sou · GWB3106d3 · 2009-01-01 00:00:00 — I bifall däremot talar rätten också om vad bifallet innebär, t.ex. Länsrätten bifaller ansökan och förordnar att A skall beredas vård med stöd av 1 och 2 §§ LVU. Det är bra. Några rader om vad domslutet innebär för parterna skulle säker- ligen göra domsluten mer begripliga. Svårförståeliga uttryck som käromålet/åtalet ogillas, beslutet undanröjs finns det också anled- ning att från läsbarhetssynpunkt byta ut. Att i fastställelsedomar återge vad underinstansen beslutat skulle också underlätta läsningen av överinstansens dom. 3DET ÄR SVÅRT FÖR LÄSAREN ATT FÅ ÖVERBLICK I den modell för läsbarhetsanalys som jag utgått ifrån finns också faktorer som underlättar en texts överskådlighet. Det kan vara olika typer av läsarhjälp som gör att texten blir lättare att orientera sig i. Rubriker är en sådan självklar läsarhjälp, men också sammanfattningar, innehålls- förteckning, ordlistor, läsanvisningar och användning av uppställningar i form av punktlistor, tabeller eller andra grafiska framställningar. Bortsett från standardrubriker och enstaka punktlistor och tabell- uppställningar används ingen av dessa möjligheter i de 50 domarna. Här finns utrymme för avsevärda förbättringar. 3.1INNEHÅLLSFÖRTECKNING SAKNAS OCH BEHÖVS I LÄNGRE Trots att vissa domar har en ansenlig längd – 19 av de 50 domarna är mellan 9 och 33 sidor långa – så förekommer inga innehållsför- teckningar. Anledningen kan vara att det finns mallar för hur domen utformas med blankettliknande förstasidor. För de allmänna domstolarna anges där parter och domslut, och för länsrätt och kammarrätt anges parter och saken. Där finns också formella upp- gifter som domstolens namn, dokumentnamn, datum och mål- nummer samt en sidfot med adressuppgifter. En innehållsförteckning bör finnas i början av texten. Att införa sådana kräver nya mallar för domarnas utformning. Det kan tilläggas att om domarna ska finnas elektroniskt tillgängliga så underlättas både sökningen i dokumentet och överblicken om det finns en innehållsförteckning på ingångssidan till domen. Även för skribenten är en innehållsförteckning till stor hjälp. Den hjälper skribenten att ordna innehållet och att förse texten med bra rubriker, som måste ordnas på ett systematiskt sätt med rätt typografi för de olika rubriknivåerna. Även på den punkten finns det en hel del brister i de analyserade domarna. 3.2SAMMANFATTNING SAKNAS OCH BEHÖVS I LÄNGRE Sammanfattningar av det viktigaste innehållet i en text hör till de faktorer som ökar både läsarnas intresse och deras möjlighet att snabbt få överblick. Genom att få den viktigaste informationen först är det också lättare att bedöma den information som lämnas senare i texten. Sammanfattningar bidrar på så sätt till ökad effek- tivitet och tidsvinster. Dessvärre finns det inga sammanfattningar i de granskade domarna. Vad en sammanfattning av en dom bör innehålla kan naturligtvis diskuteras. Det gäller att fundera på vilka läsare den aktuella domen kan få. Kanske den kommer att bli massmedialt uppmärksammad? Kanske den troligen kommer att överklagas? Eller så är den av mycket enkel beskaffenhet och kommer att läsas bara av de närmast berörda? Juridikprofessorn i skriver om vikten av sammanfattningar i domar i en artikel som han kallar First things First: The lost art of summarizing (Kimble, 2006). Där diskuterar han vad som absolut bör finnas med i en sammanfattning, nämligen följande: Vilken sorts mål det är fråga om Vilka roller de inblandade har i målet Vilket avgörande domstolen kommit fram till Vilka avgörande fakta som lett fram till avgörandet Vilka explicita eller implicita grunder som är tillämpliga på av- görandet (The deep issue, stated explicitly or implicitly in terms of the pertinent legal rule or requirement) Vilka grunder domstolen valt (och om det finns fler än de valda – kanske också dispositiva), varför domstolen valt på det sätt den gjort). ger också exempel på bra och mindre bra samman- fattningar och resonerar kring