sou · GXB351 · 2009-06-09 00:00:00 — Sådana åtgärder kan innefatta en harmonisering genom samarbete mellan regleringsorgan, självreglerande organ och samregleringsorgan i medlemsstaterna och genom utbyte av bästa praxis när det gäller till exempel system för gemensamma beskrivande symboler eller varningsmeddelanden som anger åldersgrupp eller aspekter av innehållet som har lett till en viss åldersrekommendation, vilket skulle hjälpa användarna att bedöma innehållet i audiovisuella tjänster och nätverksbaserade informationstjänster. Detta kan ske exempelvis genom de åtgärder som anges i bilaga III: a)Systematiskt ge användarna tillgång till ett effektivt filtersystem som kan uppdateras och är lätt att använda när de tecknar abonnemang hos en Internetleverantör. Internationella regler och överenskommelser b)Erbjuda tillgång till särskilda tjänster som är avsedda för barn och försedda med automatiska filtersystem som hanteras av Internetleverantörer och mobiltelefonoperatörer. c)Införa incitament för att tillhandahålla en regelbundet uppdaterad beskrivning av tillgängliga webbplatser som gör det lättare att klassificera webbplatser och bedöma deras innehåll. d)Publicera banners (webbannons el. banderoll/stor tidningsrubrik) på sökmotorer för att rikta uppmärksamheten mot tillgänglig information både om ansvarsfull användning av Internet och om telefonjourer. Andra rekommenderade åtgärder är att undersöka möjligheten att skapa filter som förhindrar att information som kränker människans värdighet sprids på Internet, att utarbeta åtgärder för att öka användningen av system för innehållsmärkning för material som sprids på Internet samt att överväga effektiva metoder för att undvika och bekämpa diskriminering i tjänsterna och för att främja en varierad och realistisk bild av kvinnors och mäns möjligheter och förmåga i samhället. 4.3.5Meddelande från kommissionen till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och om skydd av minderåriga för video- och onlinespel 2008 Kommissionens meddelande , KOM(2008) 207 slutlig, tar sikte på konsumentskydd, särskilt skydd av minderåriga, vid användande av TV- och datorspel. Kommissionen genomförde en enkätundersökning bland samtliga medlemsländer för att få reda på hur starkt konsumentskyddet i fråga om TV- och datorspel är i de olika länderna. En första slutsats som kommissionen drog var att de flesta medlemsstaterna tillämpar PEGI-systemet för dator- och TV-spel som inte är nätverksbaserade (offlinespel). PEGI-systemet beskrivs närmare i avsnitt 4.5.1. Den stora majoriteten av dessa medlemsstater har dessutom lagstiftning på området och ganska många har förbättrat lagstiftningen eller står i begrepp att göra det. Några medlemsländer har till och med baserat denna lagstiftning på PEGI. Internationella regler och överenskommelser I fråga om nätverksbaserade spel är läget enligt kommissionen ett annat. Majoriteten av medlemsstaterna har inte någon särskild lagstiftning för online-spel, men en del av dem gör bedömningen att lagstiftningen för offlinespel är analogt tillämplig och andra använder PEGI On-line som lanserades . Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att i sina nationella system integrera det informations- och klassificeringssystem som PEGI och PEGI On-line använder. Vidare uppmanas TV- och datorspelsindustrin samt konsolindustrin att ytterligare förbättra PEGI och PEGI On-line-systemen (i synnerhet att regelbundet uppdatera kriterierna för åldersklassificering och innehållsdeklaration), att marknadsföra PEGI mer aktivt och att få fler företag att använda systemet. Vidare uppmärksammar kommissionen de problem som kan uppstå med nätverksbaserade spel, såsom ålderskontroll och möjliga faror för unga konsumenter relaterade till s.k. chat rooms som är förbundna med sådana spel, och uppmanar medlemsstaterna och andra intressenter att samarbeta för att nå innovativa lösningar. Medlemsstaterna och berörda parter uppmanas också att utvärdera möjliga negativa och positiva effekter av TV- och datorspel, särskilt hälsofrågor. Likaså uppmanas alla parter som berörs av detaljhandelsförsäljning att enas om en paneuropeisk uppförandekod om försäljning av spel till minderåriga och om åtaganden att öka medvetenheten om PEGI-systemet bland föräldrar och barn. välkomnar och stödjer kommissionen ytterligare ansträngningar för att uppnå ett självreglerande eller samreglerande åldersklassificeringssystem som är Europatäckande och som gäller för alla medier. Rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23–30, Celex 31989L0552) ändrat genom och rådets direktiv /36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60–70, Celex 31997L0036), har som syfte att underlätta för gränsöverskridande TV-sändningar i och att därmed bidra till den inre marknadens framväxt. Direktivet beslutades av rådet 1989 och reviderades första gången . Internationella regler och överenskommelser genomförts i svensk rätt i första hand genom bestämmelser i radio- och TV-lagen (1996:844) och i marknadsföringslagen (1995:450). I direktivets artikel 22 (ändrad 1997) föreskrivs att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att TV-sänd- ningar från TV-programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte innehåller program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Dessa åtgärder ska utsträckas till att gälla andra program som kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av sändningstid eller genom tekniska åtgärder, att de underåriga inom sändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar. Om sådana program sänds i okodad form ska medlemsstaterna dessutom se till att de föregås av en akustisk varning eller att de markeras med en visuell symbol . I artikel 22 a anges att medlemsstaterna också ska säkerställa att sändningarna inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. Genom artikel 22 b fick kommissionen i uppdrag att följa upp bestämmelsernas tillämpning. trädde och rådets direktiv /65/EG av om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, EGT L 332, 18.12.2007, s. 27 (AV-direktivet) i kraft. Med direktivet förenklas och moderniseras TV-direktivets regler för att uppnå förbättrade villkor för den europeiska audiovisuella sektorn. För att skapa mer konkurrensneutrala förutsättningar för alla tjänsteleverantörer har direktivets tillämpningsområde utökats så att det inkluderar sådana audiovisuella medietjänster som sker på den enskildes begäran, s.k. beställtjänster. Det har införts ett antal basregler som gäller för alla audiovisuella medietjänster. För traditionella TV-tjänster finns därutöver mer detaljerade innehållsregler. Direktivet ska vara genomfört efter ikraftträdandet, dvs. (dir. 2007:133 och 2008:33) överlämnade betänkandet En ny radio- och TV-lag, SOU 2008:116, till chefen för . Betänkandet innehåller förslag till bl.a. de ändringar som krävs för att direktivet ska kunna genomföras i svensk rätt. Internationella regler och överenskommelser och en remiss avses att överlämnas till Lagrådet . I likhet med det nu gällande TV-direktivet är AV-direktivet ett s.k. minimidirektiv. Det innebär att medlemsstaterna måste garantera att minst de regler som direktivet innehåller upprätthålls för den nationella marknaden. Utöver detta kan medlemsstaterna ha striktare eller mera detaljerade regler. Den tidigare nämnda bestämmelsen om skydd för minderåriga i artikel 22 i TV-direktivet har inte förändrats i AV-direktivet. En nyhet i AV-direktivet är däremot att det införts en bestämmelse om skydd för minderåriga även i fråga om audiovisuella tjänster som sänds på den enskildes begäran. Enligt artikel 3 h ska medlemsstaterna nämligen vidta lämpliga åtgärder för att se till att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls på begäran av leverantörer av medietjänster under deras jurisdiktion och som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga endast tillhandahålls på ett sådant sätt att minderåriga normalt inte hör eller ser sådana audiovisuella medietjänster på begäran (se vidare avsnitt 3.6). Enligt AV-direktivet ska de tidigare nämnda artiklarna 22 a och 22 b utgå. I stället införs en artikel 3 b som är tillämplig på samtliga audiovisuella tjänster och som innebär att medlemsstaterna på lämpligt sätt ska säkerställa att audiovisuella medietjänster som tillhandahålls av medietjänstföretag under deras jurisdiktion inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. 4.3.7Kommissionens strategi för mediekunskap i den digitala tidsåldern Kommissionen har i meddelandet En europeisk strategi för mediekunskap i den digitala miljön till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och , KOM(2007) 833 slutlig, tagit fram en strategi för mediekunskap i den digitala miljön. Strategin är ett komplement till framför allt bestämmelserna i och programmet Media 2007 som ger stöd till den europeiska TV- och filmindustrin. Huvudsyftet med meddelandet är att framhäva och främja bästa praxis i mediekunskap på europeisk nivå och att föreslå åtgärder. Internationella regler och överenskommelser Mediekunskap definieras som möjligheten att få tillgång till media, att förstå och kritiskt utvärdera olika aspekter av media och medieinnehåll och att skapa kommunikationer i en rad olika sammanhang. Mediebudskap är informationsinnehåll och kreativt innehåll som ingår i texter, ljud och bilder som bärs av olika former av kommunikation, inbegripet television, bio, video, webbplatser, radio, videospel och virtuella gemenskaper. I meddelandet fokuseras på tre områden: Kommersiell kommunikation, audiovisuella verk och Internet. När det gäller mediekunskap för Internet innebär den att ge användarna verktyg för att kritiskt värdera innehållet på nätet att främja den digitala kreativiteten och produktionsfärdigheterna och främja medvetenheten om upphovsrättsfrågor att säkerställa att informationssamhällets fördelar kan njutas av alla (e-tillgänglighet) att främja medvetenheten om hur sökmotorer fungerar och att lära sig att använda sökmotorerna på ett bättre sätt. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att bl.a. uppmuntra de myndigheter som har ansvar för reglering av audiovisuell och elektronisk kommunikation att bli mer engagerade och samarbeta för att förbättra mediekunskapen och att utveckla och tillämpa uppföranderegler och, i lämpliga fall, ramar för samreglering tillsammans med alla berörda parter på nationell nivå och att främja initiativ för självreglering. 4.4Europarådets arbete med frågan om skydd av minderåriga arbete för skydd av minderåriga utgår från . har ett antal rättsliga instrument och politiska deklarationer antagits för att understryka medlemsstaternas ansvar för att balansera yttrande- och informationsfrihet med andra viktiga fri- och rättigheter, däribland skydd för minderåriga. Flera konventioner finns också som behandlar barns rättigheter, t.ex. konvention om skyddet för barn mot sexuellt utnyttjande och sexuellt våld (CETS No 201). Internationella regler och överenskommelser antog en rekommendation till medlemsstaterna om att ge barn makt i den nya informations- och kommunikationsmiljön, Rec(2006) 12. Rekommendationen uppmärksammar möjligheter och risker som den nya informationsmiljön medför i förhållande till minderåriga. Medlemsstaterna uppmanas att arbeta för ökad mediekompetens bland barn och unga och förordar forskningsinsatser på området. En politisk deklaration antogs av ministerrådet om skyddet för barns värdighet, säkerhet och privatliv på Internet. I dokumentet uppmärksammas riskerna för att de spår barn och ungdomar, ofta ovetande, lämnar efter sig på Internet kan utnyttjas på olika sätt. Medlemsstaterna uppmanas att tillsammans med branschens aktörer undersöka möjligheten att tillse att användargenererat material inte sparas eller förs vidare på Internet. har också arbetat aktivt tillsammans med branschaktörer för att ta fram riktlinjer om hur skyddet för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, som t.ex. yttrandefriheten, bör tolkas av tjänsteleverantörer i det nya informationssamhället. Riktlinjer har tagits fram för såväl Internetoperatörer som tjänsteleverantörer av online-spel. 4.5.1PEGI-systemet för märkning av dator- och TV-spel För att öka informationen till konsumenterna har dataspelsbranschen enats om ett åldersmärkningssystem som används på produkter som distribueras i trettio europeiska länder. Systemet har funnits och kallas PEGI, Information (paneuropeisk spelinformation). Det är den (), ett alleuropeiskt handelsorgan för tillverkare av spelkonsoler och spelutgivare, som har tagit initiativet till systemet och som administrerar det. Det praktiska genomförandet av systemet har överlämnats åt klassifikationsorganet NICAM (). PEGI-märkningen bygger på redan befintliga europeiska system. Vid utarbetandet av bedömningsgrunderna för märkningen har representanter från bl.a. myndigheter samt konsument- och föräldraorganisationer deltagit. Märkningen har utformats för att möta olika Internationella regler och överenskommelser kulturella normer och attityder i de deltagande länderna. PEGI- systemet är frivilligt och gäller bara för de medlemmar av ISFE som har undertecknat uppförandekoden. Systemet stöds av de stora tillverkarna av spelkonsoler, t.ex. PlayStation, Xbox och Nintendo samt av utgivare av TV- och datorspel i hela . PEGI-märkningen anges på både fram- och baksidan av omslagen till TV- och datorspelen. Systemet består av en kombination av åldersmärkning och en innehållsdeklaration. Åldersklasserna är 3+, 7+, 12+, 16+ och 18+. Därutöver ges information om spelets innehåll med hjälp av vissa symboler på baksidan av förpackningen. Innehållssymbolerna indikerar om spelet skildrar någon form av diskriminering eller innehåller skildringar som kan uppmuntra till diskriminering, om spelet skildrar eller refererar till bruk av droger, om spelet kan upplevas som skrämmande för små barn, om spelet innehåller grovt språkbruk, om spelet innehåller nakenhet eller sexuellt beteende eller sexuella referenser, om spelet