sou · GXB371 · 2009-09-03 00:00:00 — Detta samarbete har utvecklats och förbättrats avsevärt sedan införandet av förordning 2005:893 om marknadskontroll av varor, men förtjänar likafullt att uppmärksammas här, särskilt mot bakgrund av regleringen i förordning (EG) nr 765/2008. Av EG-förordning 765/200875 som ersatt EG-förordning 339/199376 följer att tullmyndigheterna under vissa förhållanden ska skjuta upp övergången till fri omsättning av produkter och genast underrätta den nationella myndigheten med ansvar för marknadskontroll. De nationella myndigheter som har ansvar för marknadskontroll ska sedan tullmyndigheten beslutat om kvar- hållande av en produkt göra en bedömning av om produkten utgör en allvarlig risk för hälsa eller säkerhet, miljön eller andra allmänna intressen, åtföljs av nödvändig dokumentation, är märkt på ett korrekt sätt eller har försetts med falsk CE-märkning. Om pro- dukten anses medföra en sådan allvarlig risk m.m. ska myndig- heterna med ansvar för marknadskontroll vidta lämpliga åtgärder, som t.ex. att förbjuda att produkten släpps ut på marknaden eller se till att den märks med en upplysning om att den är farlig i enlighet med förordningen. Det har framförts att marknadskontrollmyndigheterna saknar tillräcklig kunskap om detta samarbete, och att tullmyndigheterna inte själva kan vidta de åtgärder som behövs, eftersom de inte utgör marknadskontrollmyndigheter. I betänkandet Tillsyn för säkra varor anges att förordning (EG) nr 339/93 aldrig tycks ha kommit 75Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, , s. 30), artikel 27-29. 76Rådets förordning (EEG) nr 339/93 av om kontroll av att produkter som importeras från tredje land är i överensstämmelse med reglerna för produktsäkerhet (EGT L 40, , s. 1, Svensk specialutgåva Område 15, Volym 12, s. 81). att tillämpas i . Anledningen synes enligt betänkandet främst vara bestämmelser om sekretess hos , vilka nu har åtgärdats. Det har vidare inom ramen för utarbetats en modell för samverkan mellan och mark- nadskontrollmyndigheterna med syfte att förbättra samarbetet på denna punkt. I förordning (EG) nr 765/2008 finns särskilda bestämmelser angående tullmyndigheternas roll i samband med marknads- kontrollarbetet.77 Bestämmelserna avser samarbetet mellan tull- myndigheter och marknadskontrollmyndigheter samt vissa processuella garantier. Genom förordningen upphävs förordning (EG) nr 339/1993. Det finns enligt därför anledning att i förordningen om varor på den inre marknaden införa en bestäm- melse som klargör skyldigheten för marknadskontrollmyndigheter att samarbeta med tullmyndigheterna (se avsnitt 9.3.9). Eventuellt kan det i relation till de enskilda myndigheterna även finnas behov av förtydligande av dessa förpliktelser i myndig- heternas instruktioner. Det bör också införas en föreskrift i tullförordningen78 i detta avseende, för att tydliggöra tullmyndigheternas roll och skyldig- heter i dessa situationer. I tullförordningen finns redan en hänvis- ning till förordning (EG) nr 339/1993 som bör ersättas av en hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008. Ett förtydligande i myndigheternas instruktioner avseende frågan huruvida de utgör marknadskontrollmyndigheter, i enlighet med vad som anges i proposition 2004/05:9879, skulle slutligen ytterligare bidra till att främja dessa myndigheters samarbete med . Dessa förslag ligger i stort i linje med vad som föreslås i betänkandet Tillsyn för säkra varor och i proposition 2004/05:98. I nämnda betänkande anges dessutom möjligheten att som i ge tullmyndigheterna behörighet att verka som marknadskontroll- myndighet, vilken dock inte behandlas vidare i det betänkandet. Enligt skulle en sådan reform ställa stora krav på tullmyndigheternas kompetens när det gäller allmän tillsyn vilket skulle leda till ökade resursbehov och sannolikt organisa- toriska förändringar inom ramen för tulladministrationen. 