sou · GWB313 · 2009-01-01 00:00:00 — Till det får elproducenten på betala ytterligare ca /kW i normal anslutningsavgift. Studium av ett antal nätföretags hemsidor visar på normala an- slutningsavgifter från 200–/kW. Samhället efterfrågar mer energi från förnybara källor. Utbyggnad och förstärkning av elnät för att möta tidigare elproduktionsanläggningar har finansierats kollektivt. SERO anser att all finansiering av anslutningsledningar och förstärkningar av befintligt elnät, utöver vad elproducenten ska erlägga i normal anslutningsavgift ca /kW, ska hämtas från nät- fonden. avgör dock om fonden ur samhällseko- nomisk synpunkt ska avvisa eller godkänna en ansökan om medel ur fonden. Erfarenheter från , och visar på en snabb utbyggnad av elproduktionsanläggningar som omvandlar förnybar energi när villkoren för anslutning och nätförstärkning finansieras kollektivt av elanvändarna. Med SERO:s förslag kommer den ur samhällsekonomisk syn- punkt tekniskt – ekonomiskt optimala anslutningspunkten att väljas genom nätfondens styrelses omsorg och beslut. Särskilt om 63 A gränsen SERO delar utredarens förslag om enklare mätsystem och månads- vis avläsning, beräkning och rapportering av mätvärden till konto- förande myndighet. För att få enhetliga förutsättningar i övrigt anser SERO att även dessa elproduktionsanläggningar ska ha leve- ransvillkoret FCA. Särskilt om nätkoncession för enskild linje SERO delar utredarens förslag med undantaget för förslaget till tariffer. SERO anser att detta slag av nätverksamhet ska ges samma förutsättning till ersättning för prestation som andra slag av nät- verksamhet. Det innebär att betalning sker på grundval av mätvärden i det gränssnitt där överföringen från elproducenter av förnybar energi till angränsande nät levereras. Förutsättningarna för angränsande nät försämras inte. De får mindre uttag och kostnader från överliggande nät. SERO finner det märkligt att nätföretagen kan ta upp nya an- slutningsledningar och nätförstärkningar i sitt avskrivningsunderlag som till fullo betalas av nya anslutande anläggningar med förnybar elproduktion. Detta leder till att dessa ledningar avskrivs två gånger eftersom investerarna i förnybar elproduktion också tar upp anslut- ningsavgifter som avskrivningsunderlag. Nätföretag hävdar att elproduktionsanläggningar förorsakar kost- nader som uttagskunder får bära. Några sådana kostnader har aldrig specificerats och presenterats för SERO. En ny elproducent får stå för kostnaden för sin anslutning till befintligt nät och eventuell för- stärkning av detta. Enligt förra stycket ställs en ny nätdel fritt till nätföretags förfogande. Med den nya inmatningen till aktuellt nät minskar behovet av uttag från angränsande nät och därmed minskar aktuellt näts kostnader. Nätföretags påståenden i detta avseende är mycket svåra att förstå. Särskilt om kraftverks effektnytta I exemplet med bergtäkten som ersätts av ett vindkraftverk ovan sägs att: Det är inte givet att nätföretagets övriga avgifter till an- gränsande nät minskar. Dock kan vissa kraftverk leverera effekt när ett elnät har sin effektgrundande timme enligt uttagstariffen från angränsande nät. Med dagens mätteknik är det lätt att spåra de kraft- verk som stöttar nätet aktuella timmar. SERO anser att dessa kraft- verk ska ersättas av nätföretag för dess minskade kostnader för uttag av effekt från överliggande eller angränsande nät. Minskade kostnader för ledningsförluster i elnät där elproduk- tionsanläggningar är anslutna är svåra att beräkna och utredaren har ej heller lämnat något förslag i detta avseende. SERO:s förslag medför att inga övergångsregler krävs. Det skapas tydliga gränssnitt mellan elmarknadens olika aktörer. Varje aktör betalar – ersätts för den prestation aktören köper – genomför. Små respektive större elproducenter av förnybar energi betalar samma icke diskriminerande pris i kr/A eller kr/kW för att vid anslutnings- tillfället öppna upp erforderlig kapacitet i elnät. Leverans av varan elenergi till