sou · GXB327 · 2009-03-16 00:00:00 — Mitt förslag: Grunden för ett beslut om antagning ska vara en bedömning av den sökandes förmåga, färdighet, fysiska lämplighet, konstnärlighet, motivation och utvecklingspotential i dans. För att målen för utbildningen ska kunna nås, dvs. att de elever som fullföljer utbildningen når internationell standard, krävs att endast de som har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen antas. En återkommande kritik mot den nuvarande dansarutbildningen är att alltför många av dem som antagits saknar sådana förutsättningar. Ett urval mellan de sökande måste kunna göras oavsett om det är fler eller färre sökande till det tillgängliga antalet platser. Att bli godkänd i en sådan urvalsprocess får således karaktär av särskilt behörighetskrav. Urvalet är en process som syftar till beslut om antagning till en viss del av utbildningen. Grunden för ett beslut om en sökande ska antas ska utgöras av en bedömning av barnets eller den unges förmåga, färdighet, fysiska lämplighet, konstnärlighet, motivation och utvecklingspotential i dans. Gemensamt för de utländska utbildningar som redovisas i bilaga 4 är kort sagt att uppvisad färdighet och talang är det avgörande för ett antagningsbeslut förutsatt att den sökandes fysik och hälsa har en godtagbar status. Detta bör enligt min mening vara utgångspunkten för antagning till den förberedande dansarutbildningen och till yrkesdansarutbildningen också i . Mitt förslag: Uppdansning ska vara ett avgörande inslag vid urval mellan sökande till dansarutbildning. Uppdansning inför slutligt urval och beslut om antagning ska ske inför jury. För att en sökande till dansarutbildningen ska kunna få sin talang, sina förutsättningar och färdigheter värderade krävs att han eller hon ges tillfälle att visa dem praktiskt. Detta sker genom uppdansning. Uppdansning, eller i mer formella sammanhang, audition är internationellt det normala sättet att genomföra urval mellan sökande inom dansområdet. Utbildningens uppläggning och omfattning Uppdansningen är ett för eleven avgörande moment. Det är fråga om en grannlaga bedömning som måste genomföras på ett väl genomtänkt sätt. Vilka moment och färdigheter som bedöms och vilka krav som ställs ska vara dokumenterade i förväg och tillgängliga för dem som ska prövas. Alla som deltar i en uppdansning ska få sina dansfärdigheter bedömda på lika grunder och det är samma krav på färdigheter och uttrycksförmåga m.m. som ska ställas på alla. Detta är särskilt viktigt också ur den aspekten att även sökande till utbildningens senare delar och som inte gått i den statliga dansutbildningen ska veta vad det är som gäller. Det är viktigt att uppdansning i sammanhang som leder till någon form av ställningstagande till eller beslut genomförs inför en jury som bedömer den sökandes färdigheter. En enskild lärare eller annan befattningshavare ska inte ensam svara för sådana bedömningar. Det finns ingen samordning mellan de svenska balettskolorna. Uppdansning och bedömning kommer enligt mina förslag att genomföras på olika platser och skolenheter. Urvalsprocesserna ska vara ordnade så att de kan anses vara kvalitetssäkrade. Det förutsätter att det förutom en gemensam struktur för dansutbildningen också finns en gemensam uppfattning om vad det är som ska bedömas och hur det ska göras. Detta förutsätter en gemensamt omfattad syllabus och dokumenterade riktlinjer för hur kraven på blivande yrkesdansare ska formuleras. Det ska som vara en jury som fattar de avgörande besluten. Juryn bör bestå av bl.a. balettskolechef, danslärare, verksamma företrädare från yrkeslivet och medicinsk personal med erfarenhet från och kunskap om yrkesdansens fysiologiska problematik. Det bör eftersträvas att ha internationellt verksamma och framstående företrädare för dans i juryn för att garantera kopplingen till den internationella dansvärldens kvalitetskrav och särskilt vid antagningen till den gymnasiala yrkesdansarutbildningen. Det kan vara lämpligt att och