79Se s. 36 i propositionen. marknadsutredningen anser inte att de effektivitetsvinster som detta skulle kunna leda till står i proportion till de insatser som skulle krävas, varför en sådan ordning inte förordas. Däremot bör det införas ett system för regelbundet samråd mellan marknadskontrollmyndigheter och tullmyndigheter. Tull- verket deltar förvisso redan i arbetet i , men det finns anledning att ägna denna fråga särskild uppmärksamhet. Det bör även finnas utförlig och uppdaterad information och möjligheter att utbyta upplysningar avseende tullrelaterade aspekter via och dess webbsida som är under utveckling. 9.12Webbportal för den inre marknaden Utredningens förslag: Det har ovan konstaterats att det råder brist på kunskap och lättillgänglig information om den inre marknaden. Ett effektivt sätt att förmedla information är att utnyttja de möjligheter som erbjuds via Internet. föreslår följande åtgärder: Upprättandet av en Inremarknadsportal som omfattar den inre marknadens alla aspekter. bör utses som ansvarig för Inremark- nadsportalen samt få samordningsansvar för de webbplatser som hör under sektorsmyndigheter och som har en direkt koppling till Inremarknadsportalen. Möjligheterna till utvidgad och samordnad e-förvaltning bör utredas och följas upp för varuområdet samt även för den inre marknaden som helhet. Av utredningens direktiv framgår att utredaren ska lämna förslag på hur kunskapen om den inre marknadens funktion och regel- verket kan ökas hos berörda myndigheter. Direktiven hänvisar till ett antal tidigare studier, vilka redovisats i det föregående.80 Den bild som förmedlas främst i rapporterna från Kommers- kollegium81 och Statskontoret82, visar att det råder brist på både 80Se kapitel 8 och bilaga 7. 81Från 2002, 2005 (4 st) och 2008. medvetenhet och kunskap om inremarknadsreglerna hos många av de myndigheter och andra organ som ska tillämpa dem eller som annars berörs av dem. Självfallet varierar dock förtrogenheten med reglerna och hos många myndigheter finns ingående kunskap och insikter. I det följande tar utredningen upp de konkreta behov, slutsatser och förslag som har framkommit samt egna överväganden och förslag avseende upprättandet av en webbportal för den inre mark- naden. I avsnitt 9.13 behandlas frågor som gäller behovet av bas- kunskaper, informationsinsatser samt slutligen frågor om kom- petensförsörjning m.m. 9.12.1Informationsbehov enligt tidigare granskningar konstaterar i sina rapporter att behovet av löpande och lättillgänglig information är stort vid många förvaltningsmyndigheter. Vad gäller domstolarna fram- kommer att det är en utbredd uppfattning inom domarkåren att det finns stora behov av vidareutbildning och fortlöpande, omfattande och tydlig information. I rapporter framhåller att det för att den inre marknaden ska uppnå sin fulla potential är av central betydelse att marknadsaktörerna – företag och kon- sumenter – har full tillgång till relevant information. Från dessa håll framhålls ofta vikten av information om vad EU och den inre marknaden har att erbjuda. Det gäller information om harmo- niserad lagstiftning, rent nationell lagstiftning och om de organ man kan vända sig till inom medlemsländerna. bedömer att huvudproblemet snarare är bristfällig samordning mellan alla de myndigheter, privata orga- nisationer och webbplatser som informerar om EU och den inre marknaden än egentligen brist på information. Helheten saknas, och företag och konsumenter kan bli osäkra på vart de kan vända sig med sin specifika fråga. Mot bakgrund härav föreslår att åtgärder vidtas för att inom förbättra samordningen mellan dem som tillhandahåller information om den inre marknaden. Med ökad kunskap om varandras verksamheter kan dessa aktörer bli bättre på att förmedla kontakter till varandra. För att göra denna infor- mation lättillgänglig för marknadens aktörer kan en broschyr tas fram och en gemensam webbplats skapas. SWEDAC anger i sin promemoria att det är svårt att förmedla kunskap till