sou · GWB358 · 2009-01-01 00:00:00 — Redan i direktiven till utredningen om socialförsäkring och rehabilitering betonades vikten av en smidig och kontinuerlig samverkan mellan hälso- och sjukvården, de arbets- vårdande organen och sjukkassorna (SOU 1958:17). Samverkan har därefter uppmärksammats i flera utredningar och i förarbetena till lagen om allmän försäkring. Syftet med samverkan är enligt förarbetena att mer effektivt utnyttja samhällets samlade resurser för att bättre kunna tillgodose enskilda människors behov av stöd- åtgärder.TPF52FPT Det är därför angeläget att utveckla bra och ändamålsenliga samverkansmodeller som ger bättre förutsättningar för rehabili- teringsarbetet. I riktlinjer ingår att gemensamma verksamhets- och handlingsplaner bör upprättas på central myndig- hetsnivå och regionnivå samt program för gemensam utbildning. I förarbetena anges också att situationen med kraftigt ökade sjukskrivningar motiverar att får ytterligare medel i syfte att förbättra samverkansformerna och rehabiliteringen. Dessa s.k. samverkansmedel får utgöra statens samlade andel i samverkan.TPF53FPT 52TP PT Se prop. 1996/97:63, prop. 2002/03:2, och prop. 2002/03:132. 53TP PT Prop. 2002/03:2 och Vägledning 2004:2 Version 8, s. Nyanlända utlänningar ska så långt möjligt omfattas av de generella systemen. Målet ska därför vara att nyanlända med rehabiliterings- behov får samma insatser som andra personer som riskerar att hamna i ett långvarigt bidragsberoende (eller som redan befinner sig i ett sådant) och som står utanför socialförsäkringssystemet. Som framgår av vad som redovisats ovan finns ett uppbyggt system hos för att kunna ge denna grupp behövliga insatser. I praktiken har emellertid dessa personer i stor utsträckning saknat tillgång till rehabiliteringsutredningar och samordnande insatser eftersom de inte har tillhört en av kassan prioriterad grupp. Förhoppningsvis innebär det ansvar för nyanländas etablering som införts i instruktion att nyanlända kommer att prioriteras på ett bättre sätt i kassans framtida verksamhet. Detta är en fråga för regeringen att följa upp. Den introduktion av nyanlända som erbjuds måste innehålla alternativ för nyanlända som är i behov av särskilda rehabiliterings- insatser. För vissa personer kommer sådana insatser att utgöra en viktig del. Det är i första hand lotsens uppgift att uppmärksamma ett eventuellt behov av rehabilitering. Lotsen ska, i möjligaste mån, hjälpa den nyanlände att få sina rehabiliteringsbehov täckta . Detta kan ske genom att lotsen lämnar in ett underlag, bestående av t.ex. läkarintyg och utvecklingsplan, med en begäran om rehabilitering hos . Därefter är det kassans uppgift att handlägga begäran inom ramen för sin ordinarie verksamhet. Ett annat problem är nyanlända i förvärvsarbetande ålder som anses vara långvarigt och kanske livsvarigt arbetsoförmögna. Även om dessa personer uppfyller de medicinska kraven för sjuk- eller aktivitetsersättning uppfyller de inte bosättningskravet vilket gör att de hänvisas till försörjningsstöd. Försörjningen för dessa personer bör ses över så att de inte blir hänvisade till försörjningsstöd resten av livet. Förslag: Regeringen bör uppdra åt relevanta aktörer att genom- föra en kartläggning som underlag för insatser som kan underlätta för nyanlända med funktionshinder att etablera sig på arbets- marknaden. Kartläggningen bör avse även asyltiden. Berörda aktörer i etableringsprocessen bör inleda ett sam- arbete och försöksverksamhet för utveckling av arbetsmetoder, kunskapsspridning och information. Kompetens bör utvecklas kring fysisk tillgänglighet för nyanlända med särskilda inlärningssvårigheter eller med psykiska funktionsnedsättningar. Informationen till nyanlända som har barn med funktions- nedsättning om vilka möjligheter de har att få samhälleligt stöd bör utvecklas. En nyanländ med funktionsnedsättning behöver en sammanhållen insats för att bäst kunna etablera sig på den svenska arbets- marknaden och