sou · GXB332 · 2009-04-17 00:00:00 — Vidare fastslås att e-hälsa är ett kostnadseffektivt och säkert sätt att använda informationsteknologi för ändamål som hälso- och sjukvård, hälsoövervakning, kunskapsutveckling och forskning. Medlemsstaterna uppmanas i resolutionen att överväga att utarbeta långsiktiga strategier för utveckling och implemen- tering av e-hälsotjänster. Strategierna ska bl.a. omfatta uppbyggnad av lämplig legal reglering och infrastruktur. Även inom EU bedrivs arbete på området eHealth eller e-hälsa. presenterade Europeiska kommissionen en handlingsplan för ett europeiskt område för e-hälsa [E-hälsovård – bättre hälso- och sjukvård för medborgare: för ett europeiskt område för E-hälsovård SEK (2004:539)]. Denna innehåller en tidsplan och pekar ut de områden som kräver medlemsstaternas omedelbara uppmärksamhet. Ett exempel på en åtgärd som skulle vidtas var att varje medlemsstat före utgången av skulle utarbeta en nationell eller regional plan för e-hälsa. Detta har gjort genom den beskrivna nationella IT- strategin för vård och omsorg. Ett annat exempel är att medlems- staterna före utgången av i samarbete med kommissionen 3 Genomgången är hämtad ur huvudbetänkande, SOU 2006:82 s. 137 ff. skulle fastställa en gemensam syn på patientidentifikation samt kartlägga och ange interoperabilitetsstandarder för hälso- och sjukvårdsuppgifter och elektroniska patientjournaler. För att närmare studera potentiella vinster och konsekvenser av en ökad patientrörlighet inom tog EU:s hälsoministrar initiativ till en högnivåprocess för reflektion kring dessa frågor. Bland annat etablerades en permanent högnivågrupp on Care under kommissionens generaldirektorat för hälsofrågor (DG SANCO) för att stödja europeiskt samarbete på området. I anslutning till högnivågruppen har arbetsgruppen on Information and eHealth inrättats. Huvudsyftet med gruppens arbete är att vara ett stöd i medlemsstaternas arbete med att implementera IT-lösningar i de nationella sjukvårdssystemen. Genom att föreslå en ökad koordinering av existerande samverkansprocesser och forskning på området menar gruppen att det europeiska erfarenhetsutbytet på området kan ske mer kraftfullt och fokuserat än vad som varit fallet. har Generaldirektoratet för informationssamhället (DG INFSO) övertagit huvudmanna- skapet för det europeiska samarbetet för eHealth genom bildandet av kommissionsarbetsgruppen i 2010 subgroup on eHealth i vilken representeras av . Europeiska kommissionen har även tagit initiativet att tillsätta en utredning (Study in Legal and Regulatory Aspects of eHealth – Legally eHealth) med uppdrag att bidra till genomförandet av handlingsplanen genom klargörande av de rättsliga förutsättningar- na för utvecklingen av e-hälsa. Arbetet i utredningen inleddes . 18.3.3Internationella riktlinjer för persondataskydd utfärdade en konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av person- uppgifter (Convention for the protection of individuals with regard to automatic processing of personal data, European treaty Series no. Till konventionen har utarbetats ett tilläggs- protokoll om tillsynsmyndigheter och flödet av personuppgifter över gränserna. Konventionen får bl.a. betydelse i på så sätt att det enligt personuppgiftslagen är tillåtet att föra över person- uppgifter för användning i en stat som godkänt konventionen. I anslutning till konventionen har antagit rekommendationer för behandling av personuppgifter på vissa områden. I fråga om hälso- och sjukvårdsområdet torde det främst vara Recommendation No. R (97) 5 of the Committe of Ministers to Member States on the protection of data som bör nämnas. Även för ekonomiskt samarbete och utveckling () har utarbetat riktlinjer för integritetsskydd och person- dataflöde. Den s.k. Berlin-gruppen [on Data Protection in Telecommunications (IWGDPT)] har antagit ett antal rekommendationer (Common Positions och Working Papers) som syftar till att förbättra