allmänheten om vilka marknadskontroll- myndigheterna är och vilka ansvarsområden de har. Att se till att allmänheten har denna kunskap är en långtgående skyldighet, som emellertid inte är uttryckligen reglerad. Liksom anser SWEDAC att en myndighetsgemensam webbportal är nödvändig. Det bör här nämnas att det inom ramen för EU-samarbetet pågår ett arbete med att kartlägga hur medlemsstaternas myndigheter tillämpar reglerna för den inre marknaden och hur kunskapsläget ser ut i syfte att hitta lösningar på de brister som konstateras. Arbetet med att ta fram fakta och utbyta erfarenheter mellan medlemsstaterna bedrivs inom ramen för den s.k. IMAC- arbetsgruppen.83 Det har här framkommit att det inom medlems- staterna föreligger stora kunskapsbrister såväl hos domare som hos tjänstemän vid andra myndigheter. Enligt en enkätundersökning som gjorts i medlemsstaterna anser en stor del av domarna att det behövs både en bättre EG- rättslig grundutbildning för jurister och adekvat kontinuerlig upp- datering och vidareutbildning för domare. För domare och åklagare tillhandahålls redan ett utbytes- och utbildningsprogram (EJTN), vilket finansieras av Europeiska kommissionen. Vid mötena inom IMAC har det konstaterats att utbildnings- och informationsbehovet är stort. Kommissionen har föreslagit medlemsstaterna att samla alla sina webblänkar med inremark- nadsrelaterad information på ett enda ställe. Kommissionen kom- mer själv att vidta motsvarande åtgärder. Dess egna informations- kanaler, som vid det här laget är många,84 kommer att samlas på en gemensam webbportal.85 83Detta är en arbetsgrupp med företrädare för de nationella förvaltningarna, inrättad under in the Internal Market som ger kommissionen råd och svarar för koordinering med medlemsstaterna och utbyte av erfarenheter (kom- missionsbeslut 93/72 den 23.12.1992, EGT L 26 s. 84Europe direct, Your Europe, Eurojus, , , Eures, Euro- pean och . 85Single (). 9.12.2Arbetet med genomförande av tjänstedirektivet Genomförandet av tjänstedirektivet medför att under benämningen kontaktpunkt kommer att inrättas en samordnings- och service- funktion som ska ingå som svensk länk i ett europeiskt kontakt- punktssystem. Under arbetet med att införliva direktivet med svensk rätt86 har det föreslagits att tillsammans med Tillväxt- verket (tidigare ) och ska utveckla den svenska kontaktpunkten. En obligatorisk uppgift för kontaktpunkten är att tillgodose marknadsoperatörernas rätt till information genom att tillhanda- hålla lättillgängliga upplysningar om bl.a. gällande krav, förfaranden och formaliteter, kontaktuppgifter till behöriga myndigheter, information om och förutsättningar för tillgång till vissa offentliga uppgifter, anvisningar om rättslig prövning vid förvaltningsmyn- digheter och domstolar samt om ställen där praktisk hjälp kan erhållas. Det ska tillses att tjänsteleverantörer kan ansöka om tillstånd och fullgörs andra formaliteter elektroniskt genom kontaktpunkts- systemet. Till tjänstemottagare ska ges stöd som omfattar allmän infor- mation och vägledning om andra medlemsländers krav, möjligheter till rättslig prövning av tvister och kontaktuppgifter för praktisk hjälp åt de ekonomiska aktörerna och vid behov ska motsvarande organ i annat land kontaktas. Den information och service som ges ska kunna utnyttjas elektroniskt via en interaktiv webbportal. ges det operativa ansvaret för ta fram en sammanhållen webbportal för det område som omfattas av tjänstedirektivet. Denna portal ska vara den svenska kontaktpunktens främsta kommunikationskanal. Till kontaktpunkten knyts en servicefunktion (helpdesk) för att ge allmänna upplysningar till tjänsteleverantörer som Kommerskolle- gium ska svara för. /föreslås svara för funktionen enligt tjänstedirektivets artikel 21 med av- seende på bistånd till tjänstemottagare som är konsumenter. Kontaktpunktsfunktionen har ett visst samband med upprättandet av ett informationssystem för den inre marknaden () för infor- 86 Se prop. 2008/09:187, Genomförande av tjänstedirektivet. mationsutbyte mellan myndigheter. Den webbfunktion som utvecklas bygger på den interaktiva webbportalen som bedrivs av , och som innehåller vissa företagsinriktade e-tjänster. Genom medverkan av och har deras redan befintliga elektroniska servicefunktioner för rent interna svenska förhållan- den kunnat användas vid tillskapandet av den svenska kontakt- punkten för tjänstedirektivet. Kontaktpunkten kommer att tillhandahålla information både på både svenska och engelska för att vara till nytta för relevanta målgrupper. 9.12.3Överväganden och förslag om en gemensam webbportal för den inre marknaden Arbetet med upprättandet av kontaktpunkt enligt tjänstedirektivet innebär en systematisk och detaljerad inventering av föreskrifter angående krav och procedurer, ansvarsområden, tillsynsfunktioner m.m. Uppgifter måste fortsättningsvis hållas aktuella. Primärt är detta inriktat på tjänstesektorns ekonomiska operatörer och deras behov. De konstaterade behoven och skälen för informationsinsatser i fråga om tjänster som regleras i tjänstedirektivet gäller enligt utredningens uppfattning också för varuområdet, med det antagna s.k. varupaketet, och i övrigt för hela den inre marknaden. Det är i många avseenden samma funktioner som bör tillgodoses. Både med hänsyn till de grundläggande fördragsreglernas juri- diska struktur och innehåll och med hänsyn till marknadsaktörer- nas behov av information och service är problemställningar och informationsbehov likartade över hela den inre marknadens fält. Det som skiljer är att den tydliga och omfattande struktur och handlingsplan som följer av tjänstedirektivet inte har någon mot- svarighet i varupaketets rättsakter. Det skulle enligt ha varit önskvärt ur ett principiellt perspektiv att inrätta en webbportal som omfatta information om såväl varor, tjänster och etablering som kapital och arbetskraft. har dock kommit fram till slutsatsen att skillnaderna mellan regleringen av tjänsteområdet och varu- området och mellan de skyldigheter som åligger medlemsstaterna enligt dessa rättsakter samt slutligen den omständigheten att utvecklingen på tjänsteområdet redan har nått så långt talar för en tudelad lösning, med en tjänsteportal i enlighet med proposition 2008/09:187 och en inremarknadsportal för övriga delar av den inre marknaden i vilken det refereras till tjänsteportalen i form av lämpliga länkar. Utredningen anser att det är ändamålsenligt att i den mån det är möjligt anknyta till det arbete som redan har uträttats med anled- ning av genomförandet av tjänstedirektivet87 för att kunna dra nytta av detta arbete och för att kunna bygga vidare på de lösningar som har valts för tjänstedirektivets genom- förande. Inom finns stor ackumulerad erfarenhet av frågor rörande handelshinder och annat som rör varors fria rörlig- het. Kollegiet är också delaktigt i arbetet med en webbportal på tjänsteområdet. Det ligger därför närmast till hands att Kollegiet anförtros uppgiften att utveckla en webbplats som omfattar samt- liga relevanta områden på den inre marknaden men som med avseende på tjänster hänvisar till den särskilda webbplatsen för mer specifika frågor. Det kan vara lämpligt att samarbete sker med och på samma sätt som sker på tjänsteområdet. Enligt utredningens uppfattning bör Kommers- kollegium också anförtros ansvaret för den centrala webbplatsens drift, utformning och innehåll även i ett längre perspektiv. I uppdraget bör ingå att samråda med andra myndigheter avseende innehållet på andra relaterade webbplatser som dessa myndigheter ansvarar för. Utredningen återkommer till detta. 