sou · GXB314 · 2009-02-17 00:00:00 — Denna grundlags föreskrifter om radioprogram tillämpas, i andra fall än som avses i 6 § första stycket andra meningen, också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för radioprogram, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller av tekniska upptag- ningar eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektromagnetiska vågor 1.på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verk- samheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställ- ning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild, eller 2.annars, enligt överenskommelser i förväg, tillhandahåller allmän- heten information som överförs direkt ur en sådan databas som anges i 1. Vad som sägs i första stycket gäller också annan som har utgiv- ningsbevis för sådan verksamhet. För att utgivningsbevis skall ut- färdas krävs att – verksamheten är ordnad på det sätt som anges i första stycket och att överföringarna utgår från , – behörig utgivare utsetts och åtagit sig uppdraget, – verksamheten har ett namn som är sådant att det inte finns risk för att det lätt kan förväxlas med namn på en annan verksamhet enligt denna paragraf. Ett utgivningsbevis gäller för en period av från utfärdandet. Därefter förfaller beviset. Beviset får förnyas, varje gång från utgången av den föregående tioårsperioden, om det finns förut- sättningar att utfärda sådant bevis. Utgivningsbevis får återkallas om förutsättningar att utfärda sådant bevis inte längre finns, om verk- samheten inte påbörjats från den dag då utgiv- ningsbeviset utfärdades eller om den som drev verksamheten an- mält att den upphört. Om utgivningsbeviset förfaller eller åter- kallas, tillämpas därefter föreskrifter i lag eller annan författning. Närmare bestämmelser om utfärdande, förfall, förnyelse och åter- kallelse av utgivningsbevis meddelas i lag. Varje databas skall ha ett namn. Närmare bestämmelser om så- dana namn meddelas i lag. Föreskrifter om straff för den som bryter mot en föreskrift som meddelats med stöd av fjärde eller femte stycket meddelas i lag. Betänkandet remissbehandlades.7 Endast tre remissinstanser fram- förde kritik mot det ovan redovisade förslaget. Radio- och TV- verket tillstyrkte förslaget till ändring av 1 kap. 6 och 9 §§ YGL. 7 En remissammanställning har gjorts i , Ju2004/11833/L6. Förtydligande av databasregeln och webbsändningsregeln Verket ansåg dock att den språkliga utformningen av bestämmel- serna borde ses över ytterligare men preciserade inte önskemålet närmare. ansåg att orden på särskild begäran i beredningens förslag till lydelse av 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL inte var klargörande och anförde Bolaget menar att sändningar via datorn som omfattas av 1 kap. 6 § YGL inte sker på särskild begäran av lyssnaren utan genom att sändarföretaget startar dessa, dvs. just vad paragrafen avses omfatta. Bolaget före- slog därför att på särskild begäran skulle utgå ur den föreslagna lydelsen. var av samma uppfattning. Betänkandet har inte lett till lagstiftning. Debattbetänkandet SOU 2006:96 innehåller en uppräkning av de förhållanden som Tryck- och yttrandefrihetsberedningen kunnat finna som utgör eller kan uppfattas som problem med det gällande grundlagsskyddet för yttrandefriheten enligt TF och YGL. Som redan har framgått tog beredningen där åter upp otydligheterna be- träffande innebörden av webbsändningsregeln och avgränsningen av den regeln mot databasregeln. Beredningen formulerade problemen och sina kommentarer enligt följande8: Hur drar man gränsen mellan 1 kap. 6 § första stycket andra meningen (webbsändningsregeln) och 1 kap. 9 § YGL när det gäller inspelade pro- gram, dvs. hur vet en aktör som inte är ett traditionellt massmedieföretag om han måste ansöka om utgivningsbevis för att få grundlagsskydd för tillhandahållande av inspelade program i en databas? I fråga om allt tillhandahållande i en databas gäller ju att materialet är