nationalscenen är associerade till juryn. För att beslut ska kunna fattas med ett godtagbart mått av rättssäkerhet och transparens måste det, som nämnts, finnas urvalsregler och urvalskriterier att basera besluten på. De ska självklart, men är ändå viktigt att understryka, vara relevanta i förhållande till de mål, syften och krav som gäller för dansutbildningen på de olika nivåerna. De ska baseras på nationella riktlinjer som också inne- Utbildningens uppläggning och omfattning håller ett nationellt bedömningssystem, vilket – enligt förslaget i avsnitt 8.1.4 – ska vara Dansarskolans uppgift att få på plats. Ett annat moment som bör ses som värdefullt är intervjuer såväl med barnet/den unge som med målsman. Syftet är bl.a. att klarlägga intresse och motivation, tidigare danserfarenheter, föreställningarna om dansutbildningen, dess syfte och dess innehåll och de egna målen. Dansutbildningen är ansträngande fysiskt och mentalt och kräver målmedvetenhet, intresse och disciplin av barnet och den unge. En stödjande omgivning är en betydelsefull tillgång. Under intervjuerna bör det läggas vikt vid att elev och målsman görs införstådda med utbildningens uppläggning och vad som förväntas. En intervju kan också kompletteras med personligt brev om den egna dansbakgrunden, vilken inriktning man är intresserad av och varför eleven söker till yrkesdansarutbildningen. Intervjuresultat bör behandlas med försiktighet och inte vara någon utslagsgivande del av urvalsprocessen. Intervjun kan ges en större betydelse ju äldre barnet eller den unge är, när hon eller han med egna erfarenheter som grund lättare kan bedöma sina intressen, förutsättningar och mål med yrkesdansen Den förberedande dansutbildningen i årskurs 4–6 Mitt förslag: Antagning till den förberedande dansutbildningen i årskurs 4–6 bör ske med uppdansning som slutligt urvalsinstrument. Stegvisa prov och slutprov inför jury ska visa den sökandes fysiska förutsättningar och rörligheten i kroppen, musikalitet, uttrycksfullhet och utstrålning. Kroppens proportioner, linjen genom fötter, ben och höfter är delar av det som möjliggör utförandet av den klassiska tekniken i den klassiska estetiken. Uppdansning kan genomföras t.ex. i balettklasser där den sökande får dansa med andra barn som är lika gamla och där danslärare gör ett första urval av sökande som tas ut till kommande individuella prov. Efter varje prov bör målsman och sökande få besked om den sökande gått vidare eller ej och slutligen om barnet eller den unge antagits. Utbildningens uppläggning och omfattning de lägre åldrarna kan proven vara enkla dansmässigt och i princip ska det inte vara nödvändigt med förkunskaper i balett för barn som söker till årskurs 4, även om det naturligtvis kan vara en fördel för eleven. , årskurs 4–6, bör ses som en prövoperiod för eleven. För att kunna göra den nödvändiga bedömningen av elevens progression under dansutbildningen bör uppdansning inför jury genomföras åtminstone inför fortsättningen till nästa årskurs och nivå. Bedömningen på den här nivån bör framför allt syfta till att belysa och informera om i vilka avseenden eleven bör utveckla sig för att klara den fortsatta dansutbildningen, likaväl kan den ses som en övning i att genomföra en audition, vilket kommer att bli ett normalt inslag i en fortsatt väg till ett yrkesliv som dansare. Utgångspunkten ska vara att en elev på det här stadiet normalt bör ha möjligheten att efter att ha blivit antagen kunna fortsätta sin dansklass på mellanstadiet om eleven vill det, förutsatt att det inte är direkt olämpligt av t.ex. fysiska skäl. Övergången till årskurs 7–9 Mitt förslag: En ny antagning ska genomföras till den förberedande dansutbildningen i årskurs 7–9. Den ska ske med uppdansning som slutligt urvalsinstrument. Inför en övergång till dansutbildningen i årskurs 7 ska det genomföras uppdansning inför jury som bedömer om det finns förutsättningar för eleven att fortsätta undervisningen i dansklass. Det ska alltså inte vara någon automatisk