sou · GWB348 · 2009-01-01 00:00:00 — 1.de allmänna valen och valen till enligt same- tingslagen (1992:1433), 2.tillsynen över veterinärers verksamhet samt ledning och sam- ordning av åtgärder mot djursjukdomar, 3. tillsynen över att fastighetsinnehav avvecklas enligt 18 kap. 4.fjällförvaltningen i , , och , 5.i , och att vara för- valtande och attesterande myndighet för vissa program inom målet europeiskt territoriellt samarbete inom enligt rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av om all- männa bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 och enligt förord- ningen (2007:14) om förvaltning av , 6. förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön enligt 5 kap. 11 § första stycket och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, och 7. prövningen av frågor om tillstånd att anordna kamp- sportsmatch samt tillsynen enligt lagen (2006:1006) om till- ståndsplikt för vissa kamp- sportsmatcher. 6. förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön enligt 5 kap. 11 § första stycket och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, 7. prövningen av frågor om tillstånd att anordna kamp- sportsmatch samt tillsynen enligt lagen (2006:1006) om till- ståndsplikt för vissa kamp- sportsmatcher, och 8. ansvaret för information till allmänheten vid akuta händelser i havsmiljön. För varje vattenmyndighet ska det finnas en särskild vattendele- gation med uppgift att besluta inom vattenmyndighetens ansvars- låta åt att utarbeta låta åt att besluta förslag till miljökvalitetsnormer, 5 kap. 12–15 §§ även överlåta åt att utarbeta förslag till miljökvali- vakning, ansvara för samord- ningen inom delområden och fatta beslut i frågor om förvalt- ningen av kvaliteten på vatten- miljön i övrigt. tionen får dock inte överlåta åt och fatta beslut i frågor om för- att fatta beslut om valtningen av kvaliteten på vat- tenmiljön i övrigt. program och förvaltningsplaner. gationen får dock inte överlåta åt att fatta beslut I administrativa frågor och andra frågor som inte rör förvalt- ningen av kvaliteten på vattenmiljön fattar beslut. Denna förordning träder i kraft den xx. har styrts av två direktiv. Det ursprungliga direktivet rörde främst kunskap i havsmiljöarbetet och beslutades av den förra regeringen (bilaga 1). Genom tilläggs- direktiv till utredningen, som beslutades av regeringen , utökades utredningens uppdrag till att också innefatta frågor om förvaltning och planering av havet (bilaga 2). Regeringen över- lämnade länsstyrelsernas redovisning av ett regeringsuppdrag om regional och lokal samordning och samverkan i kustnära områden till utredningen den 10 april 2008.1 Uppdraget kan i sin helhet sammanfattas enligt följande: 1.Genomföra en översyn av den miljöövervaknings-, undersök- nings- och kartläggningsverksamhet som berör havsmiljön, sär- skilt hur effektiviteten kan höjas och samordningen förbättras. 2.Ge förslag till strategiska satsningar inom forskning för att finna lösningar på miljöproblemen i havet. 3.Analysera vilka åtgärder som leder till förbättrad kommunika- tion av havsmiljörelaterade frågor och till effektivare användning av kunskap i åtgärdsarbetet. 4.Analysera vilka åtgärder som behövs för att stimulera utveck- lingen av selektiva fiskeredskap och skonsamma fångstmetoder och för att höja kompetensen hos fiskare och andra aktörer som arbetar med förvaltning av fiskeresurserna. 5.Lämna förslag om hur tillgängligheten till havsmiljörelaterade data kan förbättras. 1 System för regional och lokal samordning och samverkan i kustnära områden. Kustläns- styrelsernas svar på regeringsuppdrag 51 i regleringsbrevet . Skrivelse (dnr 537-81056-2007). 6.Lämna förslag om hur forsknings- och undersökningsfartyg kan samordnas. 7.Analysera innebörden av att göra till ett pilotområde med en gemensam internationell förvaltningsstrategi och med detta som utgångspunkt föreslå en svensk organisation för för- valtning av havsmiljön. 