9.12.4Webbinformation om inre marknaden En viktig del av den ovan föreslagna webbplatsens funktion blir att erbjuda länkar till de olika myndigheter som är behöriga på skilda områden för dem som behöver information utöver den grund- läggande och horisontella information som erbjuds på webbplatsen. Även dessa myndigheters webbplatser måste uppfylla grund- läggande krav på utformning och innehåll samt användbarhet och användarvänlighet. Annars kan varken dessa webbplatser eller 87 Se , Dnr 159-0116-2008, Utformningen av kontaktpunkter för fri rörlighet för varor och tjänster inom EU. systemet i dess helhet fylla funktionen att underlätta enskildas tillgång till den inre marknaden. I syfte att översiktligt kartlägga hur olika myndigheters och andra organs information ser ut har Inremarknadsutred- ningen granskat den information som myndigheter nu tillhanda- håller på sina webbplatser. En sådan granskning kan ge underlag för bedömningen av vilken roll den ansvariga inremarknadskontakt- punkten bör ha och hur omfattande denna ska vara Utredningen har granskat 17 myndigheters eller andra organs information.88 Till grund för granskningen har den information som dessa har på sina webbplatser använts,89 eftersom det måste antas vara den väg som de flesta använder för att snabbt få infor- mation. Vid granskningen har följande punkter uppmärksammats särskilt: Allmän information om EU och om EU-relaterade frågor i myndighetens eller organets verksamhet. Information om horisontella respektive vertikala regler. Information på andra språk än svenska. Tillgång till relevanta regler och handledningar för tillämpning av dessa. Länkar till andra myndigheter samt information om delat eller samordnat ansvar. Vad beträffar den allmänna information som tillhandahålls framgår att det i flera fall inte uttryckligen hänvisas till EG-rätten i den information som ges, trots att de regler som resp. myndighet ansvarar för är anpassade till den inre marknaden och i betydande utsträckning genomför EG-direktiv. I vissa fall finns beskrivningar av vad som gäller i gränsöverskridande situationer.90 I andra fall nämns EU och gemenskapsrätten inte överhuvudtaget. EU-informationen kan vara relativt omfattande och väl upp- daterad. Utmärkande för flera av de granskade webbplatserna är dock att den information om EG-rättsliga regler som faktiskt finns är svårtillgänglig. ter sig informationen svårbegriplig för 88 , , , , , , Kammarkollegiet, Kemikalieinspektionen, Konsument- verket, , , , , Socialstyrel- sen, och . 89Den information som granskats är den som fanns tillgänglig per . 90Se t.ex. webbplats. enskilda, och förklaringar av tekniska begrepp och specialiserad terminologi tillhandahålls . Graden av aktualitet varierar. Mängden information om EU och den inre marknaden samt kvaliteten på denna varierar sålunda kraftigt. Vad beträffar information om horisontella respektive vertikala regler förefaller tendensen vara att myndigheter med ett tydligt sektorsansvar tillhandahåller mer omfattande och tydligare infor- mation om båda slagen av regler. Överlag förekommer det dock förhållandevis mager information avseende horisontella regler, såsom EG-fördragets regler, rättsprinciper, rättspraxis eller över- gripande sekundärrätt. Där ansvaret för frågorna är fördelat på olika myndigheter återspeglas detta i den information som till- handahålls. Det kan som exempel nämnas att reglerna i miljö- balken, om CE-märkning och om arbetsmiljö behandlas på flera olika webbplatser. Sammanfattningsvis kan det konstateras att mängden informa- tion står i omvänt förhållande till de behandlade reglernas vikt och ställning i regelhierarkin. Det finns alltså mindre information ju mer generella reglerna är. Det förefaller som om myndigheter som har ett specifikt sektorsansvar i allmänhet tillhandahåller förhållan- devis god information om generella inremarknadsregler.91 Myndig- heter som bara behöver tillhandahålla information om horisontella regler förefaller i regel ge mindre innehållsrik information.92 Endast ett fåtal av de granskade webbplatserna har information på engelska som i någon mån motsvarar den information som finns på svenska. Frågan om tillhandahållande av information på andra språk än svenska är emellertid