dem. Följande uppfyller de krav han ställer, en omskrivning av en sammanfattning från The Court of Appeals: was injured when someone drove by him and fired shots toward his car, causing him to swerve into a tree. He filed a declara- tory-judgment action to determine whether had to pay him uninsured-motorist benefits. The issue is whether there was a substantial physical nexus between the unidenti- fied car and Willss car. The trial court answered yes and granted a summary disposition for . We disagree and reverse. We do not find a substantial physical nexus between the two cars, because the bullets were not projected by the unidentified car itself. Om exemplet passar på svenska förhållanden kan jag inte avgöra. Här kan behoven vara annorlunda. Särskilt i överrätterna kan det finnas anledning att noga ange vad det är man prövat. Det kan ju vara bara någon enskild fråga som överklagats eller som rätten haft anledning att ta upp. Information om bakgrunden till målet och ramen för domstolens prövning kan säkerligen avvärja många miss- förstånd, särskilt om målet är massmedialt intressant. Den informa- tionen skulle kunna ges redan i sammanfattningen. Sammanfattningen bör ligga först i domen, helst på första sidan, så att den uppmärksammas och läses. Samma gäller för samman- fattningar som för innehållsförteckningar – de underlättar även vid en elektronisk publicering av domarna. Med en sammanfattning kan man snabbt se vad domen innehåller och sedan välja om man vill läsa den eller inte. (Jämför t.ex. sammanfattningarna till Finans- inspektionens föreskrifter på webbplatsen wwwU .fi.se. En typ av läsarhjälp är s.k. metatext, som innebär att man i texten talar till läsaren och beskriver vad man kommer att behandla i det följande. Förutom den allmänt förekommande formuleringen Y- rätten gör följande bedömning förekommer metatext sällan. Det är bara i några domar jag funnit text om texten, och det var mycket Sådan text underlättar läsningen väsentligt. Här följer några föredömliga exempel: I hovrätten har förnyade förhör hållits med Deras uppgifter sammanfattas nedan. På åklagarens begäran har vittnesförhör hållits med Även deras utsagor sammanfattas nedan. I det följande tar hovrätten upp de berörda frågorna till närmare bedömning. Det återstår att ta ställning till betydelsen av den utredning som från bägge sidor har framlagts angående ägarförhållandena i Y-bolaget Den första fråga som tingsrätten har att ta ställning till är om NN bedrivit bokföringspliktig näringsverksamhet som åtalet avser. Vad härefter gäller frågan om bedrägeri gör tingsrätten följande över- väganden. Frågan i målet är om haft fog för sitt beslut att till- erkänna NN sjukersättning endast i form av garantiersättning. tar också upp metatext i sin läsförståelseundersökning (, 2008, s. 15) och konstaterar att en av de intervjuade advo- katerna visade fram en välskriven brottmålsdom, där inledningen till textens olika partier indikerar vad för slags innehåll texten för- medlar i respektive parti. Ett av exemplen lyder: Efter dessa in- ledande synpunkter övergår tingsrätten till den egentliga pröv- ningen av gärningspåståendena. Självklart ger sådana upplysningar läsaren vägledning och en andningspaus i läsandet. 3.4RUBRIKER FINNS MEN INFORMATIVA UNDERRUBRIKER SAKNAS OCH SKULLE UNDERLÄTTA LÄSNINGEN BETYDLIGT Alla domar är försedda med rubriker. De standardrubriker som förekommer i så gott som alla domar är förutom de inledande rubrikerna om parterna, överklagat avgörande och saken (beroende på måltyp) även -Hur man överklagar Dessutom förekommer tämligen ofta rubriker som Bakgrund, Utred- ningen, Utveckling av talan antingen före rubriken eller som underrubriker till denna, som jag nämnt i avsnitt 2.2. I mitt analysschema har jag bara noterat om rubriker finns och om de stämmer med innehållet eller ej, och även om det förekommer s.k. informativa rubriker. Informativa underrubriker förekommer mycket sparsamt bort- sett från den informativa rubrik som finns i alla domar, nämligen