sou · GWB358d5 · 2009-01-01 00:00:00 — Skälet till att detta krav hamnade i taxeringslagen var att Lagrådet ville ha en koppling till 3 § FPL42 eftersom det, så vitt Lagrådet kände till, var första gången som ordet överklagandet användes i betydelsen skrivelsen med överklagandet (prop. 1989/90:74, s. 413, 612 och 613). Att ställa upp samma krav som i förvaltningsprocesslagen fyller ingen funktion och i fortsättningen ska därför 3 § FPL tillämpas 42 Ordet överklagandet finns inte i 3 § FPL utan där nämns ansökan, besvär, under- ställning och annan åtgärd samt ansöknings- eller besvärshandling. även i fråga om skriftlighet, dvs. den ordning som gäller enligt alla andra skatteförfarandelagar förutom taxeringslagen. Överklagande av den som beslutet gäller Tiden för överklagande – huvudregeln Tiderna för överklagande är antingen efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut (sexårsfristen) eller räknat från den dag då den som beslutet gäller fick del av det (tvåmånadersfristen). Tvåmånadersfristen gäller för beslut där en sexårsfrist för överklagande skulle vara meningslös, som t.ex. beslut om anstånd med betalning av skatt. Att tiden för överklagande är eller är huvud- regeln, vilket innebär att andra överklagandetider gäller i vissa fall. Enligt 15 § får t.ex. beslut om skattetillägg överklagas så länge beslutet i den fråga som lett till skattetillägg inte har fått laga kraft. Dessutom finns det särskilda bestämmelser om överklagande av beslut om betalning av preliminär skatt i 16 och 17 §§. Skälet till det är att en frist skulle hindra ändringar som förbättrar överensstämmelsen mellan den preliminära skatten och beräknad slutlig skatt. Möjligheten till omprövning och överklagande bör därför stå öppen så länge en sådan ändring är meningsfull. Överklagande av beslut som avser på vilket sätt preliminär skatt ska betalas, F-skatt, särskild A-skatt eller A-skatt, regleras dock i förevarande paragraf. Sexårsfristen finns i 6 kap. 3 § första stycket TL och 22 kap. 3 § första stycket SBL (prop. 1989/90:74, s. 320, 321 och 413 samt prop. 1996/97:100, s. 636). Paragraferna har aldrig ändrats. Fristen utrycks på olika sätt i taxeringslagen respektive skattebetalningslagen. I taxeringslagen används ordalydelsen före utgången av det femte året efter taxeringsåret. I skattebetalnings- lagen sägs att begäran om omprövning ska ha kommit in före utgången av sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har gått ut. Det är dock bara lydelsen av bestämmelserna som skiljer sig åt. I sak finns det ingen skillnad (prop. 1996/97:100, s. 631). Med hänsyn till att omprövnings- bestämmelserna nu ska slås ihop till en bestämmelse och till att termen taxeringsår inte används i skatteförfarandelagen uttrycks omprövningsfristen på i stort sett samma sätt som i skattebetalningslagen. Gränsdragningen mellan tvåmånaders- och sexårsfristen dras gränsen mellan de olika fristerna genom den uppräkning som finns i 22 kap. 4 § SBL. För beslut i frågor som räknas upp där gäller tvåmånadersfristen medan sexårsfristen gäller för beslut i övriga frågor. Denna teknik behålls här, dvs. tvåmånadersfristen ska bara gälla för beslut i de frågor som räknas upp i förevarande paragrafs andra stycke. Det rör sig om beslut i följande frågor. Andra stycket 1 – registrering I kommentaren till 7 kap. 6 § dras slutsatsen en registrerings betydelse för deklarationsskyldigheten och för möjligheten att tillämpa omvänd mervärdesskattskyldighet vid transaktioner med utländska näringsidkare gör att det ur konstitutionell synvinkel är motiverat att i lag inte bara ange förutsättningarna för registrering utan även när avregistrering ska ske. Det föreskrivs därför i 7 kap. 6 § att ska avregistrera den som inte längre ska vara registrerad om denne begär det. Beslut i frågor om registrering har sådan betydelse för den som beslutet gäller att besluten är överklagbara. Det följer av förvaltningsrättslig praxis eftersom 22 kap. 1 § SBL inte säger något om vilken