respektive från elhandlare följer standardiserade leve- ransvillkor. Elanvändare ersätter nätföretag för prestationen över- föring av el från fabrik till leveransadress. Syftet med en leveransklausul - trade term - är att med ett kortfattat begrepp ange vad som åligger säljaren respektive köparen i samband med transport och leverans av den sålda varan. En leveransklausul fastställer bland annat: Leveranstidpunkten – när godset ska avlämnas Leveransplatsen – var godset ska avlämnas Kostnadsfördelningen – vem som bekostar transporten med mera Riskfördelningen – när och var risken för skador på godset eller förlust av godset går över från säljaren till köparen Incoterms (Terms) är regler utarbetade av Inter- nationella Handelskammaren, ICC, för tolkning av de vanligaste leverans- klausulerna. Den nu gällande versionen av Incoterms trädde i kraft . Den svenska köplagen innehåller inte några egentliga defi- nitioner av leveransklausuler. I lagen förekommer emellertid en förklaring av leveransvillkoren fritt, levererad och fritt levererad. Köplagens för- av dessa begrepp är emellertid inte på långa vägar så uttömmande som motsvarande i Incoterms. I Internationella köplagen, som är tillämplig svensk lag för affärer med motpart utanför , saknas helt definitioner av leveransklausuler. Köplagstiftningen undanröjer således inte behovet av att hänvisa till Incoterms för tolkning av leveransklausuler. I synnerhet vid internationella affärer är en sådan hänvisning av mycket stor vikt. Det finns andra tolk- ningsregler för leveransklausuler än Incoterms. Exempelvis i tillämpas American Foreign Trade Definitions som innehållsmässigt avviker från Incoterms. Det är därför viktigt att alltid ange att det är Incoterms tolk- ningsregler som avses; FCA , Incoterms 2000 till exempel. Incoterms tolkningsregler är 13 till antalet. De är uppdelade i fyra kate- gorier: grupp E (EXW), grupp F (FCA, FAS och FOB), grupp C (CFR, , CPT och CIP) och grupp D (DAF, DES, DEQ, DDU och DDP). I grupp E är säljarens åtagande som minst och i grupp D som störst. Vissa av leveransklausulerna kan endast användas vid sjötransport (markeras nedan med S). Övriga klausuler passar för alla transportsätt inklusive kombine- rade transporter. Nedan följer en kortfattad och på intet sätt fullständig redogörelse för tolkningsreglerna. Den är koncentrerad till kostnads- och riskfördelningen mellan säljare och köpare. De fullständiga definitionerna av Incoterms finns i boken 2000 utgiven av . Den kan köpas via Industrilitteratur, . Se även ICC:s webbplats . EXW: Ex Works / Från fabrik ( angiven plats) Säljaren avlämnar godset när han ställer det till köparens förfogande på angiven plats . Köparen står för risken och kostna- derna från och med lastningen och under hela transporten. FCA: Free / Fritt fraktföraren ( angiven plats) Säljaren avlämnar godset till en fraktförare utsedd av köparen på angiven plats och . Köparen står för risken och kostnaderna härefter. FAS: Free Alongside Ship / Fritt vid fartygets sida ( angiven lastningshamn) S Säljaren avlämnar godset när det placeras intill fartygets sida i inlastnings- hamnen. Köparen står för risken och kostnaderna härefter. FOB: Free on Board / Fritt ombord ( angiven lastningshamn) S Säljaren avlämnar godset när det effektivt passerar fartygets reling i inlast- ningshamnen. Köparen står för risken och kostnaderna härefter. CFR: Cost and Freight / Kostnad och frakt ( angiven destinationshamn) S Säljaren avlämnar godset när det effektivt passerar fartygets reling i inlast- ningshamnen. Köparen står risken härefter men säljaren ska betala trans- portkostnaderna till angiven destinationshamn. : Cost, Insurance and Freight / Kostnad, försäkring och frakt ( angiven destinationshamn) S Säljaren avlämnar godset när det effektivt passerar fartygets reling i inlast- ningshamnen. Köparen står risken härefter men säljaren ska betala trans- portkostnaderna till angiven destinationshamn. Säljaren ska även teckna försäkring för köparens räkning