Hur man överklagar. En informativ rubrik brukar innehålla ett verb som talar om vad som sägs eller händer i texten. Den väcker in- tresse och ger liv åt texten. Om rubriken i stället skulle formuleras Överklagande, ger den mycket sämre besked om vad som står i texten. Bara i en enda dom från en hovrätt hittar jag i domskälen den fylliga underrubriken om bedrivit bokför- ingspliktig näringsverksamhet på det sätt åklagaren gör gällande. De underrubriker som annars förekommer i skälavsnitten är sakrubriker som delar in texten i olika teman, t.ex. de olika yrkandena, som Ersättning för inkomst- och pensionsförlust samt livränta, Retroaktiva och framtida merkostnader, Misshandel, Sexuellt ofredande, Rätte- gångskostnader. Det är naturligtvis mycket bra när det finns sådana rubriker; de är till hjälp för överskådligheten. Men de säger inte så mycket om vad som sägs om ämnet i texten. I en dom från som inte ingått i analysen men som jag fått som exempel på en bra dom har domskälen för- setts med mellanrubriker i form av frågor. Där konstaterar tings- rätten inledningsvis vad den ska pröva genom följande läsanvisning: Tingsrätten konstaterar att en första förutsättning för bifall till käro- målet är att ett inbrott i försäkringsavtalets mening har begåtts. Som framgått har parterna olika uppfattning i denna fråga. Tingsrätten be- handlar till en början olika omständigheter av betydelse för frågan om ett sådant inbrott har begåtts. Därefter följer fyra sidor resonerande text som rubriceras med följande frågerubriker: Vad föregick stölden ? Hur gick stölden till? Inbrott enligt försäkringsavtalet? Särskilt i resonerande text som skälavsnittet i en dom passar det enligt min mening bra att använda informativa rubriker. De hjälper både skribenten att tänka igenom vad han eller hon vill ha sagt och läsaren att snabbt få överblick över innehållet. I det ideala fallet, dvs. om mellanrubrikerna kan sammanfatta skälen till varför utgången blev som den blev, räcker det med läsa mellanrubrikerna för att få veta huvuddragen i resonemangen. I tingsrättsdomen skulle man i stället för frågerubrikerna kunna ha sammanfattat textens slutsats där. Exempelvis på följande sätt: Personalen var medveten om risken för nya stölder Ändå har ett vädringsfönster sannolikt lämnats öppet L-firman har inte kunnat bevisa att inbrott enligt avtalet begåtts Det finns alltså stora möjligheter att med hjälp informativa rubriker lyfta fram väsentligt innehåll och ge läsarna både snabb information och intresse att fördjupa sig i texten. En intresseväckande rubrik ger också större medvetenhet vid läsningen. Man blir mera vaken och intresserad av att ta reda på hur domstolen kommit fram till det som påstås i rubriken, och man minns troligen innehållet bättre. I skrift Språk och struktur i domar och beslut (DV, 2005) sägs att det finns inget som hindrar att rubriker ut- formas informativt eller som frågor. I en dom om misshandel med flera tilltalade kan man t.ex. använda rubrikerna Vilka var på platsen?, Vem gjorde vad?, Vad fick misshandeln för effekter för ?, Gemensamt och i samförstånd? och Är brottet grovt? Det är exempel på rubriker som passar mycket bra i redovisningar av vad som hänt för att ge händelseförloppet en bra och tydlig struktur. 3.5PUNKTLISTOR FINNS NÄSTAN BARA I DOMSLUT. DE SKULLE MED FÖRDEL KUNNA ANVÄNDAS OCKSÅ I ANDRA DELAR AV TEXTEN Bortsett från att parterna räknas upp i en numrerad förteckning saknas det punktlistor i 14 av 15 länsrättsdomar och i 6 av 7 kammar- rättsdomar. I de enstaka fall sådana finns är det i citat av lagtext. Förhållandena i tingsrättsdomarna är bättre tack vare att domslutet ställs upp i form av en punktlista. Detsamma gäller de flesta hov- rättsdomar. Punktlistor kan med fördel användas för att göra informationen överskådligare, när den består av många delar. Ofta skulle t.ex. yrk- andena kunna listas. Även skälen skulle kunna sammanfattas i en lista. Med punktlistor kan man lyfta fram viktig information, efter- som de sticker