sou · GXB38 · 2009-02-05 00:00:00 — Utöver detta bedömer utredningen att en sammanläggning av myndigheterna möjliggör rationaliseringar inom laboratorieverk- samheterna, bland annat genom effektivare utnyttjande av personal, lokaler och kostsam utrustning. Effekterna av dessa rationaliser- ingar bör synligt reducera behovet av resurser. De nya myndigheternas lokalisering och utformning 17.3Myndigheten för havsresurser och fiske Utredningens förslag: Myndigheten för havsresurser och fiske bör ha ledning och huvudkontor i . Havsfiskelaboratoriet och Kustlaboratoriet bör tillhöra den nya myndigheten och finnas kvar i respektive . Myndigheten bör även ha utred- ningskontor i , och . Skälen för utredningens förslag: är lokaliserat till , Havsfiskelaboratoriet till , Kustlaboratoriet till samt utredningskontoren till , och . Utredningen har inte funnit skäl att frångå de nuvarande lokaliseringsorterna. Den verksamhet som bedrivs vid Havsfiskelaboratoriet i och Kustlaboratoriet i ställer särskilda krav på lokaler och lokalisering. Utredningen har inte funnit skäl att ifrågasätta eller som lokaliseringsort för verksamheterna ifråga. Utredningskontorens nuvarande lokalisering följer en geogra- fisk logik som utgår från de vattenområden för vilka respektive kontor ansvarar. Vidare är kontoren lokaliserade på orter till vilka vattenmyndigheter har lokaliserats, vilket bör underlätta ett framtida fördjupat samarbete kring vattenresursfrågor. Utred- ningen har inte funnit skäl att ifrågasätta utredningskontorens lokalisering. Utredningen har övervägt olika alternativ för myndighetens orga- nisation utifrån de uppgifter myndigheten ska utföra. Utredningen förordar att myndighetens verksamhet organiseras i enlighet med följande. De nya myndigheternas lokalisering och utformning Myndigheten för havsresurser och fiske bör vara en enrådsmyndig- het med insynsråd. Myndigheten bör ledas av en generaldirektör. Särskilda organ bör finnas i form av dels ett rådgivande organ med representanter från andra statliga myndigheter som ansvarar för uppgifter som rör havet och dess resurser, exempelvis Naturvårds- verket, , och vattenmyn- digheterna samt dels ett rådgivande organ med representanter för myndigheter och organisationer inom vattenbruket. Därutöver är det angeläget att organisatoriskt säkerställa en obe- roende funktion för internrevision inom myndigheten. När det gäller den operativa verksamheten förordar utredningen en funktionell indelning i tre avdelningar. Det bör finnas en resurs- avdelning med ansvar för förvaltning av fiskresursen, en kon- trollavdelning med ansvar för fiskerikontrollen samt en forsknings- avdelning med ansvar för verksamheten i och . De nya myndigheternas lokalisering och utformning Vidare bör särskilda strategiska funktioner inrättas. För myn- dighetens nya uppgift att ha det övergripande nationella samord- ningsansvaret för havet och dess resurser bör inrättas en samord- ningsfunktion. Denna bör vara organisatoriskt avskild från förvalt- ningen av fiskresursen för att tydliggöra att uppdraget är vidare. Vidare bör ett forskningssekretariat inrättas med ansvar för att beställa vetenskapliga underlag för resursförvaltningen samt sam- ordna datainsamling och resursövervakning. Denna funktion bör vara organisatoriskt avskild från de andra avdelningarna för att tyd- liggöra den vetenskapliga rådgivningens oberoende. Därtill bör finnas ett ledningskansli med administrativt stöd till myndighetsledning och insynsråd, lämplig strategisk kompetens och kommunikationsfunktion samt en avdelning för verksamhets- stöd med ansvar för personal- och ekonomiadministration, IT och övrig intern service. Till Myndigheten för havsresurser och fiske överförs den verksam- het som bedrivs vid exklusive de delar som överförs till andra statliga huvudmän eller upphör i statlig regi. hade vid ingången av 2009 totalt 375 anställda eller 337 årsarbetskrafter. Den forsknings- och utvecklingsverksamhet vid Sötvattenslaboratoriet som överförs till