sou · GXB388 · 2009-11-02 00:00:00 — anläggningsinnehavaren är även fortsättningsvis skyldig att täcka sitt ansvar med en försäkring; även om en konventionsstat inför ett obegränsat skadeståndsansvar för anläggningsinne- havaren ska försäkringsbeloppet knytas till referensbeloppet som gäller för ett begränsat ansvar, dvs. ; konventionsstaterna är skyldiga att täcka skadorna i den mån en försäkring inte finns eller är otillräcklig för att täcka anlägg- ningsinnehavarens ansvar, anläggningsinnehavarnas skadeståndsansvar undantas inte längre för skador till följd av naturkatastrofer, anläggningar för slutförvar och kärntekniska anläggningar som nedmonteras eller är under avveckling omfattas uttryckligen av Paris- och Brysselkonventionerna, skadebegreppet omfattar även inkomstförlust som direkt orsakas av en betydande försämring av miljön, kostnader för rimliga åtgärder som har vidtagits eller ska vidtas för att åter- ställa eller kompensera miljöskador av betydelse, blir tillämplig inte enbart i fråga om skada som uppkommer i en konventionsstats territorium eller havs- områden eller ombord på ett fartyg eller flygplan registrerat i en konventionsstat, utan också under vissa förutsättningar för skada som inträffar i en icke-konventionsstat eller ombord på fartyg eller flygplan registrerat i en sådan stat, preskriptionstiden för personskada förlängs till . Som en följd av ändringsprotokollet till tillsatte regeringen en utredning med uppgift att göra en översyn av regleringen i svensk rätt om ansvaret för skador. Utredningen lade i betänkandet Översyn av atomansvaret (SOU 2006:43) fram ett förslag till ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Den nya lagen föreslås träda i kraft den dag då ändringsprotokoll träder i kraft. Utredningsförslaget bereds inom . bör tillträda ändringsprotokollen till Paris- och tilläggs- konventionen eftersom det innebär en påtaglig förbättring av det ersättningsrättsliga skyddet vid radiologiska olyckor. Ett sådant tillträde innebär en anpassning av den nuvarande lag- stiftningen och ändring av flera centrala bestämmelser för att den svenska regleringen ska stå i överensstämmelse med de helt eller delvis nya åtaganden som följer av de reviderade konven- tionerna. En helt ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor bör införas. Utredningen såg bl.a. behov av nödvändiga ändringar av centrala bestämmelser i den nuvarande lagstift- ningen, modernisering av den nuvarande lagstiftningen i bl.a. språkligt hänseende samt en anpassning av nuvarande defini- tioner till modernare och vedertaget språkbruk. Ändringarna var av genomgripande natur vilket i kombination med behovet av en ny författningsstruktur föranledde förslaget om en helt ny lag. Innehavaren av en kärnteknisk anläggning i ska som huvudregel ha ett obegränsat skadeståndsansvar med finansiell täckning . För det fall att radio- logiska skador uppkommer utanför ska regeringen kunna förordna att anläggningsinnehavarens ersättningsansvar ska begränsas till det ansvarsbelopp som gäller i den andra staten i förhållande till (reciprocitet). föreslår sammanfattningsvis följande finan- siering Det första steget: ansvarsförsäkring stadgar ett lägsta ansvarsbelopp om 700 mil- joner euro (referensbeloppet) per anläggningsinnehavare och olycka. Utredningen konstaterar att det saknas försäkringskapa- citet på den privata marknaden utöver . Det innebär att anläggningsinnehavaren måste ställa annan godtagbar säkerhet från till i vart fall . Ytterligare steg: Kompletterande finansiering till ansvarsförsäkring och finansiella lösningar som kan säkerställa anläggningsinne- havarens ansvar förslag innebär att regeringen efter bemyndigande från ska kunna ikläda staten förpliktelser på atomansvarsområdet, vilket enligt utredningen främst bör utformas som ett återförsäkringsåtagande, dvs. riskavspeglande avgift inom ramen för den statliga garantimodellen för att komplettera den nivå som är möjlig att försäkra. Detta skulle