i övrigt kunna integreras i . Detta gäller oavsett om funktionsnedsättning finns , om den har uppstått under resan eller i . Därför är det viktigt att titta både framåt och bakåt från den dag den nyanlände får sitt permanenta uppehållstillstånd. Jag är medveten om att det ligger utanför arbetet i den här utredningen att föreslå åtgärder men för att komma åt flera av de problem som berör nyanlända med funktionsnedsättning, måste åtgärder sättas in redan då. Språkundervisningen behöver anpassas till människor med funk- tionsnedsättningar. För t.ex. en synskadad kan det vara extremt svårt att ta till sig den vanliga sfi-undervisningen. Språk och därmed utbildning är en nyckel till etablering. Anhöriga, t.ex. föräldrar till barn med funktionsnedsättning, måste ombesörja all omvårdnad av personen med funktionsnedsättning utan stöd från samhället, inte sällan utan hjälpmedel. Detta gör att dessa personer förfördelas och får sämre möjlighet att kunna delta i verksamheter som leder till etablering i det svenska samhället. Hjälpmedel och personlig service är en förutsättning för alla personer med funktionsnedsättning för att självständigt kunna etablera sig och vara aktiva på arbetsmarknaden. I har vi ett system för biståndsbedömning som bygger på att personer som behöver stöd själva måste ansöka om att få detta beviljat. För att kunna söka måste man självklart ha kännedom om sina rättigheter. Sådan information behöver finnas tillgänglig. Människor som har ett skyddsbehov kan ha varit med om saker som är skadligt psykiskt och/eller fysiskt. Många som kommer till har traumatiska upplevelser och skador med sig. Den nuvarande sjukvårdspolitiken för asylsökande tillåter inte att vissa tillstånd behandlas om de inte är akuta och det finns därför en risk att högst behandlingsbara åkommor hinner bli kroniska tillstånd. Många nyanlända med funktionsnedsättning är nyskadade, men har aldrig fått någon rehabilitering. vet vi att en tidig rehabilitering, t.ex. för strokepatienter, har betydligt lättare att ge effekt än en rehabilitering som sätts in i ett sent skede. Det saknas statistik som visar hur många av de asylsökande som har egna funktionsnedsättningar eller har barn med funktions- nedsättningar. Det finns således ingen sammanhållen information om hur stort om antal personer det handlar om eller om vilka funktionsnedsättningarna är. Den kunskap som finns kommer från olika aktörer såsom kommunerna, sjukvården, och samt frivilligorganisationer som är verksamma inom området t.ex. Röda Korset. har också statistik, men den är inte komplett och den informerar i första hand vilken typ av ned- sättning som kräver anpassning av boende och då bara för dem som har anvisats boende av . fick 18 414 personer permanent uppehålls- tillstånd på grund av skyddsbehov. Det finns inga uppgifter om hur många av dessa som har funktionsnedsättningar. I de fall mottagande handläggare frågar om hälsa antecknas detta i den aktuella person- akten men informationen sammanställs inte. Som utgångspunkt för det fortsatta arbetet anser jag att det bör göras en kartläggning som underlag för fortsatta insatser. Samarbete för utveckling av arbetsmetoder, kunskapsspridning och information behöver inledas av berörda aktörer såsom kommunerna, Arbetsförmedlingen, sfi-anordnare, m.fl. Frågan behöver ges betydelse inom samtliga verksamheter som genomförs. Handikapprörelsen kan bistå med erfarenheter och kompetens men denna måste efterfrågas och den kan inte ersätta den kompetens som behöver finnas hos ansvariga myndigheter. Det behöver vidare utvecklas kompetens kring fysisk tillgänglighet eller kring nyanlända med särskilda inlärningssvårigheter eller med psykiska funktionsnedsättningar. En framgångsrik introduktion bygger på att den nyanlände har tillgång till en individuellt anpassad verksamhet. Rehabilitering och vård kan enligt mitt förslag utgöra en del av utvecklingsplanen i syfte att hindra nedsättning av introduktionsersättningen om detta