universitet omfattar cirka 50 personer eller 40 årsarbetskrafter. Överföringen av forsk- nings- och undersökningsfartygen till omfattar cirka 20 personer och årsarbetskrafter. Den verksamhet som upp- hör i statlig regi genom att verksamheten vid fiskeriforskningssta- tionerna i och samt Kustlaboratoriets lokal- kontor i , Forsmark och Simpevarp avvecklas bedöms motsvara cirka 25 personer eller 15 årsarbetskrafter. Genom att det totala antalet anställda vid myndigheten minskar och antalet verksamhetsorter reduceras krävs även mindre resurser för ekonomi- och personaladministration, IT och annan intern ser- vice. omfattar den centrala administrationen vid myndigheten totalt 48 personer motsvarande 46 årsarbetskrafter. Utredningen bedömer den nya myndighetens resursbehov för dessa uppgifter till cirka 30 årsarbetskrafter. Mot bakgrund av att antalet yrkesfiskare minskar samt att det i närtid inom kontrollen bland annat ska vara De nya myndigheternas lokalisering och utformning möjligt att övergå till så kallade årskvoter bedömer utredningen att myndighetens resurser för fiskerikontrollen bör kunna minska. Den nya uppgiften att ha ett övergripande nationellt samord- ningsansvar för förvaltningen av havet och dess resurser samt för vattenbruket bedömer utredningen kräva totalt fem årsarbets- krafter. Vidare anser utredningen att uppgiften att stärka fiske- turismen och öka allmänhetens fiskemöjligheter bör ges en högre prioritet. För dessa uppgifter bör ytterligare ett par årsarbetskrafter tillkomma. Myndigheten för havsresurser och fiske bedöms sålunda vid inrättandet ha cirka 255 årsarbetskrafter (att jämföra med dagens 337 årsarbetskrafter). totala intäkter uppgick till totalt . Av intäkterna utgjorde anslag (), avgifter och andra ersättningar (), bidrag () och finansiella intäkter . De verksamheter som enligt utredningens förslag överförs till andra statliga huvudmän eller upphör i statlig regi finansieras delvis genom anslag och delvis genom avgifter och bidrag. En uppskattning utifrån intäktsbud- geten ger vid handen att de anslag som används för att finansiera de aktuella verksamheterna uppgår till . Det innebär att förvaltningsanslaget för Myndigheten för havs- resurser och fiske med beaktande också av viss effektivisering enligt ovan, bör uppgå till . 17.4Myndigheten för jordbruk och landsbygdsutveckling Utredningens förslag: Den nya myndighetens ledning och huvud- kontor bör lokaliseras till . Myndighetens regionala organisation bör i möjligaste mån samlokaliseras med länsstyrel- serna. Skälen för utredningens förslag: ledning och huvudkontor är lokaliserat till . Utredningen har inte funnit skäl som motiverar att frångå som lokalise- ringsort. De nya myndigheternas lokalisering och utformning har regional verksamhet på ett tiotal orter varav vissa överförs till . Utred- ningen anser att den nya myndighetens regionala verksamhet i möjligaste mån bör samlokaliseras med länsstyrelserna för att främja en mer överskådlig statlig regional organisation. När det gäller distriktsveterinärorganisationen har utredningen inte funnit anledning att närmare pröva de olika enheternas lokali- seringsorter. Utredningen har övervägt olika alternativ för myndighetens orga- nisation utifrån de uppgifter myndigheten ska utföra. Utredningen förordar att myndighetens verksamhet organiseras i enlighet med följande (se figur 17.3). Myndigheten för jordbruk och landsbygdsutveckling bör vara en enrådighetsmyndighet med insynsråd. Den bör ledas av en gene- raldirektör. Vid myndigheten bör även finnas en överdirektör. Särskilda organ bör finnas i form av ett råd för samverkan, över- gripande planering, styrning och andra frågor av strategisk bety- delse för hanteringen av stöd till jordbruket och landsbygden samt ett råd för samordning av statliga insatser för landsbygdsutveck- ling. Andra myndigheter som bör ingå i rådet är bland annat Skogs- styrelsen och länsstyrelserna. Därutöver är det angeläget att organisatoriskt säkerställa en oberoende funktion