sou · GWB360 · 2009-01-01 00:00:00 — De har svårt att lösa praktiska vardagsproblem och medges inte generellt tillträde till det svenska samhället.1 Det förekommer att en avtalspart uppfattar numret som ett förfalskat personnummer, vilket också leder till obehag för dessa personer.2 De problem som finns leder ofta till onödig frustration samt en känsla av diskriminering och kränkning. Det blir helt enkelt svårare för dessa personer att leva och verka i . Problemen har framför allt uppmärksammats av personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier, i första hand av personal vid utländska beskickningar och konsulat samt av personalen vid ECDC som har sitt säte i . Immuniteten och privilegierna regleras i olika internationella instrument och kan 1 Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 33 ff., dir. 2007:123 Folkbokföringen s. 6 f. och prop. 2007/08:58 Samordningsnummer och anmälan av dödfödd m.m. s. 12. 2 Jämför remissvaret från ECDC över SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer, diarienummer UD2006/18974/FMR. exempelvis innebära att personerna är befriade från att betala inkomstskatt i , att det finns ett förbud mot att vidta exekutiva åtgärder mot dem och att svenska domstolar inte har domsrätt över dem. Omfattningen av immuniteten och privilegierna varierar betydligt mellan olika grupper, från de personer som har fullständig immunitet och fullständiga privilegier till dem som inte har någon immunitet eller några privilegier alls. har anmält att de feriearbetare som omfattas av avtal med om feriearbete har motsvarande problem. Dessa avtal ger feriearbetare en rätt att vistas i under vissa förutsättningar, men ger inga rättigheter i övrigt.3 Feriearbetarna vistas som regel i än och de ska därför inte folkbokföras. Problemen som redovisats av personer med samordnings- nummer rör alla områden i samhället. Vi har valt att närmare belysa några av problemen, se avsnitt 6.2–6.6. Vi har valt problem som avser samhällsfunktioner inom både privat och offentlig sektor och i första hand inom områden som är av central betydelse för den enskilde. 6.2.1Rätten till hälso- och sjukvård Varje landsting ska enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom samt åt dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbok- föringslagen och stadigvarande vistas inom . Med bosättning avses detsamma som i folkbokföringslagen.4 Lands- tingen ska även, enligt 3 c § hälso- och sjukvårdslagen, erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som, utan att vara bosatta i , har rätt till vårdförmåner i vid sjukdom och moderskap enligt vad som följer av rådets förordning (EEG) nr 1408/71. Vården ska i dessa fall erbjudas av det landsting där personen tillfälligt vistas för exempelvis semester eller är förvärvsverksam eller registrerad som arbetssökande. 3 Se Samförståndsavtal med om feriearbete, (SÖ 2001:1). Liknande avtal finns också med andra länder, se Avtal med om feriearbete, (SÖ 2001:15), och Samförståndsavtal med om rörlighet för unga personer, (SÖ 2007:20). 4 Se prop. 1981/82:97 om hälso- och sjukvårdslag, m.m. s. 115. personer som har rätt till vårdförmåner i ska erbjudas vård av samma landsting. Rätt till vårdförmåner vid sjukdom och moderskap enligt denna förordning har den som är medborgare i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i , och i EG-rättslig mening är bosatt i Personer som är anställda vid och som är bosatta i omfattas inte av rådets förordning (EEG) nr 1408/71.6 Dessa personer är i stället anslutna till Europeiska gemenskapernas institutioners gemensamma sjukförsäkringssystem. rege- ring slöt ett avtal med som gäller . Avtalet innebär att personalen vid ECDC och deras familje- medlemmar har rätt till viss hälso- och sjukvård till samma kostnad som de som är bosatta inom . Andra personer som vistas inom ett landsting utan att vara bosatta där och som behöver omedelbar hälso- och sjukvård, det vill säga akutvård, har