är nödvändigt för att nå målet med utvecklingsplanen. För nyanlända med barn med funktionsnedsättning är det angeläget att de sociala myndigheterna och landstingen tar ansvar för att barnen får adekvat vård. Utan vård fungerar inte intro- duktionen och föräldrarna riskerar att hamna i ett långvarigt utanförskap. Förslag: Den ideella sektorn bör bjudas in till en dialog mot- svarande den som avsåg samarbetet med de idéburna organisa- tionerna inom det sociala området. Dialogen bör avgränsas till att omfatta introduktion av nyanlända och ha ett särskilt fokus på arbetsmarknads- och utbildningsfrågor. Frivilligorganisationer som medverkar i nyanländas intro- duktion ska ges möjlighet till projektmedel som administreras av eller till uppdragsersättning. Den ideella sektorn, dvs. folkrörelser och intresseorganisationer, har alltid haft en stor och viktig roll i utvecklingen av ett samhälle. Sektorn ger dem som är aktiva möjlighet att möta andra med samma intressen och ger också utrymme att uttrycka värderingar i ord och handling. Sektorn ger den enskilde som individ och till- sammans med andra makt att påverka sin egen vardag och samhället i stort. Den ideella sektorn har spelat en stor roll för att nyanlända lättare ska etablera sig i samhället i övrigt och fortsätter att göra det. Jag vill att den rollen ska synliggöras och förstärkas. Jag ser den ideella sektorn i första hand som en resurs för att utveckla välfärden, inte som en besparingsmöjlighet. Den statliga folkrörelsepolitiken består av två delar, en sektors- orienterad del samt en generell och sektorsövergripande del där gemensamma frågor som rör alla typer av folkrörelser och ideella föreningar hanteras. Den sektorsorienterade delen bedrivs inom i stort sett samtliga politik- och verksamhetsområden i statsbudgeten, t.ex. handikappolitiken, ungdomspolitiken, kulturpolitiken, miljö- politiken och idrottspolitiken och omfattar specifika frågor som rör olika typer av föreningar inom respektive sektor. Ideella föreningar har en politisk och demokratisk funktion, de bidrar till social integration och har en viktig roll som idé- och kunskapsspridare. De har en viktig ekonomisk funktion genom sina bidrag till samhällets välfärdTPF54FPT. Ideella föreningar behöver inte vara registrerade hos någon myndighet och det finns därmed inga exakta uppgifter om hur många personer som är föreningsaktiva. Det går dock att uppskatta antalet föreningar med hjälp av antalet ansökningar om förenings- bidrag och man räknar med att det finns cirka 200 000 föreningar i landet. fanns det till exempel 27 000 idrottsföreningar med sammantaget cirka 5 miljoner medlemmar. är största förening inom idrott med över 14 000 medlemmar. Åtskilliga av de rörelser som har bildats fungerar mer som nätverk än som traditionella organisationer. De efter- strävar en plattare, mindre hierarkisk organisationsform. Engagemang ger tillgång till nätverk Kvinnor och män som är engagerade i frivilligorganisationer och i informella sociala nätverk har ofta god utbildning och goda socio- ekonomiska villkor i övrigt. Det är tydligt att personer med en allmänt god position i samhället också är engagerade i förenings- livet och det finns inget som tyder på att aktivitet i samhällets organisationer fungerar som en ersättning för yrkesarbete. Sambanden är snarare att förvärvsarbete och frivilliga insatser samvarierar positivt, dvs. mer av det ena kombineras med mer av det andra. Förenings- livet ger ingångar till informella sociala nätverk. var av den vuxna befolkningen (6,2 miljoner) medlem i minst en förening. De flesta av dem var med i en facklig 54TP PT SOU 2007:66 Rörelser i tiden organisation (4 miljoner). Trots det höga procenttalet har andelen personer som är med i minst en förening sjunkit med ett par procent . I åldrarna 16–var av befolkningen medlemmar i minst fyra föreningar . Studier vid ger vid handen att av befolkningen gör någon form av frivilliga insatser under minst . Den ideella