sou · GXB337 · 2009-04-21 00:00:00 — 7.för det fall fullmäktige ska finnas, deras befogenhet, hur de utses och tiden för deras uppdrag, 8.inom vilken tid och hur föreningsstämma sammankallas samt hur andra meddelanden ska bringas till medlemmarnas eller full- mäktiges kännedom, 9.vilka ärenden som ska förekomma på ordinarie stämma, 10.vilken tid föreningens räkenskapsår ska omfatta, 11.grunderna för fördelningen av föreningens vinst samt hur man ska förfara med föreningens behållna tillgångar när föreningen upplöses, samt 12.för det fall att förlagsinsatser eller insatsemission ska förekomma, vad som ska gälla om detta. I stadgarna kan också tas in föreskrifter som avviker från före- ningslagens dispositiva bestämmelser eller som kompletterar lagen. 4.3Bör lagens bestämmelser om stadgarnas innehåll ändras? Bedömning: Bestämmelserna om vad stadgarna ska innehålla bör inte ändras i sak. Vissa av de uppgifter som enligt gällande rätt ska finnas i förening- ens stadgar är sådana som skiljer ut den enskilda föreningen från andra föreningar, såsom uppgifter om den ekonomiska föreningens namn (firma), styrelsens säte och föreningens verksamhet. Dessa uppgifter är individuella för varje förening och måste naturligen anges i stadgarna. Stadgarna i en ekonomisk förening Andra uppgifter är sådana som det har lämnats till föreningarna själva att reglera, såsom frågor om medlemmarnas skyldighet att betala insatser och avgifter, fördelning av vinst m.m. Det skulle i och för sig vara möjligt med lagregler i dessa frågor, t.ex. något slag av standardregler som föreningen hade möjlighet att avvika från i sina stadgar. För att en sådan reglering skulle vara meningsfull måste det emellertid vara möjligt att identifiera stan- dardregler som kan vara lämpliga för ett större antal föreningar. Det kan ifrågasättas om detta är möjligt. Det skulle dessutom under alla förhållanden vara nödvändigt för många föreningar att ta in avvikande bestämmelser i sina stadgar, eftersom standardreglerna inte skulle passa dem. Enligt vår mening är det därför naturligt att föreningens stadgar även i fortsättningen alltid innehåller bestäm- melser om skyldighet att betala insatser och avgifter, om fullmäk- tige, om fördelning av vinst och tillgångar vid föreningens upplös- ning och om ordningen för förlagsinsatser och insatsemission. Saken ställer sig något annorlunda när det gäller lagens krav på att stadgarna ska innehålla uppgifter om antalet styrelseledamöter, revisorer och eventuella suppleanter, om tiden för deras uppdrag, om tiden och sättet för kallelse till stämma, om ärenden på ordina- rie stämma samt om föreningens räkenskapsår. I dessa delar skulle man kunna tänka sig att det i stället tas in materiella bestämmelser i frågan direkt i lagen, fast med möjlighet för föreningarna att ange annat i stadgarna. Som exempel skulle det i lagen kunna anges att föreningens styrelse ska bestå av tre ledamöter om inte annat bestäms i stadgarna. Också frågan om räkenskapsår skulle kunna lösas på detta sätt, t.ex. med en bestämmelse om att en förening ska ha kalenderåret som räkenskapsår men med möjlighet för föreningen att – inom de ramar som bokföringslagen (1999:1078) uppställer – bestämma annat i stadgarna. En sådan ordning skulle, kan det hävdas, innebära en förenkling för de ekonomiska föreningarna i samband med bildandet, efter- som stadgarna normalt skulle kunna ges en kortare avfattning. Den skulle också innebära att fick färre uppgifter att gran- ska, vilket skulle underlätta själva registreringsprocessen. Utred- ningen för ett enklare aktiebolag har föreslagit en ordning av detta slag för aktiebolag. Bland de experter och representanter från kooperationen som deltagit i utredningsarbetet har dock en sådan ordning ifrågasatts. Det har framhållits att medlemmarna i en ekonomisk förening ofta hämtar sin huvudsakliga kunskap om föreningens organisation och Stadgarna i en ekonomisk förening uppbyggnad från stadgarna. Det har också framhållits att det är önskvärt att medlemmarna