sou · GXB38 · 2009-02-05 00:00:00 — , då verksamheten utökades till att omfatta hela livsmedels- kedjan, var antalet anställda 74 för att uppgå till drygt 160. Av dessa är cirka 80 inspektörer som svarar för kontrollverksamheten inom EU och tredje land. FVO är utlokaliserat från till på sydöstra . Till DG SANCO finns en rådgivande grupp för livsmedelskedjan knuten. Kommissionen skall samråda med denna grupp i frågor som rör livsmedels- och fodersäkerhet, märkning och presentation av livsmedel och foder, nutrition i förhållande till livsmedelslagstiftning, djurhälsa och djurskydd samt frågor som rör växtskydd, växtskyddsmedel och rester av dessa samt villkor för saluföring av utsäde och förökningsmaterial, däribland biologisk mångfald och industriell äganderätt och tillhörande frågor. Vidare inrättades i samband med den nya lagstiftningen en kontrollkommitté för att kunna garantera ett effektivare och över- gripande synsätt på livsmedelskedjan och djurhälsan. Denna kom- mitté ersatte flera tidigare kommittéer. Kommitténs uppgifter omfattar bland annat områdena allmän livsmedelslagstiftning, bio- logisk och toxikologisk säkerhet i livsmedelskedjan, kontroll- och importvillkor, djurnutrition, genetiskt modifierade organismer och miljörisker, djurhälsa, djurskydd och fytopharmaceutika. Systemet för snabb varning för att anmäla livsmedels eller foders direkta eller indirekta risker för människors hälsa inrättades också , med Kommissionen som ansvarigt organ. Systemet omfattar medlemsstaterna, Kommissionen och Europeiska myn- digheten för livsmedelssäkerhet. Medlemsstaterna, Kommissionen och myndigheten skall utse varsin kontaktpunkt för detta nätverk. Påträffas en allvarlig risk för människors hälsa hos ett livsmedel eller foder skall detta anmälas till Kommissionen, som i sin tur skall vidarebefordra informationen till övriga parter. 3.2.Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, EFSA Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet lokaliserad till Parma, , bildades i samband med beslut om Europaparla- mentets och Rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, Den övergripande uppgiften för myndigheten är att tillhanda- hålla vetenskaplig rådgivning och vetenskapligt och tekniskt stöd för gemenskapens lagstiftning och politik inom alla områden som har direkt eller indirekt inverkan på livsmedels- och fodersäkerhet. Den skall tillhandahålla opartisk information om alla frågor inom dessa områden och informera om risker. Vidare ingår att bidra till hög skyddsnivå för människors liv och hälsa och då beakta djur- hälsa och djurskydd, växtskydd och miljön inom ramen för den inre marknadens funktion. Som särskilt profilområde framstår vetenskaplig riskanalys och riskbedömning. I förordning 178/2002, artikel 22, föreskrivs bland annat följande. Myndighetens uppgifter skall även inbegripa a)vetenskaplig rådgivning och vetenskapligt och tekniskt stöd i fråga om nutrition för människor i samband med gemenskapslagstift- ningen och, på kommissionens begäran, stöd när det gäller infor- mation om nutritionsfrågor inom ramen för gemenskapens hälso- program, b)vetenskapliga yttranden i andra frågor om djurs hälsa och välbefin- nande samt växtskydd, c)vetenskapliga yttranden om andra produkter än livsmedel och foder som rör genetiskt modifierade organismer enligt definitionen i och rådets direktiv /18/EG och utan att de förfaranden som fastställs i detta åsidosätts. 6.Myndigheten skall avge vetenskapliga yttranden som skall utgöra den vetenskapliga grunden för utformande och antagande av gemenskapsåtgärder på de områden som uppdraget omfattar. 