sou · GXB329 · 2009-04-09 00:00:00 — Organisationsbidrag ska få lämnas till en som företräder nationella minoriteter i och som har minst 300 medlemmar i åldrarna 7–, en tillfredsställande geografisk spridning i förhållande till organisationens medlems- underlag samt bedriver lokalt förankrad verksamhet. Med medlem i en som företräder nationella minoriteter i avses den som är ansluten till en medlemsförening1 eller är ansluten direkt till den nationella organisationen och före det år då ansökan sker har deltagit i någon av den nationella organisationens aktiviteter. För att ge en bakgrund till varför det kan vara motiverat med sär- skilda regler för de nationella minoriteternas ungdomsorganisa- tioner inleder jag avsnittet med en kort genomgång av vilka de nationella minoriteterna är och av vad minoritetspolitiken innebär. Sedan följer ett avsnitt om de nationella minoriteternas organise- ring och mina kommentarer till varför det kan finnas skäl att införa särskilda regler för de nationella minoriteternas ungdomsorganisa- tioner. Slutligen presenterar jag mitt förslag på särskilda regler och går igenom vad det kommer att innebära. 1 I kapitel 3.3 föreslår jag att medlemsförening ersätter begreppet lokalavdelning. används genomgående i förslaget till ny förordning. 4.2.1De nationella minoriteterna och minoritetspolitiken De nationella minoriteternas rättigheter har folkrättslig grund. De skyddas i ett antal europeiska och internationella konventioner och den svenska politiken för de nationella minoriteterna utgår ifrån dessa.2 Målet för den svenska minoritetspolitiken är att ge skydd för de nationella minoriteterna och att stärka deras möjligheter till in- flytande, samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. 3 Sedan ett beslut i riksdag 1999 har samer, sverige- , tornedalingar, romer och judar status som nationella mino- riteter.4 I grunden handlar minoritetspolitiken om mänskliga rättigheter. Det är av stor vikt i ett demokratiskt samhälle att principerna om icke-diskriminering och inflytande gäller för alla.5 Det räcker inte med formella rättigheter utan det är av vikt att aktivt stödja organi- sering så att de nationella minoriteterna har en reell möjlighet att formulera gemensamma mål och kunna påverka. Enligt regerings- formen ska detta ske utan att de nationella minoriteterna ska behöva ändra sitt sätt att organisera sig.6 För att få status som nationell minoritet ska en grupp ha en uttalad samhörighet i en kulturell, språklig eller religiös tillhörighet samt ha historiska band till . Gruppen ska utgöra en minoritet i förhållande till resten av befolkningen och ha en vilja att behålla sin identitet som minoritetsgrupp. 4.2.2De nationella minoriteternas organisering De nationella minoriteterna organiserar sig alla på olika sätt. Gemen- samt är att den egna kulturen och språket, samt bevarandet av dessa, har en central roll i organiseringen. driver bland annat studie- och utbildningsverksamhet för att främja det finska språket och den sverigefinska kulturen. Judarna är organi- serade i judiska församlingar som alla samarbetar i Judiska central- rådet. Verksamheten är främst inriktad på religionsutövning men 2De viktigaste är ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (Frame- work Convention for the Protection of National Minorities, SÖ 2000:2) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (European Charter for Regional or Minority Languages, SÖ 2000:3) 2008/09:158, s.14. 1998/99:143, s. 1. 1998/99:143, s. 11. 