betydelse eller verkan ett beslut ska ha för att få över- klagas (se kommentaren till 2 §). Vilka beslut enligt förevarande lag som får överklagas framgår av 2 § och där sägs att beslut i en fråga som har betydelse för beskattningen eller annat förhållande mellan enskilda och det allmänna får överklagas. Registreringsbeslut har sådan betydelse och kommer därför att få överklagas även i fortsättningen Det är dock inte meningsfullt att ha en omprövningstid utan för beslut som avser registrering ska tvåmånadersfristen för omprövning gälla. Andra stycket 2 – på vilket sätt preliminär skatt ska betalas Den här punkten ersätter 22 kap. 4 § 2 SBL och innebär att tvåmånadersfristen alltjämt ska gälla för beslut om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut, dvs. som F-skatt, A-skatt eller särskild A-skatt. Bestämmelser om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut ges i 8 och 9 kap. För beslut som avser själva betalningen, dvs. debiteringen av F-skatt och särskild A-skatt samt beslut om preliminär A-skatt är dock inte tvåmånadersfristen inte lämplig. Skälet till det är att en frist skulle hindra ändringar som förbättrar överensstämmelsen mellan den preliminära skatten och beräknad slutlig skatt. Möjligheten till överklagande bör därför stå öppen så länge en sådan ändring är meningsfull. Bestämmelser som möjliggör detta finns i 16 och 17 §§. Den här punkten omfattar av i princip samma skäl inte heller beslut om särskild inkomstskatteredovisning enligt 13 kap. Att sådana beslut kan överklagas så länge en ändring är meningsfull framgår av 15 §. Andra stycket 3 – uppgifts- eller dokumentationsskyldighet Enligt den här punkten ska även beslut som avser uppgifts- eller dokumentationsskyldighet omfattas av tvåmånadersfristen. Med uppgifts- eller dokumentationsskyldighet avses frågor som regleras under Avd. VI Uppgifts- och anteckningsskyldighet, dvs. 14– 39 kap. Som exempel på beslut kan nämnas beslut som avser anstånd med att lämna uppgift enligt 37 kap. och beslut om särskild redovisning av arbetsgivaravgifter enligt 26 kap. 39 §. Beslut om anstånd med redovisning och särskild redovisning av arbetsgivar- avgifter nämns i 22 kap. 4 § 5 respektive 7 SBL. Ett annat exempel är beslut om undantag från de skyldigheter som följer av skyldigheten att använda kassaregister (39 kap. 11 §). Dessa beslut överklagas enligt förvaltnings- lagen (prop. 2006/07:105, s. 79) men kommer alltså i fortsätt- ningen att överklagas enligt förevarande bestämmelser. Det innebär att tiden för överklagande förlängs . Andra stycket 4 – registrering eller avregistrering av deklarationsombud beslut att registrera eller avregistrera ett deklara- tionsombud får enligt 9 § lagen om deklarationsombud överklagas hos den länsrätt som är behörig enligt forumbestämmelserna i skattebetalningslagen. Överklagandet ska ha kommit in till från den dag då klaganden fick del av beslutet. Paragrafen har aldrig ändrats (prop. 2005/06:31, s. 58). För att undvika flera olika tider för överklagande ges här ingen särskild tid för beslut om deklarationsombud utan vid överklagande av sådana beslut gäller i fortsättningen tvåmånadersfristen. Andra stycket 5 – tvångsåtgärder Med tvångsåtgärder avses inte bara det som ryms under den nya termen bevissäkring utan även vitesförlägganden enligt 44 kap. och betalningssäkring enligt 46 kap. Vi föreslår i avsnitt 9.5 att vitesförelägganden i fortsättningen ska få överklagas. Skälen är att det effektivitetsskäl som låg bakom att ett överklagandeförbud infördes är giltigt och att den som har invändningar mot ett vitesföreläggande ska kunna få föreläggandet prövat utan att riskera att vitet döms ut. Av den här punkten följer att tiden för överklagande ska vara . Betalningssäkring beslutas av länsrätten men granskningsledaren får om det finns en akut risk för att egendom som ska betalnings- säkras undanskaffas besluta att ta egendomen i förvar. Om granskningsledaren fattar ett interimistiskt beslut ska han eller hon och