integritets- skyddet vid telekommunikation. I gruppen finns representanter för myndigheter (), internationella organisationer samt forskare från hela världen. har gruppen särskilt inriktat sitt arbete på integritets- skyddet på Internet. Gruppen har antagit en rekommendation som avser nätverksbaserad överföring av journaluppgifter m.m. [Online Availability of (, 06./07.04.2006)]. metoder i socialt arbete, IMS fick av verksledning uppdraget att analysera de norska erfarenheterna av utvecklingen av kvalitetsregister inom samt sammanställa särskilt viktiga/relevanta internationella erfarenheter inom området. IMS kunde vid kontakt med norska Social- och helsedirektoratet konstatera att hade en plan att införa kvalitetsregister, där man kunde följa individer och koppla resultat till insatser inom social- tjänsten, som ett led i genomförandet av nationella strategi för kvalitetsförbättringar Nasjonal strategi for kvalitetsforedring i sosial- och helsetjensten Og bedre skal det bli! (2005–2015). I har det funnits nationella IT-strategier för vård och omsorg – Mer helse for hver bIT, handlingsplan –2000 och Si@!, statlig tiltaksplan 2001–2003. Sistnämnda strategi fokuserade på elektronisk kommunikation inom vård och omsorg, telemedicin, ett nationellt hälso- och sjukvårdsnät och offentlig information. Det nationella hälso- och sjukvårdsnätet infördes . Strategin för –2007, S@mspill 2007 – Elektronisk samarbeid i helse- och socialsektoren, har koncentrerats till satsningar på två områden. Den första satsningen gäller förbättring av informationsöverföringen inom vård och omsorg. Det förutsätter enligt strategin arbete med bl.a. infrastruktur, informationsstruktur, elektroniska patientjournaler och utväxlande av meddelanden. Den andra satsningen avser inkludering av nya aktörer, t.ex. kommunerna, i det elektroniska samarbetet inom sektorn. I strategin anges att det behövs en genomgång av gällande rätt för att beskriva olika alternativa lösningar, både sådana som kan genomföras inom ramen för gällande rätt och sådana som kräver lagändringar. och rådets direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet) omfattas av och har genomfört direktivet genom personopplysningsloven, som liksom personuppgiftslagen (1998:204) även gäller behandling av personuppgifter om hälsa. Vid sidan av personupplysningsloven finns dock även en särlag- stiftning för hälso- och sjukvårdsområdet i lov 18. mai 2001 nr. 24 om helseregistre og behandling av helseopplysninger (helseregister- loven). Denna lag reglerar liksom personuppgiftslagen såväl automatiserad som viss behandling av helseopplysninger (uppgifter om hälsa) inom helseforvaltningen og helsetjenesten (hälso- och sjukvården) i de fall ändamålen med behandlingen är att ge effektiv och relevant hälsovård eller att uppnå kunskaper med anknytning till administration eller forskning. Om uppgifter om hälsa behandlas för andra ändamål, regleras detta inte av helseregisterloven, men väl av personopplysningsloven. Utrycket helseforvaltningen og helsetjenesten omfattar alla de 4 Jfr SOU 2006:82 s. 141 f. institutioner som har uppgifter enligt hälso- och sjukvårdslagstiftningen, både offentliga och privata aktörer. I lagen finns bl.a. regler om insamling av uppgifter om hälsa och regler om upprättande av hälsoregister. Vidare innehåller lagen allmänna bestämmelser om behandling av uppgifter om hälsa, bestämmelser om bl.a. datasäkerhet, samkörning och intern- kontroll, bestämmelser om utlämnande samt bestämmelser om de registrerades rättigheter såsom rätt till insyn, information, rättelse och utplåning. Lagen begränsar möjligheterna att inrätta nya lokala, regionala eller . För att ett sådant register ska få inrättas krävs bestämmelser om detta i lag eller i en föreskrift som meddelas av regeringen. Det krävs som huvudregel samtycke från den registrerade för att sådan automatiserad behandling av personuppgifter om henne eller honom ska få äga rum, om inte