för internrevision. De nya myndigheternas lokalisering och utformning När det gäller myndighetens operativa verksamhet förordar utred- ningen en funktionell indelning med sex avdelningar. Det bör fin- nas en stödavdelning med ansvar för bland annat jordbruks- och marknadsstöd, en landsbygdsavdelning med ansvar för bland annat landsbygdsstöd, en marknadsavdelning med ansvar för bland annat internationellt jordbrukspolitiskt samarbete, utredning, statistik och främjande av företagens export en distriktsveterinäravdelning med ansvar för distriktsveterinärorganisationen, en växtavdelning med ansvar för bland annat kompetensutveckling inom miljöom- rådet samt en kontrollavdelning med ansvar för bland annat att samordna länsstyrelsernas kontrollverksamhet och bedriva revision av förmedlade stöd. De nya myndigheternas lokalisering och utformning Vidare bör vissa strategiska funktioner inrättas. En samord- ningsfunktion bör finnas för den nya uppgiften att ha ett över- gripande nationellt samordningsansvar för landsbygdsutveckling. Denna funktion bör vara organisatoriskt avskild från förvaltningen av jordbrukspolitiken eftersom samordningsuppdraget omfattar även andra åtgärder för landsbygdsutveckling som utförs av andra myndigheter. Därtill bör finnas ett ledningskansli med administrativt stöd till myndighetsledning och insynsråd, lämplig strategisk kompetens och kommunikationsfunktion samt en avdelning för verksamhets- stöd med ansvar för personal- och ekonomiadministration, IT och övrig intern service samt kundtjänst. Till Myndigheten för jordbruk och landsbygdsutveckling överförs den verksamhet som bedrivs vid exklusive de delar som överförs till . hade vid ingången av 2009 totalt 1180 anställda motsvarande 1130 årsarbetskrafter. Utredningen uppskattar att de verksamheter inom områdena foder och animaliska biprodukter, djurhälsa och djurskydd, inklusive smittskydd, fytosanitärt växt- skydd samt veterinära förvaltningsfrågor som föreslås överföras till motsvarar cirka 150 årsarbets- krafter. Denna beräkning bygger på att Myndigheten för jordbruk och landsbygdsutveckling behåller vissa resurser inom nämnda områden, i första hand resurser för att genom kompetensut- veckling och annan rådgivning främja en helhetssyn hos jord- bruksföretagen för att upprätthålla en god produktionskvalitet som värnar djurens hälsa och välfärd, miljön och kulturlandskapet. Den konkurrensutsatta verksamhet som bedrivs vid Jord- bruksverkets vattenenhet föreslås upphöra. Vid ingången av 2009 hade enheten 15 medarbetare motsvarande 12 årsarbetskrafter. av verksamheten finansieras med avgifter. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att den konkurrensutsatta verksamhet som bör upphöra i statlig regi motsvarar cirka 12 per- soner eller 10 årsarbetskrafter. Genom att det totala antalet anställda vid myndigheten minskar och antalet verksamhetsorter reduceras krävs även mindre resurser för ekonomi- och personal, IT och annan intern service. SOU 2009:8 De nya myndigheternas lokalisering och utformning omfattar den centrala administrationen vid myndigheten totalt 48 personer eller 46 årsarbetskrafter. Utredningen bedömer att den nya myndighetens resursbehov för dessa uppgifter uppgår till högst 40 årsarbetskrafter. Myndighetens nya uppgift att ha ett övergripande nationellt samordningsansvar för landsbygdsutveckling bedömer utredningen kräver cirka fem årsarbetskrafter. Denna uppgift bör finansieras delvis genom resursförstärkning och delvis genom en omdispone- ring av resurser inom verksamhetens befintliga ekonomiska ramar. Den föreslagna professuren med inriktning mot fiskhälsa, förlagd vid , uppskattas kräva . Den bör finansieras genom en omdisponering av de olika sakanslag för forskning och utveckling som den nya myndigheten övertar från . Myndigheten för jordbruk och landsbygdsutveckling bedöms sålunda vid inrättandet ha cirka 970 årsarbetskrafter. () och finansiella intäkter -. De verksam- heter som enligt utredningens förslag överförs till