vid bildandet av en ekonomisk förening aktivt tar ställning till övergripande frågor som rör föreningens verksamhet. Det har också påpekats att en ekonomisk förening – till skillnad från ett aktiebolag – alltid måste alltid ha minst tre medlemmar och att det därför är särskilt viktigt att eventuella tviste- frågor reds ut redan i samband med föreningens bildande. Mot den nu angivna bakgrunden lägger vi inte fram samma slag av förslag som Utredningen om ett enklare aktiebolag. Vi förordar alltså att bestämmelserna om vad en ekonomisk förenings stadgar ska innehålla i sak förblir desamma som de är . 5 Formerna för föreningsstämman Vi har i uppdrag att överväga om medlemmarnas möjligheter att delta i beslutsfattandet på föreningsstämman behöver förbättras. Vi ska även undersöka om reglerna om föreningsstämma kan förenk- las och göras mindre betungande för föreningarna utan att med- lemmarnas berättigade intressen eftersätts. Bestämmelser om föreningsstämman finns i 7 kap. föreningslagen. Föreningsstämman är föreningens högsta beslutande organ. Stäm- man består av föreningens medlemmar och det är vid stämman som medlemmarna utövar sin rätt att besluta i frågor som rör före- ningen. Det finns också möjlighet för medlemmarna att helt eller delvis överlämna beslutanderätten till särskilda fullmäktige, se mer om detta i avsnitt 5.2.7. Föreningsstämman väljer normalt föreningens styrelse och utser revisor. Den fastställer också föreningens resultat- och balans- räkningar och beslutar om åtgärder med anledning av uppkommen vinst eller förlust och om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna och den verkställande direktören (se 7 kap. 4 § föreningslagen). Föreningslagen vilar på den outtalade förutsättningen att före- ningsstämman är ett muntligt förfarande och att medlemmarna eller deras ombud är fysiskt närvarande vid detta. Det hindrar emellertid inte att beslut faktiskt fattas i annan form. Det följer nämligen av allmänna associationsrättsliga principer att bestämmel- ser till skydd för enskilda medlemmar av associationen, som exem- pelvis bestämmelser om formen för beslutsfattande, kan sättas åt sidan om samtliga berörda samtycker till det (principen kommer bl.a. motsatsvis till uttryck i 7 kap. 9 § första meningen förenings- lagen). Om alla medlemmar är eniga i fråga om formen för stäm- man, kan de därför fatta beslut utan att hålla sammanträde. Beslutet fattas då genom ett skriftligt förfarande, som brukar kallas skriv- bordsstämma eller beslut per capsulam. Det torde dock – om inte annat av praktiska skäl – vara nödvändigt att ge beslutet for- men av ett stämmobeslut som antecknas i ett stämmoprotokoll. Ett avtal mellan medlemmarna som inte har utformats som ett stäm- mobeslut torde alltså normalt inte ha någon föreningsrättslig verkan. Föreningslagen skiljer på ordinarie stämma – dvs. en stämma som är föreskriven i lag eller i föreningens stadgar – och extra stämma. En ordinarie stämma ska alltid hållas från föregående räkenskapsårs utgång. 5.2.2Medlemmarnas rättigheter vid föreningsstämman Ett medlemskap i en ekonomisk förening innebär att medlemmen får ett antal personliga rättigheter, s.k. förvaltningsrättigheter.1 De centrala förvaltningsrättigheterna vid föreningsstämman är rätten att närvara vid stämman, rätten att yttra sig och rätten att rösta.2 Enligt 7 kap. 1 § andra stycket föreningslagen har varje medlem en röst, om inte stadgarna anger något annat. Huvudregeln är alltså lika rösträtt men med möjlighet för föreningen att i stadgarna ta in bestämmelser som differentierar medlemmarnas rösträtt efter anta- let insatser eller annan grund. I förarbetena till såväl före- ningslag som den nuvarande föreningslagen diskuterades möjlig- heten att göra principen en medlem – en röst tvingande. Genom detta ville man markera den kooperativa verksamhetsformens karaktär av demokratisk personassociation (se SOU 1984:9 s 143 ff.). Lag- stiftaren ansåg dock – med hänvisning till föreningarnas olika upp- byggnad – att det i vissa fall kan vara befogat att tillämpa graderad rösträtt och att regeln därför borde vara dispositiv även i fort- sättningen (se prop. 1951:34 s. 166 och prop. 1986/87:7 s. 64 f.). I princip har varje medlem rätt att närvara vid stämman, att yttra sig och att delta i beslutsfattandet. I förarbetena till före- ningslag uttalades dock att lagens bestämmelser om rösträtt m.m. inte var tvingande och att det torde vara möjligt att genom stadge- 1Se G. , Förvärv och förlust av medlemskap i ekonomisk förening, s. 12. 