sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — Här redovisas översiktligt de olika argument som brukar framhållas för respektive mot TV-sända rättegångar. Offentlighetsprincipen är det centrala argumentet för att tillåta TV-sända rättegångar. Var och en bör själv kunna svara för den demokratiska medborgarkontrollen utan att lita enbart på medier- nas referat. I de mer uppmärksammade mål där TV-sändning kan komma att aktualiseras är dessutom offentlighetsprincipen – här i form av förhandlingsoffentlighet – i dess renodlade form närmast illusorisk till följd av att det finns ett begränsat antal åhörarplatser i domstolarnas förhandlingssalar. har man i samband med vissa uppmärksammade rättegångar i sökt komma runt detta problem genom att via TV-monitorer visa rättegången i andra lokaler i domstolen än själva sessionssalen. TV-sända rättegångar kan också bidra till att öka kunskapen om hur rättskipningen ser ut och går till. Sådan öppenhet ökar förtro- endet för domstolarna hos allmänheten (se avsnitt 2), vilket bidrar till att rättssystemet fungerar mer tillfredsställande. Att tillåta TV- sändningar från rättegångar kan dessutom motiveras från yttrande- frihetssynpunkt. Ett annat mer konsekvensinriktat argument för att tillåta TV- sända rättegångar är att domstolarna inte kommer att kunna stå emot de ökade krav på tillgänglighet som den snabba tekniska utvecklingen på IT-området medför. återges skeenden i uppmärksammade rättegångar i realtid i t.ex. tidningarnas Internet- editioner. Här kan tilläggas att man inte helt kan bortse från risken Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna för att videoinspelade förhör från tingsrätterna kan komma att spridas på t.ex. Youtube och liknande Internetsajter. Det har hävdats att förbudet mot bildupptagning från rättegångar är principiellt hållbart efter det att reformen med video- förhör i tingsrätterna träder i kraft den 1 november 2008.TPF45FPT Mot att tillåta TV-sända rättegångar står i första hand hänsynen till de inblandades integritet. TV-mediets genomslagskraft är så stor att det är svårt att överblicka vilka konsekvenser i form av hot, trakasserier eller andra former av oönskad uppvaktning en TV- utsändning kan få för de inblandade och deras anhöriga. Ett annat tungt argument mot att tillåta TV-sända rättegångar är intresset av sakens rätta belysning. Kamerabevakning kan medföra att parter och vittnen känner sig mer påpassade och obekväma till mods. Av samma skäl finns en risk för att domstolens ledamöter och övriga professionella aktörer inte klarar av att utföra ett lika bra arbete. Kamerabevakning kan medföra att förhörspersoner blir hämmade och nervösa vilket kan påverka både innehållet i berättel- serna och sättet som berättelserna framförs på. Det finns också en risk för att ännu inte hörda vittnen genom TV-utsändningen kan ta del av tidigare förhör som hållits under rättegången. Risken för fel- aktiga utpekanden av en person som man sett uppträda i en TV- sänd rättegång som tilltalad torde överlag vara mycket stor. Regelmässiga TV-sändningar från rättegångar kan leda till att det blir svårare att förmå medborgarna att ställa upp och vittna. Vidare riskerar säkerheten och ordningen under förhandlingen att påverkas negativt om TV-mediet släpps in i rättssalarna. Ett annat argument som brukar anföras mot TV-sända rättegångar är att rättegångs- processen som sådan riskerar att bli onödigt dramatiserad och kommersialiserad, vilket också riskerar att undergräva domstolens värdighet och oberoende. Ett ytterligare argument mot att tillåta TV-sända rättegångar be- rör massmediernas kommersiella förutsättningar och det faktum att rättegången måste presenteras så att den får ett nyhetsvärde. De flesta som kommer att titta på TV-sända rättegångar kan som utgångspunkt förväntas sakna eller ha begränsad erfarenhet av rätts- väsendet. För att förstå skeendet under rättegången blir dessa 45TP PT Se (2008). Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna personer hänvisade till den information som erbjuds i TV-utsänd- ningen. Det finns ingen anledning att tro att denna information kommer att präglas av större saklighet eller opartiskhet än vad mediernas rapportering från rättegångar gör . Man kan därför fråga sig om det verkligen finns ett pedagogiskt värde i att tillåta TV-sända rättegångar. Om TV-sända rättegångar skulle tillåtas, kan man förutsätta att dessa måste omgärdas av en mängd restriktioner som på olika sätt begränsar insynen i rättegången. De kommer därför normalt inte att kunna förmedla en heltäckande och saklig bild av en rättegång. Det är tveksamt om den begränsade insynen, eventu- ellt i förening med en långt driven dramaturgi, skulle bidra till medborgarnas möjligheter att själva bilda sig en korrekt upp- fattning om verksamheten i domstolarna. Dessutom finns det en risk för att parter och bevispersoner på olika sätt kan komma att anpassa sig till det förhållande att TV-mediet är närvarande i rättssalen, till ytterligare men för medborgarnas – och även domstolens – möjlighet att bilda sig en korrekt uppfattning om vad förhörspersonen ska höras om. TV-sända rättegångar kan därför inte antas stärka medborgarnas förtroende för domstol- arna. Eftersom vårt uppdrag handlar om att föreslå åtgärder som på olika sätt kan förväntas stärka förtroendet för domstolarna föreslår vi inte någon ordning med TV-sända rättegångar. Om man ändå vill satsa på TV-sända rättegångar, finns det åtskilliga frågor som kräver närmare överväganden. På ett övergripande och principiellt plan handlar frågan huruvida TV-sända rättegångar bör tillåtas om att väga offentlighetsintresset mot i första hand enskildas integritet och möjligheten att genom- föra en bra rättegång. Den centrala frågeställningen för vår del är emellertid i första hand om TV-sända rättegångar kan förväntas bidra till att stärka medborgarnas förtroende för domstolarna och om det från den utgångspunkten finns ett behov av sådana. TV-sända rättegångar innebär i teorin en unik möjlighet till demo- kratisk medborgarkontroll genom att erbjuda samtliga medborgare tillfälle att se hur domstolarna arbetar och fungerar och själva bilda Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna sig en uppfattning om enskilda rättegångar. I teorin bidrar TV- sändningar från rättegångar till att öka domstolarnas öppenhet och medborgarnas kunskap om verksamheten, vilket i förlängningen kan förväntas stärka förtroendet för domstolarna (se avsnitt 2). För att dessa behov av information och öppenhet ska kunna till- godoses i praktiken krävs emellertid inte bara att TV-produktionen präglas av saklighet och opartiskhet utan också att TV-sändningen verkligen kan återge det mesta som äger rum under rättegången. När det gäller dessa aspekter vill vi till en början erinra om de kommersiella villkor som medieföretagen arbetar under och som vi närmare redovisat i avsnitt 6. Mycket talar enligt vår mening för att etermedieföretagen i samband med rättegångsproduktioner skulle använda sedvanliga bearbetningstekniker för att fånga sin publik och hålla kvar intresset. Det innebär en risk för att folkupp- lysningstanken och möjligheten för medborgarna att själva bilda sig en korrekt uppfattning om verksamheten i domstolarna och en- skilda rättegångar till betydande del kommer att gå förlorad. En annan och viktigare aspekt är att TV-sända rättegångar av hänsyn till enskildas integritet och möjligheten att genomföra en bra rättegång normalt bara kommer att kunna visas under särskilda villkor. Dessa villkor kommer att på olika sätt begränsa insynen i rättegången. Det kommer således normalt aldrig att bli fråga om att återge en hel rättegång. Endast vissa kameravinklar kommer att tillåtas och utsändningar av vissa förhör med parter och vittnen kommer av integritetsskäl inte att kunna tillåtas. Endast en ofull- ständig