7.Myndigheten skall utföra sina uppgifter på ett sådant sätt att den kan fungera som ett referenscentrum genom sitt oberoende, den vetenskapliga och tekniska kvaliteten i dess yttranden och infor- mation, öppenheten i dess förfaranden och arbetsmetoder, samt den omsorg med vilken den utför sina arbetsuppgifter. EFSA stöds i detta arbete av en vetenskaplig kommitté med veten- skapliga paneler, vars sammansättningar är noga reglerade. Den vetenskapliga kommittén och de permanenta vetenskapliga panelerna ansvarar för att avge EFSA:s vetenskapliga yttranden, var och en inom sitt eget kompetensområde. Kommittén består av ordförandena för de vetenskapliga panelerna samt sex oberoende vetenskapliga experter som inte ingår i någon av panelerna. Likaså skall panelerna bestå av oberoende vetenskapliga experter. Pane- lerna är uppdelade efter ett antal kompetensområden: Livsmedelstillsatser, smakämnen, processhjälpmedel och mate- rial som kommer i kontakt med livsmedel. Tillsatser och produkter eller ämnen som används i foder. Växtskydd, växtskyddsmedel och restsubstanser av dem. Genetiskt modifierade organismer. Dietprodukter, nutrition och allergier. Främmande ämnen i livsmedelskedjan. Djurhälsa och djurskydd. Antalet paneler och tillhörande uppgifter kan ändras av Kommis- sionen. I samband med att förordning 178/2002 antogs konstaterades också att insamling och analys av uppgifter om livsmedelskedjan på gemenskapsnivå hade allvarliga brister. EFSA tilldelades därför ansvar för att se över och utveckla ett nätverk som omfattar samt- liga medlemsstater. Syftet med nätverket är särskilt att underlätta ett vetenskapligt samarbete genom att samordna verksamheten, utbyta information, utveckla och genomföra gemensamma projekt samt att utbyta expertkunskaper och bästa metoder på områden som omfattas av myndighetens uppdrag. Riskhanteringen sköts på EU-nivå av Kommissionen, medlems- staterna och . Riskanalysen delas vanligen upp i tre steg: riskbedömning, risk- hantering och riskkommunikation. EFSA svarar för riskbedömning genom sin vetenskapliga kommitté och vetenskapliga paneler. Kommissionen genom DG SANCO ansvarar för att besluta om riskhanteringsåtgärder, och stödjer sig därvid bland annat på EFSA:s slutsatser. Påträffas vad som bedöms vara en risk för människors hälsa, är första steget att vidta åtgärder inom ordinarie organisation. Kommissionen kan dock, om man bedömer att detta inte räcker till, inrätta en så kallad krisenhet. Denna enhet får då ansvaret för att inhämta och utvärdera all relevant information och identifiera vilka möjligheter det finns att så effektivt och snabbt som möjligt förhindra eller undanröja risken för människors hälsa eller minska den till en godtagbar nivå, det vill säga samma uppgif- ter som åvilar Kommissionen i övriga fall. Krisenheten kan begära hjälp från någon offentlig eller privat person vars sakkunskaper den anser nödvändiga för att effektivt hantera krisen i fråga. Såväl DG SANCO som EFSA kommunicerar sina slutsatser, åtgärder och andra erfarenheter, det vill säga utför riskkommuni- kation, sinsemellan och till allmänheten. Öppenhet skall i alla sammanhang prägla arbetet med livsmedelssäkerhet. 4.Livsmedelskontrollen i ett antal olika länder Livsmedelskontrollen är organiserad på olika sätt inom EU och i ett antal länder i närområdet. Med ledning av utredningsdirektiven redovisas i det följande hur kontrollen är organiserad med utgångs- punkt i följande förhållanden: De myndigheter och organisationer som medverkar i kontrol- len. De huvudsakliga uppgifterna för respektive myndighet. Hur den operativa kontrollen är organiserad för hela livsmedels- kedjan, det vill säga från produktion över beredning, bearbet- ning och distribution. I det fall att flera organ medverkar i livsmedelskontrollen redovisas i vad mån gränsdragningen mellan dessa myndigheter är tydlig. I vad mån är uppgifter som avser