2Se C. Hemström, Organisationernas rättsliga ställning, 7 uppl., s. 50. bestämmelser inskränka medlemmarnas förvaltningsbefogenheter vid stämma (se prop. 1951:34 s. 166). Det nämndes att det däri- genom skulle vara möjligt att helt frånta vissa medlemskategorier deras rösträtt genom att exempelvis föreskriva att den som inte hade varit medlem eller inte hade betalat insatser och avgifter inte hade rätt att rösta vid stämman (se SOU 1949:17 s. 87 ff.). Frågan berördes inte närmare i förarbetena till den nuvarande föreningslagen. Det har dock i doktrinen hävdats att principen har överförts till nuvarande lagstiftning och att medlemmarnas förvaltningsbefogenheter alltså kan inskränkas genom bestämmel- ser i stadgarna, i varje fall om det sker på rimlig grund.3 Även Bolags- verket godtar inskränkande stadgebestämmelser. Föreningslagen innehåller inga bestämmelser om att medlem- marna ska anmäla sig senast viss dag före stämman för att få delta i denna. I lagen sägs inte heller att stadgarna kan uppställa ett sådant krav. Det torde ändå vara möjligt att ta in en sådan bestämmelse i stadgarna.4 Som en jämförelse kan erinras om de bestämmelser om aktieägares närvarorätt vid bolagsstämma som finns i 7 kap. 2 § aktie- bolagslagen (2005:551, aktiebolagslagen). Enligt dessa har en aktie- ägare rätt att närvara vid bolagsstämma om han eller hon är legi- timerad på visst sätt men i bolagsordningen får föreskrivas att en aktieägare får delta i bolagsstämma endast om han eller hon anmä- ler det till bolaget senast en viss dag. Kallelse till stämma får inte utfärdas tidigare än före stämman. Denna bestämmelse, som är tvingande, har motiverats med att det är olämpligt med alltför tidiga kallelser; en medlem som vill få ett ärende behandlat på stämman ska inte behöva över- raskas av en oväntat tidig kallelse (se prop. 1986/87:7 s. 125). Tiden för kallelse får inte heller vara för kort. Kallelse ska utfärdas senast före ordinarie stämma och senast före extra stämma. Inom de tidsramar som lagen anger kan stadgarna närmare precisera tiden för kallelse. 3Se bl.a. S. , Nials Svensk associationsrätt, 9 uppl., s. 149 och C. Hemström, Orga- nisationernas rättsliga ställning, 7 uppl., s. 50. 4Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, en kommentar, 3 uppl., s. 241. Föreningslagens bestämmelser om tidigaste respektive senaste tidpunkt för kallelse skiljer sig något från motsvarande bestämmel- ser för aktiebolag. För aktiebolag gäller att kallelse ska utfärdas tidigast och senast före bolagsstämman. För privata aktiebolag finns möjlighet att i bolagsordningen ta in bestämmelser om , men kallelsen får aldrig utfärdas senare än före stämman. Vidare gäller särskilda regler om kallelsetid för extra bolagsstämma. Kortare kallelsetid än är dock inte möjlig. Det framgår inte av föreningslagen när kallelse ska anses utfär- dad. Utan att det uttryckligen anges bör kallelse anses utfärdad när samtliga kallelseåtgärder är vidtagna, vilket kan vara den dag kallel- sen har skickats med posten eller, när kallelse ska ske genom kun- görelse i tidning, när sådan kungörelse har skett.5 Sättet för kallelsen ska framgå av föreningens stadgar. Föreningen bestämmer i allt väsentligt själv vilka kallelsesätt som ska anges i stadgarna. Det kan t.ex. anges att kallelse alltid ska ske skriftligen till envar av medlemmarna. Men det kan också föreskrivas att kal- lelse ska ske enbart genom kungörelse i tidning eller genom med- delande på föreningens anslagstavla. Föreningslagen innehåller dock tvingande regler om särskilt kal- lelsesätt för vissa särskilda fall. De fall som avses är 1.när ordinarie föreningsstämma ska hållas än vad som anges i stadgarna, 2.när föreningsstämman ska behandla en sådan fråga om ändring i stadgarna som kräver särskilt kvalificerad majoritet (se vidare under avsnitt 7.2.4), 3.när föreningsstämman ska behandla en fråga om att föreningen ska gå i likvidation och 4.när föreningsstämman ska behandla en fråga om att föreningen ska gå upp i en annan förening genom fusion. 