innebära att staten mot en premie i ett visst intervall tillhandahåller medel för en atomskada som uppkommer i händelse av en atomolycka som en anläggningsinnehavare är skyldig att ersätta. Syftet med statliga garantier är att främja verksamheter som inte skulle komma till stånd eller kunna fortsätta utan en sådan för- säkring mot ekonomisk förlust som garantin innebär. Det saknas särskilt angivna kriterier för i vilka situationer statliga garantier kan användas. Staten har knappast skäl att ställa ut garantier när marknaden kan göra det på ett effektivt sätt. Den statliga garantimodell som tillämpas infördes dem och styr hur den statliga garantigivningen ska orga- niseras och genomföras. Garantireglerna som den statliga garanti- modellen bygger på återfinns i lagen (1996:1059) om statsbudgeten (den s.k. budgetlagen) och garantiförordningen (1997:1006). Enligt garantiförordningen är det som ställer ut och förvaltar statliga garantier. När staten ställer ut formella garantier ska staten i enlighet med budgetlagen värdera och finansiera åtagandena. Detta innebär att avgifter ska tas ut som motsvarar den ekonomiska risk som garantin innebär för staten och statens övriga kostnader för åtagandet. Avgifterna ska ha en sådan nivå att det täcker kostnader för såväl administration som infriade garantier sett över en längre tidsperiod och så långt det är möjligt följa premiesättningen på den privata försäkringsmarknaden. Vidare får avgiften för statens åtaganden sättas så att den motiverar anlägg- ningsinnehavarna att söka efter andra finansieringslösningar. En sådan finansiering av anläggningsinnehavarens ansvar kan enligt atomansvarsutredningen vara motiverad upp till 1 200 mil- joner euro, dvs. anläggningsinnehavarens skadeståndsansvar ska vara täckt av försäkring eller annan finansiell säkerhet upp till det beloppet. Utöver den nivå som enligt utredningsförslaget anlägg- ningsinnehavaren själv ska finansiera gäller vid olycka med kata- strofala följder det s.k. gemensamma statsansvaret som träder in i intervallet 1 200 till . En sammanfattning av förslag finns i bilaga 5. 26.1.5Implementeringen av ändringsprotokollen till Paris- och tilläggskonventionerna Utredningens bedömning: Enligt /förväntas de flesta av de länder som undertecknat tilläggsprotokoll till – inklusive medlemsstaterna i EU – att ratificera protokollet . Det finns enligt utredningen skäl att tro att /bedömning, att medlemsstaterna i EU gemensamt kommer att ratificera eller tillträda protokollet , kommer att visa sig vara riktig. Genom två beslut, 2003/882/EG av och 2004/294/EG av , bemyndigade rådet de medlems- stater som är fördragsslutande parter i konventionen av , i dess lydelse enligt tilläggsprotokollet och ändringsprotokollet , om skadestånds- ansvar på atomenergins område () att i Euro- peiska gemenskapens intresse ratificera eller ansluta sig till proto- kollet om ändring av konventionen (tilläggsprotokoll). Dessa beslut var nödvändiga eftersom protokollet innehåller bestämmelser som får återverkningar på bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om dom- stols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Gemenskapen har ensam behörighet på detta område; medlemsstaterna behåller sin behörighet på de områden som omfattas av protokollet och som inte påverkar gemenskaps- rätten. Enligt beslutet (2004/294/EG) skall medlems- staterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att kunna ratificera ändringsprotokollet till . Detta bör, om möjligt, ske före . Före skall dessutom var och en av medlemsstaterna underrätta kommissionen om deras respektive parlament kan förväntas godkänna de åtgärder avseende ratificering eller tillträde som krävs för att staten skall bli bunden av den reviderade . På grundval av de uppgifter som staterna läm- nar kommer ett datum att fastställas för den tidpunkt då anslut- ningsinstrumenten kan deponeras hos generalsekreterare. beslutade vidare om bemyndigande för Republiken att i Europeiska