sou · GXB372 · 2009-09-01 00:00:00 — Ett sätt för de brottsbekämpande myndigheterna att förmedla insyn i sin verksamhet är att låta exempelvis politiker, medier och andra företrädare för allmänheten följa myndigheternas operativa verksamhet och det även om sekretessbelagda uppgifter därvid skulle komma att röjas. Vi är i grunden positiva till att sådana möjligheter skapas förutsatt att möjligheterna omgärdas av vissa villkor. Av avgörande betydelse för frågan är om en reglering kan skapas som ger ett integritetsskydd för enskilda och även nödvändigt skydd för Vi menar att det går att åstadkomma en sådan reglering som på ett rimligt sätt tillgodoser dessa sekretessintressen. Vi lämnar därför förslag till en sådan lagstiftning. Ett tillståndsförfarande bör gälla Frågan huruvida enskilda bör få följa en brottsbekämpande myndighets operativa arbete bör avgöras genom ett tillståndsförfarande. Det bör således inte skapas någon rätt för enskilda att under vissa givna förutsättningar få följa en myndighets verksamhet utan endast en möjlighet för myndigheter att låta enskilda göra det. En bedömning av tillståndsfrågan bör därför göras i varje enskilt fall. Den bedömning som ska göras om enskilda ska få följa myndighetens verksamhet är om detta över huvud taget är lämpligt, varvid särskilt ska beaktas om det kan antas ske utan att enskildas personliga integritet kränks. Det bör vara den myndighet vars verksamhet ska följas av utomstående som fattar beslut i tillståndsfrågan. Ett lämnat tillstånd bör kunna villkoras. I första hand kan det bli aktuellt att meddela villkor som rör säkerheten och liknande praktiska frågor. Säkerhetsaspekterna måste självklart alltid uppmärksammas. bör däremot iaktta försiktighet med att ställa upp villkor, rörande exempelvis journalisters inhämtande eller publicering av uppgifter, som kan komma i konflikt med regler i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. Ett lämnat tillstånd bör vidare kunna återkallas helt eller tillfälligt. Den lämplighetsbedömning som gjorts i förväg inför beslutet om tillstånd är en förhandsbedömning. Det ligger i sakens natur att det inte går att säkert förutse hur en myndighets insats i ett särskilt fall kan utfalla. Det bör därför alltid vara möjligt att återkalla ett givet tillstånd. När enskilda följer en brottsbekämpande myndighets verksamhet kan sekretessbelagda uppgifter komma att röjas för enskilda. En sekretessbrytande regel måste därför finnas som gör att enskilda kan följa en myndighets verksamhet trots att det finns risk för att uppgifter som omfattas av sekretess kan komma att röjas. Vi föreslår en sådan regel som förs in som en ny paragraf i 10 kap. OSL. Vidare föreslår vi en lagregel som föreskriver att en enskild inte obehörigen får röja eller utnyttja vad han eller hon med anledning av tillståndet har fått veta om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller om myndighetens verksamhet, om sekretess gäller för uppgiften hos myndigheten enligt OSL. Regleringen bör tas in i en ny lag. För att åstadkomma ett fullgott integritetsskydd bör vidare meddelarfriheten för utomstående som följer verksamheten begränsas såvitt avser uppgifter om enskilda. lag om tystnadsplikt för enskild som följer en brottsbekämpande myndighets verksamhet, m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § , , en polismyndighet, eller får ge enskild tillstånd att följa myndighetens verksamhet om det är lämpligt och kan antas ske utan att enskildas personliga integritet kränks. Detsamma gäller i dess brottsbekämpande verksamhet. Ett tillstånd får återkallas helt eller tillfälligt. 2 § Den som fått del av uppgift med anledning av ett tillstånd enligt 1 §, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller om myndighetens verksamhet, om sekretess gäller för uppgiften hos myndigheten enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 3 § Ett beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 40 kap. 4 § med rubrik ska upphöra att gälla, dels att 40 kap. 8 §, 42 kap. 3 §, 43 kap. 5, 10 och 11 §§, 44 kap. 5 § samt rubriken närmast före 10 kap 14 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska föras in två nya paragrafer, 10 kap. 14 a § och 43 kap. 10 a § med rubrik, av följande lydelse. Utlämnande av uppgifter med Utlämnande av uppgifter med När en myndighet har gett lagen (2010:000) om tystnadsplikt för enskild som följer en brottsbekämpande myn- dighets verksamhet, m.m., får en enskild följa myndighetens verk- samhet även om det