sektorn som inte arbetar direkt med välfärdsfrågor får av sina kostnader täckta via bidrag från stat och kommun. Organisationer verksamma inom välfärdssektorn finansieras till via stat och kommun. Statskontoret har gjort en kartläggning som visar att uppgick de statliga bidragen till ideella organisationer till nästan . Bidragen fördelades på knappt ett hundra olika slags typer av bidrag. Bidragssumman inkluderar bidrag utanför statsbudgeten. kom från överskotten från och kom ur Allmänna arvsfonden. De största bidragen går till folkbildning (2,) och till idrotten (1,2 miljarder). beräknas de statliga bidragen uppgå till . Ser man till antalet bidrag är organisationsbidrag den vanligaste bidragsformen. Knappt bidrag är organisations- bidrag. De största organisationsbidragen ges till handikapp- organisationer (), ungdomsorganisationer (, varav från ) och som partistöd (). Drygt hälften av totala bidrags- beloppet är verksamhetsbidrag och de två största bidragen, dvs. de till folkbildningen och idrotten, hänförs till denna bidragsform. Stora verksamhetsbidrag ges till verksamhet för personer med funktionsnedsättning () samt till sociala orga- nisationer (). Den statliga utredningen i tiden (SOU 2007:66) föreslår att följande principer bör gälla för den statliga styrningen av bidrag till ideella organisationer: Övergripande mål/syften ska finnas för alla bidragsformer. Mätbara mål ska finnas för alla bidrag utom för organisations- bidrag. God ekonomisk redovisning ska vara ett självklart krav. Det ska vara återrapporteringskrav för olika bidragsformer. Bedömning av resultat/effekter ska göras för alla bidragsformer. Oberoende utvärderingar ska genomföras. Bidrag till integrationsfrämjande verksamhet har i uppdrag att fördela statsbidrag till inte- grationsfrämjande verksamhet. Uppdraget låg tidigare på Integrations- verket. Ett arbete pågår inom regeringen för att skapa enklare regler för stöden till organisationer på etnisk grund. Den tidigare detaljregleringen av verksamheten har tagits bort och ersatts av en ny bidragsordning för verksamheter som motverkar rasism och liknande former av intolerans. Alla organisationer som jobbar med frågorna ska ha möjlighet att söka stöd på lika villkor och i konkurrens med varandra.TPF55FPT trädde förordningen (2008:62) om statsbidrag till verksamheter mot rasism och liknande former av intolerans i kraft. träder förordningen (2008:63) om statsbidrag till organisationer bildade på etnisk grund i kraft. Den första förordningen avser statsbidrag till verksamheter mot rasism och liknande former av intolerans som kan ta sig uttryck i antisemitism, islamofobi, afrofobi, antiziganism och homofobi. Syftet med stats- bidraget enligt sistnämnda förordning är att stärka organisationernas egna initiativ och verksamheter som rör kultur, identitet och del- aktighet i samhället. har dessutom möjlighet att lämna stöd till verksamheter som bistår personer som vill lämna rasistiska och andra liknande grupperingar. Föreningar bildade på etnisk grund Det finns en lång tradition bland invandrare att bilda en förening landsmän. Invandrare i utgör inget undantag från denna tradition och det finns etniska föreningar på såväl lokal, regional och central nivå. Det finns paraplyorganisationer och ett exempel på en sådan är Sios (Samarbetsorgan för etniska orga- nisationer i ) med 15 medlemsförbund som tillsammans har cirka 450 lokalföreningar och drygt 90 000 medlemmar spridda runtom i . Sios är en ideell förening som är partipolitisk och religiöst obunden som etablerades . Sios består av frivilliga sammanslutningar av erkända och icke erkända etniska minoritetsorganisationer som i samarbete med alla demokratiska krafter i vill verka för ett mångkulturellt samhälle. En uppgift är att bland annat driva språk-, kultur-, utbildnings- och andra minoritetspolitiska frågor, som är gemensamma för medlemmarna. Några goda lokala exempel på integrationsfrämjande arbete Inom den ideella sektorn