6RF 1 kap 2 § 5 st. organisationen fungerar också som en intresseorganisation för den judiska minoriteten i . Tornedalingarna organiserar sig i . Det är en intresseorganisation för såväl området som för tornedalingarna, boende i området och i resten av landet. Romerna har ingen centralorganisation utan organiserar sig i ett antal olika organisationer. Förutom kul- turella frågor är frågan om inflytande i samhället mycket central för romerna. Samerna skiljer sig från de övriga grupperna på så sätt att deras organisering går långt tillbaka i tiden. Den är från början inriktad på gemensamt beslutsfattande snarare än föreningsliv och de orga- nisationsformer som finns har därmed en annan struktur än vad som är vanligt i det svenska föreningslivet. Flera samiska orga- nisationer är gränsöverskridande eftersom de organiserar samerna som folkgrupp, oavsett vilket land man tillhör.7 (), Romska Ungdomsför- bundet (RUFS) och () har en tradi- tionell uppbyggnad. Medlemmarna är anslutna till lokalföreningar som i sin tur är anslutna till förbundet. Tornedalingarna har inget ungdomsförbund. Sáminuorra (samernas ungdomsförbund) har en helt annan organisationsstruktur. Medlemmar är samebyar och andra samiska föreningar. Dessutom kan personer som inte är medlemmar i en sameby, som t.ex. är bosatta i en annan del av landet, vara enskilda medlemmar i organisationen. Sáminuorra kan sägas företräda barn och ungdomar inom det samiska organisationslivet. Ombuden på årsmötet ska vara , men strikt företräder dessa hela sin sameby/förening och inte bara ungdomar. Ombuden har nämligen rösträtt i proportion till samebyns eller föreningens totala antal medlemmar och inte till antal aktiva ungdomar. Samebyarna kan inte heller jämföras med en lokalförening då de är ekonomiska föreningar som fungerar på väldigt olika sätt. Det finns ofta inte någon formaliserad ungdomsgrupp på lokal nivå. De nationella minoriteternas ungdomsorganisationer erbjuder samlingsplatser där ungdomar har möjlighet att ägna sig åt och ta del av den kultur som tillhör deras grupp. För många ungdomar kan det vara det enda stället där de har en möjlighet att på ett naturligt sätt utveckla sitt språk. Erfarenheter från aktiva i de nationella minoriteternas ungdomsorganisationer visar att det i stor 1998/99:143, s. 21–22. utsträckning är de som varit aktiva i ungdomsorganisationen som sedan fortsätter att driva minoritetens frågor. Att stödja denna verksamhet är ett sätt att föra en aktiv minoritetspolitik i syfte att främja de nationella minoriteterna och stärka deras möjligheter till inflytande samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. 4.2.3Särskilda regler ger de nationella minoriteterna samma möjligheter Kraven för bidraget till de nationella minoriteternas ungdomsorga- nisationer ska utformas på så sätt att de tar hänsyn till de olika formerna av organisering. Ingen form av organisering ska missgyn- nas så länge organisationen i fråga uppfyller målen för statsbidraget. Det finns ingen motsägelse mellan att främja de nationella minoriteternas egna sätt att organisera sig och ett krav på lokalt förankrad verksamhet i ett statsbidrag som bland annat syftar till att engagera barn och ungdomar i föreningslivet. Samernas sätt att organisera sig skiljer sig tydligt från vad som är vanligt inom det svenska föreningslivet. Men även i de fall de nationella minoriteternas ungdomsorganisationer har den organi- sationsstruktur vi är vana vid, har de andra förutsättningar än andra ungdomsorganisationer. De nationella minoriteterna är alla i huvudsak begränsade till ett fåtal län och har ett begränsat antal potentiella medlemmar, vilket gör att kraven på att en organisation måste finnas i fem län och ha 1 000 medlemmar är svåra att uppnå. Jag föreslår att de nationella minoriteternas ungdomsorganisa- tioner ska kunna söka statsbidrag inom det reguljära bidragssyste- met men att särskilda regler ska gälla. De nationella minoriteterna är en mycket varierande grupp. Förutsättningarna för att bygga upp en nationell organisation varierar mellan minoriteterna både vad gäller rekryteringsbasens storlek och den geografiska spridningen samt vad gäller incitament för potentiella medlemmar att organisera sig. Därför vore en enhetlig undre gräns för den geografiska sprid- ningen inte någon lämplig modell. Mitt förslag blir istället att kraven på den geografiska sprid- ningen ska vara tillfredsställande i förhållande till organisationens