kan antas att Den tystnadsplikt som följer Den tystnadsplikt som följer av 1, 2, 4 och 5 §§ inskränker av 1, 2 och rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfri- rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfri- hetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrund- och 2 §§ yttrandefrihetsgrund- lagen att meddela och offentlig- lagen att meddela och offentlig- Om en justitieombudsman eller Justitiekanslern har beslutat att inleda en förundersökning, tillämpas 18 kap. 1–4 §§ och 35 kap. 1, 2 och 6–10 §§ i verksamhet som anges i 1 § och som utövas av honom eller henne i egenskap av åklagare. Om en justitieombudsman eller Justitiekanslern har beslutat att inleda en förundersökning, tillämpas 18 kap. 1–4 §§ och 35 kap. 1, 2 och 6–10 §§ i verksamhet som anges i 1 § och som utövas av honom eller henne i egenskap av åklagare. Om förundersökningen lagts ned eller avslutats med ett beslut om att åtal inte ska väckas, gäller dock sekretess enligt 35 kap. 1 § hos ombudsmän eller Justitiekanslern endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. En sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål eller ett ärende i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att vara tillämplig i målet eller ärendet, om uppgiften läggs fram vid en offentlig förhandling i samma mål eller ärende. Detta gäller dock inte sekretess enligt 4 § och 18 kap. 15 §. Om en uppgift som avses i för- Om en uppgift som avses i för- sta stycket läggs fram vid en för- sta stycket läggs fram vid en för- handling inom stängda dörrar, är handling inom stängda dörrar, är handläggning av målet eller ären- handläggning av målet eller ären- det, om domstolen inte beslutar det, om domstolen inte beslutar Sedan domstolen har skilt Sedan domstolen har skilt målet eller ärendet från sig fortsät- målet eller ärendet från sig fortsät- att vara tillämplig endast i den ut- att vara tillämplig endast i den ut- eller beslutet har beslutat det enligt eller beslutet har förordnat det. 8 § andra och tredje styckena. Överklagas en dom eller ett beslut vari en domstol har meddelat ett förordnande enligt 8 §, ska den högre domstolen pröva förordnandet när den skiljer målet eller ärendet från sig. Överklagas en dom eller ett beslut vari en domstol har meddelat ett förordnande enligt 5 eller 8 §, ska den högre domstolen pröva förordnandet när den skiljer målet eller ärendet från sig. För personal i en myndighets telefonväxel gäller sekretess för uppgift som har inhämtats vid tjänstgöringen och som avser telefonsamtal till eller från någon annan person hos myndigheten. Den tystnadsplikt som följer av 4 och 6 §§ begränsar rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Den tystnadsplikt som följer av 4, 6 och 10 a §§ begränsar rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer av 1. förordnande med stöd av 7 § lagen (1999:988) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säker- Rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer av 1. förordnande med stöd av 7 § lagen (1999:988) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säker- 1 Lydelse enligt SFS 2009:527. hetstjänsternas författningsskyddande verksamhet, 2.7 kap. 1 § 1 lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap, 3.7 kap. 20 a § försäkringsrörelselagen (1982:713), 4.20 b § lagen (1972:262) om understödsföreningar, 5.5 kap. 15 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , och 6.21 § lagen (1996:1156) om receptregister. hetstjänsternas författningsskyddande verksamhet, 2.7 kap. 1 § 1 lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap, 3.7 kap. 20 a § försäkringsrörelselagen (1982:713), 4.20 b § lagen (1972:262) om understödsföreningar, 5.5 kap. 15 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , 6.21 § lagen (1996:1156) om receptregister, och 7.2 § lagen (2010:000) om tystnadsplikt för enskild som följer en brottsbekämpande myndighets verksamhet, m.m., när det är fråga om uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Denna lag träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Vi har i våra ursprungliga direktiv fått i uppdrag att utreda olika frågor om insyn och sekretess inom vissa delar av rättsväsendet, m.m. Huvudfrågorna som ska övervägas är a)hur stark den s.k. förundersökningssekretessen till skydd för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden bör vara, b)hur långtgående en misstänkts, en tilltalads respektive en dömd persons rätt till insyn i förundersökningsmaterialet och annat