tillgängligt endast som databasinnehavaren bestämmer. Hur långvarigt kan tillhandahållandet vara för att ändå anses momentant och falla in under 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL? Frågorna bortfaller om beredningens förslag i SOU 2004:114 s. 321 ff. till ny lydelse av 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL genom- förs eftersom den föreslagna lydelsen klargör att det som omfattas av regeln är enbart webbsändningar som består i direktsändningar och uppspelningar av tidigare inspelningar som startar på tider som sänd- aren bestämmer. Vilken inverkan på grundlagsskydd enligt 1 kap. 6 § första stycket andra meningen YGL (webbsändningsregeln) har möjlighet för användaren att ändra i innehållet i en databas som tillhandahåller direktsändningar eller uppspelningar av tidigare inspelningar vid tider som sändaren be- stämmer? 8 SOU 2006:96 del 1 s. 172. Förtydligande av databasregeln och webbsändningsregeln Det framgår varken av lagtext eller av förarbeten (prop. 2001/02:74 s. 97 och s. 40 ff.) att en sådan möjlighet gör att grundlagsskydd inte skall gälla. Det framgår inte heller att det gäller något krav på att data- basen tillhandahålls allmänheten för att grundlagsskydd skall gälla. Även dessa oklarheter bortfaller om beredningens ovannämnda förslag genomförs Beredningen angav också som sin mening att om man skulle stanna för att skyddet för tryck- och yttrandefriheten inte ska ändras i grunden utan att det gällande systemet ska vara kvar borde man överväga att genomföra förslaget i SOU 2004:114 angående änd- ring av 1 kap. 6 § och 1 kap. 9 § YGL.9 Detta förslag ingick också i lagtexten till den s.k. Status quo-lösningen i debattbetänkandet.10 Med status quo-lösningen avsågs att man behåller TF och YGL och endast gör de ändringar som krävs för att komma till rätta med de största problemen med det gällande systemet. Betänkandet har remissbehandlats. Endast två remissinstanser har framfört kritik mot det ovan redovisade förslaget. hänvisade till sitt tidigare remissyttrande och anförde att den föreslagna ändringen i 1 kap. 6 § YGL inte är tillräckligt tydlig och att syfte och innehåll framgår tydligare om orden på särskild begäran tas bort. Även ansåg att orden på särskild begäran borde tas bort. delar Tryck- och yttrandefrihetsbered- ningens uppfattning att det föreligger otydligheter beträffande webbsändningsregelns innebörd och dess avgränsning mot databas- regeln. Otydligheterna består för det första i att det av webbsänd- ningsregeln inte framgår att det i fråga om inspelade program är enbart uppspelningar som startar på tider som avsändaren bestäm- mer som omfattas av regeln. gällande lydelse ger i stället in- trycket att alla inspelade program som tillhandahålls i en databas faller under 1 kap. 6 § YGL, trots att det torde vara ostridigt att inspelningar som tillhandahålls lagrade i en databas ska falla under 1 kap. 9 § YGL om det är mottagaren själv som startar uppspel- 9SOU 2006:96 del 1 s. 191. 10SOU 2006:96 del 1 s. 311 f., 327. Förtydligande av databasregeln och webbsändningsregeln ningen (och den som tillhandahåller databasen är ett massmedie- företag eller har utgivningsbevis), jfr prop. 2001/02:74 s. 41. För det andra framgår det inte heller av webbsändningsregelns lydelse att en förutsättning för att direktsändningar eller uppspelningar ska omfattas av regeln är att de tillhandahålls allmänheten. För det tredje finns det i webbsändningsregeln inte någon formulering som utesluter grundlagsskydd för omodererade chatsidor, vilka ju kan ses som ett slags direktsändning. Detta torde, som beredningen anfört, innebära att sådana chatsidor nu har fått grundlagsskydd enligt webbsändningsregeln trots att de tidigare varit uteslutna från grundlagsskydd enligt databasregeln. Anledningen till att de varit uteslutna är att det inte ansetts rimligt med ensamansvar för inne- håll som den ensamansvarige inte kan påverka (prop. 1990/91:64 s. 112, jfr