sou · GWB358d5 · 2009-01-01 00:00:00 — I avsnitt 6.7.2 föreslår vi att det inte längre ska krävas att den enskilde får bifall till sina yrkanden för att ersättning ska beviljas. Som enda förutsättning för ersättning ska gälla att den enskilde behöver ett biträde för att ta till vara sin rätt. Vårt förslag innebär att den slutliga utgången i ärendet eller målet kommer att sakna betydelse för rätten till ersättning. En framgångsrik begäran om omprövning av huvudfrågan kommer därför inte att ändra förutsättningarna för ersättning för kostnader i samband med grundbeslutet. I fortsättningen kan bedöma rätten till ersättning slutligt samband med varje beslut. En enskild som är missnöjd med att har vägrat ersättning har därför inget att förlora på att begära omprövning av ersättningsbeslutet separat. Ompröv- ningstiden behöver därför inte följa omprövningstiden för beslutet i huvudfrågan. Det nu sagda innebär att omprövningstiden för ersättnings- beslut bör vara , vilket är som i fortsättningen ska gälla för överklagande. Torgkontrollagen, branschkontrollagen kassaregisterlagen innehåller genom hänvisningar till skattebetalningslagen bestämmelser om omprövning av beslut om kontrollavgifter. Några bestämmelser om omprövning av andra beslut enligt dessa lagar än beslut om kontrollavgifter finns inte, vilket innebär att Skatte- verkets beslut ska omprövas enligt 27 § FL och att verket får ompröva sina beslut enligt de befogenheter som utvecklats i praxis. I kommentaren till 2 § görs bedömningen att dessa beslut i fortsättningen bör omprövas enligt skatteförfarandelagen och beslut i nu aktuella ämnen undantas därför inte i 2 §. Det rör sig om beslut om föreläggande, tillsyn och kontrollbesök m.m. varför för omprövning än , räknat från den dag då den som beslutet gäller fick del av detsamma, inte är motiverat. Även här gäller därför tvåmånadersfristen. Som nämnts ovan gäller tvåmånadersfristen för omprövning i 21 kap. 5 § SBL för beslut som avser kontrollavgift enligt bransch- kontrollagen och, , kontrollavgift enligt kassaregisterlagen. Av 1 kap. 2 § SBL framgår att skattebetalningslagen inte bara ska tillämpas vid bestämmande, debitering och betalning av nämnda kontrollavgifter utan även i fråga om kontrollavgift enligt torgkontrollagen. Det är därför förvånande att beslut om kontroll- avgift enligt torgkontrollagen inte räknas upp i 21 kap. 5 § SBL. avgiften inte finns med där bör innebära att sexårsfristen gäller vid omprövning av beslut om kontrollavgift enligt torgkontrollagen. Skattebetalningslagen innehåller även egna bestämmelser om kontrollavgift. Avgiften ska tas ut av näringsidkare som omsätter investeringsguld och som bryter mot skyldigheten att kontrollera identiteten hos köpare av sådant guld. Inte heller beslut om denna kontrollavgift finns med i uppräckningen i 21 kap. 5 § SBL, vilket innebär att vid omprövning gäller sexårsfristen och inte två- månadersfristen. Skyldigheterna att föra personalliggare, ha kassaregister, dokumentera den som hyr plats för torg- och marknadshandel samt dokumentera identifikationsuppgifter för köpare av investeringsguld samlas här i 39 kap. Bestämmelserna om kontrollavgifter förs över till 50 kap. För beslut om kontrollavgifter är det rimligt med en omprövningsfrist räknat från den dag då den som beslutet gäller fick del av detsamma. I förarbetena till branschkontrollagen uttalades att de bedömningar som kan bli aktuella i ett ärende om kontrollavgift inte motiverar en längre tidsfrist för omprövning och överklagande än (prop. 2005/06:169, s. 55 och 56). Att sexårsfristen gäller för vissa andra kontrollavgifter synes dock inte vara resultatet av något övervägande från lagstiftarens sida. I fortsättning ska därför tvåmånadersfristen gälla generellt vid omprövning av samtliga beslut om kontrollavgifter. Vi drar i kommentaren till 7 kap. slutsatsen att registreringens betydelse för deklarationsskyldigheten och för möjligheten att tillämpa omvänd mervärdesskattskyldighet