övergång till denna nivå i dansutbildningen, utan en ny uppdansning efter årskurs 6 avgör om plats ska erbjudas. Syftet med utbildningen på högstadienivån är att utveckla färdigheterna hos de elever som bedöms ha begåvningen, talangen och fysiken för att senare kunna ta steget över till yrkesdansarutbildningen. Färdigheter inom den klassiska tekniken måste vara grundlagd och de fysiska förutsättningarna i förhållande till denna behöver uppmärksammas, vilket bl.a. innefattar en kroppskonstitution som är anpassningsbar till den klassiska balettens rörelseteknik och uttrycksformer. De bedömningskriterier och den syllabus som förutsätts bli utvecklad ska ligga till grund för beslut Utbildningens uppläggning och omfattning om antagning till fortsatt dansutbildning. En bedömning av elevens medicinska och fysiologiska status med tanke på eventuella skade- och hälsorisker ska också göras. Den som blivit antagen till dansutbildningen i årskurs 7 ska inte söka om till följande årskurser i högstadiet. Villkoren för antagning ska gälla alla som söker till den förberedande dansutbildningen i årskurs 7. Det ska alltså vara möjligt också för de barn som inte gått den statliga förberedande dansutbildningen i tidigare årskurser att söka in på lika villkor. Den som inte redan antagits till dansutbildning ska ha möjlighet att söka in till förberedande dansutbildning även för att börja i årskurs 8 eller 9 om plats kan erbjudas. Mitt förslag: Antagning till yrkesdansarutbildningen på gymnasial nivå ska ske med uppdansning och betyg som urvalsinstrument. Till skillnad mot ska urvalet av sökande till yrkesdansarutbildningen ske med uppdansning som urvalsinstrument. Alla sökande till den gymnasiala yrkesdansarutbildningen bör introduceras i balettklass där de ska få viss coachning. Det viktiga är att eleven håller en mycket god nivå på sin klassiska dans eftersom det är en viktig grund för fortsatt professionell verksamhet. Elever bör successivt väljas ut efter ett antal moment i balettklass med uppdansning. Vidare bör de ta klass i modern dans och jazz, där de får möjlighet att arbeta med övningar på ett djupare plan. De sökande bör lära sig och kunna visa upp en längre stegsekvens. Danslärare och jury ska kunna bedöma kvaliteten i rörelserna, elevens personlighet, sceniska utstrålning, deras förmåga att ta till sig instruktioner, hur pass fort de förstår och tar till sig korrigeringar osv. De sökande som går vidare bör genomföra några personliga framträdanden. Det kan vara korta solon i valfri teknik och i egen koreografi i klassisk repertoar, modern dans, fria variationer och improvisation. Efter respektive prov ges besked om den sökande gått vidare eller ej. Under yrkesdansarutbildningen på den gymnasiala nivån ska elevernas prestationer successivt närma sig utbildningens slutmål, Utbildningens uppläggning och omfattning att ha uppnått en dansarkvalitet på elitnivå. Det är därför rimligt att elevernas förutsättningar att klara träningen och att nå målet bedöms fortlöpande genom uppdansning, med och utan jury. Detta bör under första årskursen och första delen av andra årskursen ha till främsta syfte att belysa och informera om i vilka avseenden eleven bör utveckla sig för att klara den fortsatta dansutbildningen. Värdet av arbetsplatsförlagt lärande i yrkesdansarutbildningen har berörts i kapitel 6. Närheten till yrket och arbetslivet var självklar när dansutbildningen bedrevs av balettelevskolor som var knutna till , i och eftersom utbildningarna huvudsakligen syftade till att förse de egna institutionerna med dansare. De flesta utländska yrkesutbildningar är integrerade med danskompanier eller dansinstitutioner, eller har ett organiserat samarbete på annat sätt. Eleverna deltar i dansföreställningar för att få scenvana, lär sig att sminka sig, att arbeta tillsammans med de vuxna dansarna eller skådespelarna, lär sig livet bakom kulisserna och blir del av en praxisgemenskap som inte kan erhållas på annat sätt. Elever deltar i turnéer