8.Ge förslag till en modell för planering av de svenska havsområ- dena. Utredningen överlämnade delbetänkandet Ett svenskt havsmiljöinstitut till regeringen.2 I delbetänkandet lämnade utredningen förslag till ett vetenskapligt havsmiljöinstitut med verksamhet vid , , och . Regeringen fattade beslut om att etablera ett havsmiljöinstitut och om att ge i uppdrag att samordna verksamheten. Detaljerad information om genomförandet av den del av uppdraget som rörde ett havsmiljöinstitut finns redovisad i utredningens del- betänkande. 1.2.1Uppdrag till konsulter och forskare Utredningen har anlitat konsulter och forskare för att ta fram underlagsmaterial och fördjupningar i flera frågor. Samtliga rapporter som överlämnats till utredningen finns förtecknade i bilaga 3. 1.Mikael Olshammar och vid IVL har gjort en kartläggning av svensk miljööver- vakning och liknande undersökningar som rör havsmiljön. 2.Jens Skei vid det norska vattenforskningsinstitutet har sammanställt hur den miljöövervakningen är uppbyggd i . 2 Ett svenskt havsmiljöinstitut. 3.Gunni Ærtberg vid det danska miljöövervakningsinstitutet har sammanställt hur den miljöövervakningen är uppbyggd i . 4.Naturvårdsverket har låtit utreda möjligheterna att ställa krav på verksamhetsutövare att utföra övervakning enligt ramdirektivet för vatten. 5.Jan vid har tagit fram förslag till för- ändringar i lagstiftningen rörande verksamhetsutövarens ansvar för övervakning av vattenmiljön. 6.Claes () har kartlagt olika aktörers syn på havsmiljökommunikation. 7.Magnus vid har tagit fram ett underlag om miljökommunikation. 8.Andrea Morf och () har utrett vilka kostnader myndigheter har för att köpa data från andra myndigheter. 9.Bertil () har kartlagt vilka behov myndigheter har av forsknings- och undersökningsfartyg och befintliga fartygs status. 10.Fiskeriverket har genomfört en studie av vilka krav som måste ställas på ett ersättningsfartyg till myndighetens befintliga far- tyg Argos. 11.Said Mahmoudi och vid har gjort en genomgång av internationell havsrätt och EG-lag- stiftning som är relevant inom och . 12.Robert (konsultfirman rm2rm) har kartlagt initiativ till kustzonsplanering i länderna runt . 13.Björn vid har bistått utredningen med granskning av vissa texter. har tagit fram ett flertal kartor till utredningens slut- betänkande. Ett flertal andra myndigheter har bistått utredningen i diverse frågor. En sakkunnig och tolv experter har varit knutna till utredningen enligt beslut av regeringen. Sammanlagt har elva sammanträden hållits med denna expertgrupp sedan utredningens start . Expertgruppen har löpande tagit del av samt lämnat syn- punkter på texter som producerats inom utredningen. I utredningens andra fas, sedan delbetänkandet inlämnats, har tre hearingar eller motsvarande anordnats: 1.Seminarium om strategiska forskningssatsningar inom havs- miljöforskning, . 2.Hearing om miljöövervakning, kartläggningar och inventeringar till stöd för en effektiv förvaltning av havsmiljön, . 3.Hearing om planering av havsområden, . 1.2.4Besök i andra länder Utredningen har gjort en studieresa till och . På besöktes den irländska miljömyndigheten (Environ- mental ) och havsforskningsinstitutet (). I besökte utredningen den brittiska regeringens miljö-, livsmedels- och landsbygdsdepartement (Defra). Utredningen har träffat representanter för regeringen och/eller myndigheter i , , , , och (bilaga 3). Vad gäller har motsvarande information erhållits skriftligt. Utredningen har också besökt HELCOM:s sek- retariat samt miljöcentral (SYKE) i . 1.2.5Andra besök och möten Utredningen har besökt eller tagit emot besök av flera myndig- heter, bl.a. , , , Naturvårdsver- ket, och vattenmyndigheterna. träffat representanter för länsstyrelsernas informationscentraler för havsmiljön. 