gemen- skapens intresse ratificera protokollet av om ändring av . Beträffande ändringsprotokoll till den supplerande tilläggskonventionen (Brysselkonventionen) finns det inte något motsvarande beslut om en gemensam ratificering av detta. Sexton länder har signerat tilläggsprotokoll av vilka 13 är medlemsstater i EU. har ingen av de länder som undertecknat tilläggsprotokoll till rati- ficerat eller tillträtt protokollet. har tidigare inte varit parter till Pariskon- vention och 1964 och kompletterade tilläggsprotokoll till . ratificerade emellertid med kompletterande protokoll samt även tilläggsprotokoll till Paris- och tilläggskonventionerna. Ratifi- kationen av tilläggsprotokoll träder i kraft så snart tilläggprotokollet i sig träder i kraft. Enligt /förväntas de flesta av de länder som signe- rat tilläggsprotokoll ratificera eller tillträda protokollet . Skälet till detta dröjsmål framhåller /vara kravet enligt artikel 2 i beslutet (2004/294/EG) om samtidig ratificering för de berörda medlemsstaterna i EU. Det är 16 länder som undertecknat tilläggsprotokoll av dessa är 13 medlemsstater i EU. Ett huvudskäl till att medlemsstaterna i EU inte har ratificerat eller tillträtt protokollet bedömer /NEA6 vara att det inte funnits försäkringskapacitet på den privata marknaden för att teckna ansvarsförsäkring enligt de villkor som tilläggs- protokoll förutsätter. Men som nämnts ovan framhåller bland annat den Nordiska Kärnförsäkringspoolen att det är möjligt att erbjuda en ansvarsförsäkring med begränsningen 700 miljoner euro7. Enligt Poolens bedömning8 finns utöver även kapacitet för att täcka ränte-, rättegångs- och han- teringskostnader. Nordiska Kärnförsäkringspoolen har dock aviserat undantag i ansvarsförsäkringen i förhållande till tilläggsprotokoll. Undantagen gäller bl.a. preskriptionstiden för personskador över- 6Uppgifter lämnade av , /. 7Se skrivelse från Nordiska Kärnförsäkringspoolen (dnr 2009/46). 8Se skrivelse från Nordiska Atomförsäkringspoolen (dnr 2009/46). stigande och åtgärder för miljöskador som avses enligt tilläggsprotokoll. Nordiska Kärnförsäkringspoolen påpekar i en skrivelse till utredningen att i det närmaste samtliga atomförsäk- ringspooler i världen gör motsvarande undantag. Enligt uppgift från /omfattas återställning av förorenade miljö- områden överhuvudtaget inte av de försäkringar som atomförsäk- ringspoolerna erbjuder. /framhåller emellertid att flera av de stater som signerat tilläggsprotokoll hittat olika möjligheter för att lösa de problemen nämligen , , , och . Det finns enligt utred- ningen således skäl att tro att /bedömning att medlemsstaterna i EU gemensamt ska kunna ratificerat eller till- träda protokollet kommer att visa sig vara riktig. När det gäller protokoll till den supplerande tilläggs- konventionen (Brysselkonventionen) är det enbart som ratificerat eller tillträtt protokollet trots att landet ännu inte ratificerat tilläggsprotokollet till . 26.1.6Aktuella ansvarsnivåer i några länder som ingår i Flera av de länder som undertecknat tilläggsprotokoll till Paris- och den supplerande Brysselkonventionen (tilläggskonven- tionen) har som en följd av detta ändrat sin lagstiftning på området. Den ändrade lagstiftningen träder som regel i kraft som tilläggsprotokollen träder i kraft. När det gäller frågan om ett obegränsat skadeståndsansvar kan det vara intressant att notera att det enbart är , , och som i sin lagstiftning föreskriver ett obegränsat skadeståndsansvar för anläggningsinnehavarna. För innehavaren av en atomanläggning i är skadeståndsansvaret obegränsat för atomskador som uppkommit i . införde ett obegränsat skadeståndsansvar för anläggningsinnehavare. Det bör i sammanhanget noteras att inte har någon kärnteknisk anläggning för vilken en operatör kan förväntas komma att behöva ta på sig ett obegränsat skadeståndsansvar. Det kan också noteras att inte är part till någon av de internationella atomansvarsregimerna. Utöver dessa fyra länder är det enligt /NEA9 inget land knutet till som har eller planerar att sätta en ansvarsnivå högre än de som tilläggs- protokoll till kräver som ett minimum. har fyra kärnkraftsreaktorer i drift. En femte kärnkrafts- reaktor är under uppförande. är part till och den supplerande tilläggskonventionen (Brysselkonventionen). Närmare bestämmel- ser om ersättning för atomskada finns i lagen om ändring av atomansvarighetslagen (nr 493). För innehavaren av en atomanläggning i är skadestånds- ansvaret enligt 18 § atomansvarighetslagen obegränsat för atom- skador som uppkommit i till följd av en och samma atomolycka. Det finansiella ansvaret till följd av en och samma atomolycka som uppkommit någon annanstans än i är begränsat till högst för atomskador10. Innehavaren ska, enligt 23 §, ha en av godkänd försäkring som täcker detta belopp. Statsrådet har rätt att på ansökan för enskilda transporter av atomsubstans fastställa ett lägre maximibelopp. Maximibeloppet för ansvaret kan dock inte fastställas till ett lägre belopp än . Det sammanlagda beloppet av de ersättningar som innehavaren av en atomanläggning och staten skall betala till följd av en och samma atomolycka är, enligt 32 §, begränsat till eller det större belopp som följer av tillämpningen av artikel 12 a i tilläggskonventionen. I beloppet inräknas inte ränta eller ersättning för rättegångskostnader. 9Uppgifter lämnade av , /. 10Se 18 § (den finska) atomansvarighetslagen. , som är part till och den supplerande Brysselkonventionen (tilläggskonventionen), producerar ingen kärnkraft, men har en forskningsreaktor på Risø. Denna är under avveckling. Närmare bestämmelser om ersättning för atomskada finns i loven nr 332 af 19/06/1974 om erstatning for atomskade (nukleare ). Denna lag införlivar såväl Paris- som tilläggskonven- tionens bestämmelser. För att göra det möjligt för att tillträda ändringsprotokoll till Paris- och ändringskonven- tionerna ändrades lagen . Lagändringarna träder i kraft den dag justitieministern bestämmer vilket kan bedömas ske den dag som ändringsprotokollet träder i kraft. Lagändringarna innebär att anläggningsinnehavaren har ett obe- gränsat skadeståndsansvar. Anläggningsinnehavaren är skyldig att teckna och vidmakthålla försäkring eller ställa annan säkerhet på , för att täcka det ansvar för nukleär skada, som innehavaren kan ha enligt den danska lagen eller annan konven- tionsstats lag. Justitieministern får fastställa ett lägre belopp med hänsyn till anläggningens storlek och art samt för transporter, dock inte . Staten har ett subsidiärt ansvar att ersätta skador upp till maxi- malt . I , som är part till och den supplerande Brysselkonventionen (tilläggskonventionen), finns det sammanlagt 17 stycken kärnkraftsreaktorer i drift. De bolag som innehar de kärntekniska tillstånden till anläggningarna är koncentrerade till fyra koncernbolag. införde ett obegränsat skadeståndsansvar för anläggningsinnehavare. Den tyska lagstiftningen, Atomgesetz, har ändrats för att göra det möjligt för att tillträda ändringsprotokoll till Paris- och ändringskonventionerna. ställer krav på att anläggningsinnehavarna har en finan- siell säkerhet motsvarande för varje olycks- tillfälle. Denna säkerhet fullgörs genom en kombination av en privat ansvarsförsäkring för varje anläggningsinnehavare, samt en frivillig gemensam ansvarsöverens- kommelse mellan ägarna till samtliga tyska kärnkraftsreaktorer motsvarande . Den gemensamma ansvarsöverenskommelsen, det så kallade solidaritetsavtal, har ingåtts mellan de fyra moderbolagen till de operativa bolag, som driver de tyska kärnkraftverken, nämligen , , R och (tidigare ). Det kan vara intressant att notera att är ett dotterbolag till svenska medan äger av som äger av som i sin tur äger av . Enligt en skrivelse från det tyska förbunds- regeringens ministerium för miljö, naturskydd och reaktorsäkerhet, som svar på en fråga av en förbundsdagsledamot, så har moder- bolagen enligt solidaritetsavtalet: förbundit sig att sluta eller