innehåller skildringar av våld, om spelet uppmuntrar eller lär ut spel om pengar och slutligen om spelet kan spelas online. Syftet med PEGI är att ge föräldrar och köpare vägledning om ett spels innehåll för att bedöma om det är lämpligt för en viss åldersgrupp. T.ex. innebär märkningen 7+ att spelet kan innehålla material som kan uppfattas som olämpligt för personer . Det säger däremot inget om vad en viss åldersgrupp kan ha för utbyte av spelet, eller om spelets svårighetsgrad. Märkningen talar i stället om att personer under den ålder som anges avråds från att ta del av innehållet. Klassificeringarna görs av spelutgivarna själva genom att de fyller i ett utvärderingsformulär med vissa frågor. Med utgångspunkt från svaren på dessa frågor ges en åldersrekommendation. Fr.o.m. kontrolleras därefter alla spel av NICAM för att säkerställa att åldersrekommendationen är korrekt innan de får en licens från NICAM att använda en viss åldersmärkning och vissa innehållssymboler. Den som är missnöjd med NICAM:s klassificering kan överklaga till en särskild och oberoende överklagandenämnd. Nämnden avgör tvister mellan utgivare och NICAM och prövar även klagomål om åldersmärkning från allmänheten. Bland ledamöterna i nämnden finns experter på skydd av barn och på barnpsykologi liksom lärar- och föräldrarepresentanter. I de fall ett överklagande leder till att ett spel ska ges en högre åldersmärkning än den tidigare beviljade dras försäljningen av spelet in till dess att Internationella regler och överenskommelser spelets förpackning kan förses med rätt åldersmärkning. Denna risk för merkostnader säkerställer en viss försiktighet hos utgivarna när de åldersmärker spel. Om ett företag som anslutit sig till PEGI-systemet inte följer de föreskrivna reglerna om märkning eller marknadsföring kan det drabbas av sanktioner på avtalsrättslig grund. , , beslutar om sanktioner som bland annat kan vara ett temporärt eller permanent borttagande av en produkt från PEGI:s åldersklassificeringssystem eller utdömande av böter per överträdelse (PEGI Code of Conduct for regarding age ration labelling, promotion and advertising of interactive software products). finns även en PEGI-märkning för spel som spelas online, PEGI Online, vilken utgör ett komplement till PEGI-sys- temet (se föregående avsnitt). Definitionen av ett online-spel är ett digitalt spel som kräver en nätverksuppkoppling för att kunna spelas. Det är inte bara spel som spelas på som avses utan även sådana som spelas via konsoler, mobiltelefoner eller s.k. peer-to- peer-nätverk. Spel som inte kräver en nätverksuppkoppling utan bara använder Internet för att visa högsta poäng, ladda ner spelelement och utväxla data omfattas däremot inte av definitionen (/sv/index/id/206/). Genom att spelare kan generera innehåll som medspelarna kan ta del av utan att spelleverantören kan kontrollera det finns inga garantier för att det inte förekommer innehåll som är olämpligt för den avsedda åldersgruppen att ett spel har en viss åldersklassificering. Det kan exempelvis förekomma olämpligt eller grovt språk, mobbning i samband med kommunikation mellan spelare i spelet, osportsligt uppträdande som fusk, manipulationer eller aggressivitet mot andra spelare. Dessutom kan det finnas länkar till webbplatser som innehåller material som inte är lämpligt för minderåriga. Syftet med PEGI Online är att ge minderåriga ett bättre skydd mot olämpligt innehåll i onlinespel och att utbilda föräldrar om riskerna med onlinespel. Märkningen är tänkt att underlätta för föräldrar och andra vid köp av spel genom att på ett lättbegripligt Internationella regler och överenskommelser och tillförlitligt sätt ge information om spelets innehåll och rekommenderad ålder. I de fall ett spel säljs i butik ska PEGI Onlinemärkningen finnas på förpackningen. Om i stället spelet spelas direkt på Internet ska märkningen finnas på webbplatsen. För att en leverantör ska få använda PEGI Online-märkningen måste denne uppfylla kraven i PEGI Online Safety Code. Enligt denna kod är leverantören förpliktad att följa vissa säkerhetsregler. För det första måste spelinnehållet åldersklassificeras, antingen i det vanliga PEGI-systemet eller i något av de vedertagna systemen i . Leverantören ska också se till att det finns lämpliga rapporteringsfunktioner så att speldeltagare som upptäcker olämpligt innehåll i spelet eller på webbplatsen kan informera leverantören om detta. Vidare förbinder sig leverantören att hålla spelet eller webbplatsen fritt från innehåll som är olagligt, rasistiskt, nedsättande, skadligt, hotfullt, obscent eller som kan störa minderårigas utveckling. Därutöver måste leverantören ha en konsekvent integritetspolicy och i sina avtal med spelare ha vissa regler för hur man uppför sig i spelet (/sv/index/). 