sou · GXB366 · 2009-07-22 00:00:00 — Skyldigheten att förstöra inhämtad information föreslås utvidgas till att gälla också uppgifter lämnade under bikt eller enskild själavård, såvida det inte finns synnerliga skäl att behandla sådana uppgifter för ändamål som anges i lagen. Regeringen föreslår vidare att en enskild ska underrättas om det vid signalspaning har använts sökbegrepp som är direkt hänförliga till honom eller henne, såvida inte sekretess gäller för uppgiften. Vidare föreslås att enskilda får rätt att till kontrollmyndigheten anmäla om de anser sig ha varit föremål för otillåten signalspaning. föreslås i sådana ha fall ha en skyldighet att utreda detta. Propositionen har i skrivande stund () ännu inte varit föremål för behandling. 5Användningsområden för signalspaning inom polisen Följande redogörelse för de olika användningsområden för signalspaning som finns vid och bygger i huvudsak på beskrivningar från respektive myndighet. Det medför självfallet svårigheter att i en offentlig publikation i detalj beskriva uppdrag och arbetsmetoder i framför allt Säkerhetspolisens verksamhet. Framgången i verksamheten bygger i mycket på att myndighetens prioriteringar, kunnande och metoder inte avslöjas för dem som är föremål för myndighetens intresse. En allt för stor grad av öppenhet skulle avsevärt försvaga Säkerhetspolisens förmåga att motverka säkerhetshot. Därtill ska läggas att verksamheten i inte ringa utsträckning förutsätter ett samarbete med myndigheter i andra länder, vilket gör en detaljerad beskrivning än svårare och mer känslig. måste skapas en insikt om vad signalspaning kan användas till inom såväl Säkerhetspolisen som och vilken nytta myndigheterna har av sådan spaning. Redogörelsen nedan utgör en avvägning mellan dessa båda intressen. Användningsområden för signalspaning inom polisen 5.2Användningsområden i Säkerhetspolisens verksamhet 5.2.1Säkerhetspolisens uppdrag och verksamhet En i allt väsentligt brottsförebyggande verksamhet Säkerhetspolisens uppdrag är att avslöja brott mot rikets säkerhet, bekämpa terrorism och skydda den centrala statsledningen. Säkerhetspolisen utgör en del av den svenska polisen och i uppdraget ingår att utreda brott. Myndigheten har för att fullgöra den delen av uppdraget polisiära befogenheter. Tyngdpunkten i Säkerhetspolisens verksamhet är emellertid att i egenskap av säkerhetstjänst skydda den centrala statsledningen, bedriva säkerhetsskyddsarbete, samt förhindra brott mot rikets säkerhet och terroristbrott. Verksamheten inriktas efter de hotbilder som finns mot personer eller företeelser som Säkerhetspolisen har i uppdrag att skydda. Hotbilderna bestäms utifrån en bedömning av dels vilken avsikt olika aktörer har att begå brott eller annars orsaka skada, dels vilken förmåga dessa aktörer har att genomföra sina intentioner. Säkerhetspolisen kan med stöd av dessa hotbilder vidta sådana åtgärder att brottslig verksamhet förhindras eller avbryts. För att skapa en grund för den typ av bedömningar som beskrivs ovan bedriver Säkerhetspolisen säkerhetsunderrättelsetjänst. I underrättelseverksamheten inhämtas information genom olika metoder och från olika källor, t.ex. från öppna källor som är tillgängliga för envar (OSINT – Open Source Intelligence) och från personer (HUMINT – Human Intelligence). Signalspaning (SIGINT – Signal Intelligence) är exempel på ytterligare en sådan metod. Utmärkande för den typ av säkerhetshotande verksamhet som Säkerhetspolisen har att motverka är att det sällan rör sig om företeelser eller händelser som Säkerhetspolisen uppmärksammas på utifrån, exempelvis genom en anmälan. Säkerhetspolisen har i stället att med egna resurser uppdaga säkerhetshotande verksamhet genom inhämtning av underrättelser. Användningsområden för signalspaning inom polisen Följande verksamhetsområden inom har särskild relevans i detta sammanhang: Inom kontraspionaget arbetar Säkerhetspolisen med att avslöja spioneri och olovlig underrättelseverksamhet i . Arbetet bedrivs i huvudsak