sou · GXB381 · 2009-10-01 00:00:00 — 2005/06:160) framgår att regeringen, vid det tillfället, bedömde att en offentlig- rättslig reglering i kombination med en fortsatt utredningen var det mest lämpliga sättet att driva arbetet för bättre resenärsvillkor inom kollektivtrafiken framåt. I propositionen lämnade regeringen därför förslag till lag (2006:116) om information till passagerare m.m. Denna lag trädde i kraft . I propositionen angav regeringen även att en lämplig myndighet bör ges i uppdrag att göra en översyn av hur lagen efterföljs och i vad mån den har haft en positiv inverkan på resenärernas situation. Vidare angav regeringen att det i samband med denna utvärdering även måste beaktas vilka andra bestämmelser som införts på detta område, och om det fortfarande föreligger skäl att ha kvar en offentligrättslig reglering på området. I 2 § lagen om information till passagerare m.m. anges att trans- portören ska ha ett system för att lämna ersättning till passagerare som drabbas av förseningar eller andra störningar i trafiken. Mitt förslag till lag om resenärers rättigheter i lokal och regional kollektivtrafik innehåller bestämmelser som innebär att det införs en skyldighet för transportörer att lämna ersättning . En lag som reglerar att företaget ska ha ett system för detta behövs därför inte längre. Enligt 3 § har transportören en allmän skyldighet att lämna tydlig och tillförlitlig information om sina transporttjänster och om sitt ersättningssystem enligt 2 §. I 3 § anges också att till den som vill köpa en enskild resa ska transportören lämna information om resans pris, avgångs- och ankomsttid, sitt ersättningssystem, och vem som skall utföra transporten eller del av den, om denne är någon annan än den som säljer transporten. Av paragrafen framgår också att transportören vid behov ska lämna information om möjligheterna för en funktionshindrad person att genomföra en viss resa. Enligt 4 § ska transportören, om det uppstår en försening eller annan störning i trafiken, möjligt lämna information om förseningens eller störningens orsak, varaktighet och konsekvenser. I mitt förslag till civilrättslig lagstiftning ingår bestämmelser om resenärernas rätt till information. Min bedömning är att den lag jag föreslår omhändertar de områden som lagen om information till passagerare m.m. syftade till att reglera. Enligt min bedömning bör därför lagen om information till passagerare m.m. upphöra att gälla. Det är dock lämpligt först när föreslagen lag tillämpas avseende alla transportslag som ingår i lagen. Jag har i kapitel 12 föreslagit att tidpunkten för när lagen ska börja tillämpas avseende samtliga transportslag är knutet till ikraftträdandet av de EG-förordningar som rör passagerares rättigheter vid transport med buss och båt. För att en period med avsaknad av reglering inte ska uppstå har jag valt att inte föreslå att lagen om information till passa- gerare m.m. ska upphöra att gälla. 6 Rättigheter vid förseningar I syfte att stärka resenärernas ställning har jag fått i uppdrag att lämna förslag till bestämmelser om kompensation och assistans vid förseningar och störningar i trafiken. Det finns ingen civilrättslig reglering av resenärers rättigheter vid förseningar för väg- eller järnvägstransport i . Inom sjöfarten regleras denna fråga till viss del av sjölagens (1994:1009) bestämmelser. Detta har inneburit att det i första hand varit transportörens transportvillkor som avgjort vilka rättigheter en resenär har vid försening. De transportvillkor som används i lokal och regional kollektivtrafik av trafikhuvudmännen och andra aktörer såsom Express och Flygbussarna i deras respektive resegarantier har därför varit av intresse för utformningen av mina förslag. kommer resenärens rättigheter vid förseningar även att regleras av EG-förordningar. träder EG-förordningen som reglerar tågresenärers rättig- heter1 i kraft och Europeiska kommissionen lade även fram förslag till förordningar som reglerar passagerares rättig- heter vid busstransport2 respektive vid resor till sjöss och på inre vattenvägar3. 