5 Se prop. 1986/87:7 s. 126, A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, en kommentar, 3 uppl., s. 261 och S. , S. , R. Skog, Aktiebolagslagen, en kommentar, del I, s. 7:43. I dessa situationer krävs det att skriftlig kallelse sänds till varje medlem vars postadress är känd för föreningen. Detta krav syftar till att så långt som möjligt garantera att medlemmarna verkligen får kännedom om ärenden av större vikt som ska behandlas på stämman. I princip ska kallelsen då skickas till medlemmens post- adress enligt medlemsförteckningen, om inte föreningen känner till att medlemmen har annan adress. Föreningen behöver inte göra några särskilda efterforskningar, om den saknar en fullständig adressuppgift (se prop. 1986/87:7 s. 126). Föreningslagen saknar bestämmelser om att kallelse ska ange tid och plats för stämman. Det anses ändå naturligt att kallelsen inne- håller noggranna uppgifter om detta (se prop. 1986/87:7 s. 127). Vidare ska de ärenden som ska behandlas på stämman anges tydligt i kallelsen. Någon närmare beskrivning av ärendena är inte nödvändig, utom i ett par fall. Om stämman ska behandla en fråga om att föreningen ska gå upp i annan förening genom fusion eller en fråga om likvidation, ska förslaget till beslut och grunden för förslaget anges i kallelsen. Det är tillräckligt om grunden anges helt kortfattat. Om ett ärende avser ändring av stadgarna, ska det huvud- sakliga innehållet i förslaget till ändring framgå av kallelsen. Om det är praktiskt möjligt, bör förslaget till stadgeändring i sin helhet tas in i kallelsen. Mera omfattande ändringsförslag kan däremot redo- visas i huvuddrag (se a. st.) En medlems rätt att besluta vid föreningsstämman utövas av hon- om eller henne personligen, genom en legal ställföreträdare eller genom ett ombud (se 7 kap. 2 § första stycket föreningslagen). För medlemmar som är fysiska personer finns begränsningar i fråga om vilka personer som får användas som ombud. Endast medlem- mens make eller sambo eller annan medlem får vara ombud, om inte annat anges i stadgarna. En medlem som är en juridisk person får företrädas av valfritt ombud. I ett tidigare lagstiftningsärende föreslogs att alla medlemmar, såväl fysiska som juridiska personer, skulle ha rätt att fritt välja ombud. Man ville därigenom stärka ställningen för de medlemmar som inte har möjlighet att närvara personligen vid stämman. Bestäm- melsen om ombud skulle då också motsvara den som gäller för aktiebolag (se Ds Ju 1976:11 s. 126). Förslaget genomfördes inte. Departementschefen angav som skäl mot en utökad rätt till ombud att ekonomiska föreningar är demokratiska personsammanslut- ningar som bygger på att medlemmarna i möjligaste mån deltar i verksamheten. Det ansågs därför inte lämpligt att medlemmarna fick en obegränsad rätt att anlita utomstående ombud vid stämmor- na (se prop. 1986/87:7 s. 118). Ett ombud får endast företräda en medlem, om inte annat anges i stadgarna. Ombudet ska ha en skriftlig, daterad fullmakt och fullmakten kan gälla i högst . Föreningslagens regler om rätt att anlita ombud skiljer sig från motsvarande bestämmelser för aktiebolag. En aktieägare har alltid rätt att närvara vid bolagsstämman genom ombud och att själv välja sitt ombud (se 7 kap. 3 § aktiebolagslagen). Denna bestämmelse är tvingande och kan inte sättas åt sidan genom föreskrifter i bolags- ordningen. Det finns inte heller några begränsningar i fråga om antalet aktieägare som ett ombud får företräda. En medlem har rätt