såväl inomsom utomlands. Några skolor har samma ledare som dansinstitutionen och många funktioner integrerade för att säkerställa kopplingen mellan utbildning och yrkesverksamhet, t.ex. genom att kompaniets balettmästare coachar eleverna eller genom att professionella dansare regelbundet håller lektioner. Andra exempel är lärlingsprogram förlagda till ett danskompani eller att elever ingår i ett junior- eller ungdomskompani. Alla dessa insatser som görs på olika håll har beskrivits närmare i kapitel 3 och bilaga 4. Även Kungliga i och liksom i och har inom dagens utbildningssystem samarbete av liknande, men betydligt mindre omfattande slag. Hinder för ett utvecklat och kontinuerligt samarbete kan röra sig om utrymmesbrist på dansinstitutioner och scener, att de ekonomiska och personella möjligheterna för ett kontinuerligt samarbete saknas eller andra skäl. Det kan också vara så att den aktuella repertoaren vare sig den Utbildningens uppläggning och omfattning är klassisk eller modern, är mindre lämplig eller för svår att repetera eller medverka i för unga elever. Ju äldre och kunnigare eleverna inom dansutbildningen blir, desto större blir ändå förutsättningarna att delta i mer avancerad handledning och träning utanför skolan. Mitt förslag: Ett formaliserat samarbete bör etableras mellan utbildningarna, de operaanknutna dans- och balettscenerna, andra fasta ensembler och kompanier samt, där förutsättningar finns, även fristående institutioner och kompanier. Det nuvarande samarbetet mellan Kungliga baletten och Kungliga innebär att ett drygt 20-tal begåvade elever från klass 9 och t.o.m. gymnasiets årskurs 2 får undervisning på och av Kungliga balettens dansare, repetitörer och balettmästare. Denna modell för samarbete mellan utbildning och scenerna bör befästas och utvecklas på övriga orter där den statligt finansierade dansutbildningen ska förekomma. Modellen förutsätter att det under utbildningen ska vara möjligt att välja ut elever till olika inslag i utbildningen, som är anpassade till vars och ens förutsättningar. De behov av förändring och nytänkande samt de utmaningar som kan behöva mötas måste hanteras av dansutbildningen, institutioner, kompanier och rättighetsinnehavare gemensamt. Det är rimligt att förvänta sig ett ömsesidigt ansvarstagande för yrkesutbildningen mellan intressenterna inom sektorn så som det länge varit naturligt i fråga om yrkesutbildning som berör övrig privat och offentlig verksamhet. Arbetslivsanknytningen av utbildningen måste vara synlig och inplanerad redan under de förberedande stadierna, stärkas successivt och bli allt påtagligare vartefter. Kopplingen mellan utbildning och yrkesliv ska ges en fast struktur. Det bör därför etableras ett formaliserat samarbete mellan utbildningarna och de två operaanknutna dans- och balettscenerna, andra fasta ensembler eller kompanier men även med fristående institutioner och kompanier som har förutsättningar att samverka med yrkesdansarutbildningen på olika nivåer. Utbildningens uppläggning och omfattning Ett formaliserat samarbete mellan skolan och det berörda arbetslivet behöver självfallet regleras ekonomiskt. Storleken på ersättningar är rimligen en förhandlingsfråga, men några allmänna principer kan anges. Ansvaret för all yrkesutbildning delas mellan det allmänna/skolan, eleven och arbetslivet, där arbetslivets viktigaste bidrag är att medverka till att utbildningen ges en god arbetslivsanknytning. Det är ett egenintresse för arbetslivet att de nyutbildade har rätt kvalifikationer. Det är därför rimligt att de berörda institutionerna visar ett stort tillmötesgående för att bereda elever under utbildning möjlighet att träna tillsammans med professionella dansare. När det gäller mer omfattande insatser som ren undervisning är det däremot rimligt att skolan betalar viss ersättning. Denna undervisning kan ju sägas ersätta skolförlagd verksamhet. Ett särskilt problem är samverkan med de helt fristående grupperna. De är ofta resurssvaga och saknar egen fast scen. Skolan bör då kunna svara för kostnader som följer av att en elev följer en grupp under en turné eller liknande. Det är väsentligt att yrkesdansarutbildningen disponerar resurser för samarbetet med arbetslivet. 