registren endast ska innehålla avidentifierade uppgifter eller pseudonymer. I lagen anges dock vissa register i vilka uppgifter såsom namn, födelsenummer och andra identifieringsuppgifter kan behandlas utan samtycke från den registrerade, om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålen för registren. I lagen ges regeringen rätt att meddela föreskrifter på en rad områden. I anslutning till lagen har det även meddelats föreskrifter om åtta särskilda hälsoregister som är nationella och av vilka vissa är motsvarigheter till de svenska hälsodataregistren, t.ex. Dødsårsaks-registeret, Kreftregisteret eller Medisinsk fødsels- register, medan andra register saknar motsvarighet i , t.ex. Tuberkulose-registeret, System for vaksinasjonskontroll (SYSVAK) eller Norsk overvåkingssystem for antibiotikaresistens hos mikrober (NORM). En föreskrift avser det norska Resept- registeret och en föreskrift avser Meldingssystem for smittsomme sykdommer og om varsling om smittsomme sykdommer (MSIS); det sistnämnda systemet kan sägas vara en motsvarighet till projektet . När det gäller informationshanteringen i den individinriktade patientverksamheten inom hälso- och sjukvården regleras den i även av lov nr. 64 om helsepersonell m.v. (helsepersonelloven). Helsepersonelloven innehåller bl.a. bestämmelser om hälso- och sjukvårdspersonalens tystnadsplikt och olika slags undantag från denna plikt. Undantagen avser dels bestämmelser om ett flertal skyldigheter att lämna uppgifter för vissa ändamål eller till vissa mottagare, dels bestämmelser om när uppgifter om patienter m.fl. får lämnas till medarbetare eller andra mottagare inom eller utom den egna organisationen. Helse- personelloven innehåller även bestämmelser om skyldighet att föra patientjournal; bestämmelser som i huvudsak motsvarar den svenska patientjournallagen (1985:562). Helsepersonelloven fylls ut av ett stort antal föreskrifter som närmare reglerar olika förhållanden inom hälso- och sjukvården. En central föreskrift är foreskrift av nr. 1385 om pasientjournal. I den regleras bl.a. frågor om journalsystem, journalansvar, journalens innehåll, skydd för personlig integritet m.m. Slutligen ska nämnas att i finns en lag om patienters rättigheter, lov av nr. 63 om pasientrettigheter (patientrettighetsloven). Sistnämnda lag reglerar bl.a. frågor om rätt till sjukvård, rätt att ta del av sin journal, rätt att få information och att skyddas mot spridning av personuppgifter. Av övriga frågor kan nämnas att lagen också innehåller bestämmelser om hantering av inhämtande av samtycke i hälso- och sjukvården, t.ex. i fråga om barn och ungdomar.5 IPLOS – äldre och funktionshindrade för utveckling av metoder i socialt arbete, IMS, rapport; Kvalitetsregister inom (, dec. 2005) framgår bl.a. följande. äldre- och handikappomsorgssystem befinner sig i ett uppbyggnadsskede. IPLOS (Individbasert pleie- och omsorgsstatistikk) är ett nationellt informationssystem inom kommunernas vård- och omsorgsarbete. Systemet innehåller både processmått och resultatmått som kan liknas vid innehållet i de svenska medicinska kvalitetsregistren. – IPLOS har utarbetats av en arbetsgrupp inom Sosial- och helsedepartementet –2000. 2001 togs beslutet att införa IPLOS i alla kommuner, vilket innebär att får ett obligatoriskt system för individbaserad statistik kring de tjänster kommunerna utför i hemmen eller i kommunalt boende för äldre och för personer med funktionshinder. 