att ta med sig ett biträde till föreningsstämman (se 7 kap. 2 § tredje stycket föreningslagen). I likhet med regle- ringen för ombud är den personkrets som kan vara biträde begrän- sad till annan medlem, medlems make och sambo. Föreningens stadgar kan medge att även annan person utses till biträde. Det är oklart om biträdet har rätt att yttra sig vid stämman. Också när det gäller anlitande av biträde finns det skillnader mellan föreningslagen och aktiebolagslagen. En aktieägare eller ett ombud har rätt att ta med sig högst två valfria biträden till bolags- stämman. Ett biträde har enligt aktiebolagslagen rätt att yttra sig vid stämman (se 7 kap. 5 § aktiebolagslagen). 5.2.5Närvarorätt för utomstående vid stämman En föreningsstämma är i princip en sluten sammankomst. Enligt lagen har medlemmarna och – då det är aktuellt – medlemmars ombud och biträden rätt att närvara vid stämman. Vidare kan, och i vissa fall ska, styrelseledamöterna, den verkställande direktören och revisorerna delta i stämman. Detsamma gäller givetvis, även om det inte kommer till uttryck i lagen, personer med särskilda funktioner vid stämman, såsom en stämmoordförande som inte själv är med- lem eller funktionär i föreningen. Utan att det är närmare reglerat i lagen anses det att stämman genom ett särskilt beslut kan ge andra rätt att närvara vid stämman. Det torde även vara möjligt att ta in särskilda bestämmelser om detta i stadgarna.6 I aktiebolagslagen finns numera bestämmelser som ger bolags- stämman rätt att besluta att en utomstående ska få närvara eller på annat sätt följa förhandlingarna vid bolagsstämman (se 7 kap. 6 § och 55 § aktiebolagslagen). Bestämmelserna har motiverats med att det kan ligga i bolagets intresse att utomstående, t.ex. representan- ter för massmedia, bevakar stämman och rapporterar om vad som händer där (se prop. 2004/05:85 s. 294). I privata aktiebolag, där ägarkretsen typiskt sett är begränsad, måste samtliga aktieägare som är närvarande på stämman vara överens för att det ska vara möjligt att tillåta utomstående att närvara. I publika aktiebolag, där ägarkretsen kan antas vara större, är det tillräckligt att beslutet biträds av mer än hälften av de avgivna rösterna, s.k. absolut majoritet. Föreningslagen innehåller inte några bestämmelser om på vilken plats (ort) föreningsstämman ska hållas. Om stadgarna innehåller bestämmelser om platsen för stämman, ska dessa naturligtvis följas. I annat fall ska stämman besluta i frågan och i sista hand är det sty- relsen som bestämmer var stämman ska hållas. Av allmänna associ- ationsrättsliga principer följer att, om alla berörda, dvs. 6 Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, en kommentar, 3 uppl., s. 244. och styrelseledamöterna, är överens, kan stämman hållas på vilken plats som helst.7 Stämmans öppnande, röstlängd och ordförande på stämma Föreningsstämman ska öppnas av styrelsens ordförande eller av den person som styrelsen har utsett (se 7 kap. 10 § första stycket föreningslagen). Sedan ska stämman utse någon att vara ordförande vid stämman. Dessa frågor kan också regleras i stadgarna. Om det behövs, ska stämmans ordförande upprätta en röstlängd (se 7 kap. 10 § andra stycket föreningslagen). Röstlängden ska bl.a. innehålla uppgifter om de medlemmar, ombud och biträden som är närvar- ande vid stämman. Om det krävs omröstning för att utse stämmo- ordförande, ska dock röstlängden i stället upprättas av den som har öppnat stämman (se prop. 1986/87:7 s. 130). Föreningslagen reglerar inte hur beslut ska fattas och hur röst- ning ska gå till. Några allmänna riktlinjer torde ändå kunna ställas upp. Röstningen vid stämman kan ske genom acklamation8 men omröstning måste alltid ske om någon begär det. En omröstning kan vara öppen eller sluten. Föreningslagen innehåller till skillnad från aktiebolagslagen inte några bestämmelser i frågan. Huvud- regeln torde dock vara att omröstningen ska ske öppet, om inte föreningsstämman med enkel majoritet beslutar om sluten omröst- ning. Vid val anses det att omröstning ska vara sluten om någon röstberättigad begär det.9 Styrelsens och den verkställande direktörens upplysningsplikt Vid föreningsstämman är styrelsen och, i förekommande fall, den verkställande direktören skyldiga att på begäran av medlemmarna lämna upplysningar om föreningen (se 7 kap. 11 § första stycket föreningslagen). 