8.4.3Det tredje året förlagt till danskompani Mitt förslag: av yrkesdansarutbildningen bör i väsentliga delar förläggas till Kungliga baletten och andra fasta kompanier. Uppdansning får användas vid fördelning av platser till den arbetsplatsförlagda delen av dansutbildningen. En modell som bör vidareutvecklas har formulerats efter diskussioner med företrädare för Kungliga baletten. Till grund för förslaget ligger såväl erfarenheterna från det nuvarande samarbetet med Kungliga i och förebilder från utländska skolor. För ett urval elever bör man pröva att fysiskt förlägga väsentliga delar av den sista, dvs. den tredje årskursen av yrkesdansarutbildningen på gymnasienivån, till Kungliga baletten. För de elever som gör det konstnärliga valet att inrikta sig mot modern dans, bör det på motsvarande sätt och efter urval vara möjligt att göra den sista årskursen hos fasta kompanier med en sådan inriktning. Utbildningens uppläggning och omfattning sista årskursen kan på det sättet väsentligen bestå av ett arbetsplatsförlagt lärande. För att genomföra denna modell förutsätts att det är lokalmässigt möjligt att inrymma dessa elever och deras dansundervisning på institutionen i fråga. När det gäller kan det handla om 10–14 elever. Schemaläggningen av repetitionssalar måste då planeras utifrån att utbildningen och Kungliga baletten samutnyttjar vissa lokaler samt, när det är lämpligt, har integrerade repetitioner och träning. När dansundervisning av elever på inom yrkesdansarutbildningen förläggs till Operan och andra institutioner och scener, är det också naturligt att lärarna är verksamma och i första hand kontrakterade där. Det innebär ur ekonomisk synvinkel att det blir naturligt att Dansarskolan ersätter dessa institutioner för kostnader som direkt kan hänföras till utbildningen. Det bör ankomma på Dansarskolan, och övriga berörda institutioner att avtala om ersättningsnivåer. Ett riktmärke bör vara att Dansarskolans kostnader inte ska överstiga kostnaderna om utbildningen varit skolförlagd. Institutioner som har staten som huvudman eller finansieras med statliga medel bör få uppdrag att samarbeta med Dansarskolan i de avseenden som beskrivits genom föreskrifter i regleringsbrev eller på annat sätt. Vid uppdansningstillfälle under sista terminen av år 2 ska bedömas om eleven har förutsättningar att fullgöra det tredje året som ett arbetsplatsförlagt lärande vid ett balett- eller danskompani. Vid denna uppdansning ska balettchefen eller motsvarande vid det aktuella kompaniet fatta det avgörande beslutet, eftersom det är på hennes eller hans arbetsplats eleven ska fungera. Det är rimligt att ställa vissa färdighets- och lämplighetskrav för att kompaniet ska kunna bedriva sin verksamhet utan olägenhet. Det innebär att vissa elever kan komma att erbjudas skolförlagd utbildning som alternativ. Det är därför särskilt viktigt att den enskilde eleven får tydlig feedback och stöd under det näst så att möjligheterna att förbättra sina färdigheter tas till vara. Utbildningens uppläggning och omfattning Mitt förslag: Studierådgivningen ska ha en central plats i utbildningen och vara integrerad i dansundervisningen. Redan i samband med att barnet eller den unge överväger att söka till dansutbildningen måste det finnas tillgång till adekvat information om dess syfte, mål och uppläggning. Dansutbildningens specifika uppläggning i stort kräver att informationen till föräldrar och elever är tydlig vad gäller vilka krav som ställs. Särskilt viktigt är att det tydligt framgår att skolplikten faktiskt är utvidgad och att eleven i viss utsträckning förväntas träna och sommarlov. Informationen om och presentationen av dansutbildningen är därför något som behöver ägnas stor omsorg och uppmärksamhet. Studierådgivningen under