bild av rättegångsförfarandet kommer således att kunna förmedlas, vilket gör det svårt eller omöjligt för en tittare att själv bilda sig en uppfattning om rättegången. Här kan också tilläggas att vissa rättegångar – kanske just de mest uppmärksammade – över huvud taget inte kommer att kunna följas via TV av ovannämnda skäl. Det finns dessutom en risk för att de parter och bevispersoner som är inblandade i rättegången på olika sätt anpassar sig till det förhållande att TV-mediet är närvarande i rättssalen. Sådan anpass- ning kan bestå i att parten eller bevispersonen blir mer hämmad och nervös men också av att han eller hon spelar över eller på andra sätt gör sig till inför TV-kamerorna. Konsekvensen blir i båda fallen att medborgarnas – och även domstolens – möjlighet att bilda sig en korrekt uppfattning om vad förhörspersonen ska höras om minskar. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Det prövningsförfarande som måste till, om man tillåter TV- sända rättegångar, kan också medföra andra problem som hänger samman med att många ansökningar om TV-sändning rimligen skulle avslås. Det finns nämligen enligt vår mening en stor risk för att skälen mot att tillåta TV-sändning i så många fall kommer att väga över vid prövning av tillåtligheten att det som är tänkt som en reform för ett ökat hänsynstagande till offentlighetsintresset kan komma att uppfattas som motsatsen. Vi ställer oss sammanfattningsvis tveksamma till om det verk- ligen går att genom TV-sända rättegångar till medborgarna för- medla en saklig och opartisk bild av rättegångsförfarandet. Man kan kanske jämföra de TV-sända rättegångarna med utlämnandet av en handling i endast offentliga delar, men där de offentliga delarna lämnas ut i bearbetat skick. Vi menar därför att det knappast är troligt att medborgarnas förtroende för domstolarna skulle stärkas genom TV-sända rättegångar. Av det skälet lämnar vi inget förslag om att TV-sända rättegångar ska tillåtas. Vi tror att man bättre kan uppnå den insyn som är idén med TV-sända rättegångar med exempelvis sådana ljud- och bildpresen- tationer av domstolarnas verksamhet på som vi föreslagit ovan. Om man ändå vill satsa på TV-sända rättegångar finns det, som berörts ovan, åtskilliga frågor om bl.a. enskildas integritet och garantierna för en bra rättegång som i detalj måste övervägas och balanseras mot möjligheten att göra attraktiva och informativa TV-produktioner. Dessa frågor har vi inte haft möjlig- het att överväga närmare. De bör, om det är aktuellt, utredas särskilt. 8 Hur går vi vidare? Direktiven innebär att vår kartläggning och våra överväganden ska redovisas på ett sådant sätt att de kan ligga till grund för det fort- satta arbetet inom domstolarna. Våra förslag i det föregående går bl.a. ut på att domstolarna och ska utarbeta strategier, som ska bygga på vissa an- givna hörnstenar, aktörer och funktioner. Strategiernas innehåll ska bestämmas av domstolarna. ska ha en övergripande roll i strategiarbetet. Verket ska således initiera domstolarnas arbete med strategierna, driva arbetet med dessa framåt och hålla arbetet levande. Strategier ska enligt förslagen utarbetas på de enligt direk- tiven särskilt viktiga områdena för medborgarnas förtroende för dom- stolarna, nämligen bemötande av parter och bevispersoner, utform- ning av domar och beslut och domstolarnas kontakter med medierna. 8.1Domstolarnas och roll i strategiarbetet I det följande sammanfattar vi mer konkret hur det fortsatta arbetet med förslagen enligt vår mening bör bedrivas. Mer specifikt ska dom- stolarna och (i förekommande fall Domstolsaka- demin) ha följande uppgifter. 