senast ansöka hos länsrätten om betalningssäkring. Av 5 § andra stycket framgår att sådana interimistiska beslut inte får överklagas eftersom besluten ändå ska prövas av länsrätten. Även när det gäller bevissäkring finns interimistiska beslut som enligt 5 § andra stycket inte får överklagas. En annan likhet med betalningssäkring är att det är länsrätten som fattar besluten. I vissa mindre ingripande fall får dock granskningsledaren besluta om bevissäkring. Vilka fall det rör sig om regleras i 45 kap. 13 § andra stycket. För sådana beslut ska den här punkten gälla. Granskningsledarens beslut om tvångsåtgärder får enligt 29 § tvångsåtgärdslagen överklagas hos länsrätten (prop. 1993/94:151, s. 163 och 164 samt prop. 2002/03:99, s. 304). Någon tid för över- klagande anges inte i tvångsåtgärdslagen. Det innebär att förvaltningslagen gäller och att överklagandet ska ha kommit in från det att den som överklagar fick del av beslutet. En överklagandetid kan tyckas väl lång för beslut där frågan normalt hinner förfalla , som t.ex. en granskningsledares beslut om försegling. Att införa en särskild tid för överklagande för sådana beslut leder dock inte till några fördelar utan bara till att regelverket blir svårare att överblicka. Tiden för överklagande av granskningsledares beslut om tvångsåtgärder förlängs alltså . Andra stycket 6 – kontrollavgift Enligt 22 kap. 4 § 9 SBL gäller tvåmånadersfristen för beslut om kontrollavgift enligt branschkontrollagen. Punkten lades till 2007 i samband med att det beslutades att den nya lagens kontrollavgift skulle tas ut enligt skattebetalningslagen (prop. 2005/06:169). Det är vidare beslutat att kontrollavgift enligt lagen (2007:592) om kassaregister ska tas ut enligt skattebetalningslagen och att tvåmånadersfristen ska gälla för beslut om sådana avgifter. Denna ändring i 22 kap. 4 § SBL träder dock inte i kraft förrän (prop. 2006/07:105). Av 1 kap. 2 § SBL framgår att skattebetalningslagen inte bara tillämpas vid bestämmande, debitering och betalning av nämnda kontrollavgifter utan även i fråga om kontrollavgift enligt torgkontrollagen. Det är därför förvånande att beslut om kontroll- avgift enligt torgkontrollagen inte räknas upp i 22 kap. 4 § SBL. Att avgiften inte finns med där innebär att sexårsfristen gäller vid överklagande av beslut om kontrollavgift enligt torgkontrollagen. Skattebetalningslagen innehåller även egna bestämmelser om kontrollavgift. Avgiften ska tas ut av näringsidkare som omsätter investeringsguld och som bryter mot skyldigheten att kontrollera identiteten hos köpare av sådant guld. Inte heller beslut om denna kontrollavgift finns med i uppräckningen i 22 kap. 4 § SBL, vilket innebär att vid överklagande gäller sexårsfristen och inte tvåmånadersfristen. Skyldigheterna att föra personalliggare, ha kassaregister, dokumentera vem som hyr plats för torg- och marknadshandel samt dokumentera identifikationsuppgifter för köpare av investeringsguld samlas här i 39 kap. Bestämmelserna om kontrollavgifter förs över till 50 kap. För beslut om kontrollavgifter är det rimligt med en överklagandetid räknat från den dag då den som beslutet gäller fick del av detsamma. I förarbetena till branschkontrollagen uttalades att de bedömningar som kan bli aktuella i ett ärende om kontrollavgift inte motiverar en längre tidsfrist för omprövning och överklagande än (prop. 2005/06:169, s. 55 och 56). Att sexårsfristen gäller för vissa andra kontrollavgifter synes bero på att lagstiftaren då dessa kontrollavgifter infördes inte fann skäl att frångå sexårsfristen. I fortsättning ska dock tvåmånadersfristen gälla generellt vid överklagande av samtliga beslut om kontrollavgifter. Andra stycket 7 – undantag från skalbolagsbeskattning I 58 kap. finns bestämmelser om säkerhet för undantag från skalbolagsbeskattning. Bestämmelserna hämtas från 49 a kap. 14 § IL och 11 kap. 11 a–12 §§. Se vidare kommentaren till 58 kap. Bestämmelserna i 58 kap. innebär att på grundval av en skalbolagsdeklaration ska