1.2.6Samråd med andra statliga utredningar Utredningen har samrått med Klimat- och sårbarhetsutredningen, Utredningen om , , , och Utredningen om myndighetsstrukturen inom livsmedelskedjan. I fråga om konse- kvenser för näringslivet har utredningen även samrått med När- ingslivets regelnämnd. och är de havsområden som omger . Dessa kan delas in i flera mindre områden (figur 1.1). I tabell 1.1 redovisas havsområdenas arealer, volymer och djup. havs- områden, inklusive den ekonomiska zonen, utgör av den totala arean av och . har den längsta kuststräckan i . av befolk- ning bor inom från kusten. Figur 1.1 och havsområden. Tabell 1.1 Havsområdenas arealer, volymer och djup. Sammanställningen är hämtad från Förändringar under ytan, 2005. Area (km2) Volym (km3) Medeldjup (m) Maxdjup (m) aBottenviken, , , och Egentliga ingår De landområden som omger och och från vilka vatten och ämnen transporteras till havsområdena är knappt . Havsytan är sammanlagt . Efter- som havsområdena är relativt grunda innebär det att en relativt liten vattenvolym får ta emot en stor mängd ämnen som transpor- teras från land till hav. Drygt 85 miljoner personer är bosatta i och Väster- havets avrinningsområden. Avrinningsområdenas södra delar har högre befolkningstäthet än de norra delarna och har en större andel uppodlad mark. De norra delarna är relativt glest befolkat och domineras av skog (figur 1.2). Kartan är hämtad från Förändringar under ytan, 2005. Salthalten varierar från mycket låg i till en salthalt som nästan motsvarar den i oceanerna i . Den genomsnittliga salthalten i är en femtedel av salthalten i oceanerna. Detta beror på att mycket sötvatten från älvar, floder och åar till- förs , samt att vattenutbytet med andra havsområden är begränsat eftersom den enda förbindelsen till andra hav är via och Bälten. Det gör miljö mycket speciell. Genom att salthalten är för låg för de flesta arter och för hög för många sötvattensarter är ett relativt artfattigt hav. har däremot en artrikedom som är relativt typisk för världshaven. En publicerad studie visar att av världens havsmiljöer är allvarligt påverkade av mänsklig aktivitet.3 Enbart av haven bedöms vara oförstörda. senaste bedömning4 är att miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård kommer att vara mycket svårt eller omöjligt att uppnå även om ytterligare åtgärder sätts in. Samma bedömning görs för två andra mål av relevans för havsmiljön, nämligen Giftfri miljö och Ingen övergödning. Flera miljöproblem har uppmärksammats i havsområ- den . De flesta av dessa är inte nya utan har funnits . Nästa kommer larmrap- porter om algblomningar och syrefria bottnar. Detta är ett resultat av för höga halter av näringsämnen i vattnet. Näringsämnen som transporteras från land till havsområdena kan ha ett naturligt ursprung. Den största andelen är dock orsakad av mänskliga akti- viteter (figur 1.3 och 1.4). Kraftfulla åtgärder för att minska utsläp- pen krävs, men även om dessa genomförs tar det troligen mycket innan det ger mätbara effekter i havsområdena. 3A global map of human impact in ecosystems. Halpern, B.S., Walbridge, S., Selkoe K.A. Science Vol 319. s. 948-952. 4Miljömålen – nu är det bråttom. utvärdering av miljömål 2008. Figur 1.3 Vattenburen kvävetillförsel till och . Antropogent betyder att det är orsakat av mänskliga aktiviteter. Kartan är hämtad från Förändringar under ytan, 2005. Figur 1.4 Vattenburen fosfortillförsel till och . Antropogent betyder att det är orsakat av mänskliga aktiviteter. Kartan är hämtad från Förändringar under ytan. har forskare varnat för utfiskning av bl.a. torsk och ål. Torskkvoterna regleras genom internationella avtal och har varit högre än vad som rekommenderats av Interna- havsforskningsrådet (ICES). Det har resulterat i att många populationer minskat kraftigt. Halterna av flera kända miljögifter i fisk och fågel har minskat, men nya miljöfarliga ämnen upptäcks ständigt. Exempel på ämnen som relativt uppmärksammats är perfluorerande ämnen (PFOS), vissa bromerade flamskyddsmedel (HBCDD) och det hormonliknande ämnet nonylfenol. Trots förbud mot att använda färger som är baserade på organiska tennföreningar (TBT) på mindre båtar är halterna av TBT mycket höga i miljön, särskilt i närheten av hamnar och . Sjöfarten i de havsområden som omger är mycket omfattande. av alla sjötrafik i världen sker på räknat i antal fartyg. trafikerar omkring 2 000 större far- tyg (fiskefartyg ej inräknade) och av dessa är 300–500 tankfartyg. Oljeutsläpp från fartyg förekommer regelbundet och många varnar för att det bara är en tidsfråga innan en fartygsolycka inträffar med omfattande oljeutsläpp som följd. Ett annat miljö- problem som uppmärksammats är läckage av miljöfarliga ämnen från vrak. Nya arter uppträder regelbundet i haven som omger . har bland annat svartmunnad smörbult påträffats i och amerikansk kammanet i både och . Vissa främmande arter vandrar naturligt in i nya områden och etablerar sig. I andra fall förs arter avsiktligt eller oavsiktligt in av människor. Oavsatt hur dessa arter når nya områden kan de, om de etablerar sig, orsaka stor skada på ekosystemet. Exploateringen av kustzonerna orsakar en annan form av påver- kan. Ökad strandbebyggelse och permanentboende i kustområ- dena, samt ökat båtliv påverkar havsmiljön på olika sätt. Ökad befolkning och ett ökat friluftsliv i kustområden behöver inte vara negativt, men det medför ofta ökat slitage, nedsmutsning, buller och annan påverkan. Med strandbebyggelse följer anläggning av bryggor och/eller båthus vilka direkt påverkar den lokala havsmiljön. Vidare leder krav om snabba transporter till att fler broar byggs. Även i utsjöområden ökar exploateringen genom vindkraftutbyggnad. Klimatförändringarna kommer att påverka den miljön på många sätt. I Klimat- och sårbarhetsutredningens slutbetänkande5 beskrivs scenarier där ytvattentemperatur kommer att öka med mellan 2 och C . Havsisens utbredning och isperioden kommer att minska. 5 inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. Slutbetänkande från Klimat- och sårbarhetsutredningen. som många förespår, ökar näringstransporten till haven. Av samma anledning kan salthalten i minska. Nya forskningsrön pekar dessutom på att haven försuras genom ökad kolsyrehalt. Dessa förändringar kommer att få stora konsekvenser för de ekosystemen. Enskilda faktorer som påverkar miljön kan ha stora effekter på enskilda arter, biotoper eller på ekosystemet i stort. De minskade populationerna av torsk på grund av överfiske kan t.ex. orsaka ett förändrat ekosystem (figur 1.5). Skarpsill som utgör en viktig föda för torsk har ökat i antal när torskbeståndet minskat. har mängden djurplankton, vilket är en viktig föda för både skarpsill och gädd- och abborryngel minskat. Även om det inte finns belägg för alla samband tyder mycket på att ökningen av skarpsill leder till minskad mängd djurplankton, vilket i sin tur gör att gädd- och abborryngel får svårt att överleva. Dessa fiskarter har därför mins- kat radikalt i kustområdena. Övergödning kan bl.a. leda till alg- blomning och att sammansättningen av arter, dvs. den biologiska mångfalden, förändras. Förändringar i ekosystemet kan även få ekonomiska konsekvenser. Den amerikanska kammaneten som påträffats i både och orsakade troligen den kraftiga minskningen av ansjovispopulationerna i genom att konkurrera om föda med ansjovisen. Minsk- ningen av ansjovis drabbade fisket hårt och hade även stor påverkan på hela ekosystemet. förekommer många olika former av påverkan på havsmiljön och ingen vet med säkerhet vad dessa sammanlagt kan få för konsekvenser på det ekosystemet. Figur 1.5 Möjliga effekter av torskfisket på ekosystem. En del av sambanden är hypotetiska och det finns även andra faktorer som påverkar olika delar av ekosystemet. Figuren är hämtad från Förändringar under ytan, 2005. Fisket är en naturresurs som människan har nyttjat sen urminnes tider. Det kommersiella fisket har dock alltmer ifrågasatts eftersom många fiskbestånd minskar. Sportfiske är ett stort fritidsintresse för många svenskar. Båtliv, bad och annat friluftsliv vid kusten är andra exempel på hur havet utgör en viktig resurs för många män- niskor. Miljöförstöring och ett kraftigt