rätt att få sådan vård av , 4 § hälso- och sjukvårdslagen. Skyldigheten omfattar exempelvis en utlänning på tillfälligt besök. Personer som vistas i kan också ha rätt till hälso- och sjukvård i viss omfattning enligt olika internationella överens- kommelser. Dessa överenskommelser gäller i viss utsträckning också för personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier och som omfattas av Wienkonventionerna om diploma- tiska eller konsulära förbindelser.7 har sådana överens- kommelser med bland annat och Australien.8 De avtal som finns med olika länder om feriearbete ger däremot inte i sig någon rätt till hälso- och sjukvård.9 Bestämmelser om vårdavgifter för patienten finns i 26 § hälso- och sjukvårdslagen. får ta ut vårdavgifter, om inte 5Se artiklarna 1 h, 13.2 a, 13.2 d, artikel 16.1 och artikel 19 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71. 6Se dom i mål C-411/98 mot Centre hospitalier de . 7Se om diplomatiska förbindelser, (SÖ 1967:1) och i om konsulära förbindelser, (SÖ 1974:10– 12). 8Se förordningen (1987:1325) om tillämpning av en överenskommelse om sjukvårdsför- måner mellan och samt förordningen (1989:102) om tillämpning av en överenskommelse mellan och om sjukvård åt tillfälliga besökande. 9Se Samförståndsavtal med om feriearbete, (SÖ 2001:1). Liknande avtal finns också med andra länder, se Avtal med om feriearbete, (SÖ 2001:15), och Samförståndsavtal med om rörlighet för unga personer, (SÖ 2007:20). annat är särskilt föreskrivet. Patienter som är bosatta inom och patienter som har rätt till vårdförmåner enligt rådets förordning (EEG) nr 1408/71 ska behandlas lika. Vård enligt de olika internationella överenskommelserna ges normalt till ordinarie patientavgift. Landstingen är enligt 26 § hälso- och sjukvårdslagen inte skyldiga att ge hälso- och sjukvård kostnads- fritt eller till ett särskilt lågt pris.10 Vanligen tillämpar landstingen därför en högre taxa, utan subventioner för läkarvård, mediciner med mera, för den hälso- och sjukvård som ges till personer som inte är bosatta i landet.11 har beslutat att i lag reglera att vissa utlänningar som inte har fyllt , bland annat asylsökande och personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd, ska erbjudas hälso- och sjukvård i samma omfattning som den som är bosatt inom lands- tinget. Utlänningar ska erbjudas hälso- och sjukvård i mer begränsad omfattning. Lagen träder i kraft den 1 juli 2008.12 Den ersätter tidigare särskilda överenskommelser mellan staten och Kommuner och Landsting. Utlänningens kostnader för hälso- och sjukvården regleras i förordningen (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar. Folkbokföringen har betydelse för att bedöma rätten till och patientens kostnad för hälso- och sjukvården. Samtliga landsting kontrollerar därför i samband med att en person söker hälso- och sjukvård i befolkningsregister om patienten är folkbokförd i . Alla landsting har tillgång till uppgifter om befolkningen i det egna länet. Vissa landsting har också tillgång till uppgifter om befolkningen i andra län. Om personen inte finns i befolkningsregister kontrollerar om personen finns i folkbokföringsdatabas eller i SPAR. Detta görs via on-line-tjänster som innehåller uppgifter om alla folkbokförda personer i landet. Vi har hämtat in uppgifter från , Kommuner och Landsting, och 1981/82:97 om hälso- och sjukvårdslag, m.m. s. 120. 11Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 43. 