1Europaparlamentets och rådets förordning (EEG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer EUT L 315, 3.12.2007, s. 14–41. 2Förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordningen (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen, KOM (2008) 817 slutlig. 3Förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordningen (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskydds- lagstiftningen, KOM (2008) 816 slutlig. 6.1Gällande rättigheter och bestämmelser under utarbetning Trafikhuvudmännen har i sina transportvillkor intagit resegarantier till förmån för resenären. Reglerna för resegarantierna är utformade på ett liknande sätt över landet. Jag väljer i det följande att redovisa lokaltrafiks (SL), och Skånetrafikens resegarantier. Flertalet av kollektivtrafikresorna görs inom dessa regioner. En typisk resegaranti gäller huvudsakligen vid förseningar. Om en resande blir försenad ger resegarantierna hos SL, och Skånetrafiken ersättning för biljettkostnad hos annat trafikbolag eller taxi. Skånetrafiken ersätter även utlägg för resa med bil. Med resegaranti kan en resenär på platser där det saknas etablerad taxiverksamhet i stället för ersättning för en taxiresa få ersättning för resa med bil. Även SL ger ersättning till resenär för utlägg med privatbil, parkeringsavgifter och trängsel- skatt. En resenär kan få ersättning för taxi eller resa med annat trafikbolag, även om SL satt in ersättningstrafik, om resenären bedömer att denne kommer att bli försenad. resegaranti gäller om en resenär har starka skäl för att välja taxi istället för ersättningstrafiken. Exempel på sådana skäl kan vara att hinna med ett tåg och att resenären är osäker på om denne verkligen hinner fram med ersättningstrafiken. Om en resenär blivit minst och inte tagit taxi eller privatbil kan denne ändå få viss kompensation från . Skånetrafiken kompenserar i en sådan situation resenärer med en dags fria resor i . Resegarantin i de tre länen gäller för resor med buss och tåg. SL:s resegaranti gäller även för tunnelbanetrafik och resegaranti gäller även avseende kollektivtrafik med båt och spårvagn. Resegarantin hos de tre trafikhuvudmännen omfattar inte händelser som ligger utanför transportörens kontroll, så kallade force majeure händelser. Exempel på sådana händelser är extrema väderförhållanden, arbetskonflikt och strömavbrott. Garantin gäller inte heller vid planerade förändringar i SL:s och trafik som information lämnats om. Ingen av de tre trafik- huvudmännen lämnar ersättning för följdskador. Det maximala ersättningsbeloppet för resegarantierna varierar. SL ersätter maximalt , och Skåne- trafiken . Resenären måste själv lägga ut pengarna efter- som trafikhuvudmännen bara ersätter utlägg i efterhand. Andra transportörer inom kollektivtrafiken I detta avsnitt redovisar jag de resegarantier som Express och Flygbussarna har eftersom det är två kollektivtrafikföretag som bedriver kommersiell trafik lokalt och regionalt. Enligt Express resegaranti har resenären rätt till ersättning för vissa kostnader vid tågförsening och tåginställelse om omständigheterna är sådana att Express rimligen hade kunnat förhindra störningarna. Ersättning lämnas för utgifter för nödvändiga telemeddelanden, skälig utgift för kost och logi och kostnaden för transport med annat transportmedel på sträcka motsvarande den återstående järnvägsresan. Resegarantin omfattar även vidaretransport med annat transportmedel. Om tåget är försenat och resenären inte hinner med annat transportmedlet ersätts merkostnaden för att avsluta resan. Ersätt- ningen är dock begränsad till 3/10-delar av ett basbelopp. Express ersätter inte förlust i näringsverksamhet. Den resande har rätt att återfå hela eller del av biljettavgiften vid störning som inverkar på resans kvalitet, om omständigheterna