förändrat marint ekosystem har därför återverkningar för gemene man och medför även stora samhällskostnader t.ex. genom att friluftsliv och turistnäringen påverkas negativt av algblomningar och genom att tillgången till fisk begränsas genom utfiskning. Havsområdena utgör viktiga transportvägar och kommer att bli allt viktigare för energiutvinning genom vindkraft och eventuellt också genom våg- kraft. För att haven fortsatt ska vara en långsiktigt hållbar resurs måste havsmiljöförvaltningen bygga på en helhetssyn. Eko- systemansatsen har lyfts fram som ett viktigt för- hållningssätt för en långsiktig hållbar förvaltning av naturen. Eko- systemansatsen har sitt ursprung i konventionen om biologisk mångfald (CBD). Utgångspunkten är en samordnad förvaltning av land, vatten och levande resurser. Ansatsen syftar till en rättvis balans mellan bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mång- fald och naturresurser. Friheten till haven är en princip som gällt under århundraden. Den allra viktigaste friheten är sjöfartens. Sedan har ett internationellt regelverk utvecklats. som antogs 1982 och trädde ikraft innebär att det finns inter- nationella regler som måste följas av de som nyttjar havet samt av kuststaterna. Den internationella sjöfartsorganisationen är ett fackorgan inom FN vars huvuduppgift är att utarbeta internatio- nella regelverk och standarder för reglering av sjöfarten i samtliga världens hav. Länderna har med stöd av internationella överenskommelser fått allt större befogenheter i havet genom att territorialgränserna flyt- tats ut i flera omgångar och genom tillkomsten av s.k. exklusiva ekonomiska zoner. De flesta länder med kust har utvidgat sitt territorialhav från kusten (en nautisk mil mot- svarar 1 852 m). Kuststaten får inte hindra den internationella sjö- farten i territorialhavet, men får däremot införa regler för att på olika sätt styra denna. Varje kuststat har möjlighet att inrätta en ekonomisk zon som sträcker sig som längst från kusten. I denna zon har kuststaten rätt att utforska, utnyttja och förvalta naturtill- gångar och andra ekonomiska resurser såsom våg- och vindkraft. Andra stater har i stort sett full frihet till sjöfart och överflygning samt till utläggning av undervattenskablar och rörledningar inom zonen. Kuststaten har dock rätt att utfärda nationell lagstiftning om bl.a. miljöhänsyn och skydd av den miljön. Enligt havs- rättskonventionen har staterna en övergripande skyldighet att vidta åtgärder för att säkerställa de levande tillgångarnas fortbe- stånd i den ekonomiska zonen. Havsrättsligt används också termen kontinentalsockel. Med kontinentalsockeln avses landmassans fortsättning under havet. För många länder, däribland , sträcker sig i juridisk mening kontinentalsockeln lika långt från kusten som den ekonomiska zonen, dvs. Kuststatens rättigheter på kontinentalsockeln är begränsade till utvinning av naturresurser. 1.4.2Särskilda regler för havsområden i närhet Genom beslut inom IMO har erhållit status av ett s.k. särskilt känsligt havsområde, PSSA (Particularly Sensitive Sea Area). PSSA-klassificeringen, som trädde i kraft , innebär möjligheter till ökat skydd för miljö genom bland annat skärpning av reglerna för den fartygsburna oljetrafiken. Beslutet innebär tillkomst av trafikseparationsområden, bl.a. söder om . , som var det enda Östersjölandet som inte stod bakom ansökan till IMO, har undantagits från beslutet vilket inne- bär att områden under rysk jurisdiktion inte omfattas av klassifice- ringen. De skyddsåtgärder som införts är inte tvingande för tredje lands fartyg. För att åstadkomma detta krävs en ändring av IMO:s beslut som gör skyddet tvingande. 