genom underrättelsearbete som syftar till att inhämta information för att kunna vidta skyddsåtgärder och avslöja eventuella brott. För det fall ett brott avslöjas har Säkerhetspolisen ansvaret att under en åklagares ledning bedriva utredningsarbetet. Säkerhetspolisen bedriver även kontraterrorism. Myndigheten har ansvar för terrorismbekämpningen i och arbetar framför allt förebyggande genom att förhindra terrorattentat i eller mot svenska intressen. Uppdraget omfattar vidare att förhindra att terrorattentat utomlands planeras i eller på annat stöds från . Om ett terrorattentat skulle inträffa i har Säkerhetspolisen ansvaret för att under en åklagares ledning bedriva utredningsarbetet. Säkerhetspolisen deltar på grund av internationella överenskommelser i det internationella samarbetet mot terrorism och bistår andra länder i deras förebyggande verksamhet och i deras utredningsverksamhet. Inom författningsskyddet arbetar Säkerhetspolisen med att förebygga och avslöja verksamhet som syftar till att med våld, hot eller tvång förändra statsskick, påverka myndigheters eller politiska organs beslutsfattande eller hindra medborgare från att utöva sina grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Säkerhetspolisen kartlägger och analyserar hot mot samhällsviktiga anläggningar samt kartlägger och motverkar svenska extremistmiljöer som kan utgöra ett hot mot demokratin. Arbetet bedrivs i nära samarbete med landets polismyndigheter. Relativt ny är Säkerhetspolisens inriktning mot s.k. otillåten påverkan, dvs. att kartlägga och motverka trakasserier, hot, våld och korruption som syftar till att påverka förtroendevalda politiker, anställda inom rättsväsendet och företrädare för den fria debatten. Verksamheten är i den delen bl.a. inriktad mot den grova organiserade brottsligheten. Även om det förekommer att Säkerhetspolisen bedriver utredningsarbete med anledning av brott på detta område, består uppdraget i huvudsak av att bistå den vanliga polisen i deras brottsutredningsarbete med sakkunskap och analyser. Säkerhetspolisen deltar vidare i det s.k. icke-spridningsarbetet, dvs. åtgärder som syftar till att förhindra spridning, produktion och anskaffning av massförstörelsevapen. Arbetet går främst ut på att Användningsområden för signalspaning inom polisen förhindra att kunskaper, produkter, ämnen eller mikroorganismer förs från eller via till aktörer som har för avsikt att anskaffa eller vidareutveckla massförstörelsevapen eller deras bärare (dvs. En stor del av verksamheten handlar om informationsutbyte med såväl internationella organisationer som svenska företag. Behovet av kunskap om utrikes förhållanden De typer av hot som Säkerhetspolisen har i uppdrag att uppdaga och avstyra har inte sällan sitt ursprung i utlandet, eller har i vart fall kopplingar till utländska förhållanden. Som exempel kan nämnas att bakom spioneri och olovlig underrättelseverksamhet finns en främmande stat samt att terrorism och spridning av massförstörelsevapen båda är internationella företeelser. Den säkerhetshotande verksamhet som Säkerhetspolisen har i uppdrag att motverka styrs således ofta av aktörer i andra länder. som Säkerhetspolisens uppdrag nödvändiggör kunskap om utländska förhållanden saknar Säkerhetspolisen befogenheter att agera utanför landets gränser. Myndigheten kan därmed inte själv inhämta uppgifter på plats eller verka preventivt nära ursprunget till den säkerhetshotande verksamheten. I brist på sådana möjligheter blir det viktigt att ha en god uppfattning om de aktörer som initierar och styr verksamheten samt om deras kopplingar till utövare i . Utöver de underrättelser som rapporterar med avseende på identifierade grupper och individer med kopplingar till ett utländskt förhållande får Säkerhetspolisen regelbundet del av andra underrättelser från av mer strategisk natur. Det rör sig exempelvis om iakttagelser kring utvecklingstendenser i olika delar av världen eller om särskilda händelser av betydelse för och svenska intressen. Den