betydelsefull ur ett inremarknads- perspektiv. Om kunskaper i svenska utgör ett krav för att få kännedom om svenska regler riskerar man att utestänga en hel del potentiella aktörer från den svenska marknaden. Enskilda ges inte tillfälle att tillvarata sina rättigheter enligt den inre marknadens regler. Frågan om information på andra språk förefaller sålunda alltför lågt prioriterad när man ser på det granskade materialet. Information om innehållet i gällande regler och om deras tillämpning tillhandahålls i varierande grad. Vissa webbplatser inne- håller huvuddelen av de relevanta reglerna jämte handböcker som beskriver regelverkens funktion och tillämpning. I andra fall finns endast myndighetens eller organets egna regler att tillgå, eller så hänvisas användaren till andra webbplatser.93 Sammantaget framstår den dokumentation som erbjuds i flertalet fall som otillräcklig för att ge enskilda och företag möjlighet att tillvarata sina rättigheter på den inre marknaden. Då samordningen mellan myndigheter och avgränsningen av deras respektive ansvar har framstått som bristfällig i de under- sökningar av myndigheternas hantering av inremarknadsreglerna som har gjorts är det av betydelse att se på den information angående funktionsfördelningen mellan myndigheterna som ges på deras webbplatser. Bestämmelsen i 6 § myndighetsförordningen uppställer en skyldighet för myndigheter att samarbeta med var- andra. Ett effektivt genomslag för inremarknadsreglerna förutsätter inte bara att samarbetet mellan myndigheter fungerar ändamåls- enligt utan också att det blir tydligt för dem som berörs hur uppgifterna är fördelade. Vissa av de granskade myndigheternas webbplatser94 har tydlig information om ansvarsfördelning mellan myndigheter och länkar till andra relevanta webbplatser. Då kan företag och enskilda få kunskap om t.ex. delat ansvar för tillsyn och tillståndsgivning. Det förekommer emellertid att förekomsten av uppdelat ansvar, t.ex. för tillsyn, bara framgår nätt och jämt eller inte alls. I synnerhet när horisontella EG-regler har genomförts genom flera vertikala rättsakter kan detta hos ansvarig myndighet leda till en avskärmad syn på det egna området. Det kan också finnas fall där en viss typ av näringsverksamhet95 omfattas av tillståndskrav i flera olika hänseenden, varvid tillståndsgivningen ankommer på skilda myndigheter, vilka kanske annars har få naturliga beröringspunkter. Detta leder i många fall till en brist på heltäckande information till nackdel för enskilda och näringsidkare. Sammantaget framgår det av den granskning som har genom- förts att det förekommer relativt stora brister på ett flertal plan i den information som tillhandahålls på myndigheters och andra organs webbplatser, även om vissa av de granskade webbplatserna är föredömligt uppbyggda och skötta. Det finns enligt såväl svenska96 som EG-rättsliga97 regler en skyldighet för myndigheter att tillhandahålla information. Brist på lättillgänglig och lättbegriplig information skapar allvarliga problem till , Europeiska kommissionens hemsida för dokument med EU-ursprung. 95Exempelvis restaurangverksamhet kräver tillstånd från polismyndigheter, hälsovårds- myndigheter, arbetsmiljömyndigheter med flera. 96Ovan nämnda myndighetsförordning samt förvaltningslagen. 97Artikel 10 EG, tjänstedirektivet och förordning (EG) nr 765/2008. för den inre marknadens funktion, eftersom myndigheterna kan komma att mista överblicken över regelmassan och företag och enskilda kan komma att stå utan den kunskap om sina rättigheter som krävs för att de ska kunna dra nytta av de fördelar som den inre marknaden erbjuder. Därav följer effektivitets- och välfärds- förluster. 9.12.5Överväganden och förslag om Webbportalens informationsinnehåll och utformning En webbportal hos enligt den modell utred- ningen förordar bör innehålla hänvisningar till och viss information om samtliga de myndigheter som har ett ansvar för någon del av den inre marknaden i .