8.1.1Bemötande av parter och bevispersoner Domstolarna och ska bl.a. -ta fram konkreta riktlinjer för domstolarna när det gäller person- bemötandet av parter och bevispersoner, -ta fram ett förslag till hur domstolarnas tillgänglighet ska se ut när det gäller telefon- och öppettider och kontakter per e-post, Hur går vi vidare? -ta fram en ny modell för arbetet med att se över den språkliga utformningen av kallelser och andra blanketter och göra en gene- rell översyn av den information som tillhandahålls olika aktörer, -ta fram ett förslag till vilka domstolar som bör ha särskilda service- värdar, -ta fram en utbildningsplan för all domstolspersonal i bemötande- frågor, -ta fram en plan för återkommande undersökningar av parters och bevispersoners uppfattning om och förväntningar på dom- stolarnas bemötande, och -inrätta en funktion med en bemötandeombudsman i verket. 8.1.2Utformning av domar och beslut Domstolarna och ska bl.a. -ta fram föreskrifter för formell och grafisk utformning av domar och beslut, -se till att domarna tar fram rekommendationer för hur domar och beslut bör utformas när det gäller läsbarhet och juridisk argumen- tation, -ta fram en utbildningsplan för domstolsjurister när det gäller dom- skrivning, och -ta fram en plan för återkommande undersökningar av kvaliteten i domar och beslut när det gäller läsbarhet och juridisk argu- mentation. 8.1.3Domstolarnas kontakter med medierna Domstolarna och ska bl.a. -se till att det inrättas en funktion med mediedomare på de dom- stolar där det finns behov av en sådan domare, -med mediegruppen ta fram en utbildningsplan för domare när det gäller mediekontakter, Hur går vi vidare? -inrätta en funktion med en presstjänst och en nyhetsredaktion i verket, och -se till att domarna utser en talesman som kan företräda Domstolar. 8.2Domstolsverkets roll i övrigt Våra förslag innebär att också ska ha en del andra uppgifter som inte direkt rör arbetet med strategierna. Dessa upp- gifter innebär bl.a. att ska -skapa förutsättningar för att mer aktivt kunna stödja systematiskt kvalitetsarbete i enskilda domstolar, -ta fram en modifierad resursfördelningsmodell, som innebär att domstolarna särskilt kan tilldelas medel för det kvalitetsarbete de bedriver, -utarbeta en plan för hur och när det kan införas ett system med elektronisk akthantering i Domstolar, -utreda möjligheterna för parter att via webbplatserna dels få till- gång till samma information om just sina egna mål och ärenden som finns tillgänglig i domstolarnas presentationsterminaler, dels betala ansökningsavgifter m.m. via webben, -introducera funktioner på verkets webbplats som gör det möj- ligt för allmänheten att dels komma åt information om kommande förhandlingar i samtliga domstolar, dels ställa och få svar på dom- stolsrelaterade frågor, -introducera nya ljud- och bildpresentationer på webbplatsen med möjlighet för besökaren att aktivt påverka presentationens upp- lägg, -låta översätta den viktigaste informationen på webbplatsen till fler språk, -utveckla presentationsterminalerna i domstolarnas väntrum så att det blir möjligt för allmänheten att komma åt även den webb- baserade informationen om domstolarna genom dessa, och -skapa rutiner för att följa informationen om domstolarna på olika bloggar, mötesplatser och informationssidor på Internet. Hur går vi vidare? Regeringen ska ge i uppdrag att tillsammans med domstolarna ta fram de ovan beskrivna strategierna. Regeringen ska också ge i uppdrag attU Uta fram en modifierad resursfördelningsmodell, enligt vilken hän- syn kan tas till det kvalitetsarbete som domstolarna bedriver, attU U ta fram en plan för när det kan införas ett system med elektronisk akthantering i Domstolar, och attU U utreda möjligheterna för parter att via webbplatserna dels få till- gång till samma information om sina mål och ärenden som finns tillgänglig i domstolarnas presentationsterminaler, dels betala ansök- ningsavgifter m.m. via webben. Regeringen ska dessutom kräva fortlöpande rapportering från om vad som händer med de olika uppdragen. 9 Konsekvenser av förslagen Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslaget innebär samhälls- ekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar eller intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting ska utredningen föreslå en finansiering. 