utredningsmaterial bör vara, c)i vilken utsträckning domstolsbeslut, som meddelas under en förundersökning och vid övrig handläggning av brottmål, ska kunna omfattas av sekretess och d)om sekretessregleringen bör ändras så att enskilda i studiesyfte kan följa en myndighets verksamhet, t.ex. en polismyndighets operativa verksamhet, under tystnadsplikt. Vi ska lämna de förslag till författningsändringar som vi anser behövs. Genom tilläggsdirektiv har vi fått ett vidgat uppdrag när det gäller partsinsyn i domstol och i samband därmed också förlängd tid för redovisning av uppdraget. Uppdraget såvitt gäller dels partsinsynens hantering i fråga om ljud– och bildupptagningar av domstolsförhör (ingick i uppdraget enligt punkt b), dels i vilken utsträckning sekretess ska kunna gälla för vissa domstolsbeslut (se ovan punkt c) skulle emellertid redovisas tidigare. Detta gjorde vi i delbetänkandet Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. (SOU 2008:93) som vi överlämnade . Utredningens uppdrag och arbete fick vi nya tilläggsdirektiv. Enligt dessa har uppdraget utvidgats på så sätt att vi även ska utreda om det finns behov av ett ökat skydd för bilder i brottsutredningar. I denna del ska vi bl.a. överväga om allmänhetens rätt att ta del av bilder på döda personer eller personer med allvarliga synliga fysiska skador som ingår i ett förundersökningsprotokoll bör begränsas med stöd av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Dessutom har vi fått ytterligare förlängd tid för redovisning av uppdraget. Uppdraget såvitt gäller förundersökningssekretessens styrka (se ovan punkt a), enskildas möjligheter att i studiesyfte följa en myndighets verksamhet (se ovan punkt d) samt en eventuell begränsning av allmänhetens rätt att ta del av bilder på döda personer eller personer med allvarliga synliga fysiska skador ska emellertid redovisas tidigare. Detta delbetänkande innehåller följaktligen våra överväganden och förslag i de nämnda delfrågorna. Regeringens direktiv (dir. 2007:120, 2008:103 och 2009:29) återges i sin helhet i bilaga 1–3. Vårt arbete påbörjades . Sammanlagt sexton sammanträden har hållits med experterna. Sex av dessa sammanträden – sammanträden fr.o.m. – har bl.a. gällt frågor som behandlas i detta delbetänkande. Under vårt arbete med frågan om hur stark förundersökningssekretessen till skydd för enskilda bör vara har vi bl.a. träffat företrädare för och haft underhandskontakter med ombudsmän () och Justitiekanslern (). Arbetet har bedrivits i nära samråd med berörda experter. Ingen expert har anmält önskemål om att få avge särskilt yttrande. Med hänsyn till detta har delbetänkandet avfattats med användande av vi-form. Arbetet fortsätter i enlighet med direktiven. 2Förundersökningssekretess till skydd för enskild Den sekretess som gäller i åklagarmyndighets, polismyndighets, , , och vissa andra myndigheters brottsbekämpande verksamhet regleras i huvudsak i 18 kap. 1–3 §§ samt 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400; i fortsättningen OSL). I 18 kap. 1–3 §§ OSL finns föreskrifter om sekretess till skydd för den brottsbekämpande verksamhetens intresse. I 35 kap. 1 § första stycket OSL regleras sekretess till skydd för enskilda såvitt rör uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden i -utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål (punkt 1), -angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål eller i annan verksamhet för att förebygga brott (punkt 2), -angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) (punkt 3), -annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av en åklagarmyndighet, en polismyndighet, , , eller (punkt 4), -Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål (punkt 5), -register som förs av enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag (punkt 6), Förundersökningssekretess till skydd för enskild -register som förs enligt lagen om misstankeregister (1998:621) (punkt 7), -register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag (punkt 8), -särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 4 kap. 1 § OSL (punkt 9) samt -register som förs av enligt lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet eller som annars behandlas där med stöd av samma lag (punkt 10). Sekretessen enligt 35 kap. 1 § första stycket OSL har i princip oförändrad överförts från 9 kap. 17 § första stycket i den numera upphävda sekretesslag (1980:100; i fortsättningen SekrL). och fortfarande gäller denna s.k. förundersökningssekretess