riskvärdering, riskhantering och kommunikation av riskerna fördelade på olika myndigheter. Är den samlade riskanalysen uppdelad med utgångspunkt i växt- skydd, foder, djurhälsa och livsmedel. Bedriver de myndigheter som ansvarar för livsmedelskontrollen konkurrensutsatt verksamhet. I vilken omfattning bedriver myndigheterna forskning, och är denna forskning uppdelad på olika myndigheter efter några slags principer. Förekommer samarbete med reguljära FoU-institu- tioner. Bedrivs kontrollen gentemot företag av flera myndigheter eller sker en samordning i syfte att minimera kontakterna med före- tag och företagens rapporterings- och redovisningsskyldighet. Utgångspunkterna för analysen är den landsprofil för respektive land som har upprättats av Kommissionens generaldirektorat för Hälso- och konsumentskydd, DG SANCO, och dess kontor för livsmedel och veterinärfrågor (FVO). FVO har i sin redovisning utgått från dokument och skrivelser från berört land samt företagit genomgångar på plats hos berörda myndigheter. En landsprofil består av tre delar: Del 1 redovisar den övergripande myndighetsorganisationen och ansvarsfördelningen mellan departement i förhållande till de olika momenten i kontrollsystemet. 1.Del 2 innehåller en mer detaljerad redovisning och bedömning av i vad mån utfärdade rekommendationer har föranlett åtgär- der. Del 3 omfattar en översikt av de inspektioner som FVO genomfört i respektive land och innehåller för vart och ett av de elva kontrollsystemen en bedömning av de framsteg som gjorts på basis av lämnade rekommendationer, framsteg som slutligen har granskats vid en heltäckande inspektion. 5.1.Myndigheter och övergripande ansvarsfördelning har fyra administrativa nivåer för livsmedels- och veteri- närkontroll. Dessa är regeringsministerier, central kontrollmyndig- het, länsstyrelserna samt kommuner. På regeringsnivå har Jord- och skogsbruksministeriet den centrala rollen, med bland annat en avdelning för livsmedel och hälsa inklusive central veterinärservice. Avdelningen bereder lag- stiftning inom ett stort antal områden, såsom livsmedel och livs- medelssäkerhet, djurhälsa, medicinering och djurskydd, försöks- djur, veterinär gränskontroll, veterinärverksamhet, djurfoder, pesti- cider, växtskydd, utsädeskontroll, marknadsföring av utsäde, konstgödsel, rättigheter för växtframtagare, växtmaterial och lag om främjande av växtframtagning. Jord- och skogsbruksministeri- ets dominerande roll framgår av att cirka 50 personer arbetade med livsmedelsfrågorna i vid mening, medan de övriga ministerierna tillsammans har knappt tio. Vissa frågor hanteras av Social- och hälsoministeriet, Handels- och industriministeriet samt . , (Elintarviketurvallisuusvirasto, ) är den centrala myndigheten för livsmedelskedjans administ- ration. Men uppgifter utförs också av , Social- och hälso- vårdens produkttillsynscentral, och Läkeme- delsverket. På regional nivå utför länsstyrelser och Arbetskrafts- och näringscentraler vissa uppgifter och på lokal nivå kommuner. Den direkt under regeringen underställda myndigheten för livsme- delskontroll, , , bildades . I samband med att bildades upphörde Livsmedelsver- ket, och Kontrollcentralen för växtproduktion. De uppgifter som dessa svarade för övertogs av . Dessutom överfördes vissa uppgifter inklusive personal från Jord- och skogsbruksministeriet till den nya myndigheten. Inklusive de regionala verksamheterna har cirka 750 anställda. Myndigheten ansvarar för det nationella programmet för livs- medelskontroll som täcker hela kedjan från jord till bord. (from farm to fork) Genomförandet av programmet åvilar ett antal myndigheter och inkluderar på nationell nivå även finska tullmyn- digheten. är organiserat i tre avdelningar2: Förvaltningsavdelningen, som i huvudsak svarar för intern administrativ service. 