ut i texten och fungerar som blickfång. Exempel där punktlista med fördel skulle kunna användas: Åklagaren har som skriftlig bevisning åberopat sakkunnigutlåtande från SKL avseende spermaförekomst, rättsintyg avseende målsäganden, samtalslistor utvisande telefon- trafiken mellan i målet involverade personer, bilder från den aktuella lägenheten, undersökning av digitalkameran som tagits i beslag i A:s bostad samt bilder på målsägandens och A:s kläder. Så här: Åklagaren har som skriftlig bevisning åberopat -sakkunnigutlåtande från Statens kriminaltek- niska laboratorium om spermaförekomst, -rättsintyg för målsäganden, -samtalslistor som visar telefontrafiken mellan personerna i målet, -bilder från den aktuella lägenheten, -undersökning av digitalkameran som tagits i beslag i A:s bostad och -bilder på målsägandens och A:s kläder. 3.6DET SAKNAS BILDER OCH ANDRA UPPSTÄLLNINGAR FÖR ATT FÖRTYDLIGA KOMPLICERAT INNEHÅLL Även andra typer av uppställningar eller bilder i form av matriser, tabeller, enkla skisser skulle med fördel kunna användas för att klar- göra innehåll som är komplicerat att uttrycka med bara ord. kan vara de inblandade parterna och deras relationer till varandra, förhållanden på brottsplatsen, kartor, redovisning av penningbelopp och mycket annat. Bara fantasin sätter gränser. Endast i två domar har jag hittat uppställningar och då i form av tabelliknande sådana. De förtjänar att framhållas! 3.7STYCKENA ÄR ALLDELES FÖR LÅNGA I HÄLFTEN AV DOMARNA Ett utmärkande drag för domskrivningen är de långa styckena. De förekommer framför allt i avsnitten med redovisning av vad parter, vittnen och andra sagt. Hälften av domarna uppvisar alltför långa stycken, som ibland sträcker sig över mer än en sida. Läsbarheten underlättas betydligt om en text delas in i lagom långa stycken. En tankegång – ett stycke brukar vara en god regel. Sättet att låta en redogörelse löpa på utan styckeindelning är alltså inte lämpligt. Det finns andra sätt att klargöra vem som talar i texten, t.ex. genom rubriksättning: Vittnet B:s berättelse. Då kan berätt- elsen delas in i kortare stycken. Sättet att använda tankstreck för att avskilja olika tankegångar i ett stycke är inte heller att rekom- mendera! En nyckelmening är en mening som sammanfattar huvudtanken i stycket. Resten av stycket ägnas åt att utveckla denna huvudtanke genom förklaringar, exemplifieringar, konkretiseringar modifier- ingar eller liknande. Nyckelmeningen kan med fördel inleda stycket, men det är också tänkbart att avsluta stycket med den. En text med bra styckeindelning och tydliga nyckelmeningar bidrar till överskåd- ligheten i texten och att den blir lättläst. I framför allt länsrättsdomarna är det tunnsått med tydliga nyckel- meningar, medan övriga domar har sådana, särskilt i avsnitt med rättens bedömning men även i referat. I länsrättsdomarna börjar styckena i stället ofta med VAR något står: I en kontrolluppgift från Kommunalarbetarnas arbetslöshetskassa, daterad har uppgetts bl.a. följande. I en ansökan om bostadsbidrag, som är daterad har NN angivit sin beräknade inkomst till sammanlagt . Enligt 28 § första stycket samma lag skall be- sluta om återbetalning enligt 22 § och om återbetalning av bostads- bidrag som i övrigt har lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Av handlingarna i målet framgår bl.a. följande. På så sätt framhävs inte det som sägs i stycket i den inledande meningen, vilket bidrar till att det blir svårare att se tankeflödet i texten. I en välskriven text ska det räcka med att läsa nyckelmen- ingarna för att få grepp om innehållet. Exempel på stycken som inleds med en nyckelmening: A:s uppgifter får mycket starkt stöd av innehållet i den avlyssnade cd- skivan. Inledningvis för han samtalet på svenska, vilket språk han behärskar sämre än finskan, men när läget blir akut går han över till finskan. Vid och efter skottögonblicket går det inte heller att ta miste på att röstläget förändras och han låter ängslig och rädd och begär uttryckligen