prop. 2001/02:74 s. 98). För det fjärde framgår det inte av YGL hur gränsdragningen mellan webbsändningsregeln och data- basregeln ska ske. I likhet med Tryck- och yttrandefrihetsberedningen anser att otydligheterna bör undanröjas. Kom- mittén anser att den av beredningen föreslagna ändringen av webb- sändningsregeln och databasregeln åtgärdar problemen. , och har, som nämnts, anfört att orden på särskild be- gäran bör utgå ur regeln. har som skäl för detta angett att sändningar via datorn som omfattas av 1 kap. 6 § YGL inte sker på särskild begäran av lyssnaren utan genom att sändar- företaget startar dessa, dvs. just vad paragrafen avses omfatta. konstaterar att webbsändningsregeln avser att täcka in tillhandahållande via Internet av direktsändningar och uppspelningar av inspelningar som startar på tider som sänd- aren bestämmer. Om man tar bort orden på särskild begäran ur den av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen föreslagna lydelsen framgår det inte av regeln att något annat än traditionella ljudradio- och TV-sändningar avses. Även i fråga om sådana sändningar gäller ju att deras starttidpunkt och innehåll inte kan påverkas av mottag- aren. Det behövs alltså ett uttryck som skiljer de avsedda webb- sändningarna från traditionella ljudradio- och TV-sändningar. anser att uttrycket på särskild begäran är korrekt i sammanhanget. Skälen till detta är följande. Som har angetts i avsnitt 3.3.1 sker överföring ur en databas via Internet inte till alla på nätet utan endast till den som själv startar överföringen till sig, dvs. letar upp webbplatsen och det önskade innehållet samt Förtydligande av databasregeln och webbsändningsregeln beordrar överföring av innehållet till sig. Överföring av webbsänd- ningar, oavsett om innehållet utgörs av direktsändningar eller upp- spelningar av tidigare inspelningar, startas alltså av mottagaren. De sker således på särskild begäran i den mening som uttrycket har i YGL, jfr avsnitt 3.3.1. Detta skiljer tillhandahållande ur en databas via Internet från traditionella ljudradio- och TV-sändningar. Sådana sändningar startas ju av avsändaren och signalerna i etern ligger ute ända framme hos alla tittare och lyssnare. Det enda de behöver göra för att ta del av en sändning är att slå på mottag- aren på rätt frekvens. De behöver inte starta överföringen till sig. För att signaler via Internet ska nå alla datorinnehavare i utan att de själva behöver starta överföringen till sig skulle det krävas att avsändaren adresserade e-postutskick till envar dator- innehavare. E-postutskick till ett tillräckligt stort antal mottagare anses också falla in under huvudregeln om radioprogram. anser vidare, liksom Tryck- och yttrandefrihetsberedningen, att det genom en ändring i databasregeln bör klargöras att webbsändningar som faller in under webbsänd- ningsregeln inte omfattas av databasregeln. Det kan avslutningsvis konstateras att webbsändningar har för- anlett olika bedömningar. Webbsändningsregeln omfattar endast direktsändningar och uppspelningar av inspelningar som startar på tider som avsändaren bestämmer. Regeringen anlade i förarbetena till webbsändningsregeln ett speciellt synsätt på dessa webbsänd- ningar (prop. 2001/02:74 s. 41). Regeringen angav att de momen- tana sändningarna till webbsidan startas av sändaren, att överför- ingarna av dessa från webbsidan till mottagarna görs av mottagarna själva men att dessa senare överföringar av mottagarna bör ses som vidareförmedlingar utan självständig betydelse för frågan om vem som startat sändningarna. Regeringen bortsåg alltså från att överföringarna från webbsidan till mottagarna startas av mottag- arna själva, dvs. att de sker på särskild begäran. Om man, trots att överföringarna från webbsidan startas av mottagarna, vill försöka tillgodose de ovan nämnda remissinstanserna och undvika använd- ningen av på särskild begäran skulle man kunna överväga att i stället använda uttrycket ur en