utbildningens lopp måste ha en central plats. Den behöver vara integrerad i dansundervisningen och inkludera bl.a. utvecklingssamtal där elevens egen uppfattning om sin utveckling och sina prestationer kan vara föremål för reflexion. Det är särskilt viktigt eftersom redan den förberedande dansutbildningen liksom senare yrkesdansarutbildningen är särpräglade studievägar med i princip ett enda mål – att ge elever med talang en elitutbildning i klassisk balett och modern danskonst. I en sådan spetsutbildning kommer prestationskraven att vara förhållandevis närvarande redan från de tidigare årskurserna. Det kommer att inträffa att elever av olika skäl har svårt att klara av den progression som är nödvändig, vare sig det handlar om att intresset eller engagemanget har falnat, viljestyrkan eller talangen inte räcker till, eller fysiologiska bekymmer som kan uppstå. Det är alltså av stor betydelse att eleven har tillgång till personlig och individuell studierådgivning, inklusive insatser som kan stödja elever som hamnar i svackor. Om det uppstår tvivel om dansklassen är en lämplig fortsättning för en enskild elev och byte till annan klass övervägs, behöver mått och steg vidtas som gör elevens övergång så smidig och skonsam som möjligt. Detsamma gäller givetvis när en elev är i den situationen att inte bli antagen till nästa nivå i utbildningen. Studierådgivningens samarbete med hela skolverksamheten är en nyckelfråga och behöver ses som en prioriterad funktion inom skolans organisation. Utbildningens uppläggning och omfattning Mitt förslag: Dansarskolan ska disponera resurser för elevvårdande och kurativa funktioner såsom psykologisk, social och medicinsk omsorg. På skolan bör det finnas ett hälsovårdsteam vars uppgift är att stödja elevernas välbefinnande. Kostfrågorna bör uppmärksammas. Under elevens dansutbildning, såväl på grundskolesom gymnasienivån, är det viktigt att en genomtänkt och väl fungerande elevvård kan erbjudas danseleverna. Den krävande utbildningen gör att eleverna kan behöva stöd på mångahanda sätt, socialt, mentalt, medicinskt och studiemässigt, beroende på ålder och förutsättningar i övrigt. Efterhand blir även yrkesmässig rådgivning betydelsefull. I den mån eleverna är inackorderade privat eller på Dansarskolans elevhem finns också många andra sociala och praktiska frågor där eleverna behöver ett vuxenstöd och kanske också professionellt stöd. Dansarskolan behöver disponera resurser för elevvårdande och kurativa funktioner såsom psykologisk, social och medicinsk omsorg och rådgivning. Liksom vid de flesta utländska dansutbildningar bör eleverna ha tillgång till fysioterapeuter, kinesioterapeuter, idrottspsykologer, specialläkare/idrottsläkare och dietister som följer deras utveckling. Eleverna ska fortlöpande erbjudas hälsokontroller inom ramen för elevvården. Inom denna ska eleverna tillförsäkras en förstärkt medicinsk yrkesvägledning. På skolan bör det finnas ett hälsovårdsteam vars uppgift är att stödja elevernas välbefinnade. Personal ur detta team bör träffa klasserna regelbundet och eleverna bör kunna konsultera teamet för individuella skadeförebyggande insatser, utbildning och vägledning i hälsa och kost. Eleverna kan också behöva stöd i fråga om sitt psykiska och fysiska välbefinnade, för mental träning inför ett framträdande och för att ta fram en personlig kostprofil. För balettdansare som fysiskt ska prestera på en nivå som professionella sportutövare, är det viktigt att äta sunt. Detta är en fråga som många av de utländska dansutbildningarna tar på stort allvar och åtgärdar genom att se till att bra mat serveras. vid balettskolan i visar att matkvaliteten och möjligheten till eftermiddagsmål för danseleverna är frågor som behöver uppmärksammas. Dansarskolan ska ha en måltidsverksamhet Utbildningens uppläggning och omfattning som tillgodoser de särskilda behov som danseleverna har av en väl avvägd näringsriktig matsedel. Förslaget om en reformerad yrkesdansarutbildning syftar till ökad kvalitet.