dock beroende av att samordning enligt förslaget även i praktiken kommer att ske i största möjliga utsträckning. Med hänsyn till att konsekvenserna framförallt beror på bestämmelsens tillämpning kan utredningen inte närmare uppskatta de direkta konsekvenserna av förslaget för företagen. Slutligen kan nämnas utredningens förslag att miljökonsekvensbeskrivningar inte längre kommer att krävas vid ansökan om tillstånd enligt 12 kap. . Utredningens förslag till 6 kap. 6 § andra stycket 4 (motsvarande nuvarande 6 kap. 7 § andra stycket 4 ) och följden av att någon motsvarighet till nuvarande 6 kap. 7 § fjärde stycket inte föreslås kan, utöver de besparingar som allmänt sett följer av ett enklare regelverk, enskilt sett förväntas leda till de största besparingarna för företagen. Förslagen får nämligen anses leda till att någon redovisning av alternativa platser normalt inte behöver ske i de fall ansökan om tillstånd gäller en befintlig verksamhet. I sådana situationer kan också redovis- ningen av alternativa utformningar förväntas behövas i mindre utsträckning. Framförallt leder förslagen till en ökad flexibilitet och till att redovisning av alternativ görs i de fall sådana uppgifter kommer att vara av betydelse vid de bedömningar som görs i tillståndsprövningen. En översyn av reglerna om anmälan av miljöfarlig verksamhet kan ge förutsättningar för en enhetlig rättstillämpning och möjlig- heter till kostnadsbesparingar för företagen. 4.2.3Förändringar i företagens verksamhet Utredningens förslag bedöms inte medföra några förändringar i företagens verksamheter förutom det ovan redovisade förändrade administrativa arbetet och eventuella besparingar. Utredningens förslag bedöms inte påverka konkurrens- förhållandena. 4.2.5Särskild hänsyn till små företag Utredningens förslag om tydligare och enklare regler om miljö- konsekvensbeskrivningar kan ha positiv betydelse för små företag då det kan antas att sådana företag i mindre utsträckning behöver anlita konsulter att biträda i tillståndsärenden. Flera länsstyrelser har i enkätsvaren nämnt den s.k. FRP-ormen som en tänkbar modell för att uppnå större samverkan mellan stat (central och regional) och kommun när det gäller att föreslå områden av riksintresse enligt 3 kap. . Denna modell som bygger på en växelvis dialog mellan den statliga (central och regional) och den kommunala nivån skulle emellertid bli alltför resurskrävande. Det är även tveksamt om en sådan modell skulle leda till en effektivare rättstillämpning. Under utredningen har det kommit fram att en i stora delar ändrad saklig reglering av 6 kap. kan vara en alternativ möjlighet att uppnå ett tydligare, enklare och effektivare regelverk kring miljökonsekvensbeskrivningar. Av utredningens enkätunder- sökning om miljökonsekvensbeskrivningar kan man emellertid sluta sig till att det huvudsakliga problemet inte är reglerna i sig utan hur de tillämpas. Många är rentav främmande för ändringar som medför en helt ny ordning eller ens att förändra delar av nuvarande förfarande med samråd och miljökonsekvensbeskriv- ningar. Utredningen har därför framförallt lagt förslag som innebär att 6 kap. blir tydligare och enklare att tillämpa samt i viss mindre omfattning förslag till ändringar i sak som har till syfte att leda till ett effektivare regelverk. 4.4Konsekvenser med hänsyn till anslutning till EU Bestämmelserna i 6 kap. som rör miljökonsekvens- beskrivningar har sin grund framförallt i EG-direktiv. Utred- ningens förslag i denna del medför enbart att de svenska bestäm- melserna på ett tydligare sätt genomför EG-direktiven. Utredningen föreslår att författningsförslagen träder i kraft . Utredningens förslag är i huvudsak av redaktionell och lagteknisk karaktär samt i viss mindre del ändringar i sak. Informa- tionsinsatser i fråga om författningsändringar som rör såväl områden av riksintresse som miljökonsekvensbeskrivningar kan för myndigheternas del lämpligen genomföras genom interna informa- tionsåtgärder, t.ex. informationsbrev. Externa informationsåtgärder bör lämpligen genomföras genom publicering på respektive myndighets webbsida. Behovet av informationsinsatser kan till stor del förväntas bli tillgodosett genom sedvanlig medlemsinformation från olika intresseorganisationer, särskilt sådana som tar tillvara företagens intressen. De föreslagna ändringarna är inte av sådant slag att några ytterligare särskilda informationsinsatser behöver vidtas i förhållande till allmänheten. Enligt utredningens bedömning finns det goda möjligheter att sprida behövlig information före det föreslagna ikraftträdandet. Förslagen bedöms inte leda till några konsekvenser för jämställd- heten, brottsligheten, sysselsättningen och den offentliga servicen i olika delar av landet, de integrationspolitiska målen eller medföra konsekvenser för den personliga integriteten. 