2007/08:105 Lag om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. s. 20 ff. Eftersom flertalet av de personer med samordningsnummer som upplever problem finns i har vi fokuserat på rutinerna i det länet. De flesta landsting kan hantera samordningsnummer. En person som har ett samordningsnummer och som söker vård hanteras då administrativt på samma sätt som en person som har ett personnummer. Vissa landsting – och även vissa system i övriga landsting – kan inte hantera samordningsnummer. En person med ett samordningsnummer som söker vård måste då få ett så kallat reservnummer. Vissa landsting använder ett nationellt reserv- nummer, andra landsting har sin egen serie med reservnummer. I är personnumret den identitets- beteckning som används. En person som har ett samordnings- nummer ges ett reservnummer som identitetsbeteckning. Ett reservnummer ges för en specifik vårdsituation och är alltså inte ett identitetsnummer som följer personen i dess vårdkontakter. har särskilda rutiner för personer som inte är folkbok- förda, men som ändå har rätt till hälso- och sjukvård exempelvis med stöd av rådets förordning (EEG) nr 1408/71. Det finns också särskilda rutiner för andra utländska patienter som ska betala för sin vård. För utländska patienter kan det innebära problem, exempelvis med journalföring och remisser, om de inte har ett personnummer. Det är inte heller möjligt att lista en person utan personnummer inom husläkarsystemet. Detta innebär problem bland annat för personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier. lämnar öppen hälso- och sjukvård även till utlänningar, som inte omfattas rådets förordning (EEG) nr 1408/71 eller internationella överenskommelser om hälso- och sjukvård, för en patientavgift som vanligtvis uppgår till . är ett företag som ägs av och som har i uppdrag att erbjuda högt specialiserad behandling och vård till patienter från utlandet.13 Det förekommer att personer med samordningsnummer, som inte kan få enklare hälso- och sjukvård av det slag som lämnas på vårdcentraler, nyttjar detta företags tjänster. Hälso- och sjukvården förmedlas då till fullt pris utan subvention jämte en förmedlingsavgift. Bankerna är, utom när det finns särskilda skäl, skyldiga att ta emot sådana insättningar som omfattas av en särskild insättningsgaranti. Denna skyldighet gäller gentemot var och en, oavsett medborgar- skap, som vill öppna ett konto och sätta in pengar, 11 b § lagen (1995:1571) om insättningsgaranti.14 Bankerna måste först kon- trollera identiteten hos den som vill bli kund i en bank och i vissa fall hos den som vill genomföra en transaktion eller sätta in pengar utan att vara kund i banken, 4 § lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt samt artikel 5 i och rådets förordning (EG) nr 1781/200615. har beslutat om föreskrifter och allmänna råd i anslutning till denna bestämmelse, som innehåller särskilda regler för hur utländska medborgare ska identifieras.16 Det tredje penningtvättsdirektivet17 som skulle ha varit genomfört , men som ännu inte har genomförts i ,18 innebär att det inte är tillräckligt att enbart identifiera en kund. Banken ska också lära känna sin kund och bland annat ta reda på vilka tjänster kunden vill använda och hur kunden avser att använda exempelvis ett bankkonto, för att kunna bedöma vilka risker det finns för att bankens tjänster utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism.19 Det finns inte någon skyldighet för bankerna att erbjuda några ytterligare tjänster. har emellertid beslutat om allmänna råd som innebär att kontohavaren normalt bör ges möjlighet att koppla tilläggstjänster till ett konto för att på ett 14Se också prop. 2002/03:139 Reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse s. 598. 15Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 av om information om betalaren som ska åtfölja överföringar av medel. 16Se föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2005:5) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. 17Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism. 18Förslag om genomförande av direktivet har lämnats av Utredningen om åtgärder mot penningtvätt och terrorismfinansiering, SOU 2007:23 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. 