pågår löpande bra projekt för att underlätta för nyanlända att etablera sig på arbetsmarknaden. Som en illustration till detta har jag valt att kort beskriva två projekt; ett som kräver omfattande personella och ekonomiska resurser och ett som sker i den lilla skalan utan några bidrag annat än medlemmarnas intresse och planering. Swera (svensk flyktinghjälp) är en organisation som specialiserar sig på nationell och internationell hjälp till flyktingar. Sweras vision är att flyktingar i och internationellt ser Swera som en pålitlig och handlingskraftig organisation som främjar flyktingarnas intressen, bemöter dem med respekt och verkar för deras rättigheter, skydd och integritet. Swera bedriver projektet tillsammans med introduktionsenheterna i 11 kommuner (, , , , , , , , , och ). Projektet beräknas vara avslutat . Målet med projektet har varit att genom fadderverksamhet skapa bestående relationer mellan de nyanlända och ortsbefolkningen. Det har varit viktigt att understryka att parterna tar ansvar för att relationerna blir jämlika och ömsesidiga. De nyanlända som deltar i projektet ska utöka sitt sociala kontakt- nät, vidga sitt engagemang i föreningar och organisationer och känna att de är delaktiga i det svenska samhället. Deras anställnings- barhet ska öka och de ska i högre utsträckning än tidigare ha fått praktikplats. Frivilligkrafterna, volontärerna, ska få en ökad förståelse för de nyanländas villkor, känna att de gör en konkret insats samt få bestående relationer med nyanlända. Framför allt i ingår ett stort antal föreningar i lokala nätverk. I nätverken finns aktörer som kommer att ta över huvudansvaret för aktiviteterna när projektet avvecklas . En utvärdering av projektet ger vid handen att såväl nyanlända som volontärer är nöjda. Swera har, tillsammans med länsstyrelserna i , Gävle- borgs och , lämnat in en ny ansökan till Europeiska flyktingfonden som avser finansiering av ett liknande projekt. Soropotimister för mångfald. är en världsomfattande organisation för yrkeskvinnor som arbetar för att stärka kvinnans ställning och för- bättra de mänskliga rättigheterna. Nyköping-Oxelösunds Soroptimist- klubb har ett projekt där klubben erbjuder några invandrade yrkeskvinnor att ta del av klubbens nätverk. Kvinnorna bjuds på mat och verksamhet och kan efter ett visst antal möten bestämma sig för om de vill bli föreslagna som medlemmar i klubben. Är de intresserade, tar den ordinarie invalsproceduren över och kvinnorna får betala medlemsavgift och annat på vanligt vis. Samarbete mellan idéburna organisationer inom det sociala området, regeringen samt Kommuner och Landsting inledde regeringen en dialog med idéburna organisationer inom det sociala områdetTPF56FPT. Dialogen har omfattat relationerna mellan staten och organisationerna och utgått från båda parters ömsesidiga beroende och del i samhällsutvecklingen. Syftet med dialogen har varit att befästa och fördjupa den demokratiska funktionen som de idéburna organisationerna har, att 56TP PT Ur Förslag till överenskommelse mellan regeringen och idéburna organisationer inom det sociala området, . belysa hur de kan utvecklas om utförare av olika former av service och tjänster till allmänheten samt att undanröja hinder för att sektorn ska ha möjlighet att utvecklas. En viktig fråga har varit hur organisationerna parallellt med att vara utförare kan fungera som röstbärare och opinionsbildare för sina medlemmar men också för dem som befinner sig i ett utanförskap. Regeringens utgångspunkter har varit uppfattningen att en självständig och oberoende ideell sektor är en viktig garant för demokrati och mångfald. Det ska finnas vägar i den sociala ekonomin för människor att, genom exempelvis arbete i sociala företag, ta sig från utanförskap till egenmakt och därmed till ett mer självständigt liv. En utveckling av den sociala ekonomin bidrar positivt till tillväxten och samhällsutvecklingen. Fler aktörer och bättre villkor för ideella organisationer