upprätthålla resultatavsättningsavtal, kontrollavtal eller hårda huvudmannaskapsförklaringar för sina respek- tive kärnkraftverk, alternativt att upprätthålla eventuellt redan existe- rande sådana. Enligt de av alla operativa bolag ingångna vinstavsätt- nings- eller kontrollavtalen mellan operativa bolag och moderbolag jämlikt föreskrifterna i § 291.1 i den [tyska] aktiebolagslagen åligger det moderbolaget – enligt § 302 i sistnämnda lag – att kompensera eventuella bristbelopp. Vid fall av ansvar till följd av en kärnkraftsrelaterad skadehändelse föreligger en täckningsreserv på genom en försäk- ring och genom det ovannämnda solidaritetsavtalet. Därutöver har de operativa bolagen, i egenskap av kärnkraftsanläggningens ägare, och deras moderbolag ekonomiskt obegränsat skadeståndsansvar för skador till följd av en kärnkraftsincident. Dessa bolags skyldighet att ta hand om radioaktivt avfall berörs inte av detta. har ett särskilt avtal, ett så kallat Beherrschungsvertrag (kontrollavtal), mellan och det tyska holdingbolaget . Enligt avtalet ställer sig styrelsen (Vorstand) i holdingbolaget under AB:s kontroll och har rätt att utfärda direktiv avseende styrningen. I en skrivelse från det tyska förbunds- regeringens ministerium för miljö, naturskydd och reaktorsäkerhet, som svar på en fråga av en förbundsdagsledamot, och med hän- visning till kontrollavtalet (Beherrschungsvertrag) mellan svenska och det tyska framgår att det åligger: att kompensera varje, under avtalets giltighetstid uppkommande finansiella brist hos . För den rättsliga skyldigheten att överta förlust åberopas 30 § i den [tyska] aktiebolagslagen. , som är part till och den supplerande Brysselkonventionen (tilläggskonventionen), har ett kärnkraftverk i drift. har i sin atomansvarslagstiftning infört de ansvarsnivåer för anläggningsinnehavarna som gäller enligt ändringsprotokoll till Pariskonventionerna. Av särskilt intresse är att har ökat kompensationen som regeringen ska betala enligt Brysselkonventionen till maximalt . har 8 kärnkraftsreaktorer i drift. är part till och den supplerande tilläggskonventionen (Brysselkonventionen). Den spanska kärnenergilagen11 föreskriver att anläggningsinne- havarens ansvarsbelopp inte får vara lägre än de belopp som krävs i internationella konventioner. Ansvarsbeloppet ska dessutom ses över för att anpassas till ändringarna i konsument- prisindex. ändrades anläggningsinnehavarnas ansvars- belopp till i enlighet med kraven ändringsprotokoll till Pariskonventionen12. förbereds i en ändring i den spanska atomansvarslagen (Act on Nuclear Third Party Liability13). I enlighet med ett pressmeddelande kommer regeringen att föreslå en höjning av anläggningsinnehavarnas ansvarsbelopp i 11Section 57, Act No. 17 of 4 2007. Ett lägre belopp gäller för transporter och mindre kärntekniska installationer (dock inte kärnkraftverk) vilket beslutas genom regional lagstiftning. 13Anteproyecto de sobre Responsabilidad Civil por Daños Nucleares y sobre el Proyecto de Real Decreto de Responsabilidad Civil Medioambiental. det första steget till . För det fall försäkringsmarknaden inte har kapacitet att erbjuda en ansvarsförsäkring upp till detta belopp eller som täcker alla de skadefall som anges tilläggsprotokoll, till exempel en preskriptionstid för personskador överstigande , kommer en Insurance Compensation Con- sortium14 att träda in som försäkringsgivare för de resterande 500 miljoner euro15. har 19 kärnkraftsreaktorer i drift. Den senaste reaktorn fick drifttillstånd . är part till och den supple- rande tilläggskonventionen (Brysselkonventionen) vilka båda ratifi- cerades . Konventionernas bestämmelser har transformerats till brittisk lag genom Nuclear Installations Act. Anläggningsinnehavarens finansiella ansvar är enligt de nuvaran- de bestämmelserna i lagen begränsat till per olycka eller motsvarande 150 miljoner särskilda dragnings- rätter16. Bestämmelserna föreskriver inte vilka finansiella instru- ment som en