till skydd för enskild som huvudregel med ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. sekretess gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Presumtionen är alltså för sekretess i bl.a. förundersökningsverksamhet och de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet i övrigt för att förebygga, utreda och beivra brott. gällde ett s.k. rakt skaderekvisit enligt paragrafen, dvs. en presumtion för att uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden som förekom i nämnda verksamheter var offentliga. Vissa undantag från sekretessen finns i 35 kap. 6 och 7 §§ OSL. Där föreskrivs bl.a. att sekretessen inte gäller åklagarens beslut huruvida åtal ska väckas, beslut om att förundersökning inte ska inledas samt beslut om att förundersökning ska läggas ned (6 §). Vidare föreskrivs att sekretessen som huvudregel upphör att gälla om uppgiften lämnas till domstol med anledning av åtal (7 §). Om ombudsmän () eller Justitiekanslern () i sin tillsyn över offentlig verksamhet har beslutat att inleda en förundersökning, tillämpas 35 kap. 1 § OSL också hos JO och JK, se 42 kap. 3 § OSL. Förundersökningssekretess till skydd för enskild I verksamhet som avser förande av eller uttag ur register enligt lagen (1998:620) om belastningsregister och vissa andra register gäller enligt 35 kap. 3 och 4 §§ OSL absolut sekretess. Vi har fått i uppdrag att överväga hur stark förundersökningssekretessen till skydd för enskilda bör vara. Enligt direktiven är de skäl som anförs i förarbetena till ändring till ett omvänt skaderekvisit inte i sig tillräckliga för att bibehålla ett omvänt skaderekvisit i alla de i 35 kap. 1 § OSL reglerade verksamheterna. Vidare påpekas i direktiven att det vid ändringen inte gjordes en tillräckligt noggrann avvägning mellan sekretessintresset och det starka intresset av insyn i framför allt förundersökningar. Vi ska därför göra en noggrann analys av om det finns skäl att ersätta det omvända skaderekvisitet med ett rakt skaderekvisit när det gäller förundersökningsförfarandet. För det fall vi kommer fram till att det beträffande förundersökningsförfarandet inte bör göras någon generell ändring som berör samtliga brottsbekämpande myndigheter, ska vi överväga om det – med tanke på det särskilt starka insynsintresset – finns skäl att särreglera den sekretess som gäller till skydd för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden hos JO och JK i de fall en justitieombudsman eller JK agerar i egenskap av åklagare. I direktiven sägs vidare bl.a. följande. För att översynen ska resultera i ett välavvägt resultat bör det stå utredaren fritt att, i den utsträckning det bedöms vara befogat, se över sekretessen även i övriga verksamheter som regleras i 9 kap. 17 § sekretesslagen. En aspekt som vi enligt direktiven måste beakta vid vår översyn av 9 kap. 17 § SekrL, dvs. numera 35 kap. 1 § OSL, är det informationsutbyte i brottsbekämpande syfte som förekommer mellan och inom olika myndigheter. I detta sammanhang ska vi även beakta det arbete som pågår inom Europeiska unionens råd för rättsliga och inrikes frågor för att med hjälp av ny teknik förenkla informationsutbytet mellan medlemsstaternas myndigheter i brottsbekämpande syfte samt det arbete inom Financial Action Task Force (FATF) som tar sikte på informationsutbyte mellan olika myndigheter. En närmare redogörelse för bakgrunden till ändringarna finns i avsnitt 2.2. I avsnitt 2.3 redogör vi för några ändringar av intresse som gjorts i 9 kap. 17 § SekrL . Avsnitt 2.4 innehåller en redogörelse för en framställning av JO rörande sekretessen hos JO. I avsnitten 2.5 och 2.6 tas upp olika frågor om sekretess i informationsutbytet mellan brottsbekämpande myndigheter. Förundersökningssekretess till skydd för enskild synpunkter från i frågan om en eventuell återgång till ett rakt skaderekvisit i 35 kap. 1 § OSL i förundersökningsverksamheten redovisas i avsnitt 2.7. Våra överväganden finns i avsnitt 2.8. Före gällde absolut sekretess till skydd för enskildas personliga förhållanden för uppgifter som avsåg förande av eller uttag ur allmänt kriminalregister eller register som fördes enligt den dåvarande lagen (1965:94) om polisregister m.m. (7 kap. 17 § SekrL i lydelse enligt SFS 1997:1059). I den brottsbekämpande verksamheten i övrigt gällde enligt 9 kap. 17 § SekrL sekretess till skydd för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden med ett rakt skaderekvisit, dvs. presumtionen var att sådana uppgifter var offentliga (9 