9.1.1Offentliga åtaganden och ekonomiska konsekvenser för staten Våra förslag innebär ökade personalkostnader på årsbasis för dom- stolsväsendet om 6,5–9,. Vi bedömer att den mer kostnadseffektiva handläggning av mål och ärenden i dom- stolarna som våra förslag kan förväntas leda till kommer att mot- svara dessa merkostnader. Vårt uppdrag rör domstolarnas verksamhet och därmed ett samhälls- område som garanteras genom statligt åtagande. Av särskild betydelse blir då om förslagen innebär utgiftsökningar för rättsväsendet och därmed domstolsväsendet. Innan vi går in närmare på den frågan vill vi framhålla att syftet med förslagen är att domstolarna långsiktigt ska få ökade möjlig- heter att tillgodose medborgarnas förväntningar och behov. Förslagen innebär en satsning på bred front på åtgärder för att förbättra kom- munikationen mellan domstolarna och medborgarna och därmed i förlängningen en satsning på att öka medborgarnas förtroende för domstolarna. Om domstolarna ska kunna möta de krav som ställs på dem, är det enligt vår mening nödvändigt att man inom dom- stolarna i större utsträckning än ägnar sig åt systematiskt arbete med kvalitetsfrågor i vid mening. I grunden tar våra förslag sikte på att göra det möjligt för domstolarna att fokusera detta arbete. Syftet med förslagen är i första hand att säkerställa att parter och bevis- personer får ett gott bemötande, att domar och beslut utformas på ett sätt som innebär att även personer som inte är juridiskt kunniga förstår domstolens resonemang och att mediernas rapportering om verksamheten i domstolarna blir så allsidig och korrekt som möjligt. Ett ökat förtroende hos medborgarna för domstolarna leder till att som rättsstat blir mer välfungerande. Förtroendet fungerar också som ett smörjmedel i relationen mellan domstolarna som institutioner och de medborgare som kommer i kontakt med dem. Våra förslag kan därmed förväntas leda till att handläggningen av mål och ärenden i domstolarna blir mer kostnadseffektiv än . Den förbättrade kommunikation med medborgarna som våra för- slag innebär kommer därför, som vi kan bedöma, att motsvara de merkostnader som förslagen innebär. Våra förslag ställer krav på en hel del obligatoriska utbildningsin- satser för domare och annan domstolspersonal. Det kommer att innebära kostnadsökningar för domstolsväsendet. Eftersom det är domstolarna själva som tillsammans med ska ta ställning till hur de nya utbildningsinslagen ska se ut i detalj, är det inte möjligt att överblicka hur stora kostnadsökningarna kommer att bli. Kostnaderna bör dock kunna begränsas genom att de nya utbildningsinslag som vi föreslår samordnas med befintliga utbildningsprogram. Utbildningsinsatserna kommer också att medföra en alternativ- kostnad för de enskilda domstolarna på det sättet att medarbetarna inte kommer att kunna utföra ordinarie arbetsuppgifter utbildningen äger rum. Även denna kostnad bör emellertid kunna begränsas genom att de nya utbildningsinslag som vi föreslår sam- ordnas med befintliga utbildningsprogram. Kostnader för återkommande undersökningar av förtroendet m.m. Våra förslag innebär också att domstolarna och på olika sätt återkommande ska genomföra undersökningar av med- borgarnas förtroende för domstolarna, hur parter och bevisper- soner uppfattar bemötandet och om parter förstår resonemangen i domar och beslut. Vad detta kommer att kosta kan inte heller över- blickas , eftersom det är domstolarna som tillsammans med ska ta ställning till vilka undersökningsmetoder som ska användas och hur ofta olika undersökningar ska genom- föras. Vi menar att dessa undersökningar ska genomföras som en del i det arbete med kvalitets- och verksamhetsutveckling som domstolarna redan bedriver eller förväntas bedriva. Undersökningarna bör därför kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Våra