att driva verksamhet inom vård och omsorg ger människor större val- frihet och bättre kvalitet, t.ex. för patienter och mottagare av sociala tjänster. Engagemang och idealitet är starka drivkrafter i arbetet med att bryta människors utanförskap. De idéburna organisationernas utgångspunkter har varit viljan att bidra till att utveckla demokrati och välfärd i samhället. Organisa- tionerna kommunicerar sitt engagemang med politiker och fungerar som språkrör till beslutsfattare m.fl. inom stat, kommun och landsting på ett strukturerat sätt. Det är regeringens och de idéburna organisationernas gemen- samma övertygelse och vision att idéburna organisationer utgör en förutsättning och ett uttryck för varje öppet, demokratiskt och framgångsrikt samhälle. Som ett resultat av dialogen har en överenskommelse träffats mellan idéburna organisationer inom det sociala området, regeringen samt Kommuner och Landsting (SKL). Överenskommelsen presenterades i och formulerar vision och principer för det framtida samspelet mellan parterna. Huvudmålet med överenskommelsen är att stärka de idéburna organisationernas självständiga och oberoende roll som röstbärare och opinionsbildare samt att stödja framväxten av en betydligt större mångfald av utförare och leverantörer inom hälso- och sjukvården och omsorgen. Parterna har kommit överens om gemen- samma principer och gjort åtagande inom områdena självständighet och oberoende, kvalitet, långsiktighet, öppenhet och insyn, mångfald samt dialog. I introduktion av nyanlända och nyanländas inträde på arbets- marknaden är den ideella sektorns insatser ett nödvändigt och utmärkt komplement till det arbete som görs av de offentliga aktörerna. Som medlem i en frivilligorganisation har man möjlighet att påverka en utveckling, att lära sig att göra saker både själv och tillsammans med andra samt att få förtroende som man annars inte skulle ha fått. Det nätverk som ett medlemskap ofta ger är påfallande nyttigt när man ska skaffa sig ett jobb eller välja utbildning. Den mångfacetterande verksamheten som finns inom den ideella sektorn bidrar till att minska klyftorna i samhället. Det går inte att nog understryka vikten av ett fortsatt och ökat engagemang från frivilligorganisationernas sida för att underlätta arbetsmarknadsinträdet för de nyanlända. Många organisationer har också upprättat mångfaldsplaner för att bl.a. nå ut till människor med annat modersmål än svenska och ibland kan sådana mångfalds- planer vara en förutsättning för att ett visst bidrag ska utgå. Många offentliga aktörer förespråkar vikten av att nyanlända får sin plats i föreningslivet. Jag har dock noterat att de rapporter, åtminstone , som på ett ingående och informativt sätt beskriver det arbete som behöver utföras för en arbetsmarknad- setablering, mycket kort, om ens något, nämner frivilligorga- nisationernas arbete i frågan. Jag har inte hittat någon bra mätning av betydelsen av organisationernas arbete för att hjälpa nyanlända men anser att det är självklart att det frivilliga arbetet har ett stort eget värde inom området. Jag finner det angeläget att nyanlända får tillgång till föreningslivets mångfald och till de nätverk som föreningslivet kan ge. Det arbete som läggs ner inom föreningslivet bygger i första hand på människors intressen, engagemang och idealitet. Själva poängen med att delta i föreningslivet är att man deltar frivilligt och därmed bestämmer vad, hur och hur mycket man vill bidra. Det är angeläget att mina förslag inte knyter upp föreningarna med så stor administration och/eller byråkrati att engagemanget dör. Det är viktigt att lotsen ser den ideella sektorn som en medaktör i introduktionsarbetet och hjälper den nyanlände med information och kontakt om detta behövs. Dialogen med den ideella sektorn om introduktion av nyanlända. Den ideella sektorn bör bjudas in till en dialog motsvarande den dialog som har genomförts kring samarbetet med de idéburna organisationerna inom det sociala området.