1.4.3Regionala konventioner och organisationer för skydd av havsmiljön Konventionen om miljö (Helsingfors- konventionen) inrättades ursprungligen 1974 och omarbetades 1992. Omarbetningen trädde 2000. Konventionen är till- lämplig för alla svenska havsområden utom . Samtliga nio länder i samt EU är parter till konventionen. En kommission har tillsatts för genomförandet av konventionen (HELCOM). Målet är dels att återställa miljön i och dels att bevara dess ekologiska balans. Grundläggande miljö- principer såsom försiktighetsprincipen, principen om att förorena- ren ska betala samt att man ska använda bästa tillgängliga teknik och bästa miljöpraxis ingår. för antogs och syftar till uppnående av en god miljöstatus i . Aktionsplanen innehåller mål och rekommenderade åtgärder rörande övergödning, farliga ämnen, biologisk mångfald och sjö- fart. Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten () antogs och trädde i kraft . Konventionen omfattar nordöstra inklusive , och . Det finns ett överlapp mellan Helsingfors- och genom att båda är till- lämpliga i och Bälten. För genomförandet av konventio- nen finns en kommission. Konventionens parter ska arbeta för att förhindra förorening av havet samt vidta nödvändiga åtgärder för att skydda havsmiljön. Människors hälsa ska skyddas och havets ekosystem bevaras och återupprättas i de fall havsområden har ska- dats. Konventionen bygger på moderna miljöprinciper såsom för- siktighetsprincipen och principen om att förorenaren betalar samt principerna att främja användningen av bästa tillgängliga teknik och bästa miljöpraxis. Konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöver- skridande sammanhang (Esbokonventionen) är en regional miljö- skyddskonvention för samt för och . Syftet med konventionen är att förebygga gränsöverskridande miljö- effekter genom samarbete mellan länderna. Det finns krav på att grannländer och allmänheten ska informeras om planerade verk- samheter som kan orsaka miljöeffekter. Konventionen, som har utarbetats inom FN:s ekonomiska kommission för (UNECE), undertecknades 1991 och trädde i kraft . (, ICES) stödjer och samordnar marin forsk- ning i norra , inklusive och . ICES bildades , men bygger på en konvention som antogs 1964. Dess viktigaste uppgift är att fungera som vetenskapligt råd- givande organ i frågor som rör de kommersiella fiskbeståndens storlek och utveckling. 1.4.4EG-lagstiftning som rör havsmiljön Ramdirektivet för vatten6 antogs . Direktivet syftar till att upprätta en ram för skydd av inlandsytvatten, vatten i övergångs- zon, kustvatten och grundvatten. Direktivets slutmål om god sta- tus i de olika vattentyperna ska vara uppnått till 2015. Det finns dock regler som gör det möjligt att förskjuta denna tidpunkt. Som en följd av ramdirektivet för vatten har delats in i fem vattendistrikt (figur 1.6). EU:s direktiv syftar till en samlad EU-politik för marint skydd. Direktivet väntas antas av och rådet under 2008.7 Det övergripande målet med direktivet är att uppnå god havsmiljöstatus inom EU . Enligt förslaget till direktiv ska europeiska regioner inrättas som förvaltnings- enheter för genomförandet. och (inkl. och ) utgör regioner i enlighet med denna indelning. I direktivet ingår möjligheten att skapa pilotom- råden för snabbare inrättande av åtgärdsprogram för områden i behov av akuta insatser samt för att vidta striktare skyddsåtgärder. 6Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upp- rättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. 7Konsoliderad text till och rådets direktiv //EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område, . P6-TA-PROV(2007)0595. Figur 1.6 Kartan visar indelningen i vattendistrikt Fågeldirektivet8 och habitatdirektivet9 innehåller regler om inrät- tande av skyddade områden för djur- och växtarter av gemen- skapsintresse, s.k. har i en dom fastslagit att dessa direktiv även är tillämpliga inom den ekonomiska zonen, vilket det har rått en viss tvekan kring. Yrkesfisket regleras huvudsakligen genom EU:s gemensamma fis- keripolitik. Syftet med den gemensamma fiskeripolitiken enligt gällande förordning är att ge förutsättningar för ett hållbart nytt- jande av de levande resurserna i havet. EG-förordningarna om fis- ket är direkt tillämpliga i medlemsländernas lagstiftning.