är sådana att Express rimligen hade kunnat förhindra störningarna. Återbetalning medges om resenären visar att resan har blivit helt utan värde för honom eller henne till följd av en tågförsening eller tåginställelse. Om resenären orsakas obehag under resan till följd av sådan brist i fråga om utrustning, ordning eller hygien i tåget som Express bär ansvaret för har resenären rätt till åter- betalning av skälig del av biljettavgiften. Resenären ska framföra klagomål inom skälig tid hos Express eller dess represen- tant. Enligt Flygbussarnas resegaranti har en resenär rätt till kompen- sation när flygbussens ankomst till flygplatsen är försenad med mot uppgivna tider i tidtabellen. Vid en sådan försening ersätts resenären med en fri enkelresa. Om flygbussen uteblir till följd av exempelvis ett planeringsfel eller annat fel direkt orsakad av Flygbussarnas åtaganden och den uteblivna bussen leder till att resenären riskerar att missa sin vidare anslutning har resenären rätt till ersättning för taxiresa. Resenären måste kunna visa att denne lagt ut för taxiresan genom att uppvisa taxikvittot. Rättigheter vid förseningar enligt EG-förordningen om tågresenärers rättigheter och skyldigheter Om det skäligen är troligt att ankomsten till den slutliga bestäm- melseorten enligt transportavtalet kommer att försenas kan en resenär enligt artikel 16, redan innan tåget blivit försenat, välja att få ersättning, fortsatt resa eller ombokning. En försening innebär enligt förordningen tidsskillnaden mellan den tidpunkt då resenären planerades anlända enligt den offentliggjorda tidtabellen och hans eller hennes verkliga ankomsttid. Ersättning motsvarande hela biljettpriset ges för den del av resan som inte fullföljts, om resan blivit meningslös med tanke på resenärens ursprungliga resplan. Ersättningen kan även utgöras av en returresa till den första avreseorten möjligt. Ett annat alternativ är att resenären erhåller en fortsatt resa eller ombokning till den slutliga bestämmelseorten möjligt, eller en senare dag som rese- nären finner lämplig. Resan ska ske på likvärdiga transportvillkor. Dessa möjligheter till ersättning har en resenär som har köpt en biljett både innan förseningen inträffat och efter att förseningen inträffat samt både innan resan påbörjats och under resans gång. Resenärer som drabbats av en försening mellan avrese- och ankomstorten och för vilken biljettpriset inte har ersatts enligt artikel 16 får enligt artikel 17 av järnvägsföretaget, utan att därmed avsäga sig rätten till transport, begära ersättning av biljettpriset vid 60-119 minuters försening och av biljettpriset vid 120 minuters försening eller mer. Artikeln inne- håller även särskilda bestämmelser bland annat om resenären har ett periodkort eller abonnemang, bestämmelser inom vilken tid ersätt- ningen ska erläggas och en lägsta gräns om under vilken ingen ersättning ska utgå till resenären. Enligt artikeln ska rese- nären vidare inte vara berättigad till ersättning om han eller hon har informerats om förseningen före inköp av biljetten. Vid försenad ankomst eller avgång som överstiger ska resenärerna kostnadsfritt erbjudas måltider och förfriskningar, om dessa finns att tillgå ombord på tåget eller stationen eller rimligen kan anskaffas. Måltiderna och förfriskningarna ska stå i rimlig proportion till väntetiden. Det framgår vidare att resenären ska erbjudas hotellrum eller annan inkvartering, samt transport mellan järnvägsstationen och inkvarteringsplatsen, när ett uppehåll på en eller flera nätter eller ytterligare uppehåll blir nödvändigt. Järnvägsföretaget ska bara behöva erbjuda detta där det är fysiskt möjligt. Slutligen ska resenären erbjudas transport från tåget till järnvägsstationen, till en alternativ avgångspunkt eller den slutliga bestämmelseorten för förbindelsen om tåget har blivit stående på linjen. Även denna assistans gäller endast om det är fysiskt möjligt. Om en förbindelse måste