vid transaktioner med utländska näringsidkare gör att det ur konstitutionell synvinkel är motiverat att i lag inte bara ange förutsättningarna för registrering utan även när avregistrering ska ske. Det bör med andra ord framgå av lagen att den som inte längre ska vara registrerad har rätt att på begäran bli avregistrerad. I 7 kap. föreskrivs därför att ska avregistrera den som inte längre ska vara registrerad om denne begär det. Eftersom en registrering har betydelse för beskattningen är skyldigt att ompröva beslut i registreringsfrågor. är dock inte meningsfullt att ha en omprövningstid utan för beslut som avser registrering bör tvåmånadersfristen för omprövning gälla. Gränsdragningen mellan tvåmånaders- och sexårsfristen dras gränsen mellan de olika fristerna genom den uppräkning som finns i 21 kap. 5 § SBL. För beslut i frågor som räknas upp där gäller tvåmånadersfristen medan sexårsfristen gäller för beslut i övriga frågor. Denna teknik behålls här, dvs. tvåmånadersfristen ska bara gälla för beslut i de frågor som räknas upp i förevarande paragrafs andra stycke. Det rör sig om beslut i följande frågor. I punkten 1 finns beslut som avser registrering. Beslut om registrering omfattas inte av tvåmånadersfristen men ska i enlighet med vad som sagts ovan i fortsättningen göra det. Punkten 2 ersätter 21 kap. 5 § 2 SBL och innebär att tvåmånadersfristen alltjämt ska gälla för beslut om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut, dvs. som F-skatt, särskild A-skatt eller A-skatt. Bestämmelser om på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut ges i 8 kap. För beslut som avser själva betalningen, dvs. debiteringen av F- skatt, särskild A-skatt och skatteavdragens storlek är tvåmånaders- fristen dock inte lämplig. Skälet till det är att en frist skulle hindra ändringar som förbättrar överensstämmelsen mellan den preliminära skatten och beräknad slutlig skatt. Möjligheten till omprövning bör därför stå öppen så länge en sådan ändring är meningsfull. Bestämmelser som möjliggör detta finns i 12–14 §§. Den här punkten omfattar av i princip samma skäl inte heller beslut om särskild inkomstskatteredovisning enligt 13 kap. Att sådana beslut kan omprövas så länge en ändring är meningsfull framgår av 15 §. Det nu sagda gäller beslut om särskild inkomstskatteredovisning och för sådan beslut anges omprövningsfristen i 15 §. Enligt punkten 3 ska även beslut som avser uppgifts- och dokumentationsskyldighet omfattas av tvåmånadersfristen. Med uppgifts- och dokumentationsskyldighet avses frågor som regleras under Avd. VI Uppgifts- och anteckningsskyldighet, dvs. 14– 39 kap. Som exempel på beslut kan nämnas beslut som avser anstånd med att lämna uppgift enligt 36 kap. och beslut om särskild redovisning av arbetsgivaravgifter enligt 26 kap. 39 §. Beslut om anstånd med redovisning och särskild redovisning av arbetsgivar- avgifter nämns i 21 kap. 5 § 5 respektive 7 SBL. Som redogjorts för ovan ska omprövningstiden för beslut om ersättning för kostnader för biträde vara och sådana beslut anges därför i punkten 4. Även när det gäller beslut som avser revision, tillsyn och kontrollbesök saknas skäl att ha en längre omprövningstid än . Beslut i dessa frågor räknas därför upp i punkten 5. Det rör sig om beslut enligt 42 och 43 kap. Här finns beslut som inte får överklagas, som t.ex. beslut om kontrollbesök. Som redogörs för i kommentaren till 2 § är dock skyldigt att enligt den allmänna förvaltningsrätten ompröva beslut som omfattas av ett överklagandeförbud. Det som är nytt är att omprövningen, som föreslås i kommentaren till 2 §, ska ske enligt förevarande lag. I punkten 6 finns beslut om tvångsåtgärder, dvs. beslut om vite bevissäkring eller betalningssäkring. Punkten 7 nämner kontrollavgifter och ersätter 21 kap. 5 § 8 och 9 SBL. Den här punkten omfattar dock, till skillnad från bestäm- melsen i skattebetalningslagen, även kontrollavgift som tas ut av den som inte fullgjort dokumentationsskyldigheterna vid