till destinationshamnen. CPT: Carriage paid to /Fraktfritt ( angiven destinationsort) Säljaren avlämnar godset till den förste av honom utsedda fraktföraren . Köparen står risken härefter men säljaren ska betala trans- portkostnaderna till angiven destinationsort. CIP: Carriage and Insurance paid to / Fraktfritt inklusive försäkring ( angiven destinationsort) Säljaren avlämnar godset till den förste av honom utsedda fraktföraren . Köparen står risken härefter men säljaren ska betala trans- portkostnaderna till destinationsorten. Säljaren ska även teckna försäkring för köparens räkning till destinationsorten. DAF: Delivered at Frontier / Levererat gränsen ( angiven plats) Säljaren avlämnar godset när det ställs till köparens förfogande, olossat, på angiven plats vid gränsorten. Köparen står för risken och kostnaderna från och med lossningen. DES: Delivered ex Ship / Levererat ombord på fartyg ( angiven destinationshamn) S Säljaren avlämnar godset när det ställs till köparens förfogande ombord på fartyget i angiven destinationshamn. Köparen står för risken och kost- naderna från och med lossningen. DEQ: Delivered ex Quay / Levererat på kaj ( angiven destinationshamn) S Säljaren avlämnar godset när det ställs till köparens förfogande på kaj i angiven destinationshamn. Säljaren står för risken och kostnaderna fram till och med lossningen på kaj. Köparen ska importklarera godset. DDU: Delivered Duty Unpaid / Levererat oförtullat ( angiven destinationsort) Säljaren avlämnar godset när det ställs till köparens förfogande, olossat, på angiven destinationsort. Säljaren står för risken och kostnaderna under hela transporten. Köparen ska importklarera godset. DDP: Delivered Duty Paid / Levererat förtullat ( angiven destinationsort) Säljaren avlämnar godset när det ställs till köparens förfogande, olossat, på angiven destinationsort. Säljaren står för risken och kostnaderna under hela transporten. Säljaren ska även importklarera godset. Försäkring; transportörens ansvar Den av säljaren eller köparen som bär risken för transporten bör se till att teckna transportförsäkring. tecknar ofta transportförsäkring på årsbasis. Att kräva transportören på ersättning för skadat eller förlorat gods är inte något praktiskt alternativ. Möjligheterna att få ersättning är mycket små. Lagar och internationella konventioner begränsar kraftigt transportörernas ansvar och i princip betalas enbart ersättning i kronor per kilo. Vi delar utredningens övergripande målsättning att främja utveck- lingen av förnybar produktion då detta är ett viktigt steg för att kunna uppnå klimatmålen. Vi vill dock påpeka att författningsförslaget inte är samstämmigt med allmänmotiveringen. Som exempel kan nämnas i kap 4.1.2: att en anslutningsavgift inte är överklagbar efter beslut av fond- styrelsen. att återbetalningsskyldigheten om det i efterhand visar sig att det som skulle bli certifierad elproduktion inte uppfyller kraven på att bli tilldelad elcertifikat. Dessa frågor är ej reglerade i författningsförslaget. Det förhållandet att experterna inte tillställts författningskom- mentarer gör det svårt att i detalj tolka betänkandet. Kommentarer- na nedan baseras främst på texterna i allmänmotiveringen, förutom kommentarerna under rubriken . Även om vi står bakom inriktningen så finns ett antal delar av betänkandet som vi anser borde ha fått en något annan utformning eller som vi inte anser behövs för att uppnå den övergripande mål- sättningen. Dessa beskrivs under respektive rubrik nedan. (M2006:03) lade i sitt delbetänkande (SOU 2007:99) fram ett förslag om förtida delning som utredaren ansluter sig till. Motivet för förslaget är att få till en rationell nätutbyggnad som den ekonomiska risken för elnätsföretaget och befint- liga kunder begränsas. Fondens roll är att främja utbyggnaden av förnybar elproduktion genom att t.ex. hantera trappstegsproblematiken och därmed uppnå samhällsekonomiskt rationell nätutbyggnad. Detta medför att be- greppet förtida delning måste vidgas