medlemsunderlag. Det ska tolkas så att för varje nationell minoritet får göra en bedömning av i hur många län det måste bedrivas lokalt förankrad verksamhet. Gränsen sätts sedan utifrån minoritetens storlek, spridning i landet samt andra eventuella faktorer som påverkar möjligheterna att rekrytera. Vad som gäller för en organisation inom en minoritet ska således gälla även för andra organisationer som organiserar samma minoritet. Kraven ska inte ställas högre än de allmänna kraven för organisationsbidrag men de ska inte heller sättas onödigt lågt i de fall minoriteten finns utspridd över landet och har möjlighet att organisera sig därefter. Utgångspunkten ska fortfarande vara att i möjligaste mån stödja organisationer med nationell spridning. Däremot föreslår jag att en enhetlig undre gräns på antal med- lemmar ska fastställas till 300. Jag bedömer att det är möjligt för alla de nationella minoriteternas ungdomsorganisationer att nå upp till denna undre gräns. Skulle någon av de nationella minoriteternas ungdomsorganisationer ha färre än 300 medlemmar i åldrarna 7–kommer de även i fortsättningen att kunna söka det särskilda bidraget. Då måste organisationen särskilt visa att den fyller en funktion som är angelägen för uppfyllelsen av bidragets syften. Lokal verksamhet behöver inte ske i självständiga föreningar I enlighet med minoritetspolitiken ska det inte införas regler som kan styra de nationella minoriteternas val av organisationsform. Därför bör kravet på självständiga lokalavdelningar bytas ut mot ett krav på lokalt förankrad verksamhet i de län där man verkar. Lokalt förankrad verksamhet innebär inte att den nationella organisa- tionen håller kurser eller liknande på lokal nivå, verksamheten ska fortfarande vara lokalt beslutad. Jag föreslår vidare att en person som är medlem direkt i riks- organisationen, utan att tillhöra någon medlemsförening, ska kunna räknas som bidragsgrundande medlem under förutsättning att det finns aktiviteter på nationell nivå och att medlemmen har deltagit i dessa. Motivet bakom förslaget är att organisationerna ska ha så stor frihet som möjligt att besluta hur man vill organisera sig lokalt. En sådan bestämmelse uppmuntrar även till att organisera personer som bor i områden där det finns för få ungdomar av samma minoritet för att bilda en medlemsförening. För att få stöd baserat på antal lokalavdelningar räcker det dock inte med att ha lokalt förankrad verksamhet. För den rörliga delen av bidraget är det fortfarande antal bidragsgrundande medlemmar och självständiga lokalavdelningar som är bidragsunderlaget. En organisation som inte har några självständiga lokalavdelningar kan få den fasta delen av bidraget samt ett rörligt belopp baserat på antal medlemmar. Fördelningsnycklarna föreslås således även i fortsättningen vara desamma för de nationella minoriteterna som för övriga organisationer. Reglerna för att en organisation som organiserar någon av de nationella minoriteterna ska kunna beviljas organisationsbidrag kommer således, enligt mitt förslag, att skilja sig från de allmänna reglerna för organisationsbidrag på följande fyra punkter. 1.Kravet på antal bidragsgrundande medlemmar är lägre. Detta motiveras med att organisationerna har ett lägre antal tänkbara medlemmar. 2.Kravet på antal län organisationen är aktiv i kommer att variera från minoritet till minoritet och kommer i praktiken att bli lägre för de flesta av organisationerna. Rekryteringsunderlaget varierar mellan minoriteterna och därav följer att den undre gränsen för geografisk spridning bör variera på samma sätt. 3.Kravet på att det ska finnas lokalavdelningar byts ut mot ett krav på lokalt förankrad verksamhet. I förutsättningarna för minori- tetspolitiken ingår att de nationella minoriteterna inte ska behöva ändra sitt sätt att organisera sig. 4.Medlemmar anslutna direkt till den nationella organisationen får räknas som bidragsgrundande medlemmar. Detta blir dels en följd av att kravet på lokalavdelningar