4.5.3The European Broadcasting Unions (EBU) riktlinjer för TV-program med våldsskildringar EBU är en sammanslutning av nationella radio- och TV-företag och är världens största i sitt slag. Organisationen arbetar för att främja samarbete mellan programföretag och underlätta utbytet av audiovisuellt innehåll, samt för att stärka kunskapen om public serviceföretag bland beslutsfattare. EBU har 75 aktiva medlemmar från 56 länder i . Dessutom finns 45 associerade medlemmar runt om i världen. EBU har inte någon uppförandekod beträffande skydd av minderåriga mot skadligt medieinnehåll. Däremot har organisationen tagit fram riktlinjer för sändningar av program med våldsskildringar. Riktlinjerna innebär i korthet bland annat följande. Vid sändning av program med inslag av våldsskildringar bör programbolagen överväga tidpunkten för sändning. Publiken bör också förvarnas på lämpligt sätt. Före en viss lämplig tidpunkt bör alla program passa för en publik som består av en hög andel barn. Efter denna tidpunkt bär föräldrar ett stort ansvar för vad barn tittar på. När det gäller nyhetssändningar och dokumentärer måste skildringar av våld accepteras. I sådana skildringar måste emellertid offrets Internationella regler och överenskommelser och andra berördas värdighet och andra personliga rättigheter respekteras. I riktlinjerna anges vidare att valet av material måste bero på nyhetsprogrammet kommer att sändas. Skildringar av våld i program som riktar sig till barn ska göras med särskild försiktighet och hänsyn ska tas till att barn och unga är mer lättpåverkade än vuxna individer. 4.5.4Avtal om säkerhet på sociala nätverkssajter ingick ett avtal med 17 sociala nätverkssajter i syfte att skydda ungdomar mot bl.a. grooming och nätmobbning. Genom avtalet har sajterna förbundit sig att ha en rapportfunktion väl synlig för att exempelvis mobbning eller trakasserier ska kunna anmälas. Alla personer som är ska i sina profiler ha standardinställningen privat och de ska inte heller vara sökbara. Avtalet innebär vidare en skyldighet för sajterna att göra sekretessinställningar tydligare och att i högre grad begränsa barn från sajter som riktar sig till vuxna. Bland de nätverkssajter som undertecknat avtalet finns bl.a. Facebook, Google/YouTube, Microsoft Europe, Myspace, Sulake/och Yahoo/Europe. Ännu har inga svenska ungdomssajter undertecknat avtalet, men arbetar med frågan tillsammans med branschen och andra aktörer. Enligt avtalet skulle sajterna rapportera till om hur de kommer att leva upp till de avtalade kraven senast . 5Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen I utredningens uppdrag ingår att kartlägga och beskriva den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen för skydd av barn och unga mot skadligt medieinnehåll och skadlig mediepåverkan mellan olika statliga aktörer, mediebranscherna och intresseorganisationer. inrättades i samband med att de första bestämmelserna om filmcensur infördes. Huvuduppgiften har alltsedan starten varit att förhandsgranska och godkänna filmer för offentlig visning. Enligt 1 § första stycket förordningen (2007:1182) med instruktion för (i det följande benämnd Biografbyråns instruktion) prövar Biografbyrån enligt filmgranskningslagen om framställningen i en film eller ett videogram ska godkännas för visning vid allmän sammankomst eller offentlig tillställning. Myndigheten ska också, enligt andra stycket i paragrafen, utöva tillsyn över lagens efterlevnad och över efterlevnaden av 16 kap. 10 b och 10 c §§ , när det gäller rörliga bilder i filmer och videogram. Vidare ska Biografbyrån föra ett register över videogramdistributörer enligt 15 § filmgranskningslagen. Slutligen har Biografbyrån enligt tredje stycket i det aktuella lagrummet till uppgift att pröva frågor om medgivande till åtal och att lämna yttrande enligt 16 kap. 19 § . Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Granskningsverksamheten har beskrivits närmare i avsnitt 3.5.3 och 3.5.4. Frågan om framställningen i en film eller ett videogram ska godkännas för visning vid allmän sammankomst eller offentlig tillställning (granskningsärende) ska enligt 5 § i Biografbyråns instruktion prövas av en eller flera censorer. En närmare redogörelse för organisation och ekonomi finns i avsnitt 10.2. bildades som en kommitté (U 1990:03) under dåvarande . Rådets officiella namn är Rådet mot skadliga våldsskildringar. är fortfarande en kommitté men lyder numera under . Rådet arbetar med frågor om mediepåverkan och barns och ungas mediesituation i syfte att minska riskerna för skadlig påverkan.