sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — Rutinen bör innefatta att, med hjälp av exempelvis någon mediedomare, både se till att informationen om domstolarna på är korrekt och skapa information om domstolarnas roll och uppgift i samhället. För att möta utvecklingen när det gäller webbaserad information och kommunikation kommer det sannolikt att krävas djärvare grepp för att tillmötesgå medborgarnas krav på aktivitet och delaktighet. För att stimulera en levande dialog med medborgarna kan man kanske tänka sig bloggande domare, något som före- kommer i enstaka fall. Vi är i och för sig inte främmande för att domare i syfte att sprida information om domstolarna 30TP PT En blogg är en webbplats som innehåller periodiskt publicerade inlägg på en webbsida där inläggen är ordnade så att de senaste inläggen alltid är högst upp. Bloggen kännetecknas av att texten visas på bloggen som skribenten publicerar den. Bloggens besökare kan vanligtvis lämna kommentarer, vilka visas längst ned på inlägget. En mötesplats på nätet, s.k. community, är en samlingspunkt på nätet för t.ex. olika yrkesgrupper, intresseområden eller subkulturer. Det finns mängder av olika mötesplatser, stora och små, rikstäckande och lokala, öppna för allmänheten eller slutna. Ofta finns det diskussionsforum och ibland bloggar kopplade till mötesplatsen. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna och öka kunskapen om dem, bloggar i anslutning till den centrala webbplatsen. Vad vi vet finns det inte några myndigheter som använder sig av bloggande medarbetare. Dock startade inom ramen för en gemensam förstudie av sin och Kronofogde- myndighetens webbplatser, Förstudie: webbplatser 2.0, en blogg för att fånga upp synpunkter på projektet. Bloggen har numera upp- En annan och viktigare framtidsfråga som vi funderat kring och som vi tror att det finns anledning att återkomma senare till är om det bör vara möjligt för allmänheten att komma åt samtliga domstolars domar via webbplats. En förebild kan vara det holländska domstolsväsendets centrala webbplats, , där det har publicerats ett allt större urval av anonymiserade domar från samtliga domstolar. Ett annat sätt att tillgängliggöra domar skulle kunna vara att tillhanda- hålla avkunnanden eller sammanfattningar av uppmärksammade eller på annat sätt intressanta avgöranden genom videolänk på webbplats.TPF32FPT 7.4Domstolens öppenhet och tillgänglighet i övrigt Med visst bistånd av bör domstolarna -på ett bättre sätt än ta vara på den möjlighet som be- söken av skolelever erbjuder att informera om verksamheten i domstolarna, -bjuda in allmänheten till s.k. Öppet hus, och -i större omfattning än vad som är fallet bedriva utåt- riktad informationsverksamhet. Domstolarna bör dessutom oftare än försöka avkunna dom, särskilt i sådana fall när rättegången följts av t.ex. en skolklass eller om målet rönt stor uppmärksamhet och rättegången av det skälet haft många åskådare. 31TP PT Bloggen finns på . 32TP PT Jfr avsnitt 7.3.4. Av redovisningen där framgår att den federala domstolen i tillhandahåller en sådan tjänst via sin webbplats. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna I detta avsnitt pekar vi översiktligt på några ytterligare åtgärder som de enskilda domstolarna kan vidta för att öka öppenheten och tillgängligheten för medborgarna. Många domstolar får besök av skolklasser. I tingsrätterna är det främst brottmålsförhandlingarna som tilldrar sig intresse. äger besöken rum inom ramen för samhällskunskapsundervisningen i lag och rätt på högstadiet. Vad vi vet har endast ett fåtal domstolar någon plan för hur eleverna ska tas emot i domstolarna vid sådana här tillfällen och vad man bör informera dem om från domstolens sida. I den mån domaren i målet i förväg alls får reda på att det kommer en skolklass för att närvara vid en viss förhandling, får han eller hon ofta besked om det före förhandlingens början. Det innebär att domaren sällan har möjlighet att i någon mån anpassa