avbrytas ska järnvägsföretagen organisera alternativ resa. Det järnvägsföretag som utför trafiken ska fästa särskild uppmärksamhet vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och eventuellt medföljande personer. Rättigheter vid förseningar enligt förslag till EG- förordningen om passagerares rättigheter vid transport med buss Busstransportföretag är enligt artikel 20 skadeståndsansvariga vid 2.när resans planerade längd överstiger och 3.vid försenad avgång med . Busstransportföretagen ska i sådana fall åtminstone erbjuda passagerarna alternativ resa på rimliga villkor eller, om det inte är möjligt, informeras om lämplig alternativ resa som tillhandahålls av andra transportföretag. Passagerarna ska, om de inte använder sig av en erbjuden alternativ resa, få ersättning motsvarande 100 pro- cent av biljettpriset. Om busstransportföretag inte kan tillhanda- hålla en alternativ resa eller information om andra transportföretags turer ska resenären ha rätt till ersättning motsvarande av biljettpriset. Rättigheter vid förseningar enligt förslag till EG-förordningen om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar När ett trafikföretag på skäliga grunder kan anta att en sjöfartstjänst för passagerare blir försenad med från den angivna avgångstiden ska passagerarna, enligt artikel 18.1, kostnadsfritt erbjudas måltider och förfriskningar som står i rimlig proportion till väntetiden. En förutsättning är att sådana finns tillgängliga ombord eller i hamnen eller på ett rimligt sätt kan levereras. Om förseningen medför att övernattning under en eller flera nätter blir nödvändig eller då en längre vistelse än den passageraren planerat blir nödvändig, ska passagerarna, enligt artikel 18.2, kostnadsfritt erbjudas hotell eller annan inkvartering och transport mellan hamnen och inkvarteringsplatsen. En förutsättning är att det ska vara fysisk möjligt att erbjuda hotell, annan inkvartering eller transport. Om sjöfartstjänsten kan fortsätta ska trafikföretagen, enligt artikel 18.3, organisera alternativa transporttjänster för passagerarna. Denna skyldighet föreligger bara om det är möjligt att anordna alternativ transport. I detta fall ska transporten ske . Trafikföretaget ska fästa särskild uppmärksamhet vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och deras eventuella led- sagare. När ett trafikföretag på skäliga grunder kan anta att en sjöfartstjänst för passagerare blir försenad med från den angivna avgångstiden ska passagerarna, enligt artikel 19.1, erbjudas alternativa transporttjänster på rimliga villkor eller, om detta är opraktiskt, underrättas om lämpliga alternativa transporttjänster som utförs av andra transportaktörer. Passage- rarna ska, om de inte använder sig av de alternativa transport- tjänster, i denna situation få ersättning för biljettpriset. Utan att mista rätten till transport kan en passagerare, enligt artikel 20.1, få ersättning från trafikföretaget om passageraren drabbas av försening till följd av en inställd tur eller en försening av avresan. Vid en försening på 60–kan passageraren få ersättning av biljettens pris och vid en försening eller mer av biljettens pris. Om trafikföretaget inte tillhandahåller alternativa tjänster eller den information som avses i artikel 19.1 kan passageraren få ersättning av biljettens pris. Enligt 4 punkten ska artikel 20 inte tillämpas när förseningen eller den inställda turen beror på undantagsomständigheter som står i vägen för utförandet av transporttjänsten och som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. Översiktlig redogörelse för EG-förordningarnas ersättning vid förseningar 6.2Överväganden och förslag gällande ersättningstrafik och ersättningar 6.2.1Utformning av transportörens ansvar Mitt förslag: Transportörerna ska ha ett objektivt ansvar vid en försening. Jag anser att en skyldighet för transportören att ersätta viss skada som en resenär lider genom att transporten inte utförs