7Se Ds Ju 1976:11 s. 128 och A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, en kommentar, 3 uppl., s. 252. 8Acklamation är ett förenklat röstningsförfarande som innebär att ordföranden ber de röst- berättigade att genom att svara ja eller nej på en framställd fråga ange hur de ställer sig till ett visst förslag. Ordföranden talar därefter om hur han eller hon har uppfattat utgången av röstningen och klubbfäster beslutet om inte någon av medlemmarna begär omröstning (se S. , S. , R. Skog, Aktiebolagslagen, en kommentar, s. 7:74). 9Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar, en kommentar, 3 uppl., s. 286 f. Upplysningsskyldigheten är av två slag. För det första har med- lemmarna rätt att få upplysningar om förhållanden som kan inverka på bedömningen av föreningens årsredovisning och dess ställning i övrigt. Med uttrycket ställning i övrigt avses bolagets ekonom- iska ställning. För det andra har medlemmarna rätt till upplysningar om förhållanden som kan inverka på bedömningen av ett ärende som ska behandlas på stämman. De begärda upplysningarna behö- ver inte ha samband med föreningens ekonomi. Upplysningarna ska lämnas direkt på stämman eller, för det fall upplysningen kan lämnas endast med stöd av uppgifter som inte är tillgängliga på stämman, hållas skriftligen tillgängliga hos före- ningen från stämman. Om styrelsen finner att det skulle innebära en väsentlig nackdel för föreningen att upplysning- en lämnas, ska upplysningen i stället på begäran av en medlem läm- nas till föreningens revisorer. Det ska i så fall ske från medlemmens begäran. Revisorerna ska sedan inom efter stämman lämna ett skriftligt yttrande till styrelsen. Av ytt- randet ska framgå dels om den begärda upplysningen faktiskt har lämnats till dem, dels om upplysningen enligt deras mening borde ha föranlett ändring i revisionsberättelsen och om upplysningen i övrigt ger anledning till erinran. Revisorernas yttrande ska hållas tillgängligt för medlemmarna hos föreningen. I huvudsak motsvarande bestämmelser gäller för aktiebolag. De angivna tidsfristerna är dock något annorlunda (se 7 kap. 32–35 §§ aktiebolagslagen). 5.2.7Fullmäktigesystemet, röstning genom fullmakt samt poströstning Systemet med fullmäktige infördes i svensk föreningslagstiftning . Syftet var att lösa de praktiska problem som hade uppstått i och med att de ekonomiska föreningarna hade fått allt fler med- lemmar och kommit att bedriva verksamhet över allt större geo- grafiska områden. Systemet, som regleras i 7 kap. 12 § förenings- lagen, innebär att medlemmarnas rätt att besluta i föreningens ange- lägenheter överlämnas till särskilt utsedda fullmäktige. Beslutande- rätten kan överlämnas helt eller enbart i vissa frågor. Den förening som önskar använda fullmäktigesystemet måste ha bestämmelser om detta i sina stadgar. Av stadgarna ska också fram- gå vilken beslutanderätt fullmäktige har, hur fullmäktige ska utses och tiden för deras uppdrag. Fullmäktige måste också, som huvud- regel, vara medlemmar i föreningen. Till fullmäktige kan dock även utses en legal ställföreträdare för en medlem eller, om medlemmen är en juridisk person, den som är styrelseledamot för den juridiska personen eller delägare i denna (se 7 kap. 12 § andra stycket, jfr 6 kap. 4 § andra stycket föreningslagen). Fullmäktige fattar beslut i föreningens angelägenheter vid ett fullmäktigesammanträde. Ett sådant sammanträde anses som en föreningsstämma. Fullmäktige får inte rösta genom ombud. När föreningen beslutar att tillämpa fullmäktigesystemet, inne- bär detta naturligen att medlemmarna förlorar de flesta av de rättig- heter som är förknippade med beslutsfattande på stämman.