besluta om säkerhet för slutlig skatt ska ställas för undantag från skalbolagsbeskattning enligt 25 a kap. 11 § eller 49 a kap. 13 § IL. Ställd säkerhet får tas i anspråk om den slutliga skatten inte betalas. Om säkerheten inte behöver tas i anspråk, ska besluta om skälig ersättning. beslut om att säkerhet ska ställas och om att ta säkerheten i anspråk räknas inte upp i 22 kap. 4 § SBL och kan inte heller anses omfattas av någon av punkterna i paragrafen. Det innebär att sexårsfristen gäller för beslut i ärenden om undantag från skalbolagsbeskattning. En så för överklagande är dock med hänsyn till frågornas karaktär inte motiverad och här föreskrivs därför att tiden för överklagande ska vara . Det bör nämnas att är tiden i fråga om beslut om säkerhet som villkor för anstånd och när sådan säkerhet får tas i anspråk. Det följer av 22 kap. 4 § 5 SBL och kommer i fortsättningen att följa av punkten 8 i förevarande paragraf. När det gäller beslut om ersättning för ställd säkerhet hänvisar 11 kap. 12 § SBL till bestämmelsen om över- klagande i 11 § ersättningslagen. I 11 § första stycket ersättningslagen föreskrivs att ett ersättningsbeslut som meddelats i samband med avgörandet i det ärende eller mål som kostnaderna hänför sig till, får överklagas inom den tid som gäller för överklagande av avgörandet i ärendet eller målet. Om ersättningsbeslutet inte fattas i samband med avgörandet i huvudfrågan gäller överklagandetiden i 23 § andra stycket FL, vilket innebär att överklagandetiden är . Frågan om ersättning är inte aktuell när beslutet om ställande av säkerhet meddelas utan det blir den först när det står klart att säkerheten inte behöver tas i anspråk, dvs. när den slutliga skatten har betalats. Ett beslut om ersättning för ställd säkerhet meddelas med andra ord aldrig i samband med avgör om säkerhet ska krävas för undantag. Tiden för överklagande av beslut om ersättning för ställd säkerhet behöver därför inte anpassas till tiden för överklagande av beslutet om själva säkerheten. Även för beslutet om ersättning ska överklagandetiden vara . Beslut om ersättning behöver inte nämnas särskilt utan de omfattas av förevarande punkts ordalydelse. Se även kommentaren till 58 kap. 4 §. Andra stycket 8 – betalning eller återbetalning av skatt eller avgift Enligt den här punkten ska tvåmånadersfristen också gälla för beslut som avser betalning eller återbetalning av skatt eller avgift. Med sådana beslut avses beslut i frågor som regleras i Avd. XIII Betalning och återbetalning av skatt eller avgift, närmare bestämt 61–65 kap. I 63 kap. finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatter och avgifter och i likhet med vad som gäller enligt 21 kap. 5 § 5 SBL ska tvåmånadersfristen gälla för beslut om anstånd. Andra beslut som tvåmånadersfristen gäller för är t.ex. beslut om befrielse från kostnadsränta enligt 65 kap. 16 §. När det gäller beslut om ersättning för säkerhet som ställts som villkor för anstånd hänvisar 17 kap. 13 § andra stycket SBL till bestämmelsen om överklagande i 11 § ersättnings- lagen. Bestämmelserna om säkerhet som villkor för anstånd och ersättning för ställd säkerhet finns här i 63 kap. 8–10 §§. I 11 § första stycket ersättningslagen föreskrivs att ett ersättningsbeslut som meddelats i samband med avgörandet i det ärende eller mål som kostnaderna hänför sig till, får överklagas inom den tid som gäller för överklagande av avgörandet i ärendet eller målet. I 11 § första stycket ersättningslagen föreskrivs att ett ersättningsbeslut som meddelats i samband med avgörandet i det ärende eller mål som kostnaderna hänför sig till, får överklagas inom den tid som gäller för överklagande av avgörandet i ärendet eller målet. Om ersättningsbeslutet inte fattas i samband med avgörandet i huvudfrågan gäller överklagandetiden i 23 § andra stycket FL, vilket innebär att överklagandetiden är . Frågan om ersättning är inte aktuell när beslutet om anstånd och ställande av säkerhet meddelas utan det blir den först när