förhandlingen och särskilt tidsplaneringen utifrån att det kommer en skolklass på besök. Endast om det ges tillfälle i pauser under eller mellan förhandlingar finns därmed möjlighet att när- mare informera eleverna om verksamheten i domstolarna. Vi tror att det på ett bättre sätt än går att ta vara på den möjlighet som besöken av skolelever erbjuder att informera om verksamheten i domstolarna. Särskilt viktigt är det att man söker ta sådana tillfällen i akt att informera om domstolarnas roll och upp- gift i samhället. Detta kräver att besöken av skolklasser på de en- skilda domstolarna planeras på ett sådant sätt att det kan tas viss hänsyn till besöken i samband med att målen sätts ut till förhand- ling. Det är vidare önskvärt att utarbetar en hand- ledning för domstolarna när det gäller skolklassbesök och ett infor- mationsunderlag som kan lämnas ut till eleverna i samband med så- dana besök. Domstolarnas webbplatser kan även i detta sammanhang fylla en viktig funktion. Om information om kommande förhandlingar mer regelmässigt lades ut där, hade det nämligen underlättat lärarnas planering av studiebesök i domstolarna. För att mer allmänt förbättra samarbetet med lärarkåren kan det enligt vår mening också finnas anledning för domstolarna att söka samverka med lärarnas riksförbund. För domstolarnas del är det inte minst viktigt att ha en kanal för att sprida information till lär- arna om hur domstolssystemet fungerar och vilka regler som gäller Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna så att lärarna kan förbereda eleverna på ett bra sätt och bl.a. förklara för dem hur man bör uppträda i domstol och vad eleverna kan för- vänta sig av en rättegång. 7.4.2Domstolens dag eller Öppet hus i domstolarna I Verksamhetsplan 2008–2010 framhålls att verket avser att genomföra en förstudie i syfte att utvärdera möjligheten och nyttan av ett framtida genomförande av Domstolens dag. Ett annat viktigt syfte med denna förstudie är att se vilka olika aktivi- teter och programpunkter ett sådant genomförande ska innehålla. Domstolens dag är ett koncept som bygger på att vid ett och samma tillfälle bjuda in allmänheten till Öppet hus på samt- liga landets domstolar. Öppet hus har förekommit i en del domstolar i landet. I sam- band därmed har dessa domstolar hållit fingerade rättegångar i de vanligaste måltyper som förekommer vid domstolen och erbjudit besökarna möjlighet att ställa frågor till domare och professionella aktörer som är verksamma i domstolen. Man har också visat för- handlingssalarna och den teknik som används. För de flesta medborgare utgör domarna en anonym och ansikts- lös grupp och få har närmare kännedom om verksamheten som be- drivs i domstolarna. Av de båda nationella trygghetsundersökningar (NTU) som genomförts kan man t.ex. utläsa att av befolkningen helt saknar uppfattning om domstolarna (se av- snitt 2.3.3). I den enkätundersökning med allmänheten som SCB genomfört på vårt uppdrag har en ungefär lika stor andel av de till- frågade förklarat sig sakna åsikt om eller inte känna till de aspekter av verksamheten i domstolarna som vi har ställt förtroendefrågor om. Vi är därför övertygade om att det finns ett stort värde både från kunskaps- och öppenhetssynpunkt att bjuda in allmänheten till Öppet hus i domstolarna. Denna verksamhet skulle därmed kunna sägas vara särskilt ägnad att stärka förtroendet för domstolarna. Det torde dock krävas rejäla satsningar i olika avseenden för att det Öppna huset ska bli ett framgångsrikt koncept. har en central roll i detta arbete. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Bäst ägnade att närmare förklara vad verksamheten i domstolarna går ut på och villkoren för domstolarnas arbete är domarna själva och övrig personal vid domstolarna. Från denna utgångspunkt är det värdefullt om man i domstolarna bedriver utåtriktad informa- tionsverksamhet av olika slag. Det handlar här i första hand om att från domstolarnas sida erbjuda sig att komma och berätta om verksamheten i olika sammanhang. Denna verksamhet stärker för- troendet främst genom att sprida kunskap om domstolarna, men också genom att öka domstolarnas öppenhet i förhållande till med- borgarna. kan tjäna som viss förebild i detta sammanhang.TPF33FPT bedriver verket en omfattande utåtriktad informations- verksamhet inom ramen för regionala s.k. informationsträffar för olika grupper och i olika ämnen. Bl.a. erbjuder sig verket att komma till skolor, företag och föreningar och berätta om sin verksamhet. deltar också regelbundet på arbetsmarknadsdagar, studentmässor och liknande. Vi ser framför oss att de enskilda domstolarna i större omfatt- ning än vad som är fallet skulle kunna bedriva liknande utåt- riktad informationsverksamhet. Det kräver till en början att dom- stolscheferna planerar verksamheten så att intresserade och i övrigt lämpliga medarbetare har möjlighet att ägna sig åt detta. För att det ska fungera inom ramen för det ordinarie arbetet förefaller det mest lämpligt om flera domstolar går ihop och bedriver sådan informationsverksamhet gemensamt och annonserar om den i tid- ningarna, på webbplatserna och genom anslag i domstolslokalerna. har här en viktig uppgift när det gäller att stödja domstolarna och utarbeta och tillhandahålla handledningar och informationsunderlag. 33TP genomför en undersökning bland kommunikatörer om vilken aktör inom bl.a. offentlig sektor som är bäst på kommunikation, se . kom på första plats i den senaste undersökningen . Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Man kan överväga om inte förtroendet för domstolarna skulle gagnas av att domar i större utsträckning än avkunnas omedel- bart efter det att förhandlingen har avslutats. I detta sammanhang är det i första hand de allmänna domstolarna som är av intresse. Bestämmelser om sättet för doms meddelande i tvistemål och brottmål finns i 17 kap. 9 § andra stycket respektive 30 kap. 7 § andra stycket rättegångbalken. Som huvudregel ska domar i huvudför- handlingsmål, både i brottmål och tvistemål, meddelas i omedelbar anslutning till överläggningen. För omedelbarhetsprincipens genom- slagskraft är det i sin tur väsentligt att överläggningen hålls och sak- frågorna diskuteras medan intrycken från förhandlingen är färska. Detta gäller särskilt i brottmål eftersom den muntliga bevisningen i sådant mål vanligen förekommer i större omfattning och är av större betydelse än i tvistemål. Om domen kan meddelas efter en överlägg- ning som hålls i omedelbar anslutning till huvudförhandlingen, ska meddelandet alltid ske genom avkunnande. Rättegångbalken kan med andra ord, något förenklat, sägas bygga på att man ska sträva efter att avkunna domar. Enligt 30 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska i mål mot den som inte har fyllt , om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntligen vid huvudför- handlingen. För ungdomsmålens del handlar den mycket starka pre- sumtionen för ett avkunnande av dom i samband med huvudför- handlingen om att domen kan förväntas göra ett starkare intryck på den unge om han eller hon får ta del av den muntligt medan rätte- gången finns i färskt minne. ombudsmän () och Justitiekanslern () undersöker också regelmässigt i samband med sina inspektioner om domstolarna avkunnat dom i ungdomsmålen och har inte sällan synpunkter i de fall domstolarna underlåtit att göra det.TPF34FPT Även från förtroendesynpunkt kan det enligt vår mening finnas anledning att söka ta fasta på huvudregeln enligt rättegångbalken och avkunna dom i samband med huvudförhandlingen. Det handlar här i första hand om att utnyttja den möjlighet som avkunnandet ger till ett mindre anonymt bemötande från domstolens sida. 34TP PT Se t.ex. ombudsmän – JO:s beslut Inspektion vid den 12–(Dnr 1981-2004) samt Justitiekanslerns (JK) beslut , och Inspektion av (Dnr 1569-0328), Inspektion av (Dnr ) respektive Inspektion av (Dnr ). Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna bidrar också till att fler av de personer som i olika funktioner del- tagit i rättegången får del av hur domstolen resonerat. Från förtroendesynpunkt kan man alltså säga att ju fler personer som varit delaktiga i eller följt rättegången som vittnen eller åskådare, desto större anledning finns det att överväga möjligheten att avkunna dom. Särskilt stor anledning att försöka avkunna dom kan det då finnas om rättegången följts av t.ex. en skolklass eller om målet rönt stor uppmärksamhet och rättegången av det skälet haft många åskådare. Att domen avkunnas i dessa situationer är naturligtvis lika viktigt i överrätt som i underrätt. Självfallet är det inte alltid lämpligt att avkunna dom och det bör dessutom tilläggas att det inte rimligen kan krävas av fiskaler att de mer regelmässigt ska avkunna dom. När det gäller sättet för domens meddelande finns det med andra ord all anledning att ta fasta på hur (bet. SOU 1926:32) såg på detta inför det att den nya rättegångs- balken infördes . Kommissionen konstaterar nämligen följ- ande. Det i underrätterna nu tillämpade sättet för domens med- delande, nämligen dess offentliga avkunnande, är otvivelaktigt det, som bäst överensstämmer med det muntliga rättegångssättet, och någon tvekan kan ej råda om att även domen bör av- kunnas offentligt. När rådrum i särskilda fall är av behovet påkallat med hänsyn till målets beskaffenhet, bör lagen ej framkalla ett förhastat avgörande. Även i detta fall bör domen, ehuru på ett senare sammanträde, muntligen avkunnas.TPF35FPT Vi anser inte att det behövs några författningsförändringar för att genomföra våra förslag i denna del. Vårt uppdrag i stort går ut på att föreslå olika åtgärder som stärker allmänhetens förtroende för domstolarna. Vi ska överväga de olika sätt på vilka domstolarna kommunicerar med allmänheten. Några särskilt viktiga sätt att kommunicera på pekas ut i våra direktiv. I direktiven sägs dock inget om TV-sända rättegångar, som ju är ett sätt för domstolarna att förmedla information om sin verksamhet 35TP PT SOU 1926:32 s. 165 f. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Vi menar att det i ett betänkande som detta är på sin plats att något beröra frågorna om TV-sända rättegångar. 7.5.2Fotograferingsförbudet i tidigare lagstiftningsärenden Bestämmelsen om fotograferingsförbud i 5 kap. 9 § rättegångs- balken – som också omfattar upptagning av rörliga bilder – tillkom i samband med införandet av den nya . Processlagberedningen (bet. SOU 1938:44 II) hade uttalat att fotografering i rättssalen i allmänhet verkar störande på förhandlingen och kan, då det gäller en tilltalad i brottmål, utsätta denne för onödigt lidande.TPF36FPT Innan fotograferingsförbudet infördes sägs möjligheten att fotografera flitigt ha utnyttjats av pressens företrädare med följd att i de mer uppmärksammade brottmåls- rättegångarna de inblandade personerna regelmässigt avbildades i vissa tidningar.TPF37FPT Frågan om fotograferingsförbudets förhållande till offentlig- hetsprincipen berördes i samband med att möjlighet- erna att göra privata ljudupptagningar begränsades. Regeringen an- såg då att förbudet var väl avgränsat och gjorde bedömningen att förbudet mot fotografering i rättssalen borde bibehållas.TPF38FPT Frågan om fotograferingsförbudets bibehållande berördes där- efter rättegångsutrednings slutbetänkande En modernare rättegång (SOU 2001:103). Utredningen konstaterar bl.a. att frågan om fotografering och videoteknik i samband med rättegångar inte är okomplicerad eftersom den är så intimt förknippad med frågan om domstolsoffentligheten, som ju i grunden syftar till att ge med- borgarna insyn i och kontroll över den dömande verksamheten. I ena vågskålen finns således offentlighetsintresset och i den andra integritetsaspekten. Det är då inte givet att endast den som har möjlighet att ta sig till en domstol ska kunna följa en förhandling. Å andra sidan får inte offentligheten medföra att förhandlingens syfte motverkas eller till och med förstörs, t.ex. genom att det blir svårare att få vittnen att delta. 36TP PT SOU 1938:44 II s. 113. Det är härvid intressant att notera att endast den tilltalade om- nämns. Hänsynen till målsägandes och vittnens integritet ansågs tydligen inte utgöra skäl för att införa ett fotograferingsförbud. 37TP PT Prop. 1979/80:87 s. 30. Se också (2001). tecknar på s. 294–323 och 469–519 en mycket fyllig bild av diskussionen kring förbudet mot fotografering och TV- sändningar i rättssalen och framför också egna synpunkter. 38TP PT Prop. 1979/80:87 s. 12. Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Utredningen förutser också att den snabba tekniska utveck- lingen kan komma att medföra ökade krav på statsförvaltningens tillgänglighet. Denna utveckling anses domstolarna troligen inte kunna stå utanför. Vilken väg som ska väljas och hur långt man ska gå på denna var dock frågor som föll utanför utredningens mandat. Utredningen stannade därför vid att föreslå att förbudet mot fotografering och videoinspelning tills vidare borde vidmakt- hållas av både ordnings- och integritetsskäl.TPF39FPT I den efterföljande propositionen En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol (prop. 2004/05:131) konstaterade regeringen att frågor om fotograferingsförbudet rela- tivt hade varit föremål för debatt i samband med rätte- gången om död. Integritetsfrågorna ställdes därvid mot framför allt massmediernas behov av att rapportera om rätte- gångar i domstolarna. Enligt regeringen hade inget framkommit som gjorde att frågan om fotograferingsförbudets vara eller inte vara kommit i ny dager. De överväganden som låg bakom införan- det av fotograferingsförbudet ansågs i allt väsentligt göra sig gäll- ande fortfarande.TPF40FPT 7.5.3TV-sända rättegångar i andra länder I , och gäller ett absolut förbud mot all fotografering i rättssalarna medan det i länder som , , och under vissa förutsättningar är tillåtet med TV- sändningar från rättegångar. Utanför förekommer TV- sända rättegångar i bl.a. , , och . TV-sändningar förekommer också regelmässigt från rättegångar i för det i 39TP PT SOU 2001:103 s. 102 f. 40TP PT Prop. 2004/05:131 s. 113 f. 41TP PT Man har sex rörliga kameror med zoomfunktioner i varje rättssal. Hur de inblandade – domare, åklagare, advokater, parter och vittnen – påverkas av förekomsten av kameror i rättssalen har utvärderats, se (2000). Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna är det tillåtet med TV-sändningar från rättegångar i 25 amerikanska delstater under förutsättning att domaren i målet ger sitt godkännande. I 17 delstater är reglerna för etermediernas tillträde till rättssalarna formulerade på ett sådant sätt att det i prak- tiken är förbjudet med TV-sända rättegångar. Dock går utvecklingen mot att allt fler domstolar öppnar rättssalarna för TV-mediet. Samtliga delstater har egna regler och riktlinjer om tillåtligheten av TV-sändningar från rättegångar. Dessa är normalt mycket detalj- erade. Etermedieföretaget måste vanligen ställa en skriftlig begäran till domaren i målet som sedan – efter att ha beaktat ett antal faktorer – avgör om TV-sändning ska tillåtas.TPF42FPT Om det behövs, kan dom- aren hålla en särskild förhandling i tillåtlighetsfrågan. –1998 tillät man inom ramen för ett pilotprojekt från rättegångar i fyra Nya Zeeländska domstolar.TPF43FPT Resultatet av den efterföljande utvärderingen var positivt och ledde till att de föreskrifter för TV-bevakning av rättegångar som hade ställts upp för pilotprojektet permanentades och kom att omfatta samtliga domstolar i . 42TP PT domstolsinstruktion kan tjäna som exempel för att visa vilka faktorer som domaren har att beakta härvid. Dessa är vikten av att upprätthålla allmänhetens förtroende för rättsväsendet, vikten av att befrämja domstolens tillgänglighet för allmän- heten, parternas inställning, målets art, de inblandades integritet samt vilka effekter tillåtlig- heten kan få för minderåriga som deltar i rättegången eller för parterna att välja en rättvis och opartisk jury. Ytterligare faktorer som domaren har att beakta är vilka effekter tillåtligheten kan få för eventuella olösta identifikationsfrågor eller efterföljande förhandlingar i målet, vilken betydelse tilltåligheten kan få för vittnens villighet att medverka och därunder den risk för att vittnen blir utsatta för hot som bevakningen kan innebära, hur tillåtligheten kan komma att påverka exkluderade vittnen som har möjlighet att se de tidigare vittnesmålen i TV samt bevakningens omfattning och därunder i vad mån en partisk eller osaklig bevakning riskerar att påverka eller distrahera jurymedlemmarna. Dessutom måste domaren ta ställning till hur svårt det till följd av bevakningen kan bli att välja en ny jury om rättegången skulle förklaras ogiltig, domstolens säkerhet och värdighet, i vad mån bevakningen riskerar att föra med sig oskälig administrativ eller kostnadsmässig belastning för domstolen, bevakningens effekter för möjligheten att genomföra andra rättegångar vid domstolen eller för att upp- rätthålla ordningen under den rättegång som bevakas samt andra faktorer som domaren anser vara av vikt. 43TP PT De fyra domstolarna var The i , och samt The District Court in . Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna De senaste föreskrifterna är från år 2003.TPF44FPT Den enskilda dom- stolen beslutar enligt dessa själv i alla frågor som rör bildupptag- ning för TV från en förhandling. Beslutet föregås av ett ansöknings- förfarande på motsvarande sätt som i . Enligt föreskrifterna har parter och vittnen inte en ovillkorlig rätt att slippa bli föremål för bildupptagning, utan det är domaren i målet som slutligt avgör den saken. Vidare tillåts endast en kamera och domaren i målet avgör var kameran får placeras. Enligt föreskrifterna får inte ombuds skriftliga dokument, bevisföremål eller åhörare filmas. Slutligen ska eventuell TV-utsändning ske med minst 10 minuters fördröjning. Endast för brottmålens del finns det en särskild bestämmelse om förbud mot ljud- och bildupptagning för radio och TV. Sådan upp- tagning får inte förekomma, om inte den tilltalade samtycker till det. Domstolen kan dock medge undantag från förbudet avseende huvudförhandlingen, om det t.ex. finns ett stort intresse för det aktuella målet. Ett medgivande brukar då förenas med villkor, som t.ex. att endast en stationär kamera får användas. I har det blivit vanligare med bildupptagning för TV från pågående rättegångar. Denna utveckling tog sin början då Højesterett fattade ett principiellt viktigt beslut på om- rådet genom att tillåta direktsändning i TV av huvudförhandlingen i ett mycket uppmärksammat mordmål, den s.k. Orderudsaken. När norska domstolar avgör om bildupptagning för TV ska tillåtas tillmäter de överlag parternas uppfattningar stor betydelse och hänsynen till den personliga integriteten väger tungt. Även målets karaktär och i vad mån målet är av intresse för en större allmänhet tillmäts betydande vikt vid bedömningen. Det tas härvid i beaktande om målet rönt massmedial uppmärksamhet före huvud- förhandlingen. Upptagning tillåts endast av professionella aktörers framställ- ningar. För att inte rättegången ska påverkas mer än nödvändigt tillåts normalt endast en stationär kamera. Det är också rätten som bestämmer hur denna kamera får riktas. Utsändningen brukar sedan ske med viss fördröjning. 44TP PT The In-Court Media Coverage Guidelines 2003, . Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna Varken från domstolshåll eller från aktörernas sida har det redovisats några särskilt negativa erfarenheter av de TV-sända rätte- gångar som har förekommit. I ställer man sig följaktligen positiv till den utveckling som inneburit att domstolarna tillåter TV-sända rättegångar i större utsträckning. Den viktiga frågan i sammanhanget anses vara att ta ställning till i vilka mål och under vilka delar av en huvudförhandling som TV-sändningar bör få före- komma. 7.5.4Argument för och mot TV-sända rättegångar