sou · GXB380 · 2009-10-05 00:00:00 — Ett antal personer, bl.a. anställda inom kriminalvården, ställdes till ansvar för delaktighet i dessa. Polisen har beräknat merkostnaderna för rymningen från till 2,1 mnkr, rymningen från till 2,1 mnkr och rymningen från till 2,9 mnkr (någon kostnad för händelsen vid Kumla finns inte tillgänglig).7 Dessutom inträffade upplopp vid tre anstalter . uppstod ett av två upplopp vid anstalten Hällby. Sju intagna barrikaderade sig, slog sönder avdelningen och tog sig ut på promenadgården. Där kunde de omhändertas. Enligt kriminalvården berodde upploppet på att anstalten hade riktat särskilda åtgärder mot de intagna för att hitta narkotika och mobiltelefoner. Dessutom tillämpade Hällbyanstalten lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, KvaL, hårdare än andra anstalter i samma säkerhetsklass.8 inträffade ett andra upplopp på anstalten Hällby. Efter att ha druckit mäsk började sju intagna att vandalisera avdelningen där de bodde. De barrikaderade sig på avdelningen. Efter andra försöket kunde anstaltens insatsstyrka bryta sig in och omhänderta de intagna.9 7 SOU 2005:6, s. 177 f. 8 , Bärsärkarna, , s. 18 f. 9 , Bärsärkarna, s. 19 f. 178 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete vägrade de intagna i en paviljong vid anstalten att gå till jobbet efter lunchrasten. De hade påbörjat ett förtroenderådsmöte för att välja en ny ordförande, eftersom den tidigare ordföranden dagen innan hade blivit placerad på isoleringen. När personalen meddelade att de skulle låsas in p.g.a. arbetsvägran började de intagna att kasta möbler. kunde de åtta intagna odramatiskt omhändertas av insatsstyrkor som hade kommit från anstalterna och . Enligt kriminalvårdens uppföljning berodde upploppet bl.a. på otillräckliga möjligheter att differentiera de intagna på anstalten.10 inträffade på nytt en upploppsliknande situation vid anstalten . Efter att ha isolerat de intagna vid en paviljong efter en misshandel beslutade anstaltsledningen att häva avskildheten och att flytta två av de intagna till andra avdelningar. När isoleringen bröts misshandlades en vårdare av en intagen, som kom över vårdarens nycklar. De intagna började därefter barrikadera dörren till avdelningen och att kasta stolar och bord mot vaktkuren. Några intagna kunde låsas in, men sex av dem lyckades ta sig ut på anstaltsområdet och springa till en annan paviljong. När de inte lyckades få de intagna vid denna paviljong att ansluta sig till upploppet återvände de till sin egen paviljong, där de omhändertogs. Kriminalvården konstaterade i sin rapport efter upploppet att allt fler intagna med destruktivt beteende hade placerats vid anstalten, vilket varit svårt att hantera. P.g.a. hög personalomsättning var det dessutom svårt att bygga upp ett gemensamt förhållningssätt mot de intagna vid anstalten.11 gick överfallslarmet på en avdelning vid anstalten . Två intagna hade kastat in två muggar i vårdarexpeditionen. De intagna som låstes in på avdelningen började där vandalisera avdelningens dagrum. De försökte också slå sönder ett fönster till promenadgården. Två av de intagna gav upp och omhändertogs, medan de övriga tog sig ut på promenadgården. Anstaltens personal och polis lyckades få de intagna att ta sig tillbaka till avdelningen där en förhandling påbörjades. Efter att förhandlingen avbrutits genomförde polisens piketgrupp en inbrytning. Med hjälp av OC-spray (s.k. pepparspray) kunde de intagna omhändertas och placeras på observationsavdelningen.12 10 , Bärsärkarna, s. 21 ff. 11 , Bärsärkarna, s. 23 ff. 12 , Bärsärkarna, s. 25 f. 179 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 , , fick personalen på anstalten indikationer på att något var på gång vid en annan av avdelningarna inom anstalten. Vissa i personalen omplacerades för att undvika en gisslansituation. påbörjade insatsstyrkan och polis förberedelser för en insats. När de intagna vid den aktuella avdelningen utlöste ett brandlarm genomförde polisen en s.k. distraktion utanför avdelningen, vilket fick de intagna att samlas vid fönstren i ena änden av korridoren. Insatsstyrkan kunde då gå in och tvinga de intagna att återvända till sina celler. I upploppet deltog 14 intagna. I efterhand visade det sig att det fanns ett stort missnöje inom anstalten, bl.a. med maten. De intagna hade planerat en massrymning, men planerna misslyckades.13 avgick den dåvarande generaldirektören. ersattes hon av dåvarande chefen för , som är chef för . Regeringen konstaterade att situationen på anstalterna och att sammansättningen av de intagna hade förändrats. Andelen intagna med långa strafftider hade ökat markant och de livstidsdömda hade under en tioårstid mer än fördubblats. Andelen narkotikamissbrukare hade också ökat, liksom andelen intagna med psykiska problem och störningar. Dessa förhållanden i förening med uppkomsten av kriminella gängbildningar och förekomsten av avancerad, organiserad och internationell brottslighet hade förändrat förutsättningarna för kriminalvården.14 beslutade den dåvarande generaldirektören att med omedelbar verkan genomföra ett antal säkerhetshöjande åtgärder vid de åtta slutna anstalterna med högst säkerhet; , Hällby, , , , , och . Som exempel på detta kan nämnas att de yttre inpasseringshindren förbättrades, inpasseringskontroller installerades, eftersök av mobiltelefoner intensifierades och högriskfångarna kartlades. Generaldirektören beordrade också en omvärlds- och säkerhetsanalys. Denna skulle redovisas . Någon redovisning kom inte att ske, eftersom generaldirektören hade avgått dessförinnan.15 Regeringen gav i uppdrag att ta fram ett förslag till utformningen av en säkerhetsanstalt. Vid anstalten skulle de fängelsedömda kunna placeras för vilka risken för fortsatt brottslig verksamhet eller avvikelse bedöms 13 , Bärsärkarna, s. 25 ff. 14 Ju2004/7296/. 15 SOU 2005:6, s. 87 f. 180 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete vara särskilt hög och som under verkställigheten kräver särskilda arrangemang vad gäller säkerhet eller omhändertagande i övrigt.16 8.2.5 Säkert inlåst? (SOU 2005:6) beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att granska rymningarna från kriminalvårdsanstalterna Kumla, och , samt enligt ett tilläggsuppdrag rymningen från anstalten . Uppdraget redovisades av den s.k. genom betänkandet Säkert inlåst? – En granskning av rymningarna från Kumla, , och 2004 (SOU 2005:6). hade i uppdrag att kartlägga och analysera de fyra händelserna vi de nämnda anstalterna föreslå förändringar som ökade möjligheten att förutse, förebygga och ingripa vid rymningar eller fritagningar, särskilt från anstalter med förhöjd säkerhet. I uppdraget ingick att föreslå de säkerhetsrelaterade förändringar som behövdes i administrationen, organisationen, regelverket eller inom andra relevanta områden samt att beakta internationella förhållanden. riktade kritik både mot kriminalvårdens centrala och lokala ledning. De hade brustit i förmågan att tänka i termer av nya typer av hot och i bedömningen av vad en ny typ av brottslighet, framför allt den organiserade brottsligheten, kunde medföra. Personalpolitiken hade försummats. Bristerna hade varit påtagliga vad gäller insatserna mot korruption och de svagheterna i ledarskapet. Den interna kulturen uppvisade särdrag som återverkat negativt på säkerheten. Säkerhetsarbetet inom kriminalvården hade under en följd av år haft en alltför låg prioritet både vad gäller innehåll och bemanning. Meddelade beslut om säkerhetshöjande åtgärder hade heller inte genomförts med tillräcklig kraft.17 bedömde kriminalvården att åtta personer var i behov av förhöjd säkerhet. konstaterade att behovet var mycket större än så. Det krävdes en utökning av antalet platser med särskilda säkerhetsarrangemang, från dåvarande 30 platser till 150. Ett sätt att åstadkomma detta var att bygga ett särskilt säkerhetsfängelse . bedömde även att det fanns ett behov att samordna riskbedömningen av de intagna och att förbättra 16 Ju2004/7296/. 17 SOU 2005:6, s. 9. Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 underrättelseverksamheten. anförde också skäl för att differentiera vårdarrollen och för att förbättra den dagliga ledningen av arbetet vid anstaltsavdelningarna. Flykten till administrativa uppgifter behövde stävjas. uppfattade dessutom att personalen undvek direkt kontakt med de intagna och istället skötte avdelningen via monitorer i kontrollrummen. Det fanns också ett behov att förbättra rutinerna kring rekrytering och personalkontroll, bl.a. genom att ta fram utdrag ur belastnings- och misstankeregister samt genom psykologtester.18 Utredaren föreslog vidare att en säkerhetsenhet skulle bildas för att förtydliga styrningen och ledningen av säkerhetsarbetet. Det föreslogs också att regeringen i regleringsbrev borde ge tydligare anvisningar kring säkerhetsarbetet med krav på uppföljning och att säkerhetsarbetet borde bli föremål för granskning av exempelvis eller Statskontoret.19 Eftersom kriminalvården har långtgående befogenheter att ingripa i människors liv och att inkräkta på den personliga integriteten ansåg att det borde övervägas att skapas en oberoende organisation för tillsyn över kriminalvårdens verksamhet.20 De aktuella fritagningarna och upploppen visade att det fanns brister i det s.k. skalskyddet, både vad gällde den fysiska säkerheten och personalens förmåga att hantera utrustning och visitationssituationer. Säkerhetsskyddet behövde uppgraderas. En strategi för gisslansituationer behövde utformas i samråd med Rikspolisstyrelsen.21 ansåg att kriminalvårdens personal inte borde beväpnas, eftersom det kunde leda till en upptrappning av våldet och skapa nya säkerhetsproblem. ansåg inte heller att det var meningsfullt att kriminalisera rymningen som sådan. De flesta av de intagna som är placerade i en hög säkerhetsklass avtjänar långa fängelsestraff. Mot den bakgrunden menade att hotet om ytterligare straff knappast avhåller dem från att rymma.22 Utredningen föreslog också att skulle tillföras expertkompetens på säkerhetsområdet, att kriminalvården inte skulle tillhandahålla träningsutrustning på samma sätt 18 SOU 2005:6, s. 12 ff. 19 SOU 2005:6, s. 17 f. 20 SOU 2005:6, s. 131 ff. 21 SOU 2005:6, s. 160 ff. 22 SOU 2005:6, s. 121 f. 182 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete som tidigare och att unga intagna med tung kriminell belastning inte skulle placeras i större grupper.23 8.2.6 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) Regeringen beslutade att tillkalla en parlamentariskt sammansatt utredning med uppdrag att utarbeta förslag till en ny kriminalvårdslag. Kommittén redovisade sitt betänkande Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) . Kommittén hade bl.a. till uppgift att särskilt uppmärksamma frågor om hur verkställigheten kan anpassas så att den förebygger återfall i brott som kraven på säkerhet och samhällsskydd iakttas. utgångspunkt för anstaltsplaceringen var att den som tas in i anstalt ska placeras under så fria förhållanden som möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet. I vissa fall ska dock den intagne bedömas som en s.k. högriskfånge och därmed hållas under särskilt hög kontroll och kunna avskiljas från andra intagna. Enligt kommitténs definition är en högriskfånge en intagen för vilket det föreligger en påtaglig risk för rymning eller fritagning eller en påtaglig risk för att hon eller han fortsätter med brottslig verksamhet av allvarligt slag under verkställigheten. De föreslagna reglerna om avskiljande från gemensamhet med andra intagna förväntades göra det lättare att besluta om avskiljande. Kommittén föreslog att det skulle införas kraftiga begränsningar i de intagnas rätt att inneha betalningsmedel och personliga tillhörigheter i anstalten och att utföra ekonomiska transaktioner med andra intagna. Kommittén föreslog även att kriminalvården skulle ges utökade möjligheter att t.ex. fotografera och kameraövervaka de intagna, förverka otillåten egendom samt kontrollera besökare. Vidare förslogs att ett förmånssystem inom kriminalvården skulle införas. Misskötsel från den intagne skulle enligt förslaget kunna leda till att denne flyttades ner i förmånssystemet eller inte beviljades villkorlig frigivning. Vissa av förslagen i betänkandet behandlades i prop. 2005/06:123, En modernare kriminalvårdslag. Lagändringarna trädde i kraft . Genom de nya bestämmelserna förändrades förutsättningarna för villkorlig frigivning. Den villkorliga frigivning efter det att två tredjedelar av ett tidsbestämt straff har avtjänats kan nu skjutas upp om det finns 23 SOU 2005:6, s. 173 ff. 183 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 synnerliga skäl för det. Vid bedömningen om det finns synnerliga skäl ska det särskilt beaktas om den intagne har uppträtt hotfullt eller våldsamt mot personal eller andra intagna eller på annat sätt har stört ordningen eller säkerheten i anstalten, rymt eller avvikit i samband med permission eller vägrat att genomgå behandling.24 Ett andra steg i kriminalvårdsreformen behandlades i prop. 2006/07:127, Några ändringar i kriminalvårdslagstiftningen. Lagändringarna trädde i kraft och innebar bl.a. förenklade och mer enhetliga bestämmelser när det gällde intagnas rätt att inneha personlig egendom, brevgranskning och placering i avskildhet. Ytterligare förslag förväntas lämnas i en proposition av regeringen till . 8.2.7 En nulägesbild av de intagna i anstalt Inom finns det 5 014 anstaltsplatser. Huvuddelen av dessa platser finns i de lägre säkerhetsklasserna. Platserna är fördelade på 55 anstalter. Tabell 8.1 Antal platser per säkerhetsklass, Säkerhetsnivå Antal platser A 439 B 371 C 657 D 649 E 1 602 F (Öppna) 1 297 Källa: Kriminalvården Kriminalvården uppger att den genomsnittliga beläggningen är . Av de intagna är män och är kvinnor. Kvinnorna är placerade vid någon av sex särskilda anstalter. 2005/06:123, s. 57. SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete Figur 8.1 Åldersfördelning, Intagna i anstalt () 0,5,10,15,20,25,30,15-17 18-20 21-24 25-29 30-34 35-44 45-54 55-64 65Källa : Kriminalvården Ett stort antal av de intagna är (). En inte obetydlig andel är dock och fanns det ca 70 folkpensionärer bland de intagna. Kriminalvården uppger att av de intagna är utländska medborgare. Andelen har vuxit då antalet utländska intagna var . av de intagna har dömts till fängelse för våldsbrott (dvs. ett våldsbrott utgjorde huvudbrottet). Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 Figur 8.2 Kort- och långtidsdömda intagna, åren 1990–2007 0 1000 2000 3000 4000 5000 6000 7000 1990 19 9 1 19 Mer än eller mindre 9 2 1 9 93 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2 0 01 2002 2003 20 0 4 20 0 5 2006 2 0 07 Källa: och tidigare årgångar. Åren 1990–1993 är mättidpunkten , därefter . utgjorde de långtidsdömda av det sammanlagda antalet intagna. Denna andel hade vuxit till . De allra flesta som avtjänar straff i fängelse hade dömts till kortare straff än . hade av dem som togs in i anstalt dömts till mindre än fängelse. Ungefär hälften av de 10 000 personer som togs in 2008 avtjänade ett straff som var kortare än . En fjärdedel av de personer som lagförs för brott återfaller (lagförs för ett nytt brott) . återfaller av dem som har lagförts för brott. Hälften av dem som avtjänar sitt straff i anstalt gör det för första gången.25 De intagna utgör således en mycket blandad grupp. Tre fjärdedelar av alla anstaltsplatser tas upp av intagna som avtjänar långa straff. Den återstående fjärdedelen utnyttjas för korttidsdömda. Denna grupp är så stor som antalet långtidsdömda. Många av de korttidsdömda avtjänar så korta straff att det är svårt att ge dem meningsfull vård och behandling. SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete Kriminalvården kompliceras ytterligare av att bland de intagna har 60–någon form av personlighetsstörning. av de intagna har en missbruksproblematik. Enligt tillhörde 255 av de intagna grupper som kännetecknas av grov organiserad brottslighet. 8.3 Ledning och styrning 8.3.1 Regeringens styrning av säkerhetsfrågorna Enligt Rymningsutredningen26 uppfattade dåvarande ledning () att verksamhetsuppdrag var att skulle få budgeten i balans och att de skulle komma tillrätta med överbeläggningen. Därutöver arbetade man inom kriminalvården med en effektivare schemaläggning av personalens arbetstider och med att skapa en sammanhållen kriminalvårdsmyndighet. Säkerhetsfrågorna hade dock inte någon framträdande roll i dialogen mellan och . Enligt borde ha insett den avgörande betydelse som säkerhetsfrågorna har för kriminalvårdens trovärdighet. Säkerhetsfrågorna borde därför ha tagits upp i dialogen med . poängterade också att det fanns behov att strama upp styrning genom tydligare anvisningar på området i regleringsbreven. Frågor av särskild betydelse borde följas av krav på uppföljning. Redovisningen borde avse både tid och form för hur uppdraget har genomförts.27 Vid en pressträff meddelade justitieministern att han ville ha fortlöpande rapporter från om säkerhetssituationen vid landets anstalter. Justitieministern informerade också om att en ny rymningssäker specialanstalt skulle byggas . Regeringsuppdraget till att ta fram ett förslag avseende utformningen av en säkerhetsanstalt formaliserades, som har nämnts tidigare, . Förslaget skulle redovisas samma år.28 Den fördjupade myndighetsdialogen kring säkerhetsfrågorna innebar att en särskild handläggare vid utsågs 26 SOU 2005:6, se avsnitt 8.2.4 i detta betänkande. 27 SOU 2005:6, s. 135 f. 28 Ju2004/7296/. Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 med uppdrag att svara för kontakterna mellan och så att departementet fortlöpande skulle kunna följa hur kriminalvårdens säkerhetsarbete fortskred. avrapporterade inledningsvis per telefon vilka åtgärder som hade vidtagits på säkerhetsområdet. Informationen vidarebefordrades till berörda tjänstemän vid samt till statssekreteraren som i sin tur informerade justitieministern och justitieutskottets ordförande. Därutöver var säkerhetsarbetet en återkommande punkt vid de månatliga mötena mellan statssekreteraren och generaldirektören.29 I regleringsbrevet för avseende kriminalvården beslutade regeringen att skulle redovisa vilka åtgärder styrelsen hade vidtagit för att säkerställa säkerheten vid häkten och anstalter. Av redovisningen skulle framgå vilka åtgärder som hade vidtagits med anledning av det åtgärdsprogram som generaldirektören hade beslutat om . Dessutom skulle antalet avvikelser, omfattningen av våld eller hot om våld från intagna mot personal och omfattningen av våld mellan intagna vid anstalterna redovisas.30 I regleringsbrevet för angav regeringen att Kriminalvården därutöver skulle återrapportera en analys av utvecklingen och en redovisning av hur underrättelseverksamheten hade utvecklats.31 Från och framåt har Kriminalvården bl.a. haft i uppdrag att med utgångspunkt i ett antal s.k. indikatorer32 (sju för häkten och tio för anstalter) redovisa vad som har gjorts för att möta behovet av säkerhet, omsorg och rehabilitering. Bland indikatorerna finns antalet avvikelser av personer intagna i anstalt och häkte, antalet s.k. direktavvikelser, dvs. antalet rymningar från anstalts- och häktesanläggningar, och antalet allvarliga incidenter. Kriminalvården skulle också redovisa antalet avvikelser och allvarliga incidenter inom frivård och transporttjänst.33 Under skulle Kriminalvården särskilt redovisa de åtgärder som 29 . 2004/05:KU20. 30 Ju2003/10223/m.fl., s. 2 ff. 31 Ju2005/11639/m.fl., s. 2 f. och 6. 32 Se detta betänkande i avsnitt 4.3. 33 Ju2006/10427/m.fl., s. 2 ff., Ju2007/10795/m.fl., s. 2 ff., Ju2008/10579/m.fl. s. 1 ff. 188 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete hade vidtagits för att bekämpa den organiserade brottsligheten, samt göra en bedömning av effekterna av vidtagna åtgärder.34 I budgetpropositionerna för och framåt har det avseende kriminalvården poängterats att förekomsten av kriminella nätverk inom anstalterna och brott under verkställigheten inte är acceptabelt. Rymningar och ordningsstörningar i allmänhet ska förhindras. För att förhindra planerade och pågående otillåtna aktiviteter och hantera intagna som utgör säkerhetsrisker krävs, enligt regeringen, ett dynamiskt säkerhetstänkande. Personalen ska genom en tydlig, närvarande och professionell relation till de intagna påverka dem samt få kunskap om och förhindra planerade och pågående otillåtna aktiviteter. I budgetpropositionerna tas också upp flera exempel på pågående arbete inom olika områden, bl.a. lagstiftning, utbildning av personalen, underrättelsearbete, tekniska säkerhetsåtgärder och samverkan.35 Regeringen har i budgetpropositionerna för och framåt påpekat att en lång tids fokus på säkerhet ställer krav på en vidare fokusering även på övrigt verksamhetsinnehåll.36 Enligt har det efter inte fattats några ytterligare formella regeringsbeslut med uppdrag till myndigheten avseende säkerhetsfrågor. Den nuvarande generaldirektören har till utredningen framhållit att han har uppfattat regeringens beslut att ersätta den tidigare generaldirektören med honom själv, dvs. dåvarande chefen för , som en tydlig signal att säkerhetsarbetet inom skulle prioriteras. 8.3.2 Kriminalvårdens styrning av säkerhetsfrågorna Kriminalvården intensifierade sitt arbete med att förbättra säkerheten efter det att de ovan beskrivna incidenterna inträffat. Åtgärder vidtogs och pågick således parallellt med arbete, som redovisades . konstaterade att flera av de konstaterade bristerna hade undanröjts genom vidtagna eller påbörjade insatser.37 Rymnings34 Ju2007/10795/m.fl., s. 6. 2004/05:1 Utgiftsområde 4, s. 49, prop. 2005/06:1 Utgiftsområde 4, s. 46 f., prop. 2006/07:1 Utgiftsområde 4, s. 31, prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 4, s. 27 och prop. 2008/09:1 Utgiftsområde 4, s. 23. 2006/07:1 Utgiftsområde 4, s. 62, prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 4, s. 53 och prop. 2008/09:1 Utgiftsområde 4, s. 41. 37 SOU 2005:6, s. 21. Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80 utredningens fokus var att hindra rymningar och fritagningar, medan har ett vidare ansvar omfattande hela kriminalvårdens verksamhet. Styrelsens säkerhetsarbete koncentrerades inledningsvis främst på de åtta anstalterna med högst säkerhet och de fyra säkerhetshäktena.38 betänkande ledde till att gav ut 14 säkerhetspromemorior. Generaldirektören gav också uppdrag till organisationen avseende säkerhetshöjande åtgärder. En av åtgärderna var att skapa en säkerhetsorganisation med en central säkerhetsgrupp och regionala säkerhetskontaktpersoner. Säkerheten är en återkommande fråga i myndighetens verksamhetsplan, som är det övergripande strategiska dokumentet för organisationen. Det poängterades t.ex. i verksamhetsplanen för att säkerhet, ordning och reda är en förutsättning för en bra kriminalvård. Av verksamhetsplanen för framgår följande avseende säkerhet: Arbetet med att utveckla en professionell säkerhetsorganisation ska fortsätta. En förbättrad krisorganisation ska utvecklas. Etableringen av underrättelsetjänsten ska fortsätta. Samarbetet med polis regionalt och centralt ska förstärkas. Arbetet med tekniska och fysiska åtgärder ska fortsätta. Rymningar i samband med transporter ska reduceras. Arbetet med att förhindra att narkotika förs in i anstalt ska fortsätta, bl.a. genom ett ökat antal narkotikahundar. Därutöver poängterades det att alla nyanställda (tillsvidareanställda) ska påbörja Kriminalvårdens grundutbildning. Samtliga regioner och Transporttjänsten fick ett särskilt uppdrag att lämna en lägesrapport avseende det systematiska brandskyddet, men några ytterligare särskilda uppdrag gavs inte i verksamhetsplanen för . 38 , Säkert inlåst? – betänkande av , Skrivelse till . SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete Av verksamhetsplan framgår bl.a. följande avseende säkerhet: Implementeringen av det systematiska brandskyddet ska fullföljas. Följande uppdrag lämnades till regioncheferna: för att följa upp och vidta åtgärder med anledning av säkerhetshot mot verksamheten samt med anledning av iakttagelser vid egna inspektioner och inspektioner gjorda av huvudkontoret. Ansvar för att upprätthålla en underrättelsekapacitet enligt Kriminalvårdens underrättelsemodell.