byts ut mot ett krav på lokalt förankrad verksamhet, dels ett sätt att underlätta för organisationer med liten geografisk spridning att bygga upp en medlemsbas och starta lokal verksamhet. De förändrade kraven innebär att det blir lättare att uppfylla kraven för det reguljära bidragssystemet, men det innebär inte att incita- menten att växa är borta. Tvärtom blir de starkare eftersom det finns en tydligare koppling mellan en växande organisation och ett större bidrag i det reguljära systemet än vad det finns inom ramen för det särskilda bidraget. Fler medlemmar och större geografisk spridning leder till ett större bidrag. Detta förslag gör att alla de nationella minoriteterna har möjlig- het att söka och få organisationsbidrag för ungdomars organi- sering. Kraven kan anses som rimliga utifrån att alla ungdomsorga- nisationer som organiserar någon av de nationella minori- teterna skulle ha fått organisationsbidrag , enligt de kriterier som jag föreslår. 4.3Ungdomsorganisationer bildade på etnisk grund Det bör inte finnas särskilda regler för ungdomsorganisationer bildade på etnisk grund. 4.3.1Allmänt om organisationer bildade på etnisk grund För ungdomsorganisationer bildade på etnisk grund finns det inom systemet för statsbidrag till ungdomsorganisationer inte några särskilda regler. Därför har det inte funnits något behov av en definition av vad som utgör just en sådan organisation. I systemet för bidrag riktade till övriga organisationer bildade på etnisk grund är kravet att organisationen till övervägande del ska bestå av medlemmar med utländsk bakgrund8 och bedriva verksamhet med inriktning mot språk, kultur, identitet och delaktighet i det svenska samhället9. Organisationerna bildade på etnisk grund är en mycket varie- rande grupp med ett stort antal inriktningar. Detta beror på att de egentligen inte har något annat gemensamt än att flertalet av med- lemmarna inte i första hand ser sig som etniskt svenska. Gemen- samt för de vuxenorganisationer10 som har beviljats bidrag inom systemet för statsbidrag för organisationer bildade på etnisk grund är att de alla i någon grad bedriver social eller integrationsfrämjande verksamhet. I övrigt varierar de från att vara inriktade på kulturell 9Ungdomsstyrelsen 2008 b. 10Ordet vuxenorganisationer är inget begrepp som används inom förordningen om stats- bidrag till organisationer bildade på etnisk grund. Det används här för att skilja mellan ungdomsorganisationer och övriga organisationer. verksamhet till att föra gruppens talan i samhällsfrågor. Vissa orga- nisationer bildade på etnisk grund stödjer barn och ungdomar i deras vardag eller samverkar med sina kommuner i att ta hand om nyanlända personer. Antirasism och arbete mot diskriminering är också vanligt. Mindre vanligt, men förekommande, är organisationer vars verksamhet är inriktad på hemlandet och på ett eventuellt åter- vändande.11 finns elva organisationer bildade på etnisk grund med bland de organisationer som sökt och fått statsbidrag för ung- domsorganisationer. Organisationerna har mellan 1 000 och 7 700 bidragsgrundande medlemmar. Ungdomsorganisationer bildade på etnisk grund har varierande verksamhet. Gemensamt är att många arrangerar kulturarrange- mang och att de har ett mer eller mindre starkt fokus på den egna gruppens identitet i . Liksom de nationella minoriteterna har de ett begränsat antal tänkbara medlemmar. Det gör att det finns anledning att se över hur reglerna fungerar även för dessa organisationer. Eftersom det i föreningen finns chans att ta del av den egna gruppens kultur och språk och man har ett tillfälle att påverka hur den egna gruppen samverkar med resten av det svenska samhället, fyller dessa organisationer en viktig funktion. I en ung- domsorganisation finns det möjligheter att kunna forma identite- ten utifrån ungdomars perspektiv, utan att man behöver följa i vuxenorganisationens spår. Som inom alla andra grupper är det ungdomarna som ska föra kultur och språk vidare och det finns därför ett stort värde i att man lär sig att verka i en demokratisk organisation som har ungdomars intressen i fokus. 