2 Eviras organisations- och verksamhetsbeskrivning. Kontrollavdelningen, med uppgift att svara för i stort sett all kontrollverksamhet avseende såväl primärproduktion som livs- medelsberedning och veterinära frågor. Forsknings- och analysavdelningen, som täcker djursjukdomar, djurhälsa, fiskhälsa, växtskydd, växtanalyser, mikrobiologi, patologi, etc. Dessa avdelningar leds av generaldirektören. Riskvärdering och köttkontroll med övervakning är placerade i separata funktioner direkt under överdirektörens ledning. Härutöver finns ett zoonoscentrum, samt funktioner för Djur- hälsa och djurskydd, Livsmedelssäkerhet samt för Förutsättningar för växtproduktion och växtskydd. Enligt den finska livsmedelslagen (Livsmedelslag /23) har bland annat följande uppgifter: Övergripande uppgift är att planera, styra, utveckla och verk- ställa livsmedelskontrollen nationellt. leda länsstyrelserna vid utvärderingen av kommunernas livsme- delskontroll, sörja för livsmedelskontrollen i stora slakterier3 och livsmedelslokaler för hantering av kött och fisk i anslutning till slakterier, ansvara för planering och genomförande av den nationella över- vakningen av främmande ämnen i livsmedel av animaliskt ursprung, på riksnivå ansvara för andra sådana uppgifter i anslutning till livsmedelskontrollen som kräver särskild sakkunskap, utvärdera riktlinjer för god praxis om livsmedelshygien, verka som den nationella kontaktpunkten i systemet för snabb varning4, svara för den riksomfattande informationen, riskkommunikatio- nen och konsumentupplysningen. 3Stora slakterier slaktar mer än 1 000 djurenheter . Ett nötkreatur eller ett hovdjur är 1,0 djurenhet, svin 0,2 och får och getter 0,1 djurenhet. Renslakterier står under läns- styrelsernas tillsyn, små slakterier under tillsyn. 4RASFF, for Food and Feed. Inom foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd har motsva- rande uppgifter. Till hör som nämnts också en omfattande laborato- rie- och forskningsverksamhet, som delvis är utlokaliserad (, och Seinäjoki). Vid sidan härav har ett eget laboratorium. Finska , som sorterar under , svarar för importkontroll av livsmedel och växter. Kontroller genomförs i huvudsak i importföretagets lagerlokaler, innan varan har nått ut på marknaden, och i enlighet med tullens kontrollplan, som är framta- gen i samarbete med . Analyser sker i egna laboratorier. Vad gäller växtskydd granskas dokument avseende ryskt virke, samt frukt, grönsaker och förpackningsmaterial av trä från tredje land. Likaså kontrolleras import av bekämpningsmedel, foder, tillväxt- främjande ämnen och gödselmedel. 5.4.Social- och hälsovårdens produkttillsynscentral Social- och hälsovårdens produkttillsynscentral sorterar under Social- och hälsoministeriet. Verksamheten omfattar kontroll över alkohollagen, kemikalielagen, tobakslagen, hälsoskyddslagen och gentekniklagen. Myndigheten för ett produktregister över kemika- lier. Inom ramen för hälsoskyddslagen är produkttillsynscentralen sakkunnigmyndighet och utvecklar bedömningsmetoder för hälso- risker med anknytning till livsmiljön och svarar för riskhantering. Myndigheten lämnar anvisningar om exempelvis kvalitetskrav för dricksvatten, badvatten, avfallshantering samt om andra hygienkrav som rör livsmiljön. Vidare lämnar myndigheten anvisningar till länsstyrelserna i dessas arbete inom ramen för hälsoskyddslagen. Produkttillsynscentralen är även kontrollmyndighet för genmodifi- erade organismer. Med anknytning till de områden som har anknytning till livsme- delssäkerhet, särskilt smittsamma sjukdomar, svarar Folkhälso- inom området infektionsepidemiologi och smittskydd, vari ingår att kartlägga förekomst av smittsamma sjuk- domar, epidemier och epidemimisstankar, samt göