sou · GWB348 · 2009-01-01 00:00:00 — aP P European System Möjligheten till forskarutbildning finns vid samtliga de universitet som har utbildningar på grundutbildnings- och masternivå med inslag av undervisning om fisk och fiske. Vid finns goda möjligheter till forskar- utbildning inom ekologi och zoologi med inriktning mot fisk och fiske. tar 4–5 personer ut doktorsexamen med en sådan inriktning. Högskolan på har ett samarbetsavtal med om forskarutbildning i marin ekologi. Kunskap till stöd för förvaltningen finns en doktorand med inriktning mot fiskbiologi och marint fiske. Vid finns möjligheter till forskarutbildning med fisk-/fiskeinriktning. Detta är en ny forskningsinriktning vid . beräknas 0,5 personer ta ut examen. Vid finns goda förutsättningar för forskarutbildning. har ett forskningssamarbete med . Cirka 2 personer tar ut doktorsexamen med fisk-/fiskeinriktning. har tillsammans med Högskolan på lämnat ett förslag till Utbildnings- departementet om en forskarskola i fiskekologi och fiskeribiologi.TPF69FPT Vid finns goda möjligheter till forskarutbild- ning. har cirka 0,4 personer doktorerat med fiskekologisk inriktning. bedriver i samarbete med forskning om kustbestånd av fisk. Det finns för när- varande ett par doktorander antagna. Krav på utbildning för att få yrkesfiskelicens Det bör ställas krav på certifierad utbildning i miljö och ekologi för att få yrkesfiskelicens. Ett sådant krav bör även gälla vid förnyad ansökan. Förslaget innebär ett tillägg till 30 § i fiskelagen (1993:787). Utredningens förslag överensstämmer med åtgärd 13 i Aktionsplan för havsmiljön.TPF70FPT Utredningen om en ny fiskelagstiftning tillsattes av regeringen för att se över den svenska fiskelagstiftningen och utar- beta förslag till en ny fiskevårdslag.TPF71FPT Utredningen ska redovisas . Förslagen ska syfta till att ge förutsätt- ningar för ett hållbart nyttjande av fiskresurserna som gynnar när- ingsverksamheten och fritidsfisket samt den biologiska mångfal- 69TP PT Strategisk satsning på forskarskola i fiskekologi och fiskeribiologi vid uni- versitet och Högskolan på . Skrivelse till regeringen från och Högskolan på , daterad (Dnr SU 301-1325-04). 70TP PT Aktionsplan för havsmiljön. 5563 (2006). 71TP PT Kommittédirektiv – En ny fiskelagstiftning. Kunskap till stöd för förvaltningen Enligt utredningens direktiv ingår det i uppdraget att utreda hur utbildningskrav kan anges för fiskelicens. Genom att koppla utbildningskrav till yrkesfiskelicensen (som är personlig) nås de flesta som bedriver fiske för sin försörjnings skull. Utredningen om en ny fiskelagstiftning bör överväga om licenssystemet kan kompletteras så att grupper som inte kate- goriseras som yrkesfiskare men som ändå bedriver fiske i ett yrkesmässigt sammanhang, t.ex. med stöd av enskild rätt, som lott- karlar på fiskefartyg eller som arrangörer av fisketurism, kan inklu- deras. Sveriges kust- och insjöfiskares organisation har föreslagit differentierade fiskelicenser med en B-licens för binäringsfiske. bör ges möjlighet att utfärda föreskrifter för en certifierad utbildning med inriktning mot miljö och ekologi. Det bör finnas en stark koppling mellan praktik, dvs. hur fiske bedrivs, och teori, dvs. den vetenskapliga rådgivning som ligger till grund för regelverket kring fisket. För att även göra utbildningen attrak- tiv för redan yrkesverksamma fiskare föreslås att utbildningskraven utformas så att utbildningen kan genomföras som en intensivkurs . Utbildningen ska också kunna integreras i t.ex. gymnasieprogram eller vuxenutbildning. En utbildning bör innehålla följande moment: Grundläggande kunskap om djur och växter. Den miljön och det ekosystemet, fiskens roll i systemet. Faktorer som påverkar det ekosystemet. Beståndsuppskattningar, grunderna för den vetenskapliga råd- givningen. Skonsamma fiskemetoder, redskap. Fiskeripolitik och regelverk, inkl. EU och internationellt. bör ges rätt att bevilja tillstånd till utbildningsanord- nare att genomföra utbildningen. Bevis på genomgången utbildning bör utfärdas av eller om så bestämmer av den som genomför utbildningen. Det bör även fortsättningsvis ges kortare kurser för redan yrkesverksamma fiskare. En bra utgångspunkt är de kurser som anordnats av marinbiologiska laboratorium och av Fiskeri- verkets kustfiskelaboratorium i samarbete med folkhög- Kunskap till stöd för förvaltningen En kurs bör vara minst för att uppfylla certifierings- kraven. Kurser som vänder sig till aktiva yrkesfiskare bör i tiden läggas så att de i så liten utsträckning som möjligt påverkar fiskar- nas yrkesutövning. Erfarenheten från de kurser som getts är att medverkan av forskare, och den dialog som då uppstått mellan fis- karna och forskarna, har inneburit ett mervärde. En fortsatt med- verkan av forskare bör därför eftersträvas. Samverkan med yrkes- fiskarnas organisationer bör också eftersträvas. bör ge sitt stöd till verksamheten och tillse att det kontinuerligt anordnas kurser. Kurser anordnade i samverkan med andra länder är en intressant form som bör stimuleras. Inom ramen för Baltic Sea Breeze hölls på i en marin miljökurs med deltagare från flera , fram- förallt studenter inom fiske och sjöfart. Det program med fiskeinriktning, Fiske- och sjöfartstekniskt program, som ges vid gymnasium bör kunna inkludera moment som uppfyller certifieringskraven. En sådan utbildning på gymnasienivå skulle ge möjlighet för ungdomar att skaffa sig en yrkesutbildning i fiske som också ger en god teoretisk grund i miljö och ekologi. Det kan även finnas behov av liknande gymnasie- program i någon annan del av landet eller en ett- eller tvåårig utbildning som vänder sig till vuxna. Det kan t.ex. röra sig om per- soner som arbetat med fiske och som vill vidareutbilda och fördjupa sig. Det är viktigt att alla längre utbildningar håller en stor bredd och ger kunskap med relevans för olika typer av fiske, både utsjöfiske och kustnära fiske. Information till sportfiskare och fiskevattenägare Det är viktigt att de betydligt större grupperna av sportfiskare och fiskevattenägare också är välinformerade om ekologi och fiskets regelverk. Det pågår en hel del aktiviteter som riktar sig till dessa grupper. Bland annat ger ut faktablad om fisk och fiske. Sportfiskarnas och fiskevattenägarnas organisationer bedriver ett aktivt informations- och utbildningsarbete tillsammans med . (Sport- fiskarna) ger t.ex. ut böcker i fiskevård och hållbart fiske. Man samarbetar också med Studiefrämjandet som arrangerar kurser och studiecirklar i ämnet. Även länsstyrelserna gör stora insatser. Kunskap till stöd för förvaltningen är viktiga aktiviteter som bör ges fortsatt stöd, bl.a. för att öka för- ståelsen för det regelverk som styr fisket (minimimått, frednings- tider, fredningsområden, redskapsbegränsningar m.m.). Högskoleutbildning och forskarutbildning med inriktning på fisk och fiske Eftersom det finns högskolekurser med inriktning mot fisk och fiske finner utredningen ingen anledning att ge förslag inom områ- det. Utredningens bedömning är att det finns tillräckligt med väl- utbildade biologer med marin och/eller fiskinriktning för att till- fredsställa det behov myndigheter och företag har av motsvarande kompetens. I den utsträckning det behövs kvalificerade handläggare med doktorsexamen gjorde Formas bedömningen i Strategi för fisk- och fiskeforskningTPF72FPT att rekryteringen av fiskforskare är förhållandevis god. Enligt uppgifter från , som organiserar bl.a. biologer, är det inte helt enkelt för nyutexaminerade biologer med exempelvis marinbiologisk inriktning att få jobb, vilket tyder på att det finns för många biologer i förhållande till antalet tjänster. Förslagen bör inte kräva någon särskild finansiering. Både gymna- sieutbildningen på och kurserna för yrkesverksamma fis- kare har finansierats tidigare (gymnasieutbildningen genom kom- munen och med statsbidrag, kurserna med EU-strukturstöds- medel). Ökad ekologisk kunskap bland yrkesfiskare bör kunna bidra till ett mer hållbart fiske med mindre negativa effekter i ekosystemet. En annan positiv effekt är den mötesplats som utbildningarna ska- par. Genomförda kurser visar att den förtroendeklyfta som har funnits mellan yrkesfiskare och forskare åtminstone delvis har kunnat överbryggas. Hög kompetens hos lokala aktörer – fiskare och andra – är viktigt för att nå framgång i lokala samförvaltnings- projekt. De här föreslagna utbildningsinsatserna innebär att kom- petensnivån höjs. 72TP PT Strategi för fisk- och fiskeforskning. Formas rapport 9:2004. Kunskap till stöd för förvaltningen Enbart ökad kompetens bland yrkesfiskarna är dock inte till- räckligt för att åstadkomma ett hållbart fiske. Det är tillsammans med andra åtgärder, framför allt inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken inom EU, som större förändringar kan åstadkom- mas. har framfört till utredningen att man inte anser det rimligt att tvinga redan yrkesverksamma att genomgå en yrkesutbildning inom det yrke man i många fall bedri- vit . Man menar att ett utbildningskrav för yrkesverk- samma fiskare kan utgöra ett hinder för dessa att utöva sin näring. Miljösituationen i havet motiverar dock dessa särskilda krav. Genom rimlig tid för införande av kravet bör alla hinna skaffa sig utbildningen. Därmed bör de negativa konsekvenserna kunna minimeras. För yrkesverksamma fiskare kan det också innebära ett inkomstbortfall att delta i kurser. Om kurserna läggs på tider när det av andra skäl ändå inte går att bedriva fiske så kan denna före- tagsekonomiska kostnad minskas. Statlig kompensation bör inte ges eftersom deltagande i denna typ av utbildning kan ses som en del av sektorsansvaret för miljön. 6Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data Med ett ökat nyttjande av havets resurser växer behovet av fördju- pad information om havsområdena. En effektiv havsmiljöförvalt- ning, hållbart nyttjande och framgångsrik forskning kräver inte enbart information om havsmiljön. Att på ett enkelt sätt kunna få tillgång till information om avrinningsområden och annan kring- data, t.ex. markanvändning, sjöfart, befolkningsmängd, klimat- och emissionsdata, är även mycket viktigt. Data som samlas in är ofta av intresse för fler aktörer än för insamlaren och användbara i andra syften än de ursprungliga. Data kan bland annat ha tagits fram i övervakningssyfte genom t.ex. statlig och miljöövervakning, för tillsyn (recipient- och egenkontroll), vid inventeringar och andra riktade undersökningar. Den kan också ha tagits fram av myndigheter i mer generella syften t.ex. i form av djupmätningar och kartor eller ha sitt ursprung i forskning. Data kan vara i olika format, samt bearbetade i olika utsträck- ning. Det kan röra sig om primärdata, resultat från enklare beräk- ningar från primärdata och resultat från mer komplicerade beräk- ningar, t.ex. från modellberäkningar. Det kan även vara olika typer av statistik och aggregerade data. Utredningens utgångspunkt har varit att information som är framtagen med offentliga medel ska vara lätt tillgänglig för anställda inom myndigheter, regionala organ, kommuner, samt universitet och högskolor. God tillgänglighet till information är en förutsättning för att ta fram bra underlag till stöd för en effektiv och hållbar förvaltning. Större tillgänglighet kan även stimulera användning av information och därigenom bidra till ökad kunskap. Det kan även stimulera och utveckla näringslivet. Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data användning av data ger en ökad kvalitetssäkring och kan stödja utvecklingen av miljöövervakning och annan undersökningsverk- samhet. Ökad tillgänglighet och information om vilka data som finns kan även minska risken för att snarlika undersökningar genomförs parallellt av olika aktörer. Tillgängligheten till olika typer av information varierar stort . Vissa typer av information är kostnadsfri och relativt enkelt tillgänglig via Internet, t.ex. genom nedladdning av data. I många fall är dock information mer svårtillgänglig. Information kan vara avgiftsbelagd (t.ex. kartdata) eller sekretessbelagd (t.ex. djupinfor- mation). Information och data är ofta spridda hos olika aktörer och det är svårt att få en bra överblick. Dessutom saknas i många fall lätt tillgänglig information om vilka data som finns att tillgå, t.ex. från recipientkontroll, äldre inventeringar och forskning. Data finns inte heller alltid tillgängliga i databaser utan enbart presente- rade i rapporter, samlade i pärmar eller i enskilda datorer. Det finns dessutom brister i standardiseringen av data, vilket medför problem om en användare vill samköra data från olika källor. Vidare finns det, framför allt när det gäller äldre data, brister i kvalitetssäk- ringen. arbetar med frågan hur data från forskning långsiktigt bör lagras och göras tillgängliga. Utredningen kommer därför inte att belysa den frågan närmare. Däremot behandlar utredningen frågan om hur data med ursprung från kartläggningar, miljöövervakningen och andra undersökningar kan göras tillgängliga för olika typer av användare, där forskare utgör en sådan grupp. 6.1.1EG-direktiv och en nationell geodatastrategi Den ökade internationaliseringen ställer ökade krav på bättre sam- ordning av geodata. EG-direktivet om upprättande av en infra- struktur för rumslig information i EU, INSPIRETPF1FPT (Infrastructure for spatial information in Europe) syftar till att lägga en rättslig grund för en långtgående harmonisering av data inom viktiga områden. Direktivet ska bidra till att lösa flera problem som den rumsliga informationen förknippas med , bl.a. svårighet att få 1TP PT Direktiv /2/EG. Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data tillgång till information, bristande kvalitet och problem vid data- delning mellan myndigheter. Genom direktivet införs en EU- gemensam infrastruktur och gemensamma bestämmelser som rör utbyte, delning, tillgång och nyttjande av offentliga rumsliga data och datatjänster. Begränsningar i tillgången till data kan göras med hänsyn till olika skyddsvärda intressen bl.a. allmän säkerhet, natio- nellt försvar och sekretess. Lantmäteriet ansvarar för samordning och stöd för genomförandet av direktivet i . Inspire- direktivet ställer krav på medlemsländerna att etablera och driva ett nätverk med enkelt användbara tjänster som ska vara allmänt till- gängliga via Internet. Medlemsländerna ska även garantera att myndigheter ges möjlighet att länka sina rumsliga dataset och tjänster till detta nätverk, samt anta bestämmelser om delning. Direktivet trädde i kraft och ska vara infört i svensk lagstiftning . och den nationella geodatastrategin har ett nationellt samordningsansvar för geodata (geografisk information och fastighetsinformation). Ansvaret omfattar bland annat produktion, samverkan och utveckling. Regeringen har tillsatt för att bereda frågor som rör samordnande roll. Medverka i arbetet med en nationell strategisk plan för den sam- lade informationsförsörjningen inom geodataområdet. Bereda och behandla frågor av principiellt och gemensamt natio- nellt intresse inom geodataområdet. Bidra till utvecklingen av den nationella och internationella infrastrukturen inom området genom att exempelvis stödja till- lämpningen av standarder. Medverka till ökad samordning mellan berörda myndigheter i frågor rörande informationsutveckling och tillhandahållande av information. I ingår representanter från Lantmäteriet, geologiska undersökning (SGU), i Västa , , kommuner och landsting, Väg- verket, för landskapsinformation, Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data meteorologiska och hydrologiska institut (), och Försvarsmakten. Lantmäteriet har i samråd med och andra berörda myndigheter tagit fram en nationell geodatastrategi.TPF2FPT Strategins syfte är att vara vägledande för producenter och användare av geo- data när det gäller att åstadkomma en effektiv och kvalitetssäkrad hantering av grundläggande geografisk information och fastig- hetsinformation. Strategin ska utgöra ett gemensamt underlag för att skapa en infrastruktur för geodata (geoportal) och för agerande i europeisk och internationell samverkan inom området. 6.2Sekretess av information rörande djup och bottenbeskaffenhet Jag förslår att en översyn av lagstiftningen rörande skydd av landskapsinformation genomförs . Utgångspunkten för översynen bör vara att data rörande djup och bottenbeskaffen- het så långt som möjligt ska vara fritt tillgängliga. Vid utform- ningen en ny lagstiftning måste hänsyn tas till olika faktorer (t.ex. klimat och miljö, liksom militära hot). Hänsyn måste också tas till den tekniska utvecklingen som enkelt möjlig- gör för enskilda att mäta djup. För huvuddelen av Sveriges kust- och havsområden är detaljerad och lägesbestämd information rörande djup och bottentopogra- fiska förhållanden samt bottenbeskaffenhet inte allmänt tillgängliga utan begränsas enligt 2 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100) och lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation. Översiktlig information finns dock att tillgå på t.ex. offentliga sjökort. 2TP PT Nationell geodatastrategi. 505–2007/36. Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data Enligt 2 kap. 2 § i sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgift som angår verksamhet för att försvara landet eller plan- läggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgif- ten röjs. I samma paragraf anges även att begäran att få ta del av handling som har upprättats av Lantmäteriet eller och som innehåller kart- eller flygbildsmaterial av betydelse för totalförsva- ret eller uppgift ur verkets geodetiska arkiv ska prövas av det verk som har upprättat handlingen. Lagen om skydd för landskapsinformation Med landskapsinformation avses lägesbestämd information om förhållanden på och under markytan samt på och under sjö- och havsbottnen. Lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation inne- håller bland annat bestämmelser om sjömätning, upprättande av databaser och spridning av landskapsinformation. Sjömätning får inom Sveriges sjöterritorium enbart göras efter särskilt tillstånd (se nedan, Förordningen om skydd för landskapsinformation). Undantaget är insjöar, vattendrag och kanaler. En databas med landskapsinformation över svenskt territorium får heller inte inrättas utan särskilt tillstånd. Tillstånd ska ges om databasens innehåll inte kan antas medföra skada för totalförsvar. Kartor i större skala än 1:100 000 samt andra sammanställningar av landskapsinformation över svenskt territorium får inte spridas utan särskilt tillstånd. Tillstånd ska ges, om spridning kan ske utan att det kan antas medföra skada för totalförsvar. Förordningen om skydd för landskapsinformation I förordningen (1993:1745) om skydd för landskapinformation beskrivs tillstånd för framställning, lagring och spridning av land- skapsinformation. Försvarsmakten, och får utföra sjömätningar. Frågor om tillstånd till sjömätning i övrigt prövas av Försvarsmakten. Vidare får Försvarsmakten, Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data Lantmäteriet, , och inrätta databaser med landskapsinformation. Frågor om tillstånd i övrigt rörande inrättande av sådana databaser prövas av Lantmäteriet. Försvars- makten, Lantmäteriet och får sprida kartor i större skalor än 1:100 000 samt andra sammanställningar av landskapsin- formation. Frågor om spridningstillstånd i övrigt prövas av Sjöfart- verket när det gäller sjökort och andra sammanställningar av land- skapsinformation som endast avser Sveriges sjöterritorium. För- svarsmakten eller Lantmäteriet prövar tillstånd om andra typer av sammanställningar av landskapsinformation och flygbilder. I samt- liga fall ovan får tillstånd inte ges om det kan antas medföra skada för totalförsvar. Försvarsmakten ger tillstånd om sjömätning. Antalet ansökningar om sjömätningar har ökat . 2007 inkom 40 ansökningar och alla beviljades tillstånd. Det är främst myndigheter och företag som ansöker om tillstånd för sjömätning (tabell 6.1). De huvudsakliga syftena för sjömätning har varit etablering av kraftanläggningar, samt kartläggning av ekologiska miljöer. Hand- läggningstiden är en . Lantmäteriet ger tillstånd om upprättande av databaser. Det inkommer i snitt 73 ansökningar om att få upprätta databa- ser. Antalet ansökningar varierar mycket mellan åren, och –2007 har mycket få ansökningar berört havsmiljön. har ansökningarna rörande havsmiljön dock ökat och var elva till antalet (tabell 6.1). Av de ansökningar som inkom 2000–2007 beviljades samtliga. I princip alla beviljade ansökningar innehåller handlingsregler som måste följas för att beslutet ska gälla. Ansökningstiden varierar från till och är i genomsnitt cirka en månad. Den stora variationen beror på i vilken utsträckning ärendet kräver samråd med andra myndigheter. ger tillstånd om spridning av sjökartor och andra sammanställningar av landskapsinformation som rör Sveriges sjö- territorium. Antalet ärenden har ökat . 2007 inkom 39 stycken ansökningar (tabell 6.1) och av dessa fick tillstånd att sprida informationen. De flesta avslagen har läm- nats till länsstyrelser beroende på att dessa avsett en stor mängd Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data Ärendebehandlingen varierar från någon dag . Ett normalt ärende tar . De längre ärendetiderna beror främst på att samråd med Försvarsmakten kan ta tid. Tabell 6.1 Totala antalet ansökningar och fördelningen (%) mellan myndig- heter, kommuner, universitet/högskolor, företag och övriga som ansökte om tillstånd för sjömätning, upprättande av databaser för information om djup och bottenbeskaffenhet samt spridning av sjökartor och andra sammanställningar av land- skapsinformation som rör Sveriges sjöterritorium. Myndigheter (%) Kommuner (%) Universitet/högskolor (%) Företag (%) Övriga (%) 6.2.2Utredningar, uppdrag och skrivelser rörande information om djup och bottenbeskaffenhet Statskontoret ansåg i rapporten till båtnad för samhälletTPF3FPT att dagens tredelade tillståndsprocess för insamling, förvaltning och spridning av sjögeografisk information inte är ändamålsenlig. Statskontoret menade att Försvarsmakten borde ges i uppgift att svara för hela tillståndsprocessen. Försvarsmakten fick 2006 i uppdrag av regeringen att i samver- kan med Lantmäteriet och utreda processen för till- stånd för sjömätning, databaser och spridning. Utredningen skulle särskilt undersöka möjligheten att en myndighet skulle ansvara för all tillståndsprövning. Försvarsmakten ansåg att en myndighet bör ansvara för tillståndprövningen av alla frågor, men föreslog inte vilken myndighet det skulle vara. Försvarsmakten föreslog att denna fråga, liksom övriga frågor som sammanhänger med tillämp- ningen av lagen och förordningen om skydd för landskapsinforma- tion skulle utredas i särskild ordning.TPF4FPT 3TP PT Sjögeografisk information till båtnad för samhället. 4TP PT Förutsättningarna för tillståndsprocessen rörande beslut enligt förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation. Dnr 10 830:65847. Tillgänglighet till havsmiljörelaterade data Detta föranledde regeringen att ge Försvarsmak- ten i uppdrag att i samråd med Lantmäteriet och redovisa förslag till vilken av de tre myndigheterna som bör ha ett samlat ansvar för hela tillståndsprocessen i fråga om sjömätning. Av redovisningen ska framgå de organisatoriska och ekonomiska konsekvenserna av en genomförd förändring för respektive myn- dighet. Uppdraget ska redovisas . Lantmäteriet har tillsammans med representanter för Försvars- makten, och Säkerhetspolisen och i samråd med kommuner och landsting hemställt om förändr- ingar i förordningen om skydd av landskapsinformation som inne- bär att kommuner, landsting samt juridiska personer där kom- munen har ett rättsligt inflytande ska undantas från skyldigheten att söka databastillstånd.TPF5FPT