typen av underrättelser är således inte resultatet av en specifik inriktning från Säkerhetspolisen, utan utgör information som har inhämtat inom ramen för försvarsunderrättelseverksamheten i övrigt och som bedöms vara av intresse för Säkerhetspolisen. Användningsområden för signalspaning inom polisen 5.2.2Exempel på signalspaning i Säkerhetspolisens verksamhet Säkerhetspolisen har lämnat följande exempel på hur signalspaning skulle kunna ha använts under de gällande förhållandena. Säkerhetspolisen har fått uppgifter om att underrättelsetjänsten i X-land har visat ett allt större intresse för norra och det finns tecken som tyder på att X-land bedriver olovlig underrättelseverksamhet i flera länder i vårt närområde. Säkerhetspolisen riktar signalspaning mot underrättelsetjänsten i X-land och finner att det med viss regelbundenhet skickas meddelanden mellan underrättelsetjänstens huvudkontor och en mottagare i . Genom signalspaningen kan mottagarens mobiltelefonnummer identifieras. Genom andra typer av spaningsinsatser kan telefonnumret knytas till en individ boende i . Misstankarna om brottslig verksamhet stärks genom ett fortsatt underrättelsearbete och en förundersökning inleds. Säkerhetspolisen har kunnat identifiera en skäligen misstänkt person och har därmed inom ramen för förundersökningen möjlighet att använda straffprocessuella tvångsmedel, t.ex. hemlig teleavlyssning. Säkerhetspolisen misstänker att Y-land bedriver olovlig underrättelseverksamhet i . Vilka personer som bedriver verksamheten i är oklart, men allt tyder på att den olagliga verksamheten bedrivs av någon tjänsteman vid ett Y-ländskt bolag i . På vilket sätt tjänstemannen kommunicerar med sina uppdragsgivare i Y-land är oklart. Vid signalspaning som riktas mot trafik från bolaget i till hemlandet finner man regelbunden trafik till Y-lands underrättelsetjänst. Trafiken kan med hjälp av andra spaningsinsatser knytas till en viss tjänsteman vid bolaget. Genom ett fortsatt underrättelsearbete stärks misstankarna om att tjänstemannen bedriver brottslig verksamhet. Säkerhetspolisen har därmed kunnat identifiera en skäligen misstänkt person och har Användningsområden för signalspaning inom polisen inom ramen för en förundersökning möjlighet att använda straffprocessuella tvångsmedel, t.ex. hemlig teleavlyssning. Säkerhetspolisen får av en samarbetande utländsk underrättelsetjänst tips om att det kan finnas personer i med koppling till en internationell terrororganisation med bas i Q-land. Den utländska underrättelsetjänsten har lyckats identifiera ett svenskt mobiltelefonnummer som har varit i kontakt med höga företrädare för terrororganisationen i Q-land. Mobiltelefonen visar sig vara av kontantkortsmodell och kan därmed inte spåras till någon innehavare. Genom signalspaning där mobiltelefonnumret används som sökbegrepp avlyssnas flera samtal mellan en person i och företrädare för terrororganisationen i Q-land. Med hjälp av andra spaningsinsatser kan innehavaren av mobiltelefonnumret identifieras. Ett fortsatt underrättelsearbete med spaningsinsatser ger Säkerhetspolisen skäl att anta att personen har gjort sig skyldig till terroristbrott. Genom signalspaningen har Säkerhetspolisen således kunnat identifiera en skäligen misstänkt person och har därmed inom ramen för en förundersökning möjlighet att använda straffprocessuella tvångsmedel, t.ex. hemlig teleavlyssning. En person i misstänks för terroristbrott. Förundersökning pågår och personen är föremål för hemlig teleavlyssning. Genom teleavlyssningen får Säkerhetspolisen kunskap om personens kontakter med en terrororganisation med bas i Z-land. Säkerhetspolisen vet mycket lite om organisationen. Personens kontakter i Z-land identifieras liksom deras mobiltelefonnummer. Signalspaning riktas mot terrororganisationen i Z-land. Genom spaningen får Säkerhetspolisen kunskap om hur terrororganisationen agerar i en vidare kontext. Kunskapen ökar om hur gruppens medlemmar kommunicerar med varandra, hur verksamheten