inom den tid som kan anses avtalad ska intas i lag. Med skada avses här endast ren förmögenhetsskada. Det vill säga sådan ekonomisk skada som uppkommer på annat sätt än som en följd av skada på person eller egendom. Frågan är vilket ansvar som transportören ska ha gentemot resenären. På trafik- och transporträttens områden är ansvaret vanligtvis utformat som ett så kallat objektivt eller strikt ansvar. Med detta menas att transportören är skyldig att ersätta en skada oberoende av om transportören har varit oaktsam eller haft uppsåt till skadan. Som teoretisk grund för ett objektivt ansvar har anförts dels att kommunikationsväsendet utgörs av en farlig verk- samhet, dels allmänna företagsekonomiska teorier enligt vilka skadefallen betraktas som en oundviklig följd av viss verksamhet och får karaktären av en omkostnad i denna. Jag anser med hänsyn till grunderna varför ansvaret är utformat på detta sätt inom transporträttens område även att transportörens ansvar i mitt lagförslag ska var ett så kallat objektivt ansvar. Mitt förslag: Försening definieras som tidsskillnaden mellan den tidpunkt resenärens planerade avresa eller ankomst enligt tidtabell och hans eller hennes faktiska avrese- eller ankomsttid. Förseningar är den störning i kollektivtrafiken som orsakar mest dagliga bekymmer för resenärerna. Min uppfattning är att en försening ska anses föreligga även om en transport ställs in eller förseningen uppstår efter påbörjad resa. Den enda uppgift en resenär vanligtvis har avseende restidens längd vid en obokad resa är tidtabellen. En försening ska därför anses föreligga när resan avviker från vad som angivets i tidtabellen. Ytterligare ett skäl till varför tidtabellen ska anses vara bindande är att den utgör en viktig del av transportörens marknadsföring och information om kollektivtrafiktjänsten. Det är även detta synsätt som tillämpas av trafikhuvudmännen. Det är tydligt att en resenär är att anse som försenad när han eller hon anländer senare än vad som angivits i tidtabellen. En transportör kan dock i vissa fall köra in en försenad avgångstid så att resenärens ankomsttid inte avviker från tidtabellen. Frågan är därför om resenären redan vid en försenad avgång är att anse som försenad. När ett färdmedel inte avgår från en hållplats finns risk för att resenärens ankomsttid kan bli försenad. Mot bakgrund av denna risk anser jag att resenären ska anses vara försenad redan när avgångstiden avviker från tidtabell. Resenären kan vid det tillfället behöva begränsa sin skada genom att resa med en annan transportör eller ta en taxi. Liknande villkor finns i dagens resegarantier hos trafikhuvudmännen. Mitt förslag: Om ett avbrott i trafiken uppgår, eller beräknas uppgå, ska transportören, om möjligt, anordna ersättningstrafik. Transportören är inte skyldig att anordna ersättningstrafik om information om fullgoda alternativa färdvägar lämnas till resenärerna. SOU 2009:81 Rättigheter vid förseningar Särskild hänsyn ska härvid tas till personer med funk- tionshinder eller nedsatt rörlighet. Min bedömning: Transportören är alltid ansvarig att ordna så att resenären når sin slutdestination enligt ingånget transport- avtal. Det viktigaste för resenären vid förseningar är att nå sin destination. Möjligheten att få kompensation är av underordnad betydelse.4 Trafikhuvudmännens resegarantier är i huvudsak utformade på så sätt att resenären har rätt till ersättning för taxiresa eller resa med bil när ersättningstrafik inte kan transportera resenären till målet för resan. Av slutrapporten resegarantier för en mer attraktiv kollektivtrafik framgår dock att dagens resegarantier inte kan användas i alla situationer.5 De resenärer som använder sig av resegarantier begränsas enligt slutrapporten till de som: befinner sig på en plats dit en taxi kan komma inom rimlig tid, har telefon att ringa med, vet vart de vill bli hämtade (vilken uppgång leder upp till en specifik gata), kan lägga ut