för fonden. Hela den poten- tiella produktionsvolymen bör ingå i delningen och därmed dela på kostnaderna. Annars finns det ekonomiska incitament att fördröja projekt som initialt inte varit tillräckligt konkreta för att ingå i delningen. Sammanfattningsvis anser vi att den potential som fonden beslutar att elnätsföretaget ska dimensionera för också kostnadsmässigt bör fördelas på tillkommande anslutningar. Lämpligen görs detta på mot- svarande sätt som vid hantering av elnätsföretagets förtida delning med skillnaden att de tillkommande anslutningarna betalar de kund- specifika kostnaderna till elnätsföretaget och den resterande delen av den så kallade egenfinansieringen till fonden. En enkel administrativ hantering av fondavgiften är nödvändig. Den föreslagna hanteringen utifrån energiförbrukning är med tanke på storleken på beloppet onödigt administrativt betungande. Den bör hanteras på samma sätt som övriga myndighetsavgifter, dvs. en fast årlig avgift per kundkategori. Dagens koncessionsregelverk har till uppgift att skapa ett samhälls- ekonomiskt optimerat och säkert nät med minsta möjliga miljö- ingrepp, att skydda gjorda investeringar samt att garantera kun- derna deras rättigheter. Alla förändringar av detta regelverk har inte noga analyseras utifrån de olika intressenter som finns. Förslaget om undantag från koncessionsplikt vilar därför på en alltför svag grund. Vi ser positivt på möjligheterna med samordning i tillståndshante- ringen allmänt och så även rörande koncessionsansökandet. Det finns dessutom fall där de formella kraven som följer med en koncession är onödigt betungande och knappast tillför något för intressenterna. Vi ser det därför som positivt att utredaren, med bibehållande av tredjepartstillträde och ägaråtskillnad mellan produktion och elnät, föreslår möjligheter till lättnader från vissa skyldigheter. Vi har dock mycket svårt att se under vilka omständigheter som det s.k. funktionskravet kan frångås. Då undantaget ej är permanent så innebär det att en ledning som är undantagen kan tvingas upp- fylla funktionskravet i ett senare skede. Detta kan kräva ombyggnad som tidsmässigt kan bli omfattande och drabba anslutna kunder, såväl ur leveranssäkerhetssynpunkt som ekonomiskt. Förslaget om enskild linje kommenteras i annat särskilt yttrande tillsammans med experter från och . Förslag om ändring av undantag för små elproducenter, den s.k. 1500 kW-gränsen Vi ser positivt på ett borttagande av undantaget då det har en tyd- ligt begränsande verkan på produktionsanläggningarnas installerade effekt. Vi anser dock att övergångstiden är för lång. Förslaget ska- par dessutom skillnader i konkurrensvillkoren mellan en ny och en äldre anläggning på högst 1500 kW . Förslag avseende nättariffer (3-öringen) Vi anser att bör eftersträva att arbeta med så få styrmedel som möjligt för att främja utvecklingen av förnybar elproduktion. Elcertifikatssystemet är det huvudsakliga styrmedlet för att nå de nivåer av förnybar elproduktion som eftersträvas. Dagens tariffsystem har till syfte, och ett krav från lagstiftaren, att på ett kostnadsriktigt sätt fördela kostnaderna mellan de olika kundgrupperna. Utredaren synes något oklart ha motiverat införandet av 3-öring- en med att det är önskvärt att utreder skäliga nättariffer för elproducenter och en metodik för tillsyn av dessa samt att det kan ta avsevärd tid. Vi anser det synnerligen märkligt att en pristaksreglering före- slås för viss produktion med motiveringen att begreppet skäliga nättariffer inte blivit klarlagt i praxis. Genom att införa ett pristak för en kundgrupp, överförs de kost- nader som inte täcks av pristaket på övriga grupper inom det område som produktionsanläggningen är ansluten. Vidare försvagas kraftigt den styrning som finns mellan nord och syd, som Svenska Kraftnäts tariffer ger. Dessutom tappas delar av den styrning som finns för att anslutningen skall ske på rätt spän- ningsnivå. Den koppling som utredaren gör mellan borttagandet av 1500 kW gränsen och införandet av 3-öringen bör kopplas till den kartlägg- ning som utredaren genomfört. Den visar att de som får den största nyttan av begränsningen är de minst effektiva anläggningarna, vilket vi anser gör kopplingen svag. Förslaget bör därför inte genomföras. Som vi inledningsvis påpekade saknas samstämmighet på ett antal punkter mellan allmänmotiveringen och författningsförslaget. Då vi inte heller fått tillgång till författningskommentarerna innan in- lämning av detta särskilda yttrande ser vi oss nödgade att även ta upp vissa av de motsättningar som finns och som påverkar syftet med förslagen. Ellagen 2 kap 12a§ Vi förutsätter att denna gäller för ledningar som endast är avsedda för inmatning av förnybar el, vilket leder till att undantaget auto- matiskt upphör vid anslutning av elanvändare eller ej förnybar pro- duktion (omprövning behövs ej i dessa fall). Varje omprövning under p1 kommer då enbart att avse ny anläggning för produktion av förnybar el. Ellagen 3 kap 11§ Andra stycket: Vi förutsätter att konsekvenserna av den valfrihet som finns att betraktas som enbart elanvändare beskrivs i författ- ningskommentarerna (ersättningar som elproducenter erhåller till- faller ej dessa kunder). Tredje stycket: Mätningskostnader för elproducenter regleras i 3 kap 14§ och kan därför inte hanteras här också. Ellagen 4 kap 10§ Vi är överraskade att en paragraf som skall upphöra är kvarlämnad i författningsförslaget, eftersom det vid läsning ej framgår att den kommer att upphöra. Vi anser att det tydligt skall framgå att den upphör och övergångsbestämmelsen formuleras enligt följande För anläggningar som togs i drift före gäller bestäm- melsen i 4 kap. 10 § fram till . Ellagen 4 kap 10b§ Vid avsaknad av författningskommentar så är det tyvärr inte möjligt att avgöra om första eller andra styckets krav är det som föreslås (skall hela produktionen på ledningen vara förnybar eller räcker det med en del för att begränsningen i överföringsavgift för förnybar produktion skall gälla?) Elförordningen (1994:1250) Vi anser att förändringen av hur värdet under 1 skall beräknas strider mot ellagen 3 kap. 15§ som anger hur de två delarna skall beräknas, då del 1 enbart skall innehålla minskningen av energiförluster i nät- koncessionshavarens ledningsnät. Förordning kring undantag från kravet på nätkoncession (2007:215) I § 19 andra stycket framgår att från ett internt nät enligt första stycket får inget uttag göras annat än för anläggningsinnehavarens eget behov för att driva anläggningen. Vi anser genom den tydliga formulering som görs i § 19 att 30 § strider mot detta, genom att undantag ändå skulle kunna ges även om nätet i sin helhet ursprungligen inte har använts för överföring av el uteslutande för egen räkning. av och , Svensk Vindkraft Vi bedömer att utredningen har gjort ett gediget arbete och lämnat många väl genomarbetade förslag som när de genomförts kommer att undanröja hinder och därmed underlätta utbyggnaden av förnybar energi i enlighet med utredningsdirektiven. Under utredningens gång har dock Svensk Vindkraft vid upprepa- de tillfällen framfört synpunkter i några specifika frågor som vi inte anser avspeglas i de förslag som lämnas. Hade utredningen be- aktat Svensk Vindkrafts förslag skulle utbyggnaden underlättas ytter- ligare med resultatet att målen för utbyggnad förnybar energi kan nås snabbare och effektivare. Dessa synpunkter rör följande förslag: Svensk Vindkraft anser att självrisken om /MW är för hög och att den istället bör ligga på max /MW. Med respekt för de argument kring att antalet ansökningar kan bli för stort vid för låg självrisk så anser vi att det är precis det syn- sätt som bör råda. Nämligen att sänka självrisken och för det fall antalet ansökningar blir för stort istället höja avgiften . Det är återigen den gamla potatiskastrullen som kan tjäna som exempel. När man skall koka potatis vrider man upp till max först och sänker sen, inte tvärtom. Översatt till förnybar energi så är det sålunda bättre att