det står klart att säkerheten inte behöver tas i anspråk, dvs. när anståndstiden har gått ut. Ett beslut om ersättning för ställd säkerhet meddelas med andra ord aldrig i samband med avgörandet av anståndsfrågan utan de båda frågorna avgörs, i de fall ersättning är aktuellt, alltid separat. Tiden för överklagande av beslut om ersättning för ställd säkerhet behöver därför inte anpassas till tiden för överklagande av beslutet om anstånd. Även för beslutet om ersättning ska överklagandetiden vara . Beslut om ersättning behöver inte nämnas särskilt utan de omfattas, i likhet med besluten om anstånd och ställande av säkerhet, av förevarande punkts ordalydelse. sägs särskilt i 22 kap. 4 § 8 SBL att för beslut om åter- betalning av mervärdesskatt eller punktskatt enligt 18 kap. 4 b § SBL är tiden . Denna bestämmelse om återbetalning finns här i 64 kap. 6 §. Beslut om sådan återbetalning täcks alltså av den här punkten och behöver därför inte längre anges särskilt. Bestämmelserna om återbetalning i 18 kap. 4 b § SBL ska tillämpas i situationer då internationella organisationer m.fl. har rätt till skattefrihet i en annan omfattning än vad som följer av mervärdesskattelagen (1994:200) och punktskattelagarna. Bestämmelsen om återbetalning och hur beslut i återbetalnings- frågor överklagas beslutades och har inte ändrats (prop. 2004/05:15, s. 68–70). Andra stycket 9 – verkställighet Av punkten framgår att tvåmånadersfristen även gäller för beslut som avser verkställighet. Här är det viktigt att framhålla att en del beslut verkställs av . Beslut på verk- ställighetsstadiet som fattas av överklagas inte enligt bestämmelserna i förevarande kapitel. För sådana beslut finns nämligen särskilda bestämmelser om överklagande i anslutning till föreskrifterna om verkställigheten. Beslut om betalningssäkring verkställs enligt 69 kap. 13 § av . Av 16 § samma kapitel följer att Krono- fogdemyndighetens beslut får överklagas enligt bestämmelserna om överklagande i 18 kap. utsökningsbalken. Det innebär bl.a. att besluten överklagas hos tingsrätten. Även beslut om bevissäkring verkställs av Kronofogde- myndigheten och då gäller också bestämmelserna om överklagande i 18 kap. utsökningsbalken (69 kap. 2 § och 16 §§). Om det kan ske obehindrat får dock granskningsledaren verkställa beslut om bevissäkring i verksamhetslokaler. Det är vidare granskningsledaren som enligt 69 kap. 11 § beslutar när handlingar och annat som tagits om hand ska återlämnas. För granskningsledarens beslut gäller bestämmelserna om överklagande av beslut i förevarande kapitel. Att tiden för överklagande är följer av den här punkten som omfattar beslut som avser verkställighet. Dit hör bl.a. granskningsledarens beslut att vid verkställigheten av ett beslut om bevissäkring ta om hand tekniskt hjälpmedel med stöd av 69 kap. 8 § andra stycket. Omfattas gör också granskningsledarens beslut att avslå en begäran enligt 69 kap. 11 om att omhändertagna handlingar ska återlämnas. Ett annat exempel på beslut som omfattas av den här punkten är beslut att återta en fordran från indrivning enligt 70 kap. 5 §. Även här kan en överklagandetid uppfattas som väl lång när det gäller vissa beslut. Det rör sig om fall där frågan normalt hinner förfalla . Att införa en särskild tid för överklagande för sådana fall leder dock, som sagts under punkten 5, inte till några fördelar utan bara till att regelverket blir svårare att överblicka. Det bör avslutningsvis nämnas att det inte är givet att alla beslut som avser verkställighet är överklagbara. förvaltningsrätten får beslut på verkställighetsstadiet normalt inte överklagas. Ett beslut under verkställigheten kan dock ha sådana självständiga verkningar att en rätt att överklaga är motiverad (: Förvaltningslagen med kommentarer, 2 u., s. 276). Här handlar det om att pröva om ett beslut som avser verkställighet har sådana självständiga verkningar att det är överklagbart enligt 2 §. De beslut som nämnts ovan hör givetvis till den kategorin. Andra stycket 10 – ersättning för kostnader för biträde beslut enligt ersättningslagen får överklagas hos länsrätten. Om beslutet om ersättning meddelats i samband med avgörandet i det ärende eller mål som kostnaderna hänförs sig till (huvudfrågan), får den som har begärt ersättning enligt 11 § första stycket ersättningslagen överklaga beslutet inom den tid som gäller för överklagande av beslutet i huvudfrågan. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse 1994 (prop. 1988/89:126, s. 33 och prop. 1993/94:151, s. 176). Ersättningslagen innehåller ingen bestämmelse om inom vilken tid ersättningsbeslut som meddelar efter beslutet i huvudfrågan ska överklagas. För sådana beslut gäller därför överklagandetiden i förvaltningslagen, dvs. räknat från den dag då den som begärt ersättning fick del av beslutet. Vi föreslår i avsnitt 6 att en enskild på ett tidigt stadium ska kunna ansöka om rätt till ersättning och få frågan prövad. Om avslår en tidig ansökan ska den enskilda få överklaga beslutet direkt och inte först i samband med beslutet i huvudfrågan. En bestämmelse om att sådana beslut får överklagas direkt finns i 6 §. I fortsättningen ska ett överklagande av ett beslut om ersättning ha kommit in från den dag då den som ärendet gäller fick del av det. Skälen för förslaget finns i avsnitt 6. I avsnittet behandlas även konsekvenserna av förslaget. Andra stycket 11 – avvisning av begäran om omprövning m.m. I 6 kap. 1 § tredje stycket TL sägs att den skattskyldige också får överklaga beslut att avvisa en begäran om omprövning av taxerings- Någon motsvarande bestämmelse finns inte i skatte- betalningslagen, vilket sannolikt beror på att rätten att överklaga enligt skattebetalningslagen inte är begränsad till vissa slags beslut och att det inte sägs något om vilken betydelse eller verkan ett beslut enligt skattebetalningslagen ska ha för att få överklagas. I kommentaren till 2 § dras slutsatsen att det följer av den paragrafen att beslut att avvisa en begäran om omprövning får överklagas och att sådana beslut därför inte behöver regleras särskilt. När det gäller beslut om liknande åtgärder, som t.ex. att skriva av ett ärende med hänsyn till att frågan fallit, finns det ingen särskild reglering. Även sådana beslut är dock överklagbara enligt 2 §. I den här punkten sägs att tvåmånadersfristen gäller för beslut att avvisa en begäran om omprövning och liknande åtgärder. När det gäller beslut att avvisa en begäran om överklagande finns det inga särskilda bestämmelser om överklagande. Skälet till det är sannolikt att enligt 30 § FL får ett beslut att avvisa ett överklagande som för sent inkommet överklagas i samma ordning som beslutet i huvudsaken. Uttrycket i samma ordning som huvudsaken innebär att avvisningsfrågan får överklagas till samma instans och som huvudfrågan (prop. 1986/87:39, s. 59 och 60). Regleringen i förvaltningslagen innebär alltså att för vissa avvisningsbeslut gäller sexårsfristen medan tvåmånadersfristen gäller för andra. Det är ingen rimlig ordning och här föreskrivas därför att oavsett vad ärendet gäller ska tiden för att överklaga beslut att avvisa ett överklagande och liknande beslut vara . Med beslut om andra liknande åtgärder avses, som redan nämnts, bl.a. beslut om att skriva av ett omprövningsärende på grund av att frågan har fallit men dit hör överhuvudtaget beslut som innebär att avslutar ett ärende utan att pröva frågan i ärendet. Det bör nämnas att inte får avvisa ett överklagande på annan grund än att det är för sent och att verket inte heller får skriva av sådana ärenden. får alltså bara avsluta ett överklagande genom att avvisa det som för sent inkommet eller genom att ändra det överklagade beslutet så som klaganden begärt. Beslut om värdering av förmåner och kostnadsavdrag vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter Enligt 9 kap. 2 § SBL får på begäran av en arbetsgivare besluta att justerade bilförmåns- och bostadsförmånsvärden ska användas vid beräkningen av arbetsgivaravgifter.