för taxi, känner till resegarantin, orkar skicka in kvitto, har egen bil att resa med och har tillgång till bilen även vid den situation som uppstår i kollektivtrafiken. Jag anser att den rimligaste lösningen på de problem som uppstår vid en försening är att resenären i första hand och så snabbt som möjligt kommer till målet för den resa som köpts. För att undvika dagens problem med att ett stort antal resenärer inte kan utnyttja resegarantin anser jag att transportören vid ett avbrott i trafiken som uppgår, eller beräknas uppgå, ska anordna ersättningstrafik. På många platser kan det på grund av geografiska avstånd ta tid att nå fram till resenärerna med ett nytt fordon. Det är därför inte rimligt att med kortare 4Slutrapporten resegarantier för en mer attraktiv kollektivtrafik, av , och , , WSP, s. 48. 5A.a, s. 22. varsel kräva att ersättningstrafik sätts in. Bedömningen ska göras så snart transportören har tillräcklig information. I vissa situationer är det uppenbart att trafiken inte kommer att kunna återupptas , till exempel vid en tågolycka. Mitt förslag innebär att en inställd tur på en linje där de ordinarie avgångarna är tätare än inte behöver ersättas om övrig trafik fungerar. På landsbygden där det är mer än mellan avgångarna måste transportören dock sätta in ersättningstrafik. Ersättningstrafik kan innebära att egna eller en annan transportörs fordon sätts in eller att ett annat trafikslag används för att transportera resenärerna till sin destination. Jag är medveten om att transportörerna inte i alla situationer kan klara av att anordna ersättningstrafik för resenärerna. På vissa ställen på landsbygden och inom viss skärgårdstrafik kan det ta för ersättningstrafik att ta sig till målet. I dessa undantagsfall är det inte rimligt att kräva att transportörerna ska kunna sätta in ersättningstrafik . Det finns också andra situationer särskilt inom den spårburna trafiken där det inte är möjligt med ersättningstrafik. Jag har därför valt att begränsa dessa tillfällen till när det är möjligt att anordna sådan trafik. Transportproblemet måste emellertid alltid lösas och även om ersättningstrafik inte kan anordnas måste transportören alltid ordna så att resenärerna når sin slutdestination. Eftersom jag i delbetänkandet En ny kollektivtrafiklag (SOU 2009:39) föreslagit att transportörerna ska delta i ett samarbete för att hantera störningar i trafiken, för att få tillträde till marknaden, anser jag att det inte krävs någon ytterligare sanktion kopplad till skyldigheten att anordna ersättningstrafik. Transportören ska enligt min mening inte vara skyldig att anordna ersättningstrafik om information om fullgoda alternativa färdmedel lämnas till resenärerna. Denna bestämmelse bygger på den allmänna principen inom ersättningsrätten att båda parter har en skyldighet att begränsa sin skada. Genom att transportören lämnar information om alternativt färdmedel kan resenären vidta åtgärder för att undvika att förseningen leder till skada. Informa- tionen ska lämnas på ett sätt som gör det möjligt för alla resenärer att ta del av denna. Med att färdmedlet ska vara ett fullgott alternativ menar jag att hållplatsen för färdmedlet ska ligga inom rimligt avstånd och att resenären ska kunna ta sig dit utan att det ska ta eller innebära en alltför stor ansträngning. Särskild hänsyn ska tas till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i samband med informationen men också till dessa personers möjlighet att använda sig av ersättningstrafiken. 6.2.4Ersättning för resa med annan transportör eller taxi Mitt förslag: När trafiken är försenad från avresetidpunkten har resenären rätt till ersättning för resa med annan transportör eller taxi. Högsta kostnad med alternativt färdmedel som ersätts är 1/40 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäk- ring, det vill säga runt . Jag föreslår att resenären ska kunna få ersättning för resa med annan transportör eller med taxi.