bedrivs, vad de planerar och vilket intresse som finns från organisationens sida mot vårt närområde. Säkerhetspolisen kan med den kunskapen, i samverkan med myndigheter i de länder som samarbetar i Användningsområden för signalspaning inom polisen bekämpningen av internationell terrorism, mer långsiktigt motverka det hot som terrororganisationen utgör. I den konkreta brottsutredningen kan den misstänkte personens verksamhet i sättas in i ett större sammanhang. Från flera samarbetande underrättelsetjänster kommer signaler om att underrättelsetjänsten i P-land bedriver olovlig underrättelseverksamhet mot länder i vårt närområde. Säkerhetspolisen ser allvarligt på uppgifterna och riktar signalspaning mot P-lands underrättelsetjänst i syfte att undersöka om det sker någon trafik mellan underrättelsetjänsten och individer i . Efter genomförd signalspaning – kompletterad med annan underrättelseinhämtning – kan Säkerhetspolisen konstatera att det inte finns några konkreta belägg för att P-land skulle bedriva någon olaglig verksamhet i . En person boende i misstänks för terroristbrott. Förundersökning pågår och personen är föremål för hemlig teleavlyssning. Genom teleavlyssningen får Säkerhetspolisen klart för sig att personen har för avsikt att snabbt åka till där den terroristgrupp han misstänks stödja har sin bas. Det finns ingen möjlighet för svenska myndigheter att få den hemliga teleavlyssningen verkställd i X-land. När den misstänkte personen avreser till sätts signalspaning in med den misstänktes mobiltelefonnummer som sökbegrepp. Genom signalspaningen kan den misstänktes kontakter i X-land följas och hans samröre med terroristorganisationen framstår därmed än tydligare. Användningsområden för signalspaning inom polisen 5.3.1Rikskriminalpolisens uppdrag och verksamhet är en del av och har, såvitt här är av intresse, ett övergripande ansvar för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Den verksamhet som bedriver med avseende på den grova organiserade brottsligheten är organiserad vid kriminalpolisenheten. I enheten ingår bl.a. en sektion för kriminalunderrättelsetjänst och analys, en spaningssektion samt en utredningssektion. Verksamheten är inriktad mot narkotikabrott, illegal invandring, människosmuggling, penningtvätt, miljöbrott, barnpornografi och gängkriminalitet. bedriver i viss utsträckning egna brottsutredningar, men stöder i övrigt lokala polismyndigheter samt utländska och internationella brottsbekämpande organ. Organisationen har särskilt i uppdrag att stödja bekämpningen av brottslighet som är av allvarlig beskaffenhet och har riksomfattande karaktär eller internationell anknytning. är den organisation inom den vanliga polisen som har inriktat Försvarets radioanstalts signalspaning och har därmed stått som såväl beställare som mottagare gentemot . har inriktat Försvarets radioanstalts signalspaning i en tämligen begränsad omfattning. I de fall signalspaning har använts rör det sig i allt väsentligt om ärenden som har koppling till grov organiserad brottslighet av systemhotande karaktär. Det kan exempelvis röra sig om verksamhet som syftar till att förhindra att vapen från utlandet tillförs gängkriminaliteten i . En sådan verksamhet kan kräva att information inhämtas utanför i områden där annan form av inhämtning än signalspaning är svår att använda. Användningsområden för signalspaning inom polisen På samma sätt som gäller avseende Säkerhetspolisen får också regelbundet tillgång till underrättelser från av mer strategisk natur. Den typen av information är således inte resultatet av en specifik inriktning från , utan utgör information som i övrigt har inhämtat inom ramen för försvarsunderrättelseverksamheten och som bedöms vara av intresse för . 