förslag innebär dessutom att det ska rekryteras ny personal till i första hand . Det s.k. konsultteamet vid hos verket ska förstärkas med några per- soner med organisationsteoretisk bakgrund. Verket ska vidare in- rätta en funktion med en bemötandeombudsman. Verket ska dess- utom inrätta en presstjänst och en nyhetsredaktion. Dessa förslag innebär att verket måste rekrytera en beteendevetare eller liknande samt några informatörer och personer med journalistbakgrund. Även mediegruppen ska bestå av bl.a. ett par personer med jour- nalistbakgrund. I de större domstolarna ska det dessutom anställas särskilda servicevärdar. Vi bedömer att det finns ett nyrekryteringsbehov av ca 10–15 års- arbetskrafter. Med en uppskattad genomsnittlig månadslön om ca skulle merkostnaden för domstolsväsendet uppgå till ca 5–. Andra kostnadsökningar för personal uppstår genom att redan anställda personer ska utföra annat arbete. Vi bedömer att ordförande- skapet i mediegruppen och uppgiften som talesperson för Domstolar sammantaget kommer att ta ungefär en heltidstjänst i an- språk. Den person som innehar tjänsten eller tjänsterna måste be- viljas tjänstledigt med lönekompensation . Upp- draget kan komma att anförtros en chefsdomare. merkostnad för domstolsväsendet skulle därmed uppgå till i storleks- ordningen . Våra förslag innebär vidare en satsning på att öka takten i utveck- lingen av olika webbaserade system för att göra domstolarna mer tillgängliga för parter och för att sprida information till allmän- heten om domstolarnas verksamhet. I denna del går våra förslag bl.a. ut på att det inom en nära före- stående framtid ska vara möjligt för parter att via domstolarnas webb- platser få tillgång till samma information om sina mål och ärenden som finns tillgänglig i de presentationsterminaler som finns i domstolarna. Dessutom ska parter kunna betala ansökningsavgifter och liknande via webben. På något innebär förslagen att parter ska kunna följa sina mål och ärenden elektroniskt och ge in och få tillsänt sig handlingar via domstolarnas webbplatser. Härut- över innebär förslagen bl.a. att det ska finnas funktioner på Domstolars centrala webbplats som gör det möjligt för allmänheten att både komma åt information om kommande förhandlingar i samt- liga domstolar och ställa och få svar på domstolsrelaterade frågor. På webbplatsen ska det också introduceras nya ljud- och bildpresen- tationer med möjlighet för besökaren att aktivt påverka presenta- tionens upplägg. tillförs domstolsväsendet medel för att utveckla verk- samheten inom området för informationsteknologi (IT). Våra förslag ligger väl i linje med vad som krävs i fråga om IT-utveckling i den offentliga förvaltningen. Våra förslag går närmast ut på att utvecklingstakten i domstolsväsendet ska öka. Eftersom våra förslag således i huvudsak avser utvecklingsåtgärder som domstolsväsendet förr eller senare måste genomföra, medför de inte någon kostnadsökning . Vi menar därför att förslagen i denna del bör kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. 9.1.2Ekonomiska konsekvenser i övrigt De förbättringar som vi föreslår när det gäller de webbaserade sys- temen och den möjlighet som förslagen innebär att kunna få infor- mation om mål och ärenden och företa processhandlingar via webben kommer att innebära lägre kostnader för kommuner, landsting, före- tag eller andra enskilda när de är involverade i processer i domstol. Det går inte att bedöma hur mycket lägre kostnaderna kommer att bli. Totalt sett menar vi emellertid att man bör kunna förvänta sig betydande kostnadsminskningar. Det finns inte någon anledning att anta att våra förslag i övrigt kommer att påverka kostnaderna eller intäkterna för kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. Förslagen bedöms inte heller innebära några andra samhällsekonomiska konsekvenser av det slag som anges i 14 § kommittéförordningen. 9.2Andra konsekvenser av förslagen