upplåtelse av plats för torg- och marknadshandel och vid omsättning av investeringsguld. Denna nyhet behandlas ovan under rubriken . I punkten 8 sägs att tvåmånadersfristen gäller för beslut som avser säkerhet för slutlig skatt för undantag från skalbolags- beskattning. Bestämmelserna i ämnet finns i 58 kap. Bestämmelserna i 58 kap. innebär att på grundval av en skalbolagsdeklaration ska besluta om säkerhet för slutlig skatt ska ställas för undantag från skalbolagsbeskattning enligt 25 a kap. 11 § eller 49 a kap. 13 § IL. Ställd säkerhet får tas i anspråk om den slutliga skatten inte betalas. Om säkerheten inte behöver tas i anspråk, ska besluta om skälig ersättning. beslut om att säkerhet ska ställas och om att ta säkerheten i anspråk räknas inte upp i 21 kap. 5 § SBL och kan inte heller anses omfattas av någon av punkterna i paragrafen. Det innebär att den tvåmånadersfrist för omprövning som föreskrivs i 21 kap. 5 § SBL inte gäller för sådana beslut utan att sexårsfristen för överklagande gäller. En så för överklagande är dock med hänsyn till frågornas karaktär inte motiverad och här föreskrivs därför att tiden för omprövning ska vara . Det bör nämnas att är tiden för omprövning i fråga om beslut om säkerhet som villkor för anstånd och när sådan säkerhet får tas i anspråk. Det följer av 21 kap. 5 § 5 SBL och kommer i fortsättningen att följa av punkten 9 i förevarande paragraf. När det gäller beslut om ersättning för ställd säkerhet hänvisar 11 kap. 12 § SBL till bestämmelsen om överklag- ande i 11 § ersättningslagen. Om det innebär att omprövning enligt skattebetalningslagen är utesluten och att besluten enbart kan omprövas enligt den allmänna förvaltningsrätten är oklart. Besluten ska dock i fortsättningen kunna omprövas enligt förevarande kapitel. För beslut om ersättning för ställd säkerhet är det fullt tillräckligt med en omprövningstid . Dessa beslut behöver inte nämnas särskilt utan omfattas av förevarande punkts ordalydelse. Se även kommentaren till 58 kap. 4 §. Enligt punkten 9 ska tvåmånadersfristen också gälla för beslut som avser betalning eller återbetalning av skatt. Med sådana beslut avses beslut i frågor som regleras i Avd. XIII Betalning och återbetalning av skatt, närmare bestämt 61–65 kap. I 63 kap. finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatt och i likhet med vad som gäller enligt 21 kap. 5 § 5 SBL ska tvåmånaders- fristen gälla för beslut om anstånd. Andra beslut som tvåmånaders- fristen gäller för är t.ex. beslut om befrielse från kostnadsränta enligt 65 kap. 16 §. När det gäller beslut om ersättning för säkerhet som ställts som villkor för anstånd hänvisar 17 kap. 13 § andra stycket SBL till bestämmelsen om överklagande i 11 § ersättnings- lagen. Bestämmelserna om säkerhet som villkor för anstånd och ersättning för ställd säkerhet finns här i 63 kap. 8–10 §§. Om hänvisningen till överklagandebestämmelsen i ersättnings- lagen innebär att omprövning enligt skattebetalningslagen är utesluten och att besluten enbart ska omprövas enligt den allmänna förvaltningsrätten är oklart. Besluten ska dock i fortsättningen kunna omprövas enligt förevarande kapitel. För beslut om ersättning för ställd säkerhet är det fullt tillräckligt med en överklagandetid . Dessa beslut behöver inte nämnas särskilt utan omfattas av förevarande punkts ordalydelse. Se även kommentaren till 64 kap. 10 §. Av punkten 10 framgår att omprövningsfristen även ska gälla för beslut i verkställighetsfrågor. Vissa beslut enligt förevarande lag verkställs av Kronofogde- myndigheten. Det rör sig om beslut om bevis- och betalnings- säkring som enligt 69 kap. 2 och 13 §§ verkställs av Kronofogde- myndigheten. beslut under verkställig- heten ska inte omprövas enligt förevarande kapitel. Om det kan ske obehindrat får dock granskningsledaren verkställa beslut om bevissäkring i verksamhetslokaler. Det är vidare granskningsledaren som enligt 69 kap. 11 § beslutar när handlingar och annat som tagits om hand inte längre behövs och ska återlämnas. Förevarande kapitel om omprövning omfattar granskningsledares beslut under verkställigheten och beslut om huruvida omhändertagna handlingar ska återlämnas och av denna punkt följer att tvåmånadersfristen gäller. I punkten 11 sägs att tvåmånadersfristen även ska gälla Skatte- verkets beslut att avvisa en begäran av omprövning eller ett överklagande eller någon annan liknande åtgärd. Med beslut om andra liknande åtgärder avses bl.a. beslut om att skriva av ett omprövningsärende på grund av att frågan har fallit. Dit hör överhuvudtaget beslut som innebär att avslutar ett omprövningsärende utan att pröva frågan i ärendet. Det bör nämnas att inte får avvisa ett överklagande på annan grund än att det är för sent och verket inte heller får skriva av sådana ärenden. får alltså bara avsluta ett överklagande genom att avvisa det som för sent eller genom att ändra det överklagade beslutet så som klaganden begärt. Omprövningstid för beslut om värdering av förmåner och kostnadsavdrag vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter Enligt 9 kap. 2 § SBL får på begäran av en arbetsgivare besluta att justerade bilförmåns- och bostadsförmånsvärden ska användas vid beräkningen av arbetsgivaravgifter. Av 8 kap. 16 § SBL följer att om beslutat om justerade förmåns- värden ska värdena även användas vid beräkningen av skatteavdrag. Vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter får avdrag göras för ersättning som motsvarar utgifter i arbetet, s.k. kostnadsavdrag. Av 8 kap. 22 § och 9 kap. 3 § SBL framgår att om det inte finns någon sådan schablon som avses i 2 kap. 21 § tredje stycket , får på begäran av arbetsgivaren bestämma hur utgifterna ska beräknas. beslut om kostnadsavdrag vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter räknas upp i 21 kap. 5 § 6 SBL, vilket innebär att tiden för överklagande är . Däremot nämns inte beslut om justerade förmånsvärden särskilt men möjligen är avsikten att besluten ska sorteras in under punkten 4 i samma paragraf, nämligen verkställande av skatte- avdrag. Beslut om justerade förmånsvärden vid beräkning av arbetsgivaravgifter täcks dock inte av någon av punkterna i 21 kap. 5 § SBL och där bör därför tiden för överklagande vara . aktuella beslut ansågs ursprungligen vara av sådan innebörd att de vid överklagande måste prövas relativt snabbt och slutligt när det gällde den löpande redovisningen (prop. 1983/84:167, s. 108). Detta sätt att se på besluten har sedan hängt kvar trots att i vart fall redovisningen av arbetsgivaravgifter delvis förändrats. Vid införandet av lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare låg tyngdpunkten på månadsredovisningen men lagstiftaren ansåg att det borde finnas möjlighet för arbetsgivare att korrigera månadsredovisningarna genom att lämna en s.k. års- uppgift (prop. 1983/84:167, s. 60–62 och 94). Efter hand tunnades dock årsuppgifternas betydelse ut och de försvann helt genom skattekontoreformen (prop. 1987/88:40 och prop. 1996/97:100). Nuvarande system bygger på att arbetsgivar- avgifterna redovisas slutligt månad för månad. Det nu sagda innebär att finns det i fråga om arbetsgivaravgifter inget preliminärt över besluten om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag. Däremot kan dessa beslut ses som preliminära i den meningen att förmånsvärdena och kostnadsavdragen kan bestämmas till andra belopp när den anställdes underlag för inkomstskatt bestäms. I förhållande till arbetsgivaren är besluten dock slutliga. Vi föreslår att bestämmelserna i skattebetalningslagen om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag vid beräkningen av arbetsgivaravgifter ska föras över till socialavgiftslagen och alltså inte hit. Se kommentaren till förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen. Skälen är att systematiken blir klarare och överskådligheten bättre om värderingen av förmåner och beräk- ningen av kostnadsavdrag i avsaknad av schablon regleras i samma lag