kap. 17 § SekrL i lydelse enligt SFS 1996:628). trädde en ny polisregisterlagstiftning i kraft. Den innebar bl.a. att nya lagar kom att gälla på området, nämligen polisdatalagen, lagen om belastningsregister och lagen om misstankeregister. Polisdatalagen ersatte polisregisterlagen och innehåller de bestämmelser som, utöver personuppgiftslagen (1998:204; i fortsättningen PUL), behövs för polisens verksamhet. I polisdatalagen finns bestämmelser om bl.a. kriminalunderrättelseverksamhet, kriminalunderrättelseregister, DNA-register, fingeravtrycks– och signalementsregister samt . Med kriminalunderrättelseverksamhet avses annan underrättelseverksamhet än den som bedrivs av Säkerhetspolisen och som innebär insamling, bearbetning och analys av uppgifter i syfte att ge underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott (3 § polisdatalagen). I den proposition som låg till grund för den nya polisregisterlagstiftningen framhölls att det var angeläget att möjligheten till insyn i polisens register ökar. Det borde enligt regeringen exempelvis ges rimliga möjligheter att kontrollera att registrering inte bedrivs i strid mot regeringsformens bestämmelser eller andra bestämmelser som gäller för registren. Därför föreslog regeringen att den absoluta sekretessen skulle avskaffas för alla polisregister utom belastningsregistret (prop. 1997/98:97 s. 64 ff.). Förslagen till ny polisregisterlagstiftning hade också som utgångspunkt PUL, som trädde i kraft . Före ikraftträdandet av PUL fick uppgifter i förundersökningar eller i under- SOU 2009:72 Förundersökningssekretess till skydd för enskild rättelseverksamhet inte behandlas med hjälp av automatisk databehandling annat än med Datainspektionens tillstånd. Införandet av PUL innebar att polisen fick större möjligheter till automatiserad behandling av uppgifter i förundersökningar och andra utredningar (prop. 1997/98:97 s. 55 ff.). Förslagen ledde till att den absoluta sekretessen bibehölls för uppgifter om enskildas personliga förhållanden i det nya belastningsregistret och vissa andra register. Regleringen rörande dessa register togs in i 7 kap. 17 och 18 §§ SekrL och finns numera i 35 kap. 3 och 4 §§ OSL. När det gäller uppgifter i register som förs enligt lagen om misstankeregister och de register som förs av enligt polisdatalagen eller som annars behandlas där med stöd av samma lag infördes ett omvänt skaderekvisit, dvs. sekretess gäller för uppgifterna om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Regleringen beträffande dessa register togs in i 9 kap. 17 § första stycket punkterna 6 och 7 SekrL (numera 35 kap. 1 § första stycket punkterna 6 och 7 OSL). Eftersom uppgifter som ingår i automatiserade behandlingar blir mer känsliga från integritetssynpunkt än motsvarande uppgifter som behandlas manuellt, ansågs det vara en lämplig ordning att samma skaderekvisit skulle gälla i förundersökningar som i de register som förs till stöd för förundersökningsverksamheten. En fördel med den lösningen ansågs vara att gränsdragningen mellan om en uppgift ingår i t.ex. ett kriminalunderrättelseregister eller i en automatiserad behandling av uppgifter i en särskild undersökning i kriminalunderrättelseverksamhet inte skulle få någon praktisk betydelse i sekretesshänseende (prop. 1997/98:97 s. 70 f.). Även denna reglering togs in i 9 kap. 17 § SekrL. I 9 kap. 17 § SekrL togs vidare in en regel som innebär att uppgifter, trots sekretessen, får lämnas ut till enskild om det har stöd i bestämmelser i bl.a. polisdatalagen och i lagen om misstankeregistret. Syftet med bestämmelsen var bl.a. att myndigheterna inte skulle behöva förlita sig på en sekretessprövning i de fall där det i författning anges att uppgifter får lämnas ut. numera i 35 kap. 10 § 3 OSL. Ändringarna trädde som sagt i 1997/98:JuU20, rskr. 1997/98:276, Förundersökningssekretess till skydd för enskild 2.3Senare ändringar i 9 kap. 17 § sekretesslagen Som nämns i våra direktiv kritiserades ändringen till det omvända skaderekvisitet 1999, bl.a. av i dess betänkande Ekonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53, s. 489 ff.). Enligt medförde ändringen bl.a. att allmänhetens insyn i all brottsbekämpande verksamhet skulle komma att minska generellt på ett icke önskvärt sätt. Särskilt olyckligt är det, enligt , i fråga om åklagarverksamheten eftersom den saknar lekmannainflytande. Negativt var också att möjligheterna att på begäran lämna ut uppgifter till brottsoffer och (tidigare) misstänkta skulle komma att minska.