databas. Detta uttryck ingår i webbsändningsregelns nu gällande lydelse. Den föreslagna lydelsen av webbsändningsregeln skulle då bli följande (ändringar i för- hållande till det ovan förordade förslaget är understrukna): Förtydligande av databasregeln och webbsändningsregeln Grundlagen är tillämplig på sändningar av radioprogram som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Som sådana sändningar av radioprogram anses även att allmänheten ur en databas tillhandahålls direktsända och inspelade program vilkas starttidpunkt och innehåll inte kan på- verkas av mottagaren. I fråga om radioprogram som förmedlas genom satellitsänd- ning som utgår från gäller vad som i denna grundlag föreskrivs om radioprogram i allmänhet. I lag får föreskrivas om undantag från denna grundlag i fråga om radioprogram som huvudsakligen är avsedda att tas emot utomlands och radioprogram som sänds genom tråd men inte är avsedda att tas emot av någon större allmänhet. Sådant undantag får dock inte gälla vad som föreskrivs i 2 och 3 §§. En svaghet med denna formulering av regeln är dock att den inte klart särskiljer de webbsändningar som avses från traditionella ljud- radio- och TV-sändningar. Även ljudradio- och TV-program som sänds på traditionellt sätt torde ju kunna anses tillhandahållas ur en databas eftersom de torde finnas lagrade i eller, i fråga om direkt- sändningar, passera en sådan innan de sänds ut. Den nu diskuterade lydelsen av regeln är därför inte lämplig. Som redan har konstaterats framgår det inte av webbsändnings- regeln att något annat än traditionella ljudradio- och TV-sänd- ningar avses om man tar bort orden på särskild begäran ur den av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen föreslagna lydelsen. Man skulle kunna överväga att ersätta uttrycket på särskild begäran med något annat som tydligare utvisar att överföringen startas av mottagaren. anser emellertid att det inte finns utrymme för att behandla denna fråga under arbetet med kommitténs första delbetänkande. Den kan i stället komma att tas upp . stannar alltså för att uttrycket på särskild begäran bör användas och att webbsändningsregeln och databasregeln bör ändras i enlighet med Tryck- och yttrandefri- hetsberedningens ovan redovisade förslag. 4En stencilregel för tekniska upptagningar? bedömning: Det är möjligt att in- föra en stencilregel för tekniska upptagningar med den lydelse som har föreslagits av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen. Effektiviteten hos en sådan regel blir dock allvarligt nedsatt på grund av att äldre regler alltjämt måste gälla för upptagningar som har lämnats ut för spridning innan den nya regeln trädde i kraft. Detta problem kommer troligen att vara . Med hänsyn härtill och till att under nästa etapp av sitt arbete har att pröva om grundlagens tillämp- ningsområde ska regleras på annat sätt anser kommittén att det inte finns tillräckliga skäl för att nu införa en stencilregel. För att yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ska vara tillämplig på filmer, videogram, ljudupptagningar och andra s.k. tekniska upp- tagningar krävs att upptagningen sprids eller avses spridas till allmänheten. Detta kan ske genom offentlig uppspelning eller ut- lämnande av exemplar, t.ex. genom försäljning. Om det sker genom utlämnande av exemplar krävs att det är fråga om ett tillräckligt antal exemplar för att det ska kunna anses utgöra spridning till allmän- heten. Enligt YGL gäller en särskilt kort preskriptionstid för yttrandefrihetsbrott. Preskriptionstiden löper från utgivningstid- punkten för den upplaga det är fråga om. Om YGL är tillämplig måste det alltså kunna fastställas vilken upplaga den tekniska upp- tagningen hör till och när utgivningstidpunkten för denna var. I rättstillämpningen har det uppkommit problem i de vanliga fall då tekniska upptagningar har saknat de i YGL föreskrivna ursprungs- En stencilregel för tekniska upptagningar? uppgifterna, dvs. uppgifter om bl.a. vem som har låtit framställa upptagningen samt om när och var framställningen skedde. Det har varit fråga om dels svårigheter att avgöra om upptagningen har spritts eller avsetts spridas till allmänheten, dvs. om den över huvud taget omfattas av YGL, dels svårigheter att avgöra vilken upplaga en upptagning hör till och när utgivningstidpunkten var och där- med om preskription för yttrandefrihetsbrott har inträtt eller inte. Avsaknaden av ursprungsuppgifter innebär ofta att det saknas upp- gifter till ledning för bedömningen av dessa frågor. Problemen har påtalats av Justitiekanslern (), som är ensam åklagare i tryck- och yttrandefrihetsmål. De har också föranlett utrednings- arbete1 och lagändringar. Tryck- och yttrandefrihetsberedningen ansåg i sitt debattbetänk- ande2 att svårigheterna att avgöra om grundlagsskydd föreligger eller inte i de fall då tekniska upptagningar saknar ursprungsuppgifter och därmed sammanhängande problem att fastställa vilken upplaga en teknisk upptagning hör till var ett av de problem med det gäll- ande grundlagsskyddet för yttrandefriheten som det var mest ange- läget att försöka lösa. Beredningen angav att om man anser att det är ett stort problem med att avgöra om YGL är tillämplig på tek- niska upptagningar finns det anledning att på nytt överväga frågan om en s.k. stencilregel för tekniska upptagningar, dvs. en regel som, efter förebild av tryckfrihetsförordningens (TF) regel om stencil- erade och liknande skrifter, gör grundlagsskydd beroende av om ursprungsuppgifter har satts ut på upptagningen. En teknisk upp- tagning utan ursprungsuppgifter skulle då falla utanför grundlags- skyddet. Det skulle alltså med en sådan regel framgå direkt av upptagningen om den faller in under YGL eller inte. Beredningen lämnade förslag till hur en sådan regel skulle kunna utformas. I direktiv3 anges, i avsnittet om arbetet med förslag till grundlagsändringar inför valet , att bered- ningens förslag bör övervägas ytterligare med utgångspunkt från att grundlagsregleringen avseende tekniska upptagningar ska för- enklas och förtydligas. Därvid ska de synpunkter som har fram- kommit under tidigare remissbehandling beaktas. I avsnitt 4.2 lämnas en redogörelse för gällande rätt i här aktuella avseenden. Avsnitt 4.3 innehåller en närmare redovisning av vari 1SOU 2004:114 s. 263 f., SOU 2001:28 s. 281 f. och 331 f., SOU 1997:49 s. 222 f. Direktiven riktar sig till Tryck- och yttrandefrihetsberedningen. Beredningen har numera ombildats till , som har övertagit beredningens upp- gifter. En stencilregel för tekniska upptagningar? I avsnitt 4.4 redogörs för den diskussion angå- ende en stencilregel för tekniska upptagningar som förekom före Tryck- och yttrandefrihetsberedningens debattbetänkande. Bered- ningens överväganden och förslag i debattbetänkandet angående en stencilregel för tekniska upptagningar presenteras i avsnitt 4.5. Där redovisas också remissyttrandena över debattbetänkandet i detta avseende. Det avslutande avsnittet 4.6 innehåller Yttrandefrihets- kommitténs överväganden angående en stencilregel för tekniska upptagningar. Som har framgått i kapitel 1 är grundlagsskyddet för yttrande- friheten enligt YGL inte knutet till ett yttrandes innehåll utan till användningen av vissa medier. Frågan om ett yttrande omfattas av YGL avgörs alltså som huvudprincip inte av yttrandets innehåll utan av på vilket sätt, dvs. i vilket medium, det har publicerats. Eftersom syftet med grundlagsskyddet enligt YGL (och TF) inte är att skydda privat kommunikation mellan några få personer utan att skydda friheten att sprida meddelanden till allmänheten, dvs. fri- heten att yttra sig i massmedier (jfr prop. 1990/91:64 s. 112 och Axberger, Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 21 f.), ställs också krav på spridning till allmänheten. De medier som YGL omfattar är ljud- radio, television och vissa liknande överföringar med hjälp av elektromagnetiska vågor, dvs. vissa databaser, samt filmer, video- gram, ljudupptagningar och andra s.k. tekniska upptagningar. Tek- niska upptagningar definieras i 1 kap. 1 § fjärde stycket YGL som upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälp- medel. 1 kap. 10 § YGL behandlar tekniska upptagningar närmare. Para- grafen har följande lydelse: Grundlagen är tillämplig på sådana tekniska upptagningar som är ut- givna. En teknisk upptagning anses utgiven då den utlämnats för att spridas till allmänheten i genom att spelas upp, säljas eller till- handahållas på annat sätt. Om grundlagen är tillämplig eller inte prövas i det enskilda fallet på grundval av vad som kan antas om spridningen. Om inte annat framgår av omständigheterna, skall grundlagen anses tillämplig på en upptag- ning med uppgifter enligt 3 kap. 13 § och 4 kap. 4 §. En stencilregel för tekniska upptagningar? Av första stycket framgår att det krävs en avsikt att sprida inne- hållet till allmänheten för att en teknisk upptagning ska omfattas av grundlagsskyddet enligt YGL. Kravet motiveras av att det grund- läggande syftet med YGL (liksom med TF) inte är att skydda privat kommunikation mellan några få personer utan att skydda friheten att sprida yttranden till allmänheten. Spridning till allmänheten kan ske genom offentlig uppspelning, t.ex. vid biografvisning av en film som sker genom uppspelning av en filmrulle eller en dvd-skiva, eller genom utlämnande av exemplar, t.ex. genom försäljning. När spridning sker eller avses ske genom utlämnande av exemplar upp- kommer frågan hur många exemplar som krävs för att kravet på spridning till allmänheten ska anses uppfyllt. I NJA 2002 s. 281 an- såg () att ett tiotal exemplar var tillräckligt och i NJA 2002 s. 583 att sju exemplar var för lite. NJA 2002 s. 281 gällde frågan vem som avses med den som låter framställa den tekniska upptagningen (filmen) i 4 kap. 1 § YGL. I målet var YGL tillämplig i sin lydelse före . Det var ostridigt i målet att FJ hade beställt en videokassett som innehöll en icke utgiven film, annonserat ut filmen till försäljning på Internet och, av cirka en månad, framställt ett tiotal exemplar av filmen med hjälp av två videobandspelare och distribu- erat dessa till olika beställare. Det var vidare ostridigt att det inte fanns någon behörig utgivare till filmen. JK väckte åtal mot FJ för yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp i filmen under påstående att ingen utgivare för filmen hade utsetts, att ansvaret då vilar på den som har låtit framställa filmen och att FJ var den som hade låtit framställa den. HD antecknade i sitt beslut att FJ under en tidsrymd av cirka en månad hade framställt ett tiotal exemplar av filmen och distribu- erat dessa till olika beställare. Domstolen kom till slutsatsen att med den som låter framställa en film avses den som producerar filmen eller det antal exemplar som utgör en upplaga av denna, varvid varje ny upplaga är att betrakta som en ny produktion. HD angav att FJ själv hade initierat och styrt tillverkningen av de för spridning avsedda exemplaren av filmen och att han därmed kunde sägas ha uppträtt som producent. HD anförde vidare: Det antal om ett tiotal exemplar – vartill kommer att det är uppenbart att F.J. var beredd att framställa ytterligare exemplar om han skulle få fler beställningar – får anses tillräckligt för att man skall kunna tala om en upplaga av filmen. Framställningen har skett under en relativt En stencilregel för tekniska upptagningar? begränsad, sammanhängande tid och exemplaren får därför anses till- höra samma upplaga. HD anförde att FJ således fick anses ha producerat en upplaga av filmen och att han därmed hade låtit framställa filmen i den mening som avses i 4 kap. 1 § YGL. NJA 2002 s. 583 gällde frågan om YGL enligt 1 kap. 10 § är tillämplig på ett förfarande varigenom kopior av videogram efter annonsering framställs successivt och tillhandahålls efter hand som beställningar inkommer (on demand).