polishjälp och genast eftersom det skjuts mot honom. Förekomsten av tändsatspartiklar på tröjan som han bar på sig har han haft olika alternativa förklaringar till. Under veckoslutet före hän- delsen hade han undersökt ett skotthål i sin bil, efter att E.R. skjutit på den, och partiklar har därvid kunnat fastna i ärmarna. Vidare har familjen bekanta som är jägare och han besöker dem då och då och hänger vid besöken sina kläder på samma ställe Som ytterligare möjlighet har D.G. förklarat att tröjan egentligen tillhör F.G., och denne hade haft tröjan på sig tidigare vid ett besök hos en bekant i H. i . Denna bekant, vittnet H.L., hade dagen innan besöket haft fel i sitt jaktvapen och råkade F.G. an- lände befinna sig på gårdsplanen och provsköt ett skott. stod i närheten av H.A. och då kan tändsatspartiklar ha fastnat i tröjan. Kammarrätten har funnit att lånet från bolaget till N.N. utgjort ett förbjudet lån. Detta får till följd att den av N.N. införskaffade lägenheten är att anse som införskaffad för privat bruk. Mot denna bakgrund och då inget framkommit som föranleder annan bedöm- ning skall de avdrag som bolaget gjort för hyra samt för inköp av inventarier betraktas som förmåner för N.N. Han ska därför be- skattas för förmånsbeloppen i enlighet med beslut. I det senaste exemplet kunde man i resten av stycket möjligen ha förväntat sig en förklaring till varför lånet ska anses som förbjudet. I stället ges en konsekvens av det förbjudna lånet. För pedagogikens skull är det önskvärt att förbjudet lån i så fall förklaras i ett tidi- gare stycke. Att inleda stycken med s.k. trampoliner är tyvärr vanligt och framför allt i bedömningsavsnitten. Det bidrar till att det blir svårt att greppa vad stycket kommer att handla om. Trampoliner är långa omständliga hänvisningar till vad som sagts tidigare i texten och de inleds med formuleringar av typen med hänvisning till , mot bakgrund av, enligt de av rätten tidigare . Exempel på s.k. trampoliner: Med hänvisning till det anförda, och på de av tingsrätten i övrigt an- förda skälen, finner också hovrätten att påföljden för NN skall be- stämmas till fängelse. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till gärningarnas höga straff- värde samt då risk för återfall i likartad brottslighet torde föreligga kan påföljden enligt tingsrätten mening inte stanna vid rättspsykiatrisk vård utan utskrivningsprövning. Med hänsyn till det ovan anförda samt mot den omständigheten att F är ett litet barn om x månader anser länsrätten att 4VAD TYCKER JURISTERNA OM DOMSLUTETS PLACERING, SAMMANFATTNINGAR, RUBRIKER, INNEHÅLLSFÖRTECKNING OCH UTFORMNINGEN AV SKÄLEN? Den kriterielista som juristerna bedömt domarna ifrån innehåller ingen direkt fråga om det är svårt eller lätt att hitta det viktiga i domen eller om strukturen i övrigt. Kommentarer om detta finns ibland under kriteriet om domens utformning i stort (domens yttre tillgänglighet) och dess anpassning till adressaterna eller i den sam- manfattande bedömningen. Några kommenterar att domslutet står sist och skriver att de hellre vill ha det först, och det finns inte mindre än 27 kommen- tarer om att rubriksättningen är dålig. Man kommenterar också att domskälen bara bör avse egentliga skäl och vara fylligare och att det bör framgå bättre var de egentliga domskälen börjar. En av domarna anses ha stora brister i strukturen och att den mera liknar ett löpande protokoll, vilket innebär upprepningar av information. Omdömen som rörigt avser också bristande struktur. Samman- fattningar och innehållsförteckningar efterlyses i tre fall och även de långa styckena kritiseras. Det finns naturligtvis även positiva kommentarer kring vissa domars struktur och rubriksättning. 