19Se SOU 2007:23 Genomförande av tredje penningtvättsdirektivet s. 66 f. Se också allmänna råd till 4 § föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2005:5) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. effektivt sätt kunna sköta bland annat uttag av kontanter och betalningar.20 Det är staten som ansvarar för de grundläggande betaltjänsterna, bland annat betalningsförmedling och uttag av kontanter.21 Det finns därför en kassaservice i hela landet som erbjuder dessa tjänster till enhetliga priser, 1 § lagen (2001:1276) om grund- läggande kassaservice.22 En bank får, enligt 8 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 5 a § första stycket konsumentkreditlagen (1992:830), bevilja en kredit bara om förpliktelserna på goda grunder kan förväntas bli fullgjorda. En kredit får också lämnas till en konsument utan kreditprövning i vissa begränsade fall, bland annat om banken på grund av sin kännedom om konsumenten har grundad anledning att utgå från att denne har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig, 5 a § andra och tredje stycket konsumentkreditlagen. Av bankernas interna regler för sin kreditgivning ska det framgå att bankerna bör hämta in en kreditupplysning och att den sökandes återbetalningsförmåga bör bedömas utifrån dennes inkomster, tillgångar, utgifter och skulder (inklusive borgens- åtaganden).23 Kreditupplysningsföretagen har rätt att hämta in uppgifter om personnummer, namn, adress, folkbokföringsort och avregistrering från folkbokföringen från SPAR. Kreditupplysningsföretagen hämtar också in inkomstuppgifter från och uppgifter om skuldförhållanden från . Kreditupp- lysningsföretagen hämtar inte in motsvarande uppgifter om personer med samordningsnummer. 20Se 3 § allmänna råd (FFFS 2001:8) om inlåningskonton och tillhöran- de banktjänster. 2006/07:55 Statens ansvar för vissa betaltjänster s. 18 f. 22Denna lag upphör att gälla , se prop. 2006/07:55 Statens ansvar för vissa betaltjänster, särskilt s. 22 ff. 23Se allmänna råd (FFFS 2005:3) om krediter i konsumentförhållanden och allmänna råd (KOVFS 2004:6) om konsumentkrediter. Personer med samordningsnummer uppger att de inte kan eller att det är mycket besvärligt och tidsödande att öppna ett bankkonto eller få en kredit. Det är inte heller möjligt att betala via autogiro.24 Möjligheterna att få tillgång till banktjänster varierar mellan bankerna och bankkontoren. kan möjligheterna bero på vilken banktjänsteman den enskilde har kontakt med. Vi har hämtat in uppgifter från , , (publ), (publ) och (publ). Vad som framkommit vid dessa kontakter redovisas nedan. Bankerna registrerar sina kunder med hjälp av en person- beteckning, normalt kundens personnummer, samordnings- nummer eller en för varje bank intern personbeteckning (så kallat fiktivt personnummer). Alla banker kan emellertid inte hantera samordningsnummer av tekniska skäl, exempelvis för att det av säkerhetsskäl inte är möjligt att registrera en dagsiffra som är högre än 31. Det avgörande är att den enskilde uppfyller de krav som ställs för att exempelvis öppna ett konto. En person som får öppna ett bankkonto erbjuds normalt också ett utbud av andra tjänster, exempelvis betaltjänster och Internettjänster. Vilken personbeteck- ning en person har spelar ingen roll. Flera banker kontrollerar i SPAR att den uppgivna identiteten finns. För personer som har ett samordningsnummer är kontrollen annorlunda eftersom det inte finns några uppgifter om dessa personer i SPAR. Bankerna har särskilda rutiner för kunder som inte är folkbokförda i . Dessa tillämpas av samtliga bankkontor. Om en bank har exempelvis en ambassad som kund öppnar normalt också de anställda vid ambassaden konton i samma bank. Om en person inte har ett personnummer – och således inte är bosatt i i folkbokföringslagens mening – behöver bankerna utifrån bestämmelserna om kundkännedom göra en större utredning. Godtagbara syften med bankkonton kan exempelvis vara att man bor i eller att man arbetar här. Det kan inte uteslutas att bankerna kan uppleva att det är besvärligt att identifiera personer som inte har ett personnummer. 24 Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 35. också vara så att de uppgifter som dessa personer lämnar inte räcker för att personen ska anses vara tillräckligt säkert identifierad. Det förekommer att banker beviljar personer med samordnings- nummer lån i banken, exempelvis till bil eller hus. Kredit- prövningen är emellertid mer komplicerad för dessa personer eftersom kreditupplysningsföretagen inte kan lämna några uppgifter om en person som inte är folkbokförd. För personer med en mer vidsträckt immunitet kan såväl kreditkontrollen som kredituppföljningen försvåras ytterligare eftersom dessa personer inte kan bli föremål för exekutiva åtgärder, exempelvis utmätning, i den utsträckning de har immunitet. Det utfärdas fyra allmängiltiga id-handlingar i : pass, nationellt identitetskort (nationellt id-kort), körkort samt SIS- märkt id-kort.25 Ett svenskt pass och ett nationellt id-kort utfärdas till svenska medborgare, 1 § passlagen (1978:302) och 1 § förord- ningen (2005:661) om nationellt identitetskort. För att få ett svenskt körkort måste man uppfylla vissa krav som är knutna till lämpligheten som förare, som bland annat ålderskrav och förarprov. Vidare gäller att körkort får utfärdas endast till den som studerat i eller som är permanent bosatt här enligt det bosättningsbegrepp som anges i körkorts- lagen.26 Det finns däremot inte något krav att personen ska vara folkbokförd för att han eller hon ska kunna få ett svenskt körkort.27 Det SIS-märkta id-kortet är den enda allmängiltiga svenska id-handling som en utlänning kan få.28 Ett id-kort får utfärdas endast om beställaren på ett tillförlitligt sätt har styrkt sin identitet. Ett id-kort med samordningsnummer är inte tillräckligt. 25Se SOU 2007:100 för folkbokförda i s. 27. 26Se SOU 2007:100 för folkbokförda i s. 30. Bestämmelser finns i körkorts- lagen (1998:488) och körkortsförordningen (1998:980). 27Se remissvar över av rörlighetsdirektivet (EG 2004/38), diarienummer Fi2007/5227. 28De är Det Norska () och () som står bakom de regler som gäller för att utfärda ett SIS-märkt id-kort. Reglerna finns i SBC 151-T och SBC 151-U. Problemen med samordningsnummer SOU 2008:60 anses utländska id-handlingar vara fullgod bevisning för beställarens identitet. En utländsk medborgare med samordningsnummer som vistas stadigvarande i kan under vissa förutsättningar genom ett intygsförfarande få ett id-kort. Beställaren ska uppge sitt samord- ningsnummer och visa upp ett skriftligt intyg av en intygsgivare som är personligen närvarande vid beställningstillfället. Samord- ningsnumret ska styrkas med ett registerutdrag från eller med en id-handling som är godkänd i Sverige.29 E-legitimationer ges ut av banker och (publ). Staten har i sina upphandlingar av e-legitimationer ställt krav att personen ska ha ett personnummer för att få en e-legitimation. Ett skäl till det är att den som får ett samordningsnummer kan vara otillräckligt identifierad. Ett annat krav är att utfärdarna av e-legitimationer ska kontrollera den enskildes uppgifter mot officiella register. Eftersom utfärdarna inte kan få åtkomst till folkbokföringsdatabasen måste de göra sina kontroller med SPAR, som fram till inte fick innehålla uppgifter om personer med samordningsnummer. Det finns också ålderskrav som varierar hos olika utgivare.30 Vi har hämtat in uppgifter från betänkande31 och . Bankerna tycks allmänt sett vara mer restriktiva i sin tillämpning av ovan nämnda intygsförfarande än vad som framgår av reglerna. Det innebär att den som inte redan har en id-handling utfärdad i har små möjligheter att få ett SIS-märkt id-kort oavsett hur länge han eller hon har varit kund i banken. Enligt uppgift förekommer det emellertid också att vissa utländska pass godtas som fullgod bevisning om identiteten, om personen har ett personnummer. Om personen inte är kund i en bank, eller om kundrelationen till banken inte anses tillräcklig av banken, kan den enskilde i stället vända sig till . Där gäller att den som inte kan identifiera sig med en fullgod id-handling i stället 29Se SOU 2007:100 för folkbokförda i s. 34 ff. 30Uppgifterna har vi hämtat in från och . 31Se SOU 2007:100 för folkbokförda i s. 40 ff., 80, 88 f. och 95 ff. kan styrka sin identitet med hjälp av en nära släkting som intygsgivare. Släktskapet måste kunna styrkas. var kretsen av godkända intygsgivare större. förser viss beskickningspersonal med SIS-märkta id-handlingar. Dessa id-handlingar anses emellertid inte fungera i samhället.32 förser däremot inte privattjänare eller familjemedlemmar till tjänstepersonal med id-handlingar. Skälet är att det inte finns en tillräckligt stor kapacitet inom departementet för att utfärda en så stor mängd id-handlingar. Det har därför funnits ett samförstånd med (publ) (Nordea) som fram till slutet av 2007 utfärdade id-handlingar till dessa personer. Skälet att Nordea upphört med att utfärda id-handlingar till dessa personer uppges vara att de varken är folkbokförda eller har personnummer. föreslår att det införs ett nytt id-kort i som ska kunna utfärdas till personer som har fyllt och som är folkbokförda i . Utredningen skriver att det är mindre lämpligt att låta systemet innefatta även de som har samordningsnummer och som bor och arbetar i . Systemet med samordningsnummer är inte lika utvecklat som folkbok- föringen. Färre personuppgifter finns tillgängliga och tilldelningen av nummer sker enligt andra principer, bland annat ligger identitetskontrollen hos den myndighet som beställer ett nummer i stället för hos . Det är en stor risk att bland annat bankerna skulle anse att ett sådant system för utfärdande av id-kort är alltför osäkert. anmärker också att upp- gifter om personer med samordningsnummer inte ingår i SPAR. anser vidare att det är rimligt att anta att personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier har tillräckligt goda möjligheter att identifiera sig när så behövs. Frågan om hur dessa personer ska kunna identifiera sig berör emellertid inte . 32 Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 35. I denna del har vi hämtat in vissa uppgifter från (). Alla i hela landet ska på lika villkor ha rätt till samhällsomfattande tjänster, 1 kap. 1 § och 5 kap. 1 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Det innebär bland annat att alla i sin stadigvarande bostad ska kunna utföra och ta emot telefonsamtal och telefax samt datakommunikation via uppringt modem med en överföringshastighet om minst 20 kilobit . I förarbetena till bestämmelsen finns inga uttalanden om vad som avses med alla eller med stadigvarande bostad.33 Tele- politikens mål – som det formulerades – var att alla människor i landet skulle erbjudas en telefonanslutning i den permanenta bostaden.34 Rätten anses avse en anslutning till den stadigvarande bostaden, typiskt sett bostaden på den adress där man är folkbokförd. Det finns emellertid inte något rättsligt krav att den enskilde måste vara folkbokförd för att han eller hon ska ha rätt till ett telefonabonnemang. Om det behövs för att de samhällsomfattande tjänsterna ska finnas tillgängliga till överkomliga priser får den som bedöms lämplig för det förpliktas att till överkomligt pris erbjuda dessa tjänster. PTS beslutade att (publ) () skulle vara skyldigt att erbjuda bland annat samhällsomfattande tjänster. Länsrätten upphävde emellertid det beslutet . Det innebär att det inte finns någon som är skyldig att erbjuda dessa tjänster. Enligt har personer med samordnings- nummer svårt att skaffa eller flytta telefon- och bredbandsabonnemang. Dessa personer drabbas också av ökade kostnader, eftersom de tvingas deponera medel när de ingår avtal.35 2002/03:110 Lag om elektronisk kommunikation, m.m., SOU 2002:60 Lag om elektronisk kommunikation och prop. 1996/97:61 Översyn av telelagen (1993:597) m.m. 1987/88:118 om inriktning av telepolitiken s. 9. 35Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 35. Vi har hämtat in uppgifter från .