sou · GXB322 · 2009-03-04 00:00:00 — Man framhöll också att det framlagda förslaget om slopat krav på serveringstillstånd för vissa privata tillställningar med servering utan vinstintresse (6 kap. 1 § AL) innebar ett underlättande för anordnande av vinprovningar m.m. Enligt avtalet mellan och staten ska av Systembolaget anordnade provningar av alkoholdrycker för allmänheten ske vid särskilda av bolaget beslutade tillfällen för personer eller grupper av personer och under ledning av personal. Provning i eller i anslutning till får inte ske för försäljning. Bolaget har rätt att ta ut avgift för provningarna. Systembolaget startade verksamheten med provningar och antalet provningar har varit relativt stabilt . Det största intresset och efterfrågan finns i storstäderna , och . Dryckesprovningarna tar och inleds med ett teoripass. Kunderna får ett kompendium med information om det tema som provningen haft. Det kan gälla produktgrupp (röda viner, , etc.), region, druvsort eller kombinationen dryck och mat. Priset för provningarna varierar mellan , beroende på vilka drycker som provas. Systembolaget erbjöd provningar i 32 butiker runt om i landet. deltog cirka 10 000 personer i cirka 700 provningar. De mest populära provningarna var dryck till choklad, grundkurs i röda viner och maltwhisky (Systembolagets årsredovisning 2007). har i PM redogjort för sin tolkning av hur vinprovning överensstämmer med alkohollagen. Av denna framgår att näringsidkare som enligt institutets mening kan anordna vinprovning är Systembolaget för allmänheten, partihandlare för andra med partihandelsrätt eller innehavare av serveringstillstånd samt innehavare av serveringstillstånd, dels för egen personal i utbildningssyfte, dels för restaurangens gäster under iakttagande av vad som gäller för servering i allmänhet, för marknadsföring och de villkor som gäller för tillståndet. Till har kommit in ett antal skrivelser rörande mässor och provningar. I skrivelse från i (dnr S2006/3734/FH) anförs att det finns behov av förtydliganden och ändringar vad gäller alkohollagens tillämpning för gemensamma serveringsområden/lokaler och mässor. i har inkommit med en skrivelse angående öl- och vinmässor (dnr S2006/5656/FH). I skrivelsen refereras till ett beslut av styrelsen i vilket man riktat SOU 2009:22 Mässor och provningar allvarlig kritik mot i kommun för att den meddelat tillfälligt serveringstillstånd till 39 utställare vid Öl och i . Tillstånden avsåg rätt att servera starköl och/eller spritdrycker till allmänheten den 29 september-den 1 oktober och den 6 oktober-den 8 oktober 2005. I beslutet konstaterade att kommunen hade brutit mot centrala regler i alkohollagen genom att meddela tillstånd trots att det redan fanns ett permanent serveringstillstånd i aktuell lokal (6 kap. 9 § AL) och trots att det saknades tillgång till lagad mat (7 kap. 8 § AL). hade inte riktat kritik mot själva genomförandet av mässan. Tvärtom har bl.a. polismyndigheten vitsordat att arrangemanget skötts utan större ordningsanmärkningar. Styrelsen anförde vidare att, såvitt man kände till, anordnas olika mässor för spritdrycker, vin och starköl på olika håll i landet. Tillämpningen av gällande regler varierar från kommun till kommun och upplevs av många kommunpolitiker som föråldrad. ville med skrivelsen uppmärksamma departementet på att det med gällande lagstiftning inte finns möjlighet att arrangera spritdrycks-, vin- och starkölsmässor till allmänheten för andra än (ska rätteligen vara provningar), trots att det inte är ovanligt att sådana mässor anordnas. Enligt mening vore det därför önskvärt om bestämmelserna om tillhandahållande av lagad mat till allmänheten förändrades så att det vore möjligt att arrangera mässor utan att bryta mot alkohollagen. Ett möjligt sätt vore att i 7 kap. 8 § AL föreskriva att det vid mässor räcker att det i mässlokalen finns ett fullgott restaurangkök som kan tillhandahålla att allsidigt matutbud. I skrivelse från (SHR) (dnr S2006/9200/FH) anförs bl.a. att alkohollagens regler försvårar, och ibland till och med förhindrar, anordnandet av mässor där olika företag tillhandahåller mat och alkoholdrycker till allmänheten och att det behövs en lagändring som möjliggör även sådana typer av arrangemang. I skrivelse från , , och Hotell- och Restaurangföretagare (dnr S2007/5472/FH) anförs bl.a. följande beträffande food courts, mässor och festivaler. Dagens alkohollagstiftning medför problem när det gäller att söka gemensamma serveringstillstånd. Konceptet med food courts, där flera kök delar på en serveringsyta, och festivaler, mat- och dryckmässor eller liknande arrangemang är uppskattade och sköts ofta på ett föredömligt sätt. arrangemang som sker inom en bestämd tidsrymd och på en gemensam avgränsad yta möter stora svårigheter vid ansökan om serveringstillstånd. Lagstiftningen för denna typ av arrangemang måste förändras i syfte att undvika onödig problematik av byråkratisk karaktär. I detta sammanhang är det dock viktigt att beakta behovet av en tydlig och effektiv reglering av ansvars- och sanktionsfrågorna. I skrivelse från Föreningen (dnr S2007/7890/FH) anförs bl.a. följande. Föreningen tillämpar två metoder för att arrangera sina vinprovningar, som sker i slutet sällskap och där det alltid ingår moment av utbildning. Den ena är samköpsmodellen, där någon av deltagarna på uppdrag av de övriga anskaffar vinerna varefter kostnaden fördelas lika mellan deltagarna. Sammankomsten sker på lokal utan serveringstillstånd för alkohol såsom företagsmatsal eller klubblokal. Enligt den andra modellen sker vinprovningen på restaurang med serveringstillstånd. Som regel intas då också en måltid. Restaurangen tillhandahåller vinerna och fakturerar kostnaden för mat och vin jämte skäligt tillägg för serveringen av vinerna. Ett problem från föreningens synpunkt är att man ofta till mat vill prova viner som restaurangerna inte kan erbjuda eller få tag i. - Flera av Munskänkarnas sektioner har anordnat vinmässor som varit öppna för allmänheten. Besökarna har betalat för kuponger som berättigat till prövning av små mängder vin. Serveringen har skötts av föreningens medlemmar. Dessa har fått särskild utbildning för uppgiften och sträng ålders- och nykterhetskontroll har gjorts. Arrangemangen har varit godkända av lokal myndighet. kom ett meddelande från att enbart Systembolaget hade rätt enligt alkohollagen att anordna vinmässor (ska rätteligen vara provningar) med tillträde för allmänheten. Detta har gjort att vissa vinmässor därefter fått inställas efter kommunalt beslut, medan vinmässor på andra orter har fått fortsatt kommunalt godkännande. Föreningens önskemål är att inom alkohollagens regler få möjlighet att arrangera vinmässor. - Föreningen tar i sin skrivelse även upp ett önskemål om att restauranger inom alkohollagens regler, utöver nuvarande inköpskanaler, skulle få möjlighet att köpa in viner även från föreningar och verksamheter som har ett uttalat syfte att bedriva utbildning inom området vin och mat. Föreningen har vidare i skrivelse till utredningen pekat på svårigheten att för vinprovningar av speciellt inköpta viner i hitta en lämplig lokal som inte har utskänkningstillstånd. har i skrivelse till utredningen uttryckt önskemål om att en ny alkohollag ska göra det tillåtet att dricka hembryggt öl i serveringslokaler och att ta ut en entréavgift för att täcka arrangörens kostnader samt att det inte heller på annat sätt blir olagligt att arrangera svenskt mästerskap i hembryggt öl eller liknande evenemang. Utredningens förslag: Det ska bli tillåtet att arrangera mässor med servering och provsmakning av starköl, vin och spritdrycker till allmänheten under förutsättning att det finns tillgång till tillredd mat i lokalen och att samtliga utställare har serveringstillstånd. Det krävs sålunda inte att alla utställare har matservering. De allmänna reglerna om marknadsföring i AL ska iakttas. Anordnande av mässor där tillverkare, partihandlare m.fl. bjuder ut alkoholdrycker till allmänheten strider visserligen mot de allmänna reglerna om marknadsföring, då det kan uppfattas som uppmanande till bruk av alkohol. har reklamen för de olika dryckerna också fått ett utförande som måste anses vara påträngande. En mässa har emellertid karaktär av konsumentupplysning och vänder sig främst till personer som vill prova kvalitén på olika drycker. Den som går dit är medveten om att det handlar om marknadsföring av sådana. De skäl som anförs mot marknadsföring väger därför inte lika tungt som när det gäller t.ex. utomhusreklam eller uppställande av flaskor i s.k. showrooms. Såvitt utredningen erfarit har de mässor som arrangerats inte föranlett några mera omfattande anmärkningar med avseende på ordning och nykterhet. Det finns därför och med stöd av utgångspunkten i direktiven skäl att tillåta denna typ av arrangemang under förutsättning att vissa krav uppfylls. Till att börja med måste de allmänna reglerna för marknadsföring iakttas i möjligaste mån. Reklamen får alltså inte vara aggressiv genom utformningen av de olika montrarna. bör det få förekomma s.k. inkastare som uppmanar besökarna att beställa av den saluförda produkten. Enligt alkohollagen är det ett grundläggande krav för att starköl, vin eller spritdrycker ska få serveras till allmänheten att det finns ett serveringstillstånd. Detta innebär i sin tur - med undantag för servering i pauser under teaterföreställning eller konserter - att mat ska tillhandahållas. Som framgår av avsnitt 11.4, föreslår utredningen att det efter särskilt tillstånd ska kunna bli tillåtet för flera tillståndshavare att utnyttja gemensam serveringsyta. Det vanliga matkravet gäller dock för var och en av dem. Detta har vid mässor visat sig vara mycket opraktiskt och reglerna kringgås också på olika sätt. Utredningen finner att man bör kunna lätta på matkravet på så sätt att det är tillräckligt att det på mässområdet finns tillgång till tillredd mat på en för allmänheten väl synlig plats. Det ska sålunda inte krävas att varje utställare kan servera mat. Vid mässarrangemang är det regelmässigt en person eller ett företag som administrerar verksamheten. För tillståndsgivaren vore det en förenkling om huvudarrangören ensam hade serveringstillstånd och att denne svarade för utställarna. Detta skulle emellertid innebära bl.a. att det inte blev tillåtet för utställaren att anlita egen personal och att han inte heller blev ansvarig för uppsyn över utskänkningsstället. Utredningen finner på grund härav, och med hänsyn till vikten av att de övriga krav som normalt ställs på den som tillåts servera alkohol upprätthålls, att det vore olämpligt att överlåta till en utställningsarrangör att göra dessa bedömningar. Liksom bör krävas att envar av utställarna har serveringstillstånd och får genomgå den prövning som gäller för alla, med undantag för, vad beträffar de utställare som inte bedriver restaurangrörelse, att de krav som sammanhänger med matservering inte behöver uppfyllas. De regler som gäller i övrigt för den som söker serveringstillstånd blir emellertid tillämpliga. Även mässarrangören måste självfallet ha serveringstillstånd om han deltar aktivt i mässan som utställare eller restauratör. Det är vidare viktigt att man vid mässor där det serveras alkoholdrycker måste ställa höga krav på arrangemangen för att garantera ordning och nykterhet. Detta bör liksom , när mässor har tillåtits, ske genom att tillståndsmyndigheten utnyttjar sin rätt att ställa villkor för verksamheten, t.ex. beträffande åldersgränser, öppettider, vaktanordningar, betalningssätt etc. Det bör uppdras åt FHI att utfärda närmare riktlinjer för vilka regler som ska gälla. Det nu gällande förbudet mot att lämna varuprov till allmänheten eller att bjuda på alkoholdryck bör bestå. Som tidigare framhållits är gränsen mellan mässor och vad som kallas provningar oklar. Många mässor innehåller inslag av provning. Utmärkande för provningar i förhållande till mässor är emellertid att de är mindre omfattande arrangemang med ett begränsat antal, oftast särskilt vinintresserade deltagare. Den typ av arrangemang som omtalas i den skrivelse som inkommit från saknar typiskt sett kommersiella förtecken och är enligt utredningens mening att jämställa med dryckesprovning. Typiskt sett är de inte heller kombinerade med matservering. Sedan tillkomsten av 6 kap. 1 § AL, som inte föreslås bli ändrad, finns möjligheter att arrangera provningar vid enstaka tillfällen av vin och andra alkoholdrycker i privat regi. Enligt en av FHI accepterad tolkning är det också möjligt för en restaurangägare och partihandlare att anordna sådana provningar i utbildningssyfte av den egna personalen. Att utöver detta, och med de lättnader som utredningen föreslår beträffande mässor, utsträcka möjligheten till vinprovningar och liknande för allmänheten finner utredningen skulle öppna för kringgående av bestämmelserna om serveringstillstånd på ett sätt som inte är önskvärt från alkoholpolitisk synpunkt. Något förslag av den innebörden framläggs därför inte. 13 Hemkryddning av brännvin Med sprit förstås en vätska som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent och med tillverkning av sprit förstås varje förfarande, varigenom alkohol i sådan koncentration framställs eller utvinns. (AL 1 kap. 2 §) Sprit och spritdrycker får inte tillverkas utan tillstånd. (2 kap. 1 § första stycket AL) Endast den som har rätt att bedriva partihandel med starköl, vin eller spritdryck får förpacka om eller buteljera. (4 kap. 5 § andra stycket AL) Med partihandel avses, enligt 1 kap. 8 § AL, annan försäljning än försäljning till konsument. Enligt lagens förarbeten tar bestämmelsen sikte på att göra s.k. bulkimport möjlig för tillverkare och partihandlare. I förarbetena sägs vidare bl.a. att det följer av bestämmelsen att innehavare av serveringstillstånd inte får omförpacka eller buteljera varorna. framhålls i förarbetena att begreppet omförpackning inte får ges en sådan vidsträckt innebörd att det t.ex. inte skulle vara möjligt för en restauratör att hälla upp en flaska vin på karaff för att servera drycken som husets vin. Vidare anförs att rätten för en partihandlare att omförpacka eller buteljera (omtappa) varorna inte innefattar någon rätt till vidareförädling av dessa (prop. 1994/95:89, s. 93). Tillverkningstillstånd kan ges för ett eller flera slag av alkoholdrycker samt för sprit. Ansökan om tillverkningstillstånd ska göras skriftligt till (7 kap. 3 § AL). Enligt utredningens direktiv ska frågan om tillåtligheten för innehavare av tillstånd till servering av alkoholdrycker att krydda brännvin för servering på tillståndshavarens serveringsställe utredas. Utredaren ska kartlägga hur bestämmelserna i 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 § första stycket och 4 kap. 5 § andra stycket alkohollagen (AL) tillämpas och överväga om förändringar eller förtydliganden bör göras i aktuellt avseende. Utredaren ska lämna sådana författningsförslag som innebär att innehavare av tillstånd till servering av alkoholdrycker ska ha möjlighet att krydda brännvin för servering på tillståndshavarens serveringsställe. I skriftlig fråga (2006/07:390) angående lokalt kryddad snaps av () till statsrådet () har fråga uppkommit om tillåtligheten för innehavare av tillstånd till servering av alkoholdrycker att krydda brännvin för servering på tillståndshavarens serveringsställe (dnr S2006/10147/J). anför bl.a. följande. Enligt bedömning kan egen tillverkning av alkohol jämställas med att själv krydda sin snaps, om detta sker för utskänkning. Med anledning av denna tolkning kan nu krögare som erbjudit lokalt kryddad snaps till julbord eller andra tillställningar riskera att prickas av tillsynsmyndigheter och även riskera att mista sitt serveringstillstånd. På många ställen i landet kryddar krögare sin egen snaps. Att själv krydda sin snaps med lokala smakämnen är en del av vårt kulturarv som har en lång svensk tradition. En krögare får exempelvis blanda olika spritsorter för servering i en drink men att blanda smakämnen i brännvin eller andra spritdrycker är enligt den tolkning som gjort att jämställa med sprittillverkning. Detta trots att ingen alkohol skapats eller tillförts under processen. Det enda krögaren gjort är att överföra alkoholen till ett annat kärl och tillsatt kryddor eller smakämnen. Om tolkning, att kryddning av snaps kan jämställas med sprittillverkning, skulle bli praxis innebär det att vi i skulle riskera förlora en del av vårt lands gastronomiska kunskap och att en bit av vårt kulturarv skulle försvinna. några alkoholpolitiska vinster skulle uppnås. är vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att säkerställa krögares möjligheter att även kunna krydda sin egen snaps. I statsrådets svar sägs bl.a. följande. utövar central tillsyn över efterlevnaden av alkohollagen och kan meddela allmänna råd till vägledning för tillämpningen av lagen. Det är alltså upp till att göra tolkningen om kryddning av brännvin eller annan bearbetning av alkohol är att beteckna som tillverkning av sprit. Statsrådet hänvisade även till en kommande översyn av alkohollagen. Frågan om lokalt kryddad snaps tas upp även i skrivelse från SHR (dnr S2006/9200/FH). I skrivelsen sägs bl.a. att verksamhet som innebär vidareförädling av alkoholdrycker, till exempel blandning av olika produkter för att ändra deras karaktär, kräver tillverkningstillstånd. En mycket strikt tolkning av lagen medför att det inte är möjligt att krydda eget brännvin eller att göra större mängder drinkbaser. Enligt utgör varje förfarande då sprit eller spritdryck framställs eller utvinns genom t.ex. jäsning, destillation eller kemisk omvandling tillverkning och kräver tillverkningstillstånd. Tillverkningstillstånd krävs även för ett förfarande som innebär vidarebehandling av alkoholdrycker, t.ex. spädning, filtrering, sötning, eller blandning av olika produkter, för att förbättra produkternas kvalitet eller förändra deras karaktär. Det sagda hindrar inte blandning av drinkar etc. som sker först efter gästernas beställning. Däremot får inte blandningar av drinkar, shots, groggar eller egen kryddning av brännvin m.m. för lagring göras av den som saknar tillverkningstillstånd. Enbart omförpackning eller buteljering utan förändring av produkten anses inte som tillverkning, men kräver att man har rätt att bedriva partihandel. En partihandlare kan inte lämna ut varor för omförpackning eller buteljering till ett annat företag i kraft av den egna partihandelsrätten. Den som ska utföra omförpackningen eller buteljeringen måste själv ha partihandelsrätt som omfattar de slag av alkoholdrycker som är aktuella. Utredningens förslag: Serveringsställen som har tillstånd att servera spritdrycker ska av kommunen kunna få tillstånd att ombuteljera och krydda brännvin efter eget recept för servering i den egna verksamheten. Av bestämmelsen i 4 kap. 5 § andra stycket AL följer att innehavare av serveringstillstånd inte får omförpacka eller buteljera varorna. Bestämmelsen är inte straffrättsligt sanktionerad men den tillståndshavare som bryter mot densamma kan drabbas av administrativt ingripande i enlighet med bestämmelserna i 7 kap. AL. Krögares egen kryddning av brännvin har onekligen vissa likheter med bearbetning som är tillåten inom ramen för ett serveringstillstånd, exempelvis blandning av drinkar och liknande på gästernas beställning. Eftersom produkterna genomgår en vidarebehandling och normalt inte heller kan anses vara avsedda för direktkonsumtion utan förutsätter åtminstone viss mognadslagring finns emellertid även påtagliga likheter med sådan tillverkning som är tillståndspliktig. Det har från alkoholhandläggarnas sida påtalats att en uppluckring av den aktuella bestämmelsen skulle medföra risk för att s.k. svartsprit, dvs. smuggelsprit eller olovligen tillverkad sprit, skulle komma att användas vid buteljering. Vidare har påtalat att det skulle kunna riskeras att restaurangrörelser köper in 96-procentig sprit för att användas vid servering i allmänhet. Enligt uppgift från FHI finns det bara en restaurang, i , som har tillverkningstillstånd och följaktligen rätt till ombuteljering. KAF har på utredningens begäran gjort en förfrågan hos alkoholhandläggare hos ett representativt urval av landets kommuner, 41 till antalet, beträffande dels om det förekom att krögare kryddar och ombuteljerar sprit för servering på den egna krogen och hur pass vanligt detta är i så fall, och dels om detta förekom beträffande andra drycker än brännvin. Handläggarna ombads också att framföra om de hade några allmänna synpunkter och erfarenheter. Av svaren framgår sammanfattningsvis att de flesta har stött på krögare som kryddar och ombuteljerar spritdryck på den egna krogen och då främst som julsnaps. som något större problem. De flesta hade inga principiella invändningar mot tillåtligheten av att krydda brännvin i form av t.ex. julsnaps. Många hade emellertid farhågor för att en lagändring skulle leda till ökade problem med s.k. shotsblandning där olaglig sprit används och ansåg därför att förbudet borde vara kvar. Av svaren framgår också att man haft tillsynsärenden beträffande sådana blandningar, ofta gjorda på sprit som inte anskaffats på lagligt sätt. Ur tillämpnings- och tillsynssynpunkt är det betydelsefullt att även fortsättningsvis upprätthålla en klar och tydlig gräns mellan vad som utgör verksamhet som kan utövas inom ramen för ett serveringstillstånd och verksamhet som innefattar sådan bearbetning att tillverkningstillstånd krävs. Utgångspunkten bör därför även fortsättningsvis vara att innehavare av serveringstillstånd som huvudregel inte får omförpacka eller buteljera alkoholvaror. Dock bör man av hänsyn till lokala traditioner, och då det inte i allmänhet tycks uppfattas som problematiskt av alkoholhandläggare, kunna göra ett undantag från alkohollagens bestämmelser om tillverkningstillstånd begränsat till en rätt för innehavare av serveringstillstånd att krydda brännvin efter eget recept för servering på tillståndshavarens eget serveringsställe. Detta förutsätter ombuteljering. På grund av risken för missbruk genom användning av svartsprit kan det inte tillåtas att alla serveringsställen som har tillstånd att utskänka spritdrycker får denna rättighet. Det bör därför krävas särskilt tillstånd inom ramen för ett serveringstillstånd. Kommunen kan förutsättas ha bäst kännedom om de olika näringsställena och därmed möjlighet att i serveringstillståndet individuellt anpassa de villkor som bör ställas på tillståndshavaren, exempelvis i fråga om vilka volymer som får tillverkas och lagras liksom vilken alkoholhalt ingående råvaror får innehålla. 14Allmänna bestämmelser om tillsyn och tillståndshavares skyldigheter Utredningens förslag: Bestämmelser som är gemensamma för tillsyn och tillståndshavares skyldigheter sammanförs i ett särskilt kapitel. Några ändringar i sak i förhållande till gällande rätt föreslås inte. I 7 kap. AL finns bestämmelser om tillstånd av olika slag och de regler som gäller för dessa. 8 kap. handlar om tillsyn. De bestämmelser som mera specifikt berör de olika typerna av tillstånd har tagits in i respektive avsnitt om dessa. De bestämmelser som är gemensamma för olika typer av tillstånd med avseende på dels tillsynen och dels tillståndshavarens skyldigheter sammanförs i ett särskilt kapitel. Några ändringar i sak har inte gjorts. Vad som avses är främst stadgandet om att FHI utövar den centrala tillsynen över lagens efterlevnad samt att utövar tillsyn inom länet. I övrigt handlar det om olika ålägganden för myndigheter och tillståndshavare, främst anmälnings- och underrättelseskyldigheter. Allmänna bestämmelser om tillsyn och tillståndshavares skyldigheter Utredningens bedömning: De nu gällande reglerna om överklagande bibehålls oförändrade. Överklagande av beslut som fattats med stöd av alkohollagen eller föreskrifter följer allmänna förvaltningsrättsliga regler, dvs. att beslut av en förvaltningsmyndighet får överklagas av den som beslutet angår om det har gått honom eller henne emot (22 § förvaltningslagen (1986:223).