Livsmedels- säkerhetsmyndigheten finansieras i huvudsak genom anslag. En grov uppskattning är att de resurser som krävs för att finansiera den aktuella verksamheten uppgår till . Det innebär att förvaltningsanslaget för Myndigheten för jord- bruk och landsbygdsutveckling bör uppgå till . Därutöver förfogar över betydande sak- anslag, vilka främst inom djurområdet bör överföras till Livs- medelssäkerhetsmyndigheten och i flertalet övriga fall till Myndig- heten för jordbruk och landsbygdsutveckling. Tre av de fyra myndigheter som omfattas av utredningens översyn har för att utföra sina uppgifter behov av regional verksamhet i hela landet. För vissa uppgifter har myndigheterna etablerat egna regio- nala organisationer, såsom regionala organisation för veterinär fältverksamhet respektive kompetensutveckling och regionala organisation för kontroll. De nya myndigheternas lokalisering och utformning har ett antal regionala och lokala enheter för diverse uppgifter. För andra uppgifter använder myndigheterna i enlighet med regeringens beslut landets 21 länsstyrelser som utförare. avsatte länsstyrelserna gemensamt totalt cirka 1060 årsarbetskrafter för uppgifter som direkt anknyter till de aktuella centrala myndig- heternas ansvarsområden. Det motsvarar nästan en fjärdedel av personalen vid länsstyrelserna. Den resursmässiga fördelningen är cirka 300 årsarbetskrafter inom området djur och livsmedel, 40 års- arbetskrafter inom det veterinära området, 660 årsarbetskrafter inom området lantbruk och 60 årsarbetskrafter inom området fiske. Utöver detta uppgår kommunernas personal inom livsme- delskontrollen till cirka 600 årsarbetskrafter. Länsstyrelserna har ett ansvar för att samordna och revidera den kommunala livsme- delskontrollen i länet. Föreliggande utredning ska dock inte pröva ansvaret eller organisationen för den kommunala livsmedelskon- trollen (se kapitel 5). Utredningens uppdrag fokuserar de centrala myndigheternas uppgifter och utformning. Men länsstyrelserna har som visats ovan en mycket central roll inom myndighetsstrukturen i egenskap av utförare på regional nivå av operativa uppgifter inom livsmedels- kedjan samt inom områdena jordbruk och fiske. Det innebär, som utredningen ser det, att den nya myndighetsstrukturen även bör omfatta en organisatorisk lösning för de regionala uppgifter som utförs via länsstyrelserna inom nämnda områden. Vidare anser utredningen att den regionala organisationen är avgörande för hur kontakterna fungerar mellan myndigheter samt enskilda företag och verksamhetsutövare. En prövning av den regionala organisa- tionen är således även motiverad utifrån målsättningen att förenkla och minska den administrativa bördan för företagen. Utredningen har när det gäller den regionala organisationen sär- skilt fokuserat hanteringen av EG-stöden till jordbruket och fisket. De nya myndigheternas lokalisering och utformning 17.5.1Regionala jordbruks- och fiskedelegationer Utredningens förslag: Det bör vid länsstyrelserna i län, , , , , och inrättas delegationer med ansvar för att leda och samordna administrationen av EG-stöden till jordbruket och fisket inom distrikt som omfattar flera län och länsstyrelser. Skälen för utredningens förslag: och Fiskeriver- ket har det övergripande nationella ansvaret för EG-stöden till jordbruket och fisket. Länsstyrelserna utför i egenskap av själv- ständiga myndigheter mycket av det operativa arbetet inom stöd- administrationen. Var och en av de 21 länsstyrelserna har egna handläggare och specialister för uppgifterna. Detta ansvarsför- hållande med självständiga länsstyrelser förändras inte i sak av de frivilliga samverkansregioner som finns för administrationen av jordbruksstöden. Utredningen har när det gäller frågan om regional organisation för stödadministrationen samrått med utredningen av administra- tion, organisering och kontroll av jordbruksstöden (dir. 2007:138) vars huvuduppdrag är att föreslå en svensk organisation för jord- bruksadministrationen. Av de resurser som länsstyrelserna avsätter totalt inom området kan cirka 500 årsarbetskrafter hänföras till jordbruksstödsadministrationen. Nämnda utredning har konsta- terat en rad brister i dagens stödadministration som motiverar en annan organisatorisk modell än dagens. Den lösning utredaren för- ordar innebär enligt vad utredningen erfar en formell koncentration av ansvaret för jordbruksstödsadministrationen till ett mindre antal länsstyrelser. Det skulle innebära att de formellt ansvariga länssty- relserna tar över hela budget- och personalansvaret för de cirka 500 medarbetare som berörs. Enligt utredaren tydliggörs därigenom ansvaret i kedjan från EU, via den ansvariga nationella myndig- heten, till länsstyrelserna som kostnadseffektiviseringar möjliggörs genom minskad personal. Utredningen delar bedömningen att det föreligger ett reform- behov av organisationen för stödadministration på regional nivå. Utifrån utredningens perspektiv är det dock otillräckligt att skapa en regional lösning som endast hanterar de uppgifter som länssty- relserna utför för en av de centrala myndigheterna. De nya myndigheternas lokalisering och utformning sålunda utredningens ambition att finna en regional helhetslösning för såväl stödet till jordbruket som fisket. Utöver den lösning som utredningen av administration, organisering och kontroll av jord- bruksstöden föreslaget har utredningen därför även övervägt andra organisatoriska alternativ. I avvaktan på ett eventuellt genomförande av förslagen i slutbetänkande (SOU 2007:10) Hållbar sam- hällsorganisation med utvecklingskraft om förändrad länsindelning och inom vissa områden förändrad ansvarsfördelning mellan stat och kommun på regional nivå har vissa andra initiativ tagits för att utveckla länsstyrelsernas verksamhet. Länsstyrelserna har, på eget initiativ, bland annat skapat en gemensam organisation för IT och visst annat verksamhetsstöd. Detta har skett utan att inskränka de 21 länsstyrelsernas självständighet. (Ds 2007:28) föreslog i betänkandet Koncentration av länsstyrelseverk- samhet att handläggningen av vissa volymmässigt små ärenden skulle koncentreras till sju länsstyrelser. Detta förslag, vilket skulle innebära att det formella ansvaret för vissa frågor samlades vid ett mindre antal länsstyrelser, har ännu inte realiserats. Ytterligare en annan modell som bygger vidare på länsstyrelse- organisationen utvecklades i samband med att EU:s vattendirektiv införlivades i svensk rätt. Genom ändring i och länsstyrelseinstruktionen skapades fem självstän- diga vattenmyndigheter som placerades vid fem länsstyrelser men med ansvar för ett större vattendistrikt. I relevanta författningar regleras vilka beslut som skall fattas av den vattendelegation som finns vid respektive myndighet och som utses av regeringen. Vattenmyndigheterna har möjlighet att låta de olika länsstyrelserna inom vattendistriktet utföra olika uppgifter. Länsstyrelserna har egen personal finansierad via förvaltningsanslaget som arbetar med vattenfrågor och som är skyldiga att biträda vattenmyndigheten. En utgångspunkt för utredningen är att de uppgifter som inne- bär direktkontakt med företag och verksamhetsutövare bör samlas vid länsstyrelserna i syfte att skapa ett heltäckande stöd och för- enkla för företagen. Mot denna bakgrund ogillar utredningen modeller som innebär en koncentration av personal till färre läns- styrelser. Istället bör den framtida organisationen bygga på att den personal som utför uppgifter inom områdena jordbruk och fiske finns kvar vid länsstyrelserna, men att samordningen av de olika länsstyrelserna förstärks. Utredningen anser att den frivilliga samverkan som utvecklas mellan länsstyrelser inom olika De nya myndigheternas lokalisering och utformning områden är berömvärd, men att den är otillräcklig, inte minst utifrån behovet att tydliggöra ansvarskedjan från EU, via ansvariga nationella myndigheter, till länsstyrelserna. Den modell som utredningen förordar motsvarar den som tillämpas för genomförandet av EU:s vattendirektiv. Utredningen föreslår att landet delas in i sju distrikt och att det inom respektive distrikt bildas en jordbruks- och fiskedelegation med ansvar för att leda och samordna administrationen av EG-stö- den till jordbruket (inklusive samordna kontrollen av tvärvillkor) och fisket inom respektive distrikt. Delegationen knyts till en läns- styrelse inom distriktet, vilken blir värdmyndighet. Delegationens huvudsakliga uppgifter bör vara att fungera som en ansvarsmässig länk mellan de centrala myndigheterna och länsstyrelseorganisa- tionen, att prioritera resurser till de kompetensmässiga och geo- grafiska områden där behovet av insatser är störst samt att planera och följa upp verksamheten i distriktet. Jordbruks- och fiskedelegationen bör som ordförande ha lands- hövdingen vid värdlänsstyrelsen. I övrigt bör den bestå av en repre- sentant för var och en av övriga länsstyrelser inom distriktet. Vidare bör en yrkesutövare eller representant för jordbruks- respektive fiskenäringen ingå i delegationen. Delegationen ska bistås av länsstyrelserna inom distriktet. Alla 21 länsstyrelserna ska behålla fullt budget- och personalansvar och därmed erhålla finan- siering via förvaltningsanslaget för uppgifterna i fråga. Alla länssty- relser inom distriktet ska även vara skyldiga att funktionellt bistå jordbruks- och fiskedelegationen i stödadministrationen, inklusive kontrollen av tvärvillkoren. Berörd personal inom dessa verksam- hetsområden vid de 21 länsstyrelserna ska vara beredd att göra arbetsinsatser för kortare perioder inom annat läns gränser. Här- igenom kan en viss flexibilitet nås över länsgränser vid arbetstoppar eller när delegationen annars bedömer att insatser bör prioriteras i visst län, exempelvis vid utökade kontroller. Vid värdlänsstyrelsen bör finnas ett mindre kansli. Inledningsvis bör kansliet bestå av en kvalificerad chef och ytterligare en medar- betare. Delegationerna bör placeras vid de sju länsstyrelser som har samordningsansvar inom jordbruksadministrationen, det vill säga länsstyrelserna i län, , , , , och . Genom delegationslösningen kan ansvarskedjan tydliggöras mellan de i , nationellt, två ansvariga myndigheterna Myn- De nya myndigheternas lokalisering och utformning digheten för jordbruk och landsbygdsutveckling respektive Myn- digheten för havsresurser och fiske gentemot , (DG och DG ), och de sju operativt ansvariga jordbruks- och fiskedelegationerna. De två ansvariga nationella myndigheter- nas styrning och kontroll, enligt EU:s krav, bör avsevärt under- lättas med sju kontaktpunkter (delegationerna) istället för 21 läns- styrelser. Det bör även skapa stordriftsfördelar samt främja kvali- tetsutveckling inom administrationen. upprätthålls när- heten mellan myndighet och företagare genom att den personal som vanligtvis besöker en gård eller ett företag, till exempel för kontroll, är stationerad vid hemlänets länsstyrelse. I detta samman- hang bör noteras, vilket utredningen tidigare framhållit vikten av, att strävan bör vara att en tjänsteman på fältet företräder myndig- heten i flera frågor med uppbackning av specialister på hemlänssty- relsen. Sammantaget bör denna nya organisation lägga grunden för en mer samordnad och kostnadseffektiv verksamhet. Inom jordbruksområdet bör rationaliseringar kunna göras genom arbete över länsgränser och de rådande skillnaderna i admi- nistrationskostnader mellan länen minska. Uppskattningsvis bör handläggningsresurserna kunna reduceras med av resurser för stödadministrationen (cirka 500 årsarbets- krafter). krävs ett resurstillskott för de sju nya delegatio- nerna. Likväl bör en rationalisering i storleksordningen 35 årsar- betskrafter vara möjlig . Även inom fiskeområdet bör vissa effektiviseringar kunna göras inom länsstyrelsernas ansvars- område och antalet årsarbetskrafter minska något. Med den nya Myndigheten för havsresurser och fiske följer ökat fokus på utveckling av vattenbruk och sportfiske, vilket även bör innebära förstärkta insatser på regional nivå.