4.3.2Särskilda regler är inte nödvändiga De flesta organisationer bildade på etnisk grund har inte någon som är tillräckligt självständig för att vara bidragsberättigad. 2009 har elva ungdomsorganisationer blivit be- viljade statsbidrag. Detta kan jämföras med de 53 vuxenorganisa- tioner som beviljades bidrag enligt förordningen om statsbidrag till organisationer bildade på etnisk grund. Fyra organisationer har beviljats strukturbidrag, varav endast en har fler än 4 000 medlemmar i åldrarna 7–, en har beviljats ut- vecklingsbidrag och fem organisationer har fått etableringsbidrag. 11 2008 b. Endast en organisation har fått särskilt bidrag, vilket dock inte berodde på att organisationen hade för få medlemmar eller för liten geografisk spridning. Anledningen var i stället att lokalavdelningarna ännu inte var tillräckligt självständiga mot moderorganisationen. Trots den begränsade rekryteringsbasen har de organisationer som sökt bidrag uppfyllt kraven för att få bidrag inom det reguljära statsbidragssystemet, med dispens för geografisk spridning endast i ett fåtal fall. Innan man har kommit upp i den storlek som gör att man kan söka ett reguljärt bidrag finns möjlighet att söka projektbidrag för att utveckla organisationen i den riktningen. Det är endast ett fåtal organisationer som beviljats projektstöd på denna grund . Det finns heller inget som tyder på att det skulle finnas många etablerade organisationer bildade på etnisk grund som i övrigt uppfyller kraven på stöd till ungdomsorganisationer men som har hamnat utanför på grund av kraven på antal medlemmar eller geografisk spridning. Med de föreslagna reglerna om ett nytt organisationsbidrag, med krav på att lokalavdelningar ska finnas i minst fem län, skulle alla organisationer som är bildade på etnisk grund och har beviljats bidrag för uppnå kraven på antal medlemmar och geografisk spridning. Ingen skulle alltså behöva begära dispens. Alla skulle också, dock med mindre marginal, klara kravet på 1 000 medlem- mar. Med hänvisning till det nya organisationsbidraget enligt för- slaget i kapitel 3 finns det således inte någon grund för att införa särskilda regler för organisationer som organiserar ungdomar på etnisk grund. De organisationer som inte uppfyller kraven på 1 000 medlemmar i fem län ska ha möjlighet att söka dispens för organisationsbidraget med hänvisning till riksintresse. 4.4Organisationer som företräder ungdomar med funktionsnedsättning Organisationsbidrag får lämnas till en organisation som företräder ungdomar med funktionsnedsättning och som har minst 300 medlemmar i åldrarna 7–samt har medlemsföre- ningar12 i minst tre län. 4.4.1Organisationer för ungdomar med funktionsnedsättning Organisationerna för unga med funktionsnedsättning organiserar personer med fysisk eller psykisk funktionsnedsättning. De driver oftast en blandning av sociala verksamheter och påverkansarbete. Den sociala delen av verksamheten är viktig och handlar till stor del om att arrangera läger eller andra aktiviteter, vilket ofta är mer resurskrävande än för personer utan funktionsnedsättning. Även för att kunna bedriva opinionsbildning och informationsarbete kan särskilda resurser behövas. Organisationer som organiserar ungdomar med funktionsned- sättning har särskilda regler som innebär att de kan bli berät- tigade till det reguljära statsbidraget om de har minst 400 medlem- mar samt lokalavdelningar i minst fyra län. De särskilda reglerna har införts på grund av att organisationer för personer med funk- tionsnedsättning har en begränsad rekryteringsbas och att det där- för bör ställas lägre krav. De regler som gäller fungerar för fem av de tolv organisationer som sökt bidrag . Resterande organisationer har beviljats särskilt bidrag och som en följd av detta fått ett lägre belopp. Det är bra om så många som möjligt kan söka reguljärt bidrag och