anläggningsinnehavare är skyldig att inneha utan regeringen prövar för varje anläggningsinnehavare de finansierings- lösningar som denna föreslår. Kärnförsäkringspoolen i har förklarat att man kan erbjuda ansvarsförsäkringar motsvarande , men har liksom i aviserat vissa undantag i ansvars- försäkringen i förhållande till tilläggsprotokoll. Bland de undantag som aviserats nämns miljöskador. Myndigheterna i utreder möjligheterna att täcka skillnaden mellan vad kärnförsäkringspoolerna kan erbjuda och bestämmelserna tilläggsprotokoll. Ett betänkande med olika förslag kommer att skickas ut på remiss. En möjlighet som förs fram är att regeringen erbjuder en komplette- rande försäkring omfattande det som försäkringsmarknaden inom den privata sektorn inte kan erbjuda. 14Consorcio de Compensación de Seguros. 15Information som lämnats av of Counsel Gómez-Acebo & Pombo S.L.P., . Ändringarna innebar att ansvarsbeloppet kan ändras utan ändring i den grundläggande lagstiftningen. Det nu gällande ansvarsbeloppet ändrades (S.I. 1994, No. försäkring kommer i så fall att erbjudas på kommersiella grunder. Det bedöms dock troligt att anläggningsinnehavarna kommer att förespråka att de även fortsättningsvis själva ska kunna avgöra hur deras finansiella ansvar bäst ska täckas, förutsatt att de finansiella säkerheterna kan godkännas av regeringen. har 5 kärnkraftsreaktorer i drift. har tidigare inte varit parter till Pariskon- vention och 1964 och kompletterade tilläggsprotokoll till . ratificerade emellertid med kompletterande protokoll samt även tilläggsprotokoll till Paris- och tilläggskonven- tionerna. Ratifikationen av tilläggsprotokoll träder i kraft så snart tilläggprotokollet i sig träder i kraft. har en lagstiftning som bygger på principer. Anläggningsinnehavarna har ett obegränsat skadestånds- ansvar som finansiellt säkrar sitt ansvar genom en kombination av privat försäkring, med upp till 1,1 miljarder CHF med en begräns- ning på 500 miljoner CHF för skada genom en orsakad av terrorist aktioner samt till 50 miljoner CHF för skada i anslutning till transport. För de fall som anläggningsinnehavarnas privata försäkring inte skulle visa sig vara tillräcklig eller inte vara tillämplig tillhandahåller den schweiziska konfederationen en kompletterande försäkring upp till 1 miljard CHF för vilken anläggningsinnehavarna eller de som innehar transportlicens får betala en avgift till en specialfond som den schweiziska konfederationen får använda vid behov. , som är en stor kärnenergiproducent, är inte ansluten till någon av de internationella atomansvarsregimerna. Anläggnings- innehavare har enligt den japanska lagstiftningen ett strikt obegrän- sat ansvar. Från detta ansvar är vissa skador undantagna, t.ex. skador orsakade av naturkatastrofer. har infört ändringar i sin nationella lag- stiftning vilka träder i kraft . havare är enligt lagstiftningen skyldiga att skaffa och vidmakthålla en finansiell säkerhet motsvarande 120 miljarder Yen () om de innehar ett kärnkraftverk eller en upp- arbetningsanläggning för använt kärnbränsle, 24 miljarder Yen om de hanterar plutonium, uran anrikat till eller mer, använt kärnbränsle och högaktivt radioaktivt avfall samt slutligen 4 mil- jarder Yen om de hanterar uran anrikat till eller låganrikat uran. I samtliga fall är den finansiella säkerheten ordnad genom en kombination av privata försäkringar och skade- ersättning som regeringen svarar för. Det senare utgör en slags försäkring utställd på regeringen i utbyte mot en årlig avgift som anläggningsinnehavarna ska betala. är inte part till Wien- eller vilket bl.a. har sin bakgrund i uppbyggnaden av det amerikanska juridiska syste- met.17 Atomansvarsfrågor regleras därför i en särskild lag, den s.k. lagen. Lagen stipulerar ett långtgående ersätt- ningsansvar för anläggningsinnehavare. Nivån för hur stor del av anläggningsinnehavarens ansvar som ska täckas av en försäkring bestäms av den tillgängliga kapaciteten på marknaden, för när- varande .