som avgiftsplikten för förmåner respektive schablonerna för beräkning av kostnadsavdrag, dvs. Dessa underlagsbeslut kommer alltså i fortsättningen att meddelas enligt socialavgiftslagen. Arbetsgivaravgifternas storlek bestäms dock enligt denna lag. Av 53 kap. 1 § framgår att beslut om arbetsgivaravgifter ska fattas för varje redovisningsperiod för sig med ledning av innehållet i skattedeklarationer och andra tillgängliga uppgifter. Beslut om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag ligger till grund för redovisningen av arbetsgivar- avgifternas storlek. Tiden för omprövning och överklagande av ett beslut om arbetsgivaravgifter är . Om beslutat om justerade förmånsvärden och beräkning av kostnadsavdrag enligt socialavgiftslagen ska värdena och beräkningen enligt 11 kap. 10 och 11 §§ samt 15 § andra stycket användas också vid beräkningen av skatteavdrag. Det innebär att värdena och beräkningen kommer att ligga till grund för redovisningen av skatteavdrag. Även skatteavdrag ska beslutas för varje redovisningsperiod för sig med ledning av innehållet i skatte- deklarationer och andra tillgängliga uppgifter. Tiden för omprövning och överklagande är . Vi föreslår att en bestämmelse om omprövning och överklagande tas in i socialavgiftslagen. Där sägs att beslut om värdet av bil- och bostadsförmån samt beslut om beräkning av kostnadsavdrag får omprövas och överklagas enligt bestämmelserna i 66 kap. respektive 67 kap. skatteförfarandelagen. I kommentaren dras slutsatsen att besluten bör få omprövas och överklagas i samma omfattning och utsträckning som besluten om arbetsgivaravgifter. Det finns nämligen inte skäl att ha en avsevärt kortare omprövningstid för vissa frågor om avgiftsunderlagets storlek utan samtliga frågor som rör avgiftsunderlaget bör få omprövas och överklagas räknat från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. Det innebär att tiden för omprövning av beslut om kostnadsavdrag vid beräkning av arbetsgivaravgifter förlängs till och den kommer därmed att stämma överens med tiden för omprövning av beslut om arbetsgivaravgifter. För beslut om justerade förmånsvärden gäller sexårsfristen . Som nämnts ovan ska de förmånsvärden och den beräkning av kostnadsavdraget som beslutats enligt socialavgiftslagen användas vid beräkningen av skatteavdrag enligt denna lag. Det krävs alltså ett beslut enligt socialavgiftslagen för att justerade förmånsvärden ska användas vid beräkningen av skatteavdrag. Detsamma gäller hur kostnadsavdrag i avsaknad av schablon ska beräknas. skatteavdrag finns det därför inga särskilda beslut om förmånsvärden och kostnadsavdrag att begära omprövning av eller överklaga. Det bör avslutningsvis nämnas att mottagaren av ersättningen inte är bunden av de förmånsvärden och den beräkning av kostnadsavdrag som har beslutat om utan mottagaren har möjlighet att i samband med att deklarationsskyldigheten för inkomst fullgörs ta upp andra belopp än de som har använts vid beräkningen av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. Däremot är mottagaren av ersättningen bunden av sådana beslut när det gäller hur stora skatteavdrag han eller hon ska vidkännas (55 kap. 12 och 13 §§). Förlängd tid för omprövning av beslut som meddelas sent Dagens omprövningsfrister är inte absoluta utan beslut som är till den skattskyldiges nackdel får under vissa förutsättningar omprövas efter fristernas utgång. Förutsättningarna är att den skattskyldige gör sannolikt att han eller hon inte före utgången av omprövningsfristen fått kännedom om beslutet eller skatten och att begäran om omprövning kommer in från det att den skattskyldige fick sådan kännedom (tvåmånadersventilen). Dagens bestämmelser finns i 4 kap. 9 § andra stycket TL och 21 kap. 4 § andra stycket SBL. Bestämmelserna fick sina nuvarande lydelser när skatteförvaltningen blev en myndighet (prop. 1989/90:74, s. 403 och 404, prop. 1996/97:100, s. 631 och prop. 2002/03:99) Tvåmånadersventilen finns för att skattskyldiga