5SPRÅKET ÄR GRAMMATISKT KORREKT MEN OFTA AVVIKANDE OCH KAN DÄRFÖR VARA SVÅRBEGRIPLIGT ELLER STÖRANDE De flesta domar präglas av ett högtravande språk som avviker från det språk som förekommer i t.ex. dagstidningar, TV, radio och samhälls- livet i övrigt. Men i referat och beskrivningar av händelseförlopp smyger sig också det redigerade talspråket in. Många berättelser ut- märks därför av korta, okomplicerade meningar och normala uttrycks- sätt som används i vårdat talspråk. Det är viktigt att parterna och vittnen känner igen sig i språket, säger flera av de domare jag inter- vjuat. De anser att igenkänningsfaktorn är viktig för att parterna ska ha förtroende för domstolen. Att alla som skriver domar inte har samma åsikt eller inte har tid eller klarar av att skriva allmänspråkligt finns det emellertid många belägg för i de domar jag granskat. Det är framför allt ordvalet som är högtravande, stelt och föråldrat. Men även meningsbyggnaden har drag av äldre kanslispråk med be- stämningar som står före sitt huvudord, s.k. inskott i huvudsatsen och stel ordföljd. Det finns även en tendens till att märkvärdisera språket med omständliga och krystade uttryckssätt. Språket är korrekt på det sättet att det mycket sällan förekommer grammatiska fel. De enda direkta språkfelen är oklara syftningar. Men det finns gott om skrivfel och avvikelser från skrivregler, vilket kan bidra till att tilltron till domstolen minskar. 5.1ORD, FRASER OCH FORMER SOM KÄNNS FRÄMMANDE FÖR ICKE-JURISTEN FINNS I ALLA De ord, fraser och former som jag valt att bedöma som avvikande från normal sakprosa förekommer i varje dom och kan alltså sägas vara typiska för domsspråket och det juridiska språket i allmänhet. Det är ord som kan störa läsningen och för många läsare vara svår- förståeliga. I bilaga 2 har jag förtecknat en del typiska ord och fraser som skulle kunna bytas ut mot mer allmänspråkliga motsvarigheter utan att någon nyans går förlorad. Läsbarheten hos domarna skulle avse- värt förbättras om ordvalet normaliseras. I det följande ger jag ytter- ligare exempel på sådant typiskt juridiskt ordval. Det kan tyckas märkligt att personer som förekommer i domarna mycket sällan säger, menar, anser, tycker, påstår, önskar eller begär något. Nej, de anför, uttalar, uppger, påtalar, framställer, uttrycker och yrkar allting. Språkprofessorn skrev om dessa juristers älsklingsverb i sin Kommittésvenska (, 2 uppl. 1974 ) och föreslog de mer allmänspråkliga verben. Det finns även andra älsklingsverb som sällan före- kommer i allmänspråket men däremot i så gott som varje dom. Det är olika former av verb som vidhålla, vidgå, bestrida, förplikta, åbe- ropa, vitsorda, påkalla, undgå, föreligga, förordna, utge, erhålla, upp- bära, tillkomma, tillerkänna, förebringa, ankomma, avvakta, förfalla, åligga, ådömas, stadgas, har att , äga (i betydelsen ha rätt att, få), vederlägga. När frekvensen av den här typen av ord är hög, känns domen naturligt nog svårläst, och den inbjuder knappast till läs- ning. Man kan inte begära att läsare ska behöva använda ordböcker för att ta reda på vad centrala ord i domarna betyder. Även stela och föråldrade former av verben används ofta i domarna, former som för länge sedan bytts ut i författningsspråket och myn- dighetsspråket i övrigt. Rekommendationer om att välja löst sam- mansatta verb i stället för fast sammansatta när det inte finns någon betydelseskillnad mellan dem gavs i Statsrådsbered- ningens Språket i lagar och andra författningar (Statsrådsbered- ningen, 1967). Rekommendationer om de korta former av t.ex. draga, taga finns i Några riktlinjer för författningsspråket som kom ut första gången (Statsrådsberedningen, 1994). Exempel på fast sammansatta verb i domarna är mottaga, åter- betala, utbetala, medtaga, återfå, kvarbli, överenskomma, uppräkna, tillgå, framlägga. Språket blir ledigare om man i stället skriver ta emot, betala tillbaka, betala ut, ta med, få tillbaka, bli kvar, komma överens, räkna upp, gå till (gick till så att ), lägga fram. uppfattas formen givit som stel av många och former som medgett och uppgett är därför att föredra framför uppgivit och medgivit. Likaså används numera ska i stället för skall i författ- ningsspråket såväl här hemma i som i och EU. Det förekommer också andra föråldrade ord i vissa domar.