5.1Förslaget till ändring i För att framhäva syftet att skydda vissa områden i landet för den markanvändning som är lämpligast från hushållningssynpunkt föreslås en ändring i kapitelrubriken. Förslaget har behandlats i avsnitt 2.1. I paragrafen föreslås en ny bestämmelse som tydliggör att föreskrifterna i kapitlet vid tillämpningen av syftar till den markanvändning som anges i de följande paragraferna. Redan av 2 kap. 6 § andra stycket framgår att kapitlets tillämpningsområde är begränsat till frågor som gäller en tillämnad ändrad användning av mark- och vattenområden. Bestämmelserna i kapitlet ska enligt förslaget vara sekundära i förhållande till de särskilda förbudsreglerna i 4 kap. Dock är bestämmelserna i 3 kap. tillämpliga inom områden som anges i 4 kap. där undantag görs för vissa verksamheter eller åtgärder. Andra stycket är nytt. Avsikten är att ange att bestämmelserna i 3 och 4 kap. också ska tillämpas i den utsträckning som föreskrivs i annan lagstiftning. PBL nämns särskilt eftersom bestämmelserna i 3 och 4 kap. enligt 2 kap. 1 § PBL alltid ska beaktas vid bl.a. kom- munernas planläggning och lovgivning. Förslaget har behandlats i avsnitt 2.3.1. I paragrafen föreslås en redaktionell ändring. Enligt förslaget tas orden som har betydelse för skogsnäringen bort som överflödiga eftersom någon annan skog knappast kan ha betydelse för det rationella skogsbruk som bestämmelsen syftar till att skydda. Förslaget har behandlats i avsnitt 2.3.2. Enligt förslaget ska bestäm- melserna avse områden som har betydelse för fisket. har uttrycket yrkesfisket förekommit i lagtexten. I 9 § rennäringslagen (1971:437) anges renskötsel som en ekonomisk verksamhet. Något krav på att den som ägnar sig åt renskötsel ska göra detta yrkes- mässigt eller för sin försörjning vara beroende av renskötseln ställs dock inte upp. Genom utredningens förslag likställs i fråga om verksamheternas ekonomiska betydelse fisket med rennäringen. I första stycket föreslås därför att näringarnas byts ut mot verksamheternas. bör dock krävas att ett vatten- område har en särskild betydelse för bl.a. en fiskarts fortbestånd, jfr prop. 1985/86:3 s. 160. Även områden som upplåts åt fritids- fiske kan betraktas som skyddsvärda områden Förslaget har behandlats i avsnitt 2.3.3. Paragrafen är ny. Utredningens förslag är att hushållningsreglerna i 3 kap. också ska omfatta områden av betydelse för landets dricksvattenförsörjning. Enligt första stycket ska områden med förekomster av grundvatten eller ytvatten av stor betydelse för dricksvattenförsörjningen så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt minska områdenas betydelse för denna försörjning. När det gäller tillståndsberoende verksamhet torde bestämmelsen ha marginell betydelse. Den praktiska betydelsen torde bli märkbar främst vid tillämpningen av 2 kap. 1 § PBL. Som framgår av avsnitt 2.3.3 anses behovet av skydd enligt bestämmelserna i 3 kap. vara större och bättre dokumenterat för grundvatten än behovet av skydd av ytvattnet i fråga om dricksvattenförsörjningen. Områden som innehåller förekomster av grundvatten som är av riksintresse för dricksvattenförsörjningen ska därför enligt förslaget skyddas mot åtgärder som kan påtagligt minska områdenas betydelse för denna försörjning. Förslaget har behandlats i avsnitt 2.3.4. Förslaget innebär ingen ändring i fråga om vilka ämnen och material som ska omfattas av skyddet. Däremot finns det för utvinningen ofta behov av att ta i anspråk ett större område än det som avgränsas genom fyndig- hetens exakta läge. Detta gäller t.ex. vid tillämpningen av mineral- lagen. Avsikten med ändringen i andra stycket är att tillgodose detta behov. I första stycket föreslås att ordet säkerställer ersätter främjar. Avsikten är att uppnå en terminologi som är så enhetlig som möjligt för hela kapitlet. I det sammanhanget passar enligt utredningens uppfattning säkerställer bättre än främjar ihop med det i övrigt använda verbet skyddar. Andra stycket föreslås bli flyttat till 1 § med en annan lydelse. 11 och 12 §§ Paragraferna motsvarar nuvarande 6 kap. 19 och 21 §§ . Bestämmelserna har flyttats till 3 kap. med enbart vissa redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar nuvarande 1 och 2 §§. Förslaget har behand- lats i avsnitt 3.2. Rubriken närmast före paragrafen förslås ändrad. Med den nya rubriksättningen behövs inte någon upplysning, motsvarande hittillsvarande 1 § tredje stycket, om att det finns särskilda regler om miljökonsekvensbeskrivningar för planer och Tillämpningsområdet för miljökonsekvensbeskrivningar har i viss mån ändrats genom att den tidigare hänvisningen till 12 kap. har tagits bort. Vidare föreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om när miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas inför ansökan om miljöfarlig verksamhet. Bl.a. kan därigenom de verksamhetstyper som saknar motsvarighet i EU:s lagstiftning uteslutas från krav på miljökonsekvensbeskrivning. Med den nya utformningen i fråga om verksamheter enligt 9 kap. behövs inte ett bemyndigande om undantag för verksamheter med mindre betydande miljöpåverkan. Med uttrycket med stöd av bestämmelser i avses detsamma som uttryckts med orden enligt 9 eller 11 kap. eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av bestämmelser i dessa kapitel. När det gäller verksamheter eller åtgärder enligt 7 kap. 28 a §, 11 och 17 kap. framgår direkt i lagtexten i respektive kapitel i vilka fall en prövning ska ske och en miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas.