sou · GXB364 · 2009-07-17 00:00:00 — Det finns också elever som har frånvaro på grund av att de inte får delta i viss undervisning för sina föräldrar: det rör främst ämnet idrott och hälsa och exempelvis simundervisning, där särskilt flick- orna förhindras att delta, men även sex- och samlevnadsundervis- ning. (o)lika villkor visar att av alla elever uppger att deras föräldrar inte tillåter dem att delta i vissa inslag och ämnen (Högdin 2006). Det finns könsskillnader när det gäller den ogiltiga frånvaron även om de senaste studierna visar att dessa skillnader är mindre än de har varit. En sådan skillnad är att andelen frånvarande pojkar är något högre än andelen frånvarande flickor i kommunala skolor, medan situationen är den omvända i fristående skolor (2008a). I attitydundersökningar pekar siffrorna åt lite olika håll. I undersökningen uppger fler flickor än pojkar i årskurs 7–9 och gymnasiet att de är borta från skolan utan tillåtelse mycket eller ganska ofta: av flickorna respektive av pojk- arna valde något av dessa två alternativ. är förhåll- andena de omvända: nu uppger fler pojkar än flickor att de är borta från skolan utan att ha lov till det. I årskurs 7–9 uppger av pojkarna och av flickorna att de är borta eller minst en gång utan tillstånd. På gymnasienivå är skillnaderna Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden större: här uppger av pojkarna respektive av flickorna att de var borta eller minst en gång utan tillstånd. Även när det gäller frånvaro i vissa ämnen finns det tydliga könsskillnader, som även samverkar med föräldrarnas bakgrund: av de utlandsfödda flickorna och av de utlandsfödda pojkarna tilläts inte att delta i ett eller flera ämnen (Högdin 2006). Ett annat mått på otillåten frånvaro på gymnasiet är den statistik från () över elever som fått sitt studiebidrag indraget på grund av för hög frånvaro. /08 fick 12 290 elever studiebidraget indraget: 7 634 män och 4 656 kvinnor. Siffrorna ska tolkas med försiktighet eftersom det verkar variera mellan skolorna hur stor frånvaron hunnit bli innan den rapporteras in. Men även om siffrorna inte kan tolkas som ett rätt- visande mått på hur stor den otillåtna frånvaron är så visar stati- stiken ändå att långt fler män än kvinnor drabbas av ekonomiska konsekvenser av otillåten frånvaro. Den kraftiga ökningen i diagrammet ska inte nödvändigtvis tolkas som att frånvaron har ökat. Ökningen kan bero på att frågan har uppmärksammats av bland annat CSN, som även börjat uppmana gymnasieskolorna att rapportera in elevernas frånvarostatistik. Diagram 4.2 Elever som fått studiebidraget indraget på grund av för hög frånvaro, fördelat på kön (antal) Källa: CSN. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden När det gäller avhoppen från gymnasieskolan så finns det klara könsskillnader: det är fler pojkar än flickor som hoppar av gymn- asiet – det gäller både tidiga och sena avhopp. Det resulterade i att var fjärde flicka och var tredje pojke i elevkullarna födda och lämnade gymnasieskolan utan att få behörighet till högre studier. Den grupp som lämnar gymnasieskolan med allra sämst resultat är pojkar med utländsk bakgrund. I gruppen elever födda lämnade av dessa pojkar gymnasiet utan att ha nått målet för gymnasieutbildningen, det vill säga att få ett slutbe- tyg med grundläggande behörighet. Den finns också intressanta könsaspekter när man delar upp avhop- pen programvis. De som väljer könsotraditionellt avbryter i större utsträckning sina studier än de som väljer ett program där det egna könet är i majoritet. Följaktligen avbryter en större andel pojkar än flickor studierna på barn- och fritidsprogrammet, handel- och admin- istrations-, hantverks-, hotell och restaurang samt medieprogrammet. Det är också en klart större andel flickor som avbryter studierna på for- dons-, energi och el-programmen. De elever som har valt otraditionellt är också de som i större utsträckning hoppar av sina gymnasiestudier . Diagram 4.3 Andelen pojkar och flickor som avbryter gymnasieskolan 2007, fördelat på nationellt program (%) n(FP) Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden Förändring samt internationella jämförelser Jämfört med andra länder är skolk ett litet problem i svenska skolor enligt PIRLS . Den otillåtna frånvaron var avsevärt lägre än internationella medelvärden. Men TIMSS- undersökningen visar andra siffror: Många skolledare angav att olovlig frånvaro var ett stort problem på deras skolor. De svenska resultaten var i den här undersökningen bland de sämsta och det var mycket få elever som upplevde att de gick i en skola med låg otillåten frånvaro. 4.5Kränkande behandling/mobbning Mobbning finns överallt i det svenska skolsystemet även om omfatt- ningen inte ser likadan ut överallt. I årskurs 4–6 uppger av eleverna att de känner sig mobbade minst en gång . Hälften av den här gruppen uppger dessutom att de mobbas . Eleverna i årskurs 7–9 har fått andra svarsalternativ och har inte fått uppge hur ofta de känner sig utsatta. Där uppger av eleverna att de mobbas eller trakasseras av andra elever. I gymnasieskolan återfinns den lägsta andelen som upplever sig mobbade: . I alla årskurser finns elever som känner sig mobbade av sina lärare, lägst är andelen i årskurs 4–6 där av eleverna uppger att de trakas- seras eller mobbas eller av någon av sina lärare. För eleverna i årskurs 7–9 och på gymnasiet ligger siff- rorna på respektive . När eleverna får svara på hur vanligt det är med mobbning på den egna skolan visar det sig att det verkar vara vanligare med mobbning i årskurs 7–9 än i gymnasiet (andel som svarat sällan eller vet inte redovisas ej). Tabell 4.3 Andel elever som anser att det förekommer mobbning i skolan Elever i årskurs 7 – 9 Nästan aldrig/aldrig Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden Hur vanligt mobbningsproblemet är på svenska skolor är svårt att säga, men även andra undersökningar bekräftar bilden av att mobb- ning och kränkande behandling är ett problem. I en undersökning från svarar av eleverna ja på frågan förekommer mobbning på din skola? Den första omfattande studien av sexuella trakasserier i den svenska skolan gjordes 2002 (). Den visar att något fler än var fjärde elev i årskurs 5, 8 och år 2 på gymnasiet anger att de själva blivit kallade könsord eller i övrigt utsatts för sexualiserade tillmälen. Rapporten visar också att sexuella trakasserier verkar vara vanligast i årskurs 8, till exempel har ungefär var tionde elev där upplevt att andra har tafsat på dem. Bland de äldre eleverna svarar av 2 293 tillfrågade ja på frågan om de blivit erbjuden fördelar i utbyte mot sexuella tjänster. Det är oftast elever som kommer med dessa erbjudanden: i årskurs 8 kommer erbjudandena oftast från pojkar, i årskurs 2 på gymnasiet oftast från unga kvinnor. Anmärkningsvärt är att av de 171 elever som upp- gett att de erbjudits fördelar i utbyte mot sexuella tjänster fick 29 elever erbjudandet av en lärare. Dessa förslag kom både från kvinn- liga och manliga lärare. Studien visar också att av de äldre eleverna utsatts för ett sexuellt övergrepp på skolan. Följande år gav ut ytterligare en rapport om kränk- ande handlingar. I rapporten bekräftas bilden av en skola där ett sexuali- serat språkbruk är vanligt förekommande. Att bli kallad hora eller fitta har blivit så vanligt så att det är som att säga fan säger en intervjuad elevgrupp. Och på en annan skola sa en elevgrupp att tjejerna är så vana (att bli kallade könsord) så det är ingen som bryr sig om det (2003). visar också de olika undersökningarna att ord som fitta, hora och bög i sig inte alltid upplevs som en kränkning. Det handlar mer om vem som säger det och i vilken situation än själva ordet i sig. Var äger de sexuella trakasserierna rum? En studie visar att av de sexuella kränkningarna sker i klassrummet medan den största delen, , sker utanför klassrummet, i till exempel korridoren, vid skåpen eller på skolgården (2003). Även en senare studie bekräftar bilden av ett sexuellt språk- bruk i den svenska skolan: av de tillfrågade flickorna i gymn- Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden asieskolan hade blivit utsatta för sexuella kommentarer: hade blivit kallade för hora, slampa och bitch. Av de tillfrågade pojkarna hade utsatts för sexuella kommentarer (Witkowska 2005). Lärarna måste blunda när de går i korridorerna Jag kommer till Folkungaskolan i för att prata om sexu- ella trakasserier med en grupp tjejer, men jag hade kunnat välja vilken skola som helst. Alla tonårstejer på alla skolor vet vad det handlar om. Antingen har de, och det har de allra flesta, blivit mer eller mindre utsatta själva, eller också har de sett det hända. De här tjejerna går i trean och har gått på olika högstadieskolor innan, även om Niama och känt varandra . Folkungaskolan har både gymnasium och högstadium i delvis samma lokaler. – Jag tycker att det började i 5:an eller 6:an, säger . Killarna skulle ta tjejerna på rumpan. : – Fast det var värst i högstadiet. : – På högstadiet kunde man ju inte ens umgås med en kille ensam. Det är ju en ålder när det är väldigt stor skillnad i mognad på killar och tjejer. : – Fast en och en kunde ändå en del killar vara okej, det var i grupp som de alltid blev hemska. Sedan fortsätter hon att berätta om en incident när hon gick i sjuan och en kille i nian tryckte upp henne i ett hörn och började ta på henne och inte slutade fastän hon sade ifrån. – Så alla killar var ju inte bra i enrum heller förstås. Hon sade inte till någon om händelsen. Det var ju sånt som hände. Överlag ser de liten poäng med att säga ifrån. Niama blir tafsad på av yngre killar på boxningsträningen, varje gång ryter hon ifrån, varje gång har de glömt det. – Men det skulle ju kännas jättekonstigt att säga till tränaren. Ska han säga till dem att jag tycker att det är jobbigt? Det borde jag väl kunna säga själv. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden blev under nästan en hel termin på gymnasiet regelbundet ovälkommet kramad, tafsad på och kommenterad av en kille i klas- sen. I början försökte hon säga ifrån snällt, men i tre eller skrek hon varje gång att han skulle sluta innan han slut- ade. Även det helt omärkt av lärare. – Jag tror att lärarna tror att det är på skoj, säger . : – Lärarna måste blunda när de går i korridorerna, de ser ju aldrig någonting. påpekar att lärarna nu på gymnasiet nog tycker att eleverna får lösa problem själva. Skulle de själva säga något om en tjej blev trakasserad i en korridor och de gick förbi? –Det beror på hur man såg situationen, säger . Det är svårt att veta om det är på riktigt. –Om någon blev upptryckt mot ett skåp och skrek nej skulle jag fråga vad de höll på med, säger . –Det beror på om tjejen sade ifrån på riktigt eller bara fnittrade nej också, lägger till. För tjejer säger inte alltid nej på riktigt. säger de nej, fast de menar ja, för att det förväntas av dem, och ibland säger de nej på ett glatt och fnissigt sätt fast de tycker att något är jätteobehagligt för att de inte vågar säga till ordentligt. – Det händer ju aldrig att en tjej säger lägg av på samma själv- klara, bestämda sätt som killar gör, säger . : – Om en tjej ryter till på allvar vet ju alla om det sen. Och det är inte bara bra. Man förväntas inte göra så. : – Jo, men då blir man ju lämnad i fred. : – Om en kille kanske håller på och tafsar på en tjej på en fest och tjatar på henne om att hon ska följa med till något rum och Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden hon skrek på riktigt så skulle alla bara tycka att hon förstörde festen. : – Precis, kom igen, var lite glad nu skulle folk säga till tjejen. Killen skulle ingen kommentera. tycker också att den rena fysiska styrkeskillnaden är betyd- elsefull. – Man vågar inte säga till en kille på 1,90 som väger att han är dum i huvudet. Då försöker man hellre med såna tjejiga skratt-nej. Hur är det med sådana nej som betyder ja då? –Det går ju inte att som tjej säga ja. Även om tjejen på festen faktiskt jättegärna ville gå iväg med killen så måste hon säga nej först ett tag. Annars skulle hon få sjukt dåligt rykte, säger . –Fast tjejer kanske faktiskt vill att det ska vara mer speciellt också, säger . : – Det är faktiskt helt individuellt! –Det finns ju också tjejer som provocerar killarna medvetet, säger . På min högstadieskola var det en del tjejer som till exempel stod och rättade till stringtrosorna en halvmeter från det bordet där en stor killgrupp satt och det klart att de ville ha kommentarer. –Ja, det beror på vilken sorts tjej man är om man blir utsatt. De som blir mest utsatta är de tjejerna som tillåter det, tycker . : – Fast det kan lika gärna vara tvärtom också, att de går på vem som helst. De är oense om huruvida killar förstår när ett nej är på allvar och när det är skämtsamt. – Eller också förstår de, fast de bryr sig inte, säger . : – Om man tog ut dem och talade allvar med dem skulle de veta att det var fel, men de tänker inte på det förrän de tvingas. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden Vad skulle skolan kunna göra åt sextrakasserierna? Niama: – Man måste börja jättetidigt, i lågstadiet. Och lärarna ska ta allting på allvar. : – Man borde rent allmänt också prata mer om könsroller och sånt i skolan. : – Jag tror på bra elevskyddsombud. Man bryr sig ändå inte om vad lärare tycker, men om det blir en allmän stämning i klassen där det inte är okej att göra vad som helst så hjälper det. – Fast det är svårt att få sådant att fungera, i min klass var det ingen som brydde sig om elevskyddsombuden, säger . : – Vi hade diskussionsgrupper i högstadiet, där man pratade genus och rätt och fel och sånt, och vi hade faktiskt bra stämning. : – I vår klass var det kaos och till slut tog de in någon utifrån, men då var det ju . De har starka uppfattningar om lärare och det är inte särskilt upp- muntrande. : – Tyvärr har många lärare bara teoretiska kunskaper utan det praktiska kunnandet. : – Det är ju en personlighetsfråga, en person som är jätteblyg kan ju aldrig ha kontroll över en klass. : – Man borde ha intervjuer för att komma in på lärar- högskolan, som de har till . För att få rätt sorts per- sonligheter. Många passar ju inte alls. – De är ju osäkra på det de lär ut också, säger , och då blir de osäkra på allting. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden En del av de kränkningar som sker i skolan har sitt ursprung i homo- foba föreställningar. Här är det främst pojkarna som är utsatta och kränkningarna är vanligare i årskurs 7–9 än på gymnasiet (2003). Förväntningarna och föreställningarna kring hur en riktig pojke ska vara sätter snäva ramar. Det räcker med små avsteg från den traditionella pojkrollen för att en elev ska ifrågasättas: att välja barn- och fritidsprogrammet är ett sådant exempel, att ha en rosa tröja är ett annat (2009a). En annan grupp som ofta har det tufft i svenska skolan är trans- personer. Det finns mycket lite forskning om den här gruppens upplevelser av sin skolgång, men rapporten du kille eller tjej visar att omgivningens attityd i bästa fall är oförstående och i sämsta fall direkt kränkande. Ett exempel på den okunskap som finns i skolan tas upp i rapporten och beskriver vad som hände när söker stöd hos skolans kurator i sina funderingar kring köns- identitet. Hon tog det jättebra, i det att hon inte tog avstånd eller kom med några kränkande frågor eller så. Hon sa »Det här är jättejobbigt för mig, eftersom jag inte vet vad som rör sig i huvudet på dig.« Den reak- tionen var fullt förståelig tycker jag. Det är ju ingen människa i världen som kan förstå vad som rör sig i huvudet på mig, hur mycket jag än försöker förklara det. Det är ingen som kan leva sig in i det. Jag tror att hon kände sig lite maktlös för att hon inte kunde hjälpa till, men hon gjorde verkligen allt hon kunde. (och 2008) Citatet ovan tyder på att var nöjd med bemötandet, men sam- tidigt säger det också något om hur situationen ser ut för unga transpersoner. Att en avsaknad av direkt kränkande frågor beskrivs som något positivt tyder på att det finns mycket kvar för skolor och andra delar av samhället när det gäller bemötandet av transper- soner. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden Den forskning som finns om mobbning och kränkande behandling visar att det finns könsskillnader inom detta område. Till exempel visar de studier som gjorts att fler pojkar än flickor ägnar sig åt så kallad direkt mobbning, bland annat attacker direkt mot offret med fysiskt våld och situationer där saker tas från offret. Indirekt mobbning som skvaller, att sprida rykten och att bryta förtroenden är däremot vanligare bland flickor. Könsskillnaderna är små i åldrarna 8– , men blir tydliga när eleverna kommer upp i tonåren. Vilka blir då mobbade? Det verkar som att pojkar blir mobbade av pojkar och flickor av flickor. Det förekommer i större utsträck- ning att flickor blir mobbade av pojkar än tvärtom. Pojkar är dess- utom mer utsatta för direkt mobbning, medan flickor är mer utsatta för indirekt mobbning. Utsattheten för verbal mobbning är lika stor bland de båda grupperna. En annan skillnad mellan könen är att flickor oftare svarar att det är deras eget fel att de blir utsatta. Den färskaste svenska studien om mobbning är Diskri- minerad, trakasserad, kränkt?, som kom . Den visar könsskillnader – både när det gäller de som utsätts för kränkande behandling och de som behandlar andra kränkande. Pojkar utsätts och utsätter andra för fysiskt våld oftare än flickor, medan flickor drabbas av ryktesspridning och sexuella trakasserier oftare än pojkar (Skol- verket 2009a). Däremot är det väldigt svårt att få fram tillförlitlig stat- istik om flickors och pojkars utsatthet för mobbning. Könsskillnaderna i attitydundersökningar ligger inom felmarginalen, mycket beroende på att den intervjuade gruppen är för liten för att det ska gå att dra några säkra statistiska slutsatser. Förändringar samt internationella jämförelser attitydundersökning visar att av eleverna 7–9 och gymnasieskolan känner sig mobbade eller utsatta av andra elever i skolan. Den efterföljande attitydundersök- ningen som kom visade ett liknande resultat. kom en undersökning från som ställt frågor kring mobbning till elever i årskurs fyra. Där var resultatet ett annat: av de tillfrågade eleverna uppgav att de varit utsatta för mobbning och att de varit med och mobbat andra under läsåret (1997). Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden De två följande attitydundersökningarna (som kom 2000 och 2003) visade på ett nytt mönster: eleverna i årskurser 7–9 kände sig mobbade i högre grad än eleverna i gymnasieskolan. uppgav av eleverna 7–9 att de känner sig mob- bade, jämfört av gymnasieeleverna. I undersökningen som kom efter uppgav något färre elever i årskurserna 7–9 att de utsatts för mobbning, men andelen var ändå högre än i gymnasiet. tillfrågades också elever i årskurserna 4–6 om mobb- ning. Där svarade av eleverna att de känt sig mobbade. Det verkar också som om lärarnas uppfattning om mobbning inte har utvecklats som elevernas och föräldrarnas uppfattningar . Betydligt fler elever och föräldrar upp- ger 2003 att de tycker att mobbning är ett stort problem på skolan jämfört med , medan andelen lärare som ser mobbning som ett stort problem är i princip oförändrad. Tabell 4.4 Andel elever, lärare och föräldrar som instämmer i påståendet mobbning är ett stort problem på skolan (%) Internationella undersökningar visar att svenska elever inte känner sig mobbade och trakasserade lika ofta som elever i många andra länder i övriga och gör (2009a). Många svenska elever vill vara med och påverka sin skolgång, men tycker inte att de får göra det i lika stor uträckning som de önskar. Eleverna i årskurs 4–6 tycker att de har mest inflytande när det gäller klassresor och klassfester. Allra minst inflytande anser de att de har kring skolmaten. Eleverna i årskurs 7–9 och i gymnasiet har delvis fått svara på andra frågor, men även de uppger att de har litet inflytande över