snabbt få igång investeringar i elnät och få bort flaskhalsar för att underlätta utbyggnaden. I det läget är det sålunda bättre att sänka självrisken. En sänkt självrisk får närmast obetydlig påverkan på kostnaden för konsumenterna medan det får stor betydelse för utbyggnaden av förnybar energi. Då investeringar i nät är att betrakta som nödvändig och samhällsnyttig infrastruktur finns det ingen anledning att sätta självrisknivån för högt. Svensk Vindkraft anser att investeringskostnaden i genomsnitt för landbaserad vindkraft snarare ligger en bra bit /MW medan den för den havsbaserade vindkraften kanske ligger på /MW eller mer. Då merparten av vindkraften sannolikt byggs på land och då det är angeläget att den inte bromsas p.g.a. kostsamma förstärkningsåtgärder anser vi att själv- risken bör sänkas till max /MW. Som förslaget på elnätsinvesteringsfond är utformat skapar den ihop med förslag på förtida delning oklar- heter. Risken är uppenbar att nätbolag inte vill göra nätinvesteringar utan hänvisar till elnätinvesteringsfonden som i sin tur menar att nät- bolagen skall ta investeringen själva enligt förslag på förtida delning och så vidare. Detta förfarande påskyndar inte utbyggnaden av förnybar energi. Svensk Vindkraft efterfrågar tydliga direktiv med avseende på skyldighet att vidta nätförstärk- ningar. 4.2 Förändringar avseende nätkoncession Flera av de förändringar som föreslås kommer att underlätta utbygg- naden av förnybar energi dock anser vi att det är av största vikt att fortsätter att utreda frågan om sk. enskild linje samt frågan om tillämpningen av Ellagen kap 3 p 8. Dessa frågor hade med fördel kunnat utredas vidare inom ramen för denna ut- redning men har av olika skäl inte behandlats utförligt. Dessutom är det av stor vikt att tar upp frågan om en tydlig samordning mellan ellagen och miljöbalk/plan-bygglag vad avser koncessionsprocessen. Anslutning av anläggningar för förnybar elproduktion m.m. till elnätet En särskild utredare skall göra följande: Utvärdera om det nuvarande regelverket för förnybar elproduk- tion skapar hinder för en storskalig utveckling och utbyggnad av den förnybara elproduktionen. Bedöms förändringar av regel- verket krävas skall utredaren lämna sådana förslag. Lämna förslag till hur nuvarande reducerade nätavgift för mindre elproduktionsanläggningar enligt 4 kap. 10 § ellagen (1997:857) kan ersättas av enhetliga principer för bestämmandet av nät- avgifter för produktionsanläggningar samt undersöka behovet av och lämna förslag till eventuella övergångsbestämmelser av- seende nätavgifter för befintliga anläggningar färdigställda före . Kartlägga förekomsten av små produktionsanläggningar för för- nybar el i och göra en bedömning av sådana anläggningars framtida utveckling. Lämna förslag till den lagstiftning och det regelverk i övrigt som krävs för att ett undantag från nuvarande krav på timvis mät- ning, beräkning och rapportering för inmatning av el från små anläggningar för förnybar elproduktion skall kunna införas. Lämna förslag till generella, icke diskriminerande riktlinjer enligt vilka ersättning kan bestämmas vid inmatning av el, från mindre elproduktionsanläggningar. Utredaren skall redovisa uppdraget . Överföring av el (nätverksamhet) är ett naturligt monopol som regleras i ellagen (1997:857) och övervakas av Energimarknads- inspektionen vid . Regleringen av nät- verksamhet syftar till att verksamheten skall bedrivas effektivt och rationellt samt att nätföretagens monopolställning inte skall miss- brukas till nackdel för kunder och övriga aktörer på elmarknaden. Enligt bestämmelser i 2 kap. ellagen krävs tillstånd (nätkoncession) för att bygga och använda elektriska starkströmsledningar. Det finns två typer av koncessioner, nätkoncession för linje (linje- koncession) som avser en ledning med i huvudsak bestämd sträck- ning respektive nätkoncession för område (områdeskoncession). Det är, enligt huvudregeln, som prövar frågor om nätkoncessioner, som inte avser utlandsförbindelser.