ska hinna begära omprövning av beslut som meddelar sent under den sexåriga omprövningsperioden eller i vissa fall efter omprövningsperioden. Utan ventilen skulle det inte vara praktiskt möjligt för den som beslutet gäller att begära omprövning i rätt tid. Tvåmånadersventilen gäller till skillnad från omprövningar inom den sexåriga omprövningsperioden bara beslut som är till nackdel för den som beslutet gäller. Även vid överklagande gäller en tvåmånadersventil (6 kap. 3 § TL och 22 kap. 3 § SBL). Den är dock något annorlunda konstruerad. För det första omfattar den bara beslut som meddelats efter sjätte året efter det kalenderår då beskattningsåret gick ut. Dessutom krävs att den skattskyldige fått del av beslutet efter utgången av oktober . Om dessa förutsättningar är uppfyllda får överklagandet komma in efter den dag då den skattskyldige fick del av beslutet. Här finns ingen begränsning till beslut som är till nackdel för den skattskyldige utan det sägs uttryckligen att den skattskyldige får överklaga även om beslutet inte gått honom emot. Ett syfte med de långa tiderna för omprövning och över- klagande är att inte ska behöva delge skattskyldiga sina beslut. Tvåmånadersventilen för överklagande har i likhet med ventilen för omprövning tillkommit för beslut som fattas sent för omprövning och överklagande. När det gäller tvåmånadersventilen för överklagande har dock lagstiftaren ansett att beslut som fattas efter sjätte året efter det kalenderår som beskattningsåret gått ut ska delges den skattskyldige (prop. 1989/90:74, s. 321). En skillnad mellan tvåmånadersventilerna är alltså att den för överklagande bygger på att besluten delges de skattskyldiga. I 11 § tredje stycket taxeringsförordningen (1990:1236, TF) och 63 § tredje stycket SBF sägs att den skattskyldige ska delges beslut som meddelas efter sjätte året efter det kalenderår då beskattningsåret gått ut. De beslut som ska delges är beslut där den skattskyldige inte fått fullt bifall till sin begäran om omprövning och beslut där på eget initiativ omprövat till den skattskyldiges nackdel. Det kan noteras att trots att tvåmånadersventilen för över- klagande även gäller beslut som inte gått den skattskyldige emot ska sådana beslut inte delges. Värt att notera är också att de delgivningar som ska ske enligt taxerings- och skattebetalningsförordningarna och som har sin grund i tvåmånadersventilen för överklagande, givetvis även får betydelse vid tillämpningen av motsvarande ventil för omprövning. Det är rimligt att ställa sig frågan om det egentligen finns något skäl för att ha olika tvåmånadersventiler för omprövning respektive överklagande. En svårförklarig skillnad mellan de båda ventilerna är att om efter sexårsfristens utgång beslutar i enlighet med vad den skattskyldige begärt så kan beslutet överklagas men inte omprövas. Överklagas beslutet ska dock ompröva beslutet och överklagandet faller om verket ändrar beslutet så som den skattskyldige begär. Omprövning av beslut som inte gått den skattskyldige emot får omprövas och överklagas inom sexårsfristen samt överklagas enligt tvåmånadersventilen men inte omprövas enligt motsvarande ventil för omprövning. Det finns ingen förklaring till denna skillnad i förarbetena (prop. 1989/90:74, s. 300 och 404). Även om det normalt är relativt enkelt att avgöra om ett beslut är till nackdel för den skattskyldige eller inte finns det fall där det är långt ifrån givet om ett beslut är till nackdel eller inte. Regelverket skulle därför bli enklare om inte bara beslut som är till nackdel för skattskyldiga fick omprövas enligt tvåmånaders- ventilen. En sådan förändring skulle dessutom göra regelverket för omprövning och överklagande enhetligt. En annan skillnad mellan tvåmånadersventilerna är att den för omprövning utgår från när den skattskyldige fick kännedom om beslutet medan ventilen för överklagande tar sikte på när den skattskyldige fick del av beslutet. Ytterligare en skillnad finns när det gäller bevisbördan.