skolmaten och över vilka böcker som ska användas i undervisningen. Däremot upplever de ofta att de får vara med Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden också bestämma hur arbetet ska läggas upp och vilka klasskamrater de får arbeta med i samband med grupparbete. Några saker framstår tydliga efter att vi har tittat närmare på attitydundersökningar: Ju oftare eleverna upplever att de får vara med och bestämma om en viss företeelse i skolan, desto vanligare är det att de upplever den här företeelsen som något posi- tivt. Det har också sedan attitydundersökningarna började göras funnits ett – i vissa fall anmärkningsvärt stort – glapp mellan vad eleverna vill respektive anser sig kunna vara med och bestämma om. Attitydundersökningarna visar tydligt att intresset för att påverka aldrig är mindre än de reella möjligheterna. Rent generellt uppger eleverna i gymnasiet oftare än eleverna i årskurs 7–9 att de kan vara med och påverka. Att eleverna gärna vill vara med och bestämma kring sin skol- gång visar också andra undersökningar. Ofta är det skolmiljön och skolmaten som eleverna har många åsikter om. Tabell 4.5 Om du fick bestämma i skolan – vilka två saker skulle du ändra på först? Andel av svarande (%) Den fysiska miljön i Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden Det finns könsskillnader när det gäller attityden till inflytande över den egna skolgången. En del av dessa skillnader ligger inom fel- marginalen men generellt sett kan man säga att siffrorna från de två senaste attitydundersökningarna dels tyder på att flickor i årskurs- erna 7–9 och i gymnasiet upplever att de har mer inflytande, dels att de är mer intresserade av att ha det jämfört med pojkar i samma ålder. När det till exempel gäller frågan om arbetssätt visar den senaste undersökningen att av flickorna och av pojkarna i års- kurs 7–9 och gymnasiet anser att de kan påverka och att 78 respek- tive av flickorna och pojkarna vill vara med och påverka arbets- sättet. I många av kategorierna ovan är det också tydligt att de som upp- ger sig vara minst intresserade av inflytande är pojkarna. Tillbakablick och internationella jämförelser När man tittar tillbaka på de attitydundersökningar som gjorts framgår det tydligt att eleverna i årskurs 7–9 och i gymnasiet upp- lever att de har mer inflytande . I undersökningen uppgav till exempel 8 respektive att de kunde vara med och bestämma över läromedlen respektive skolmaten. När samma fråga ställdes hade andelen som upplevde att de kunde vara med och bestämma om de här två frågorna ökat till 17 respektive . Man kan se en liknande utveckling inom alla de områ- den där frågor om inflytande ställts. Den allra största ökningen har skett inom området läxor och prov där av eleverna upplevde att de kunde vara med och bestämma 1993, en siffra som stigit till då samma fråga ställdes 2006. Glappet mellan dem som vill vara med och påverka en viss fråga och de som upplever att de kan vara med och påverka samma fråga har minskat. En annan intres- sant aspekt är att som andelen elever som kan vara med och påverka har ökat så har också andelen elever som vill påverka minskat; kanske för att man redan kan påverka tillräckligt mycket. Könsskillnader i skolelevers attityder och beteenden 4.7 Flickors och pojkars programval till gymnasieskolan I gymnasieskolan till skillnad mot i väljer eleverna olika program, och läser därmed även olika kurser. Gymnasieskolan är väldigt könssegregerad, när det gäller elevernas programval. Endast i 3 av 17 nationella program råder en jämn könsfördelning bland eleverna, med definitionen att fördelningen ska ligga inom intervallet 40– . Könsfördelningen är jämn inom medieprogrammet, natur- vetenskapliga programmet och det samhällsvetenskapliga program- met. Fast inom dessa program finns en uppdelning efter inriktning, och könsfördelningen inom respektive inriktning kan vara ojämn utan att detta syns i statistiken. Andelen pojkar är störst på energi- el- fordons- och byggutbildningarna.