sou · GWB3113d2 · 2009-01-01 00:00:00 — Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 15 Fördelning av de inflyttande med avseende på tillgång till infor- mella omvårdnadsinsatser Flera ggr/v En annan faktor som kan tänkas påverka flyttningen till vård- och omsorgsboende är bostadens egenskaper såsom graden av anpass- ning till funktionshinder och tillgänglighet för personer med rörel- sehinder. I SNAC-undersökningen markeras eventuella brister i bostaden såsom bristande tillgänglighet till badrum för rullstols- burna, förekomst av trösklar, avsaknad av larm etc. Fördelningen av antalet sådan brister i bostadens handikappanpassning för de inflyttande från ordinärt boende respektive serviceboende. Diagram 16 bostads grad av anpassning till funktionshinder – fördel- ning på antal brister Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Man kan konstatera att skillnaden är mycket stor mellan de tidigare boendeformerna. Detta avspeglar dock mer generella skillnader är skillnader som avser de inflyttande. I serviceboendet är av naturliga skäl bostäderna handikappanpassade i mycket större utsträckning än i det ordinära boendet. analyser (se nr. 11) har visat att de som flyttar från ordinärt boende i högre utsträckning än de som bor kvar har haft sina bostäder handi- kappanpassade. Detta visar dock inte att anpassningen saknar bety- delse för möjligheterna att bo kvar utan bör snarare tolkas som att dessa möjligheter att underlätta ett kvarboende redan utnyttjats och i längden befunnits otillräckligt. I diagram 17 visas motsvarande resultat när det gäller bostadens tillgänglighet. Tillgängligheten mäts här i termer av den boendes rörelsehinder. Den bäst tillgängliga bostaden är den som är till- gänglig också för en person med mycket stora rörelsehinder, den minst tillgängliga den som endast är tillgänglig för personer utan rörelsehinder. Som förväntat är den tidigare bostadens tillgänglig- het bättre för dem som flyttat från serviceboende. Men liksom ovan avspeglar detta mer skillnaderna mellan boendeformerna generellt än specifikt för de flyttande. analyser har visat att bostaden tillgänglighet inte har någon större inverkan på sannolik- heten för flyttning. Däremot påverkar den förstås i hög grad livs- kvaliteten för den rörelsehindrade boende, som i en bostad med dålig tillgänglighet tenderar att bli fånge i sitt eget hem. Diagram 17 bostads tillgänglighet för personer med rörelsehinder – andel med bostad som är tillgänglig för personer med Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer En annan faktor som kan ha betydelse för flyttning till vård- och omsorgsboende är tillgång till hemsjukvård och rehabilitering. Diagram 18 visar andelen av de inflyttande från respektive tidigare boendeform som haft sådana insatser. När det gäller hemsjukvård är det inga större skillnader. Unge- fär hälften av de inflyttande från såväl ordinärt boende som ser- viceboende hade haft sådana insatser – något fler i serviceboendet. Rehabilitering är däremot avsevärt vanligare i serviceboendet, såväl bland kvarboende som flyttande. Diagram 18 Tillgång till hemsjukvård och rehabilitering för de inflyttande per tidigare boendeform Motsvarande andelar när det gäller korttidsboende och dagverk- samhet framgår av diagram 19. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 19 Korttidsboende och dagverksamhet för de inflyttande per tidigare boendeform Andelen personer som vistades i korttidsboende innan de flyttade till särskilt boende är mycket låg oavsett om de flyttade från ordi- närt boende eller serviceboende, men verkar ha varit vanligare för dem som flyttade från serviceboende. För dagverksamheten gäller det omvända, vilket avspeglar de skillnader som råder mellan de boende i respektive boendeform. De resultat som redovisats avser i samtliga fall mätningar vid flyttningsårets början. Emellertid visar det sig att det under flytt- ningsåret sker mycket stora förändringar i graden av de olika funk- tionsnedsättningar som de inflyttande i vård- och omsorgsboende uppvisar. Diagrammen 20–24 visar medelvärdena för ett antal vari- abler mätt vid flyttningsårets början respektive slut uppdelat på tidigare boendeform. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 20 Medelvärde för antal IADL- respektive PADL-beroenden vid flytt- ningsårets början respektive slut per tidigare boendeform Diagram 21 Medelvärde för graden av kognitiv nedsättning respektive rörelse- hinder vid flyttningsårets början respektive slut per tidigare boendeform Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 22 Medelvärde för graden av urin- respektive faecesinkontinens vid flyttningsårets början respektive slut per tidigare boendeform Diagram 23 Medelvärde för antal IADL- resp. PADL-beroenden vid flyttning- årets början respektive slut per tidigare boendeform Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 24 Medelvärde för andel med behov av extra tillsyn respektive grad av svårhanterligt beteende vid flyttningsårets början och slut per tidigare boendeform Diagrammen 20–24 visar tydligt de mycket stora – närmast drama- tiska – ökningar i graden av funktionsnedsättning i olika avseenden som sker under flyttningsåret. Som också framgår ligger de inflyt- tande från serviceboende vid årets början regelmässigt högre än de som kommer från ordinärt boende. Av diagrammen framgår att det sker en utjämning . är skillnaderna genom- gående avsevärt mindre eller t.o.m. utplånade. Den stora frågan är givetvis vad det är som utlöser dessa stora förändringar. Är de en konsekvens av flyttningen eller är det för- ändringar som utlöst beslutet om flyttning? Eller är det kanske både och? Diagrammen 25 och 26 kan i viss mån belysa denna mycket viktiga fråga. I diagram 25 har sammanställts medelvärdet för PADL-index (jfr ovan) för de inflyttande från respektive tidigare boendeform mätt vid flyttningsårets början i den ordinarie tvär- snittsundersökningen, vid en senare löpande registrering före respektive i samband med beslut om flyttning till heldygnsomsorg och – uppdelat på dem som flyttat in respektive ännu inte flyttat in samt totalt. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 25 Förändring i PADL under flyttningsåret – genomsnittligt PADL- index Av diagram 25 kan man utläsa att förändringen i PADL-index för de inflyttande börjat redan innan flyttningsbeslutet samt att den sedan fortsatt så att index ligger högst vid mätningen för de personer som då flyttat in. Den utjämning som sker mellan de inflyttande från respektive boendeform framgår också tydligt. En motsvarande analys har gjorts med avseende på graden av kognitiv nedsättning, se diagram 26. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 26 Förändring i graden av kognitiv nedsättning under flyttningsåret Mönstret här är mycket likartat och tendenserna desamma som för förändringar i PADL om än inte fullt så dramatiska. Detta är naturligt, eftersom graden av demens rimligtvis bör utvecklas mer gradvis, medan stroke eller en fallskada kan leda till en plötslig ökning av funktionsnedsättningen. Den slutsats man torde kunna dra är att många av de personer som flyttar till vård- och omsorgs- boende har kommit in i en fas där försämringen sker mycket snabbare än tidigare och eventuellt, men kanske inte alltid, kopplad till ett trauma. För kopplingen till ett trauma talar de särskilda analyser som visar att de personer som flyttar under flyttningsåret har en avsevärt högre konsumtion av sjukhusvård (jfr SNAC-K rapport nr. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer 3.2Jämförelse mellan personer i ordinärt boende eller serviceboende med stora insatser av hemtjänst och personer i vård- och omsorgsboende Kvarboendeprincipen innebär att man genom olika insatser såsom bostadsanpassning, hemtjänst, avlastning i korttidsboende, dag- verksamhet m.m. försöker göra det möjligt för den äldre personen att bo kvar i ordinärt boende eller serviceboende. En del personer får därför relativt stora insatser till kostnader som överstiger genomsnittskostnaden för en plats i vård- och omsorgsboende. Detta får ses som ett uttryck för personens egna önskemål efter- som flyttning ur ett rent kommunalt kostnadsperspektiv vore ett bättre alternativ. I en strävan att minska behovet av platser i vård- och omsorgsboende, vilket kan vara motiverat av många andra skäl än höga kostnader, kan det vara av intresse att jämföra de personer som bor kvar med stora kommunala insatser med dem som bor i vård- och omsorgsboende. Frågan är: Vad utmärker de personer som bor kvar och som har omfattande insatser? Vad är det som gör att de kan bo kvar? I det följande kommer att presenteras dels en jämförande statisk analys av samma slag som redovisats ovan, dvs. med avseende på ålder, kön, boendeförhållanden och tillgång till informella insatser och olika former av funktionsnedsättning. Denna analys görs dels med data från , dels – i den utsträckning vari- ablerna registrerats – med data från den s.k. fältundersökningen. Den statiska analysen kompletteras sedan med en dynamisk: Vad händer med personerna över tiden? I vilken utsträckning flyt- tar dessa personer senare till vård- och omsorgsboende? Hur stor är dödligheten bland dessa kvarboende? Behåller man sina funktio- ner bättre om man bor kvar? Data för den dynamiska analysen finns bara från . Gränsen för stora insatser har satts hem- tjänst, vilket ungefär motsvarar genomsnittskostnaden för en plats i vård och omsorgsboende. De personer som har sådana omfat- tande insatser betecknas i fortsättningen för kvarboende. När ordinärt boende och serviceboende redovisas sammantaget sker detta med den något oegentliga . Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer 3.2.2Statisk jämförelse med data från Av diagram 26 kan man utläsa att andelen yngre män är högre bland de kvarboende än bland dem som flyttat till vård- och omsorgsboende. Medelåldern skiljer – 86,2 respektive . Den är högre för de kvarboende i serviceboende än i ordi- närt boende – 87,1 respektive . Diagram 26 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på åldersgrupper och kön Det finns anledning att förmoda att skillnaden i ålders-/köns- fördelning har att göra med boendeförhållandena. Detta bekräftas också av fördelningen på sam- och ensamboende (se diagram 27). En betydligt högre andel av de kvarboende än av dem i vård- och omsorgsboende är samboende. Detta gäller såväl män som kvinnor, men skillnaden är mycket större för männen. Omkring hälften av de kvarboende männen är samboende mot för dem i vård- och omsorgsboende. Värt att notera är dock att ensamboende är betydligt vanligare än samboende även bland de kvarboende kvinnorna. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 27 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på sam- och ensamboende Eftersom det i båda fallen är fråga om personer som behöver mycket stöd och hjälp är givetvis förekomsten av IADL-beroende (jfr sid. 3) hög. Som framgår av diagram 28 har nästan alla maximalt antal IADL-beroenden i båda grupperna. Diagram 28 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på antal IADL-beroenden Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer En skillnad mellan grupperna framträder dock för den motsvarande fördelningen på PADL-beroenden (diagram 29). I vård- och omsorgsboendet är en betydligt högre andel beroende för samtliga PADL-aktiviteter. Andelen med högst tre ADL-beroenden är dock lika stor i båda grupperna och av de kvarboende tillhör den helt nedsatta gruppen. Diagram 29 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på antal PADL-beroenden Det är alltså möjligt att bo kvar med avsevärda funktionsnedsätt- ningar med avseende på beroende för aktiviteter i dagligt liv, men som framgår av diagram 30 blir situationen en annan om det är fråga om kognitiv nedsättning. Här finns det en avsevärd skillnad. Andelen med svår och mycket svår kognitiv nedsättning är för de kvarboende inte högre än jämfört för dem som bor i vård- och omsorgsboende. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 30 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på grad av kognitiv nedsättning När det gäller rörelsehinder är skillnaderna som framgår av diagram 31 inte alls lika uttalade. Totalt sett är andelen svåra och mycket svåra rörelsehinder faktiskt högre bland de kvarboende än bland dem i vård- och omsorgsboende – 81 respektive 75procent. Som framhållits ovan är det i båda fallen fråga om personer med hög- gradig funktionsnedsättning. Detta blir också tydligt när man ser fördelningen på PADL-grupper i diagram 32 (jfr sid. 4). Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 31 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på grad av rörelsehinder Diagram 32 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på PADL-grupper Skillnaden är påtaglig när det gäller andelen i den mest nedsatta gruppen, som är avsevärt högre i vård- och omsorgsboendet än för de kvarboende. Andelen i de två högsta grupperna är för de vård- och omsorgsboende dubbelt så hög som för de kvarboende – . Detta visar tydligt att det trots stora insatser Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer finns gränser, även om de är mycket tänjbara, för hur funktions- nedsatt man kan vara för att kunna bo kvar i eget boende. Det mest utslagsgivande är uppenbart graden av kognitiv