5 Motsvarande lagreglering finns i . IPLOS rör således endast områdena De tjänster som inte omfattas är barn- och ungdomsvård, missbruk samt ekonomiskt bistånd. IPLOS ska ha varit infört i alla kommuner . Projektet finansieras av Sosiel- och helsedepartementet. IPLOS är i första hand avsett att användas på nivå för att ge en säker, individbaserad information som är relevant och nödvändig för ärendebehandling och utförande av tjänsterna. IPLOS ska även ligga till grund för planering och beslut på ledningsnivå, både i kommuner och i statliga myndigheter. I andra hand ska systemet generera informationsunderlag (statistik) till staten som en del i en större kommunstatistikrapportering. IPLOS är ett individbaserat register men det redovisas på gruppnivå och i den statistiken utnyttjas inte longitutinell individinformation. Varje kommun skickar in data till den Statistiska Sentralbyrån (SSB). Namn, adress, födelsenummer och andra personliga kännetecken är då avidentifierade så att ingen person kan kännas igen. Registreringen sker frivilligt och varje klient måste ge sitt samtycke. IMS har i den ovannämnda rapporten vidare anfört följande. I har man arbetat med ett nationellt dokumentationssystem inom missbrukarvården. är det for Rusmiddelforskning () som på uppdrag av Social- och helsedepartementet ansvarar för driften och utvecklingen av systemet. Syftet med dokumentationssystemet är att det ska ge en översikt och kunskap om klientpopulationen inom missbrukarvården samt ge kunskap om vilken vård/vilket stöd samt vilka insatser som ges. Däremot innehåller det inga uppföljnings- eller resultatdata. Fram till slutet av 2001 bestod systemet av tre delar: en nationell institutionsdatabas , ett klientströms- register och ett klientkartläggningssystem. arbetar kontinuerligt med att utveckla patient/klient- kartläggningssystemet tillsammans med Stiftelsen klinikkerne. Det övergripande målet med systemet är att få jämförbara data om vilken behandling som ges. Här ska man vara medveten om att behandling i har en mycket vidare definition än i . Med behandling avses alla de insatser som sätts in (även det som i kallas stödinsatser), så som boendestöd, omsorg, rådgivning, utredning, avgiftning eller annan form av behandling. Genom systemet får man även tillgång till 1. standardiserad patient/klientinformation vid alla behandlingstillfällen, 2. förbättrad kunskap om patient/klientgruppen, 3. underlag till nationella och regionala patient/klientöversikter. 4. standardiserade årsrapporter över åtgärder för missbrukare och 5. underlag för rapportering till det europeiska övervakningscentret för narkotika och narkotikamissbruk (). Systemet byggs upp av ett patient- och klientkartläggningsschema som fylls i vid varje kontakt med en klient. Inmatning av data sker i ett nationellt IT- system. I finns en nationell IT-strategi för hälso- och sjukvården – National IT-strategi for sundhedsvæsenet 2003– 2007. Denna ersatte den tidigare nationella strategin för IT i sjukhusverksamheten 2000–2002. Den förstnämnda strategin innehåller ett antal visioner och målsättningar för informations- användningen i hälso- och sjukvården. Den beskriver även ett antal initiativ som måste tas. Dessa initiativ rör bl.a. utveckling och införande av elektroniska patientjournaler (EPJ) inom den danska hälso- och sjukvården. Målsättningen anges vara en elektronisk enhetsjournal; en patientjournal där all patientens vårddokumentation samlas. Tanken är att inrätta en nationell databas med patientuppgifter. När patienten uppsöker hälso- och sjukvården tankar läkaren ned uppgifterna i det lokala systemet. Dokumentationen görs i det lokala systemet och tankas sedan tillbaka till den nationella databasen. För att uppnå detta mål bedrivs det nationella projektet PatientJournaler (G-EPJ). 6 Jfr SOU 2006:82 s. 139 f. är en nationell standard för begrepp i elektroniska patientjournaler och syftar till att säkra en gemensam struktur för kommunikation mellan EPJ-system och mellan EPJ-system och andra informationssystem inom hälso- och sjukvården. Projektet ska enligt IT-strategin skapa underlag för en koordinerad utveckling och implementering av elektroniska patientjournaler baserade på denna nationella standard. I enlighet med IT-strategin har Medicinprofilen inrättats. Medicinprofilen är en elektronisk översikt över patientens uthämtande av receptbelagda läkemedel . Patienten och den läkare som har en aktuell patientrelation med patienten har tillgång till denna, liksom en farmaceut om patienten samtycker till det. Patienten får tillgång till sin medicinprofil via inloggning på hälsoportalen Sundhed.dk. Patienten har möjlighet att se vem som har sökt efter upplysningar i hans eller hennes medicinprofil. Enskilda kan också via Internet ta del av vissa uppgifter om sina sjukhusbesök, t.ex. diagnoser och behandling. Uppgifterna finns registrerade i Landspatientregister. För att få tillgång till uppgifterna krävs att den enskilde har en digital signatur. Målsättningen enligt IT- strategin är att enskilda även ska få möjlighet att få tillgång till sina egna journaler. innehåller uppgifter om slutenvård och om akutvård och öppenvård . I lov om patienters retsstilling, som trädde i kraft , finns grundläggande bestämmelser om förhållandet mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om tystnadsplikt och om utlämnande av uppgifter om patienter. Enligt huvudregeln krävs patientens samtycke för att uppgifter om hans eller hennes hälsotillstånd m.m. ska få lämnas ut till annan hälso- och sjukvårdspersonal i samband med vård av patienten. Uppgifter kan också lämnas ut utan patientens samtycke, t.ex. om det är nödvändigt för vård och behandling av patienten och utlämnandet sker med hänsyn till patientens intresse och behov. Patienten har dock rätt att motsätta sig utlämnandet. Bestämmelserna anses inte hindra pågående utvecklingsarbete. Lov om patienters retsstilling ersattes av den nya sundhetsloven (Lov nr 546 af 24/06/2005). Sundhetsloven kan närmast beskrivas som en hälso- och sjukvårdsbalk och innehåller följaktligen all på området aktuell I stor utsträckning har sundhetsloven karaktär av ramlagstiftning. Avsikten är att regeringen och, i vissa fall, myndigheter inom hälso- och sjukvårdsområdet med stöd av lagen ska meddela föreskrifter som mer i detalj reglerar olika områden. I avsnitt XIV finns bestämmelser om kvalitetsutveckling, forskning, inrapportering av uppgifter till centrala myndigheter och patient- säkerhet. I lagen anges vissa åligganden för offentliga vårdgivare att bedriva kvalitetsutveckling och medverka till bl.a. forskning. Även privata vårdgivare kan åläggas att bedriva sådan verksamhet. Vidare finns vissa bestämmelser om skyldighet för vårdgivare m.fl. att inrapportera uppgifter om verksamheten till centrala hälso- och sjukvårdsmyndigheter. Inrikes- och hälsoministern kan utfärda föreskrifter som att vårdgivare m.fl. oberoende av samtycke från den registrerade ska inrapportera vissa uppgifter om hälsa till kliniska kvalitetsdatabaser (kvalitetsregister) som en offentlig myndighet är ansvarig för. Med en patients muntliga samtycke kan även uppgifter i det s.k. Landspatientregisteret om undersökningar, diagnoser och behandlingar vidarebefordras till den behandlande läkaren för ändamålet att behandla den aktuella patienten. I sammanhanget kan även nämnas att vårdgivare har skyldighet att inrapportera incidenter för ändamålet att förbättra patient- säkerheten. för utveckling av metoder i socialt arbete, IMS, rapport; Kvalitetsregister inom (, dec. 2005) framgår bl.a. följande. motsvarighet till IPLOS (jämför ovan angående ) heter Fælles sprog. Även äldre- och handikapp- omsorgssystem befinner sig, liksom i , i ett uppbyggnadsskede. Fælles sprog är liksom IPLOS ett informationssystem som ska utgöra underlag för styrning, prioriteringar samt kvalitetssäkring av de insatser som bedrivs inom den kommunala omsorgen. Fælles sprog lanserades 1998 av Kommunernes (). Det är staten, med medel från metod- utvecklingsprogram, som har finansierat systemet. Till skillnad från IPLOS är det dock Kommunernas och inte staten som har stått för utvecklingen och spridningen. skett tillsammans med 12 kommuner. Fælles sprog är utvecklat främst för att hjälpa kommunerna med strategiska beslut och prioriteringar. Det är inte utvecklat för att ge statistik på nationell nivå som IPLOS, men systemet ger möjlighet till det. Det är inget tvång för kommunerna att införa Fælles sprog men det finns inte så många andra alternativ att välja på. () i satsar stora summor på att skapa en nationell, enhetlig IT-infrastruktur för hälso- och sjuk- vården utifrån strategin NHS Connecting for Health. Strategin är inriktad på livslång, elektronisk vårddokumentation för alla, med dygnet runt on-line tillgång till patientjournaler och information om bästa kliniska arbetssätt för alla NHS-kliniker. För att införa det nationella programmet lokalt har landet delats in i fem cluster, vart och ett omfattande fem, sex eller sju . Programmet är kostnadsberäknat till (). ska åtgärder i enlighet med strategin vara helt genomförda. för utveckling av rapport; Kvalitetsregister inom dec. 2005) framgår bl.a. följande. metoder i socialt arbete, IMS, (, I och har man en viss tradition att arbeta med att öppet redovisa mått och jämförelser mellan kommuner. 1999 introducerade ett system. Performance Assessmant Framework (PAF), som används för att mäta kvaliteten på de tjänster som landets cirka 150 local authorities levererar till sina medborgare inom det sociala området. 7 Jfr SOU 2006:82 s. 143 f. the Commission for Social Care Inspection (CSCI) över ansvaret för PAF-systemet. CSCI utvecklar PAF bl.a. genom att gå igenom alla indikatorer tillsammans med kommunrepresentanter för att revidera, ta bort eller lägga till indikationer. PAF-systemet består av tre sektioner: Barn och familj, och äldre samt Management och resurser. Varje sektor har i sin tur fem målområden – nationella prioriteringar och strategiska mål, kostnadseffektivitet, resultat och utfall, tjänsternas kvalitet för brukare och närstående samt rättvis tillgänglighet – där ett antal indikatorer har identifierats som ska visa huruvida tjänsterna utförs i enlighet med de nationella mål som fastställs. IMS har i sin rapport valt att närmare beskriva barn- och ungdomsområdet varvid framgår följande. Inom detta område har totalt 16 indikatorer identifierats. Inom området nationella prioriteringar och strategiska mål har fyra fastställts; Stability of placements of children loooked after, som visar hur ofta barnet/ungdomen som har omhändertagits av har omplacerats, Educational qualifications of children looked after, som ska bekriva utbildningen av dem som har blivit omhändertagna, Re- registrations on the Child Protection Register som visar förekomst av återregistrering samt Employment, education and training for care leavers, som ska visa hur de som lämnat vården har det nu när det gäller arbete och utbildning. Under området kostnadseffektivitet har man identifierat fyra indikatorer; Children looked after in placements or placed for adoption, som visar antalet barn som omhändertagits av samt de tre som kopplar till kostnader till omhändertaganden – den totala kostnaden för barn som har omhändertagits, kostnaden för varje barn som bor på kommunens boende och kostnaden för en fosterhemsplacering. Indikationerna ska tillsammans visa till vilken kostnad en kommun utför tjänsterna inom barn- och familjeområdet och ska också visa om det görs på ett effektivt sätt. Baserat på PAF-systemet finns Council system, vars syfte är att på ett enkelt sätt ge kommuninvånare och andra intressenter information om hur väl tjänsterna fungerar inom det sociala området, i olika kommuner. Systemet som infördes ska visa vilket kapacitetsutrymme som finns till förbättringar. Systemet utgörs av stjärnor, 0-3 stycken, där det högsta betyget är tre stjärnor. Systemet finns på Internet och är öppet för allmänheten. gör CSCI en oberoende helhetsbedömning av varje kommuns verksamhet inom hela det sociala området. CSCI besöker då varje kommun för att gå igenom tidigare verksamhet och diskutera hur man kan förbättra och utveckla den framtida verksamheten. Till skillnad från IPLOS () och Fælles sprog () är PAF-systemet främst till för nationell styrning, kontroll och jämförelser kommuner emellan.