mitt förslag är därför att tröskeln ska sänkas något. Inom det reguljära systemet finns incitament för att växa och/eller att hålla medlems- talen uppe. I organisationsbidraget finns både den fasta och den 12 I kapitel 3.3 föreslår jag att medlemsförening ersätter begreppet lokalavdelning. används genomgående i förslaget till ny förordning. rörliga delen, vilket gör att ju fler medlemmar och ju fler lokalav- delningar man har, desto större blir det sammanlagda bidraget. Om en organisation permanent får särskilt bidrag finns risk att organi- sationen förlorar motivationen att bilda och behålla lokalavdel- ningar och att färre personer då får möjlighet att organisera sig. Jag föreslår att kraven på organisationer som organiserar ung- domar med funktionsnedsättning ska sänkas till minst 300 bidrags- grundande medlemmar och verksamhet i minst tre län. Det är en sänkning från dagens nivåer med 100 personer respektive ett län. Om man räknar med de siffror som organisationerna har upp- gett i ansökan års bidrag skulle en organisation till hamna inom det reguljära bidraget med det här förslaget. En organisation skulle hamna mycket nära. Att sänka tröskeln ännu mer och på så sätt få in fler av de kvarvarande organisationerna skulle dock enligt min mening inte leda till bättre incitament att växa. Sänkningen till 300 medlemmar i åldrarna 7–innebär att tröskeln vad gäller antal medlemmar hamnar på samma nivå som den föreslagna tröskeln för de nationella minoriteternas ungdoms- organisationer. En fördel med detta är att mer likartade regler gör systemet mer lättöverskådligt. De organisationer som organiserar ungdomar med funktions- nedsättning och som inte når upp till kraven kommer även i fort- sättningen att kunna söka särskilt bidrag istället för det vanliga bidraget. Kraven för det särskilda bidraget innebär liksom tidigare att organisationen måste visa att den fyller en funktion som är sär- skilt viktig för att uppfylla målen för statsbidraget. Organisationer som organiserar ungdomar med funktionsned- sättning kan även söka ett särskilt bidrag för resurskrävande verksamhet. Detta bidrag har diskuterats i kapitel 3. Det bör inte finnas särskilda regler för de politiska partiernas ungdomsförbund. 4.5.1De politiska partiernas ungdomsförbund Alla riksdagspartiernas ungdomsförbund utom Ung Vänster har sökt och beviljats bidrag. Förutom dessa har även det nya förbundet beviljats bidrag. Av de politiska ung- domsförbunden var det endast två förbund, och , som levde upp till kraven för strukturbidrag, ett förbund fick utvecklings- bidrag, två förbund fick etableringsbidrag och två förbund, och , beviljades särskilt bidrag. De politiska partiernas ungdomsförbund skiljer sig från andra ungdomsorganisationer i och med att de har en så tydlig koppling till partipolitiken. Deras huvuduppgifter är att vara en länk mellan partierna och unga medborgare samt att upprätthålla en politisk diskussion där unga aktivt deltar i samhällsdebatten. De politiska ungdomsförbunden är på så sätt mycket viktiga för den fortsatta demokratiska debatten och för att väcka politiskt engagemang bland ungdomar. De särskilda regler jag ska överväga för de politiska ungdoms- förbunden handlar således inte om medlemsantal och geografisk spridning, utan om huruvida bidraget bör fördelas utifrån moder- partiets mandat snarare än ungdomsförbundets medlemmar. 4.5.2För- och nackdelar med ett mandatbaserat system Argument för ett mandatbaserat system Frågan om att systemet med bidrag till politiska ungdomsförbund borde revideras har kommit upp i både riksdagsmotioner och interpellationsdebatter ett antal gånger . Många anser att ett mandatbaserat system borde införas och ett återkom- mande argument är att det skulle förhindra fusk. Jag anser inte att argumentet att ett mandatbaserat system skulle minska fusket är relevant eftersom det antyder att de politiska partiernas ungdomsförbund alltid skulle vara mer benägna att fuska än vad andra ungdomsorganisationer är.