nedsättning. Även psykosociala faktorer spelar uppenbart en roll. Diagram 33 visar fördelningen på grad av oro och otrygghet i de båda grup- perna. Skillnaderna är slående. De kvarboende är som grupp betyd- ligt tryggare än de som flyttat till vård- och omsorgsboende. Andelen med svår och mycket svår oro är för de förra bara 14 pro- cent mot för de . Ålders- och könsskillnaderna mellan de båda grupperna kommer här också in som en förklarande faktor. Diagram 33 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på grad av oro och otrygghet Även graden av nedstämdhet eller depression skiljer i hög grad, se diagram 34. Det gäller framför allt svår nedstämdhet, som är nästan obefintlig bland de kvarboende men drabbat av dem som bor i vård- och omsorgsboende. Detta är inte förvånansvärt, efter- som de kvarboende får förmodas bo kvar av egen fri vilja, att de är psykiskt vitala och har en lust att leva självständigt även med de svårigheter detta innebär. Andra stora skillnader berör behovet av extra tillsyn och före- komsten av beteendestörningar, som ofta har samband med kogni- tiv nedsättning. Av de kvarboende har endast var sjätte (17 pro- cent) behov av extra tillsyn mot över hälften () av dem i Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer vård- och omsorgsboende. Fördelningen med avseende på problem med svårhanterligt beteende framgår av diagram 35. Sådana pro- blem är, som man kan förvänta sig, betydligt vanligare i vård- och omsorgsboende än bland de kvarboende. Svåra eller mycket svåra problem förekommer i respektive av fallen. Diagram 34 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning på grad av nedstämdhet Diagram 35 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – fördelning med avseende på problem med svår- hanterligt beteende Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer En faktor som givetvis har betydelse för möjligheterna att bo kvar i eget boende är tillgången till informella service- och omvårdnads- insatser. Diagrammen 36 och 37 visar förekomsten av sådana informella insatser för personer med stora formella insatser i ordi- närt boende respektive serviceboende. Diagram 36 Förekomsten av informella serviceinsatser för personer med stora formella insatser (> 25 veckotimmer hemtjänst) Flera ggr/v Diagram 37 Förekomsten av informella omvårdnadsinsatser för personer i eget boende med stora formella insatser (> 25 veckotimmer hemtjänst) per boendeform Flera ggr/v Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Resultatet kan jämföra med diagrammen 14 och 15 ovan som visade motsvarande för de inflyttande till vård- och omsorgsboende. En stor del av de kvarboende med stora formella insatser har också informella insatser, i första hand av servicekaraktär. Nästan hälften () har sådana insatser eller dag- ligen. Andelen är dock inte högre än bland de inflyttande. Den är i stort sett densamma i ordinärt boende och serviceboende. Omvårdnadsinsatser är ovanligare, men ungefär en sjättedel () av de kvarboende har omvårdnadsinsatser minst . Bland de inflyttande är denna andel t.o.m. något högre (). Omvårdnadsinsatser för de kvarboende är av någon anledning betydligt vanligare i det ordinära boendet än i ser- viceboendet. Den slutsats man möjligen kan dra av detta är att till- gången till informella insatser inte i sig är avgörande om man skall kunna bo kvar. De är nödvändiga, men inte tillräckliga. Det är per- sonens egna förhållanden som avgör. En mycket stor andel av de kvarboende med omfattande insatser har (formella) insatser kvällar och nätter. Förekomsten framgår av diagram 38. Här skiljer sig de kvarboende i hög grad från de inflyt- tande. Bland de senare är (jfr diagram 13) andelen med insats inte högre än och så låg som 8 pro- cent. Andelarna är dock högre i serviceboendet, men ändå inte så höga som för de kvarboende. Diagram 38 Hemtjänst kvällar och nätter för personer i eget boende med stora formella insatser (> 25 veckotimmer hemtjänst) per boendeform Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer En annan fråga av betydelse för möjligheten att bo kvar är bosta- dens tillgänglighet och graden av anpassning av bostaden till funk- tionshinder. Situationen i dessa avseenden för de kvarboende med stora insatser framgår av diagrammen 39 och 40. Diagram 39 Bostadens grad av anpassning till funktionshinder för personer i eget boende med stora formella insatser (> 25 veckotimmer hemtjänst) per boendeform – fördelning på antal brister Precis som för de inflyttande (jfr diagram 16) är det här stora skill- nader mellan ordinärt boende och serviceboende. Omkring hälften av de kvarboende i ordinärt boende bor i bostäder utan någon som helst eller mycket liten handikappanpassning (4–5 brister). Detta tycks alltså inte ha utgjort något hinder för kvarboendet. Andelen är dock lägre än för de inflyttande, där den uppgår till (se diagram 16). I serviceboendet är situationen annorlunda. av de kvarboende bor i bostäder med högst en brist. Bland de inflyttande är här andelen ungefär lika hög (82 pro- cent). Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 40 Bostadens tillgänglighet med avseende på graden av rörelse- hinder för personer i eget boende med stora formella insatser (> 25 veckotimmer hemtjänst) per boendeform Bostaden tillgänglig för personer med grad av rörelsehinder Endast en fjärdedel av de kvarboende i ordinärt boende bor i bostäder som är tillgängliga för personer med mycket svåra rörel- sehinder. I serviceboendet är andelen personer i denna grupp betydligt högre, . Andelarna för de inflyttande ligger i båda fallen på samma nivå. En sammanfattande jämförelse avseende graden av funktions- nedsättning i olika avseenden mellan de kvarboende i eget boende med stora kommunala insatser och de boende i vård- och omsorgs- boende visas i diagrammen 41A och B. Antalet IADL- och PADL- variabler med beroende är maximalt fem – skalan för de övriga vari- ablerna från 0 till 3, där 0 betecknar inga problem och 3 maximala problem. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 41 Jämförelse mellan personer i eget boende med >25 veckotimmar hemtjänst (kvarboende) och personer i vård- och omsorgs- boende – medelvärden för olika variabler avs. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer >25 tim/v >25 tim/v >25 tim/v Det framgår tydligt att det som skiljer de båda grupperna fram- förallt handlar om psykosociala variabler såsom kognitiv nedsätt- ning, oro och otrygghet, nedstämdhet, behov av extra tillsyn och svårhanterligt beteende. När det gäller mer fysiska funktionshinder som ADL-beroende och rörelsehinder är skillnaderna små. Det framgår också (diagram 41C) att de kvarboende med stora insatser i serviceboende är mer funktionsnedsatta än de i ordinärt boende, vilket återigen visar att möjligheterna att bo kvar med funktions- hinder är större i detta boende. Genomsnittlig funktionsnedsätt- ning, mätt med PADL-index, ligger dock högst i vård- och omsorgsboendet. 3.2.3Statisk jämförelse med data från fältundersökningen Stadsdelen i är ett innerstadsområde med en ganska speciell befolkningsstruktur. Befolkningen är relativt välutbildad och andelen äldre kvinnor är extremt hög. Tilldelningen av äldreomsorg är till följd av detta högre än genom- snittligt, men kontrollerat för befolkningens ålders- och köns- sammansättning inte avvikande från riksgenomsnittet. Ändå finns det skäl att fråga sig om de resultat, som här redovisats och som bygger på Kungsholmsdata, är representativa för äldreomsorgen i riket. Genom tillgången till data från den ovan beskrivna fältunder- sökningen finns en möjlighet att studera detta för de variabler som Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer ingått i denna studie. För den skull kommer i det följande ett antal diagram att redovisas som bygger på data från denna undersökning. Diagram 42 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på ålder och kön >25 tim/v >25 tim/v >25 tim/v Den största avvikelsen här gäller andelen yngre kvinnor, som är betydligt fler bland de kvarboende med stora insatser. Könsfördel- ningen är nästan precis densamma i båda grupperna, men de kvar- boende är som genomsnitt något äldre. Den ovan observerade överrepresentationen av yngre män bland de kvarboende (se diagram 26) finns alltså inte i detta material. Fördelningen på sam- och ensamboende per kön framgår av diagram 43. I likhet med tidigare (jfr diagram 27) är andelen sam- boende betydligt högre bland de kvarboende än bland dem som bor i vård- och omsorgsboende. är dock de allra flesta kvarboende ensamboende. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 43 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på sam-/ensamboende och kön I fältundersökningen registrerades inte IADL-beroende, dvs. bero- ende med avseende på städning, tvätt, matlagning etc. Fördelningen med avseende på antalet PADL-beroenden framgår av diagram 44.