5.3.2Exempel på signalspaning i verksamhet har lämnat följande exempel på hur signalspaning skulle kunna ha använts under de gällande förhållandena. Underrättelser tyder på att en person boende i X-land styr ett nätverk som bedriver omfattande handel med narkotika och vapen där är ett av mottagarländerna. Det saknas möjlighet att med hjälp av myndigheterna i X-land begära hjälp med hemlig teleavlyssning eller andra åtgärder mot personen. Genom signalspaning kan få kännedom om personens kontakter med individer i och utomlands. Fortsatt underrättelsearbete kan därmed drivas med andra metoder mot nya identifierade misstänkta individer i syfte att samla tillräckligt material för framtida förundersökningar. Inhämtade underrättelser tyder på att en person boende i Y-land rekryterar kvinnor under falska premisser att de skall få arbete i som servitriser eller au-pairflickor. Kvinnorna tvingas sedan till prostitution i eller andra länder. Underrättelseinformation i innehåller uppgifter om att vissa personer som reser in i landet är behjälpliga i verksamheten, men informationen räcker inte för att nå upp till graden skälig misstanke. Det saknas möjlighet att med hjälp av myndigheterna i X-land begära hjälp med hemlig teleavlyssning eller andra åtgärder mot personen. Användningsområden för signalspaning inom polisen Genom signalspaning kan få kännedom om personens kontakter med individer i och utomlands. Misstänkta kontakter mellan den utpekade huvudmannen i Y-land och personer som reser in i kan bekräftas. Fortsatt underrättelsearbete kan därmed drivas med konventionella metoder mot nya identifierade misstänkta individer i syfte att samla tillräckligt material för framtida förundersökningar. Inhämtade underrättelser gör gällande en person boende i Z-land tjänar stora pengar på att erbjuda flyktingar resepaket som inkluderar falska dokument, transport samt konsultation vid ansökan om asyl i . Flera av de personer som köper tjänsterna har gjort så på kredit och tvingas i till brott eller prostitution för att kunna betala av sin skuld. Underrättelseinhämtning i har lett till namn på vissa personer i och utanför som misstänks fungera som mellanhänder och medhjälpare. Ingen information når dock upp till graden skälig misstanke. Det saknas möjlighet att med hjälp av myndigheterna i X-land begära hjälp med hemlig teleavlyssning eller andra åtgärder mot personen. Genom signalspaning kan få kännedom om huvudmannens kontakter med individer i och utomlands. Misstänkta kontakter mellan den utpekade huvudmannen och personer som reser in i kan bekräftas. Detta är till stor hjälp för att kunna inrikta fortsatt underrättelsearbete med konventionella metoder i syfte att samla tillräckligt material för framtida förundersökningar mot identifierade misstänkta individer. 6 En internationell utblick 6.1Underrättelseverksamhet i ett internationellt perspektiv Underrättelseverksamhet kan generellt beskrivas som en verksamhet som består i att samla in och sammanställa information och att på grundval av det samlade materialet göra olika slags bedömningar. Den metod som används är densamma oavsett inom vilken typ av organisation som verksamheten bedrivs och kan kort beskrivas enligt följande: -bearbetning (innefattande analys) och Signalspaning utgör i detta sammanhang en inhämtningsmetod bland flera för de myndigheter som bedriver underrättelseverksamhet. Såvitt här är av intresse bedrivs underrättelseverksamhet i form av underrättelsetjänst, säkerhetsunderrättelsetjänst och kriminalunderrättelsetjänst. Avgränsningarna olika myndigheter emellan kan skilja från land till land. Underrättelsetjänst bedrivs av en organisation med uppdrag att inhämta underrättelser utanför det egna landet. Underrättelsetjänster kan vara antingen civila eller militära. Vanligen finns i ett land såväl en civil som en militär underrättelsetjänst, där den militära organisationens uppdrag består i underrättelseverksamhet av militärstrategisk betydelse. Även inom säkerhetstjänsterna – dvs. de organisationer som har i uppdrag att höja säkerhetsnivån i det egna landet och avslöja hot som riktas mot landet – bedrivs underrättelseverksamhet och benämns då säkerhetsunderrättelsetjänst. Säkerhetsunderrättelsetjänstens uppgift är att klarlägga säkerhetshotande verksamhet, dvs. brott mot rikets säkerhet (såsom spioneri och olovlig underrättelseverksamhet) och terrorism samt att bedriva författningsskyddande verksamhet. Säkerhetstjänster finns även inom ramen för militär verksamhet och har då som syfte att skydda den egna militära organisationen mot säkerhetshotande verksamhet. Den underrättelseverksamhet som bedrivs inom polisen benämns kriminalunderrättelsetjänst. Den verksamheten syftar till att klarlägga hotande kriminalitet och ordningsstörningar samt att avslöja kriminella organisationer eller andra brottsliga aktörer. 6.1.2Myndighetsstrukturen i ett internationellt perspektiv Bundesnachrichtendienst (BND) är en civil underrättelsetjänst som lyder under . Dess övergripande uppdrag är att inhämta och utvärdera information som är av utrikes- och säkerhetspolitisk betydelse för . BND bedriver underrättelseinhämtning utomlands, men kan även inhämta information om utländska förhållanden inom och har då möjlighet att använda tvångsmedel. BND har emellertid inga andra exekutiva befogenheter. Bundesamt für Verfassungsschutz (BfV) är en civil säkerhetsunderrättelsetjänst under inrikesministeriet. Myndigheten har i uppdrag att bedriva författningsskyddande verksamhet, dvs. att inhämta och utvärdera hot mot det demokratiska statsskicket samt förbundsrepublikernas och delstatsrepublikernas bestånd. BfV ska vidare bedriva kontraspionage samt ansvara för säkerhetsskydd och personalkontroll. Myndigheten har inga exekutiva befogenheter, men kan efter tillstånd och under vissa omständigheter använda hemliga tvångsmedel. Varje tysk delstat har en egen myndighet med motsvarande uppdrag som BfV, Landesbehörden für Verfassungsschutz. Bundeskriminalamt (BKA) är en polisorganisation som lyder under inrikesministeriet och är centrala kriminalpolismyndighet. BKA fungerar som nationell kriminalunderrättelse- tjänst och nationellt samordningsorgan för brottsbekämpning samt som huvudorgan för internationellt polissamarbete. BKA bedriver i viss utsträckning egna brottsutredningar, men bistår annars andra polismyndigheter i deras utredningsverksamhet. Bland BKA:s uppgifter kan nämnas grov organiserad brottslighet, kontraterrorism, Kontraspionage och författningsskydd. Vidare förfogar BKA över en insatsstyrka och en livvaktsstyrka för den centrala statsledningen. Zentrum für (ZNBw) är den tyska militära underrättelsetjänsten och har som huvudsakligt uppdrag att inhämta underrättelseinformation om militära förhållanden utomlands. Amt für den Militärischen Abschirmendienst () är en del av den tyska försvarsmakten och utgör den militära säkerhetstjänsten. Myndigheten har i uppgift att inom följa upp och förebygga säkerhetshotande verksamhet som är riktad mot Bundeswehr. Även de platser utomlands där tysk militär är stationerade omfattas av uppdraget. har möjlighet att använda tvångsmedel. (SIS, även kallad MI 6) är en civil underrättelsetjänst under utrikesministeriet. Dess verksamhet syftar till att bekämpa hot mot den nationella säkerheten och att främja landets utrikes- och försvarspolitik samt ekonomiska välstånd. SIS har i uppdrag att inhämta information om aktiviteter som planeras eller bedrivs av personer som uppehåller sig utanför landet, genomföra andra åtgärder med anledning av sådana aktiviteter samt medverka i att förebygga och uppdaga grov brottslighet. (BSS, även kallad MI 5) är en civil säkerhetsunderrättelsetjänst under inrikesministeriet. Dess uppdrag är att skydda den nationella säkerheten genom att förebygga hot som uppkommer genom spioneri, terrorism och sabotage samt genom agenter från främmande makt. BSS ska vidare skydda mot handlingar som syftar till att undergräva det centrala parlamentariska statsskicket genom politiska åtgärder, konfliktåtgärder eller med våldsamma medel. BSS ska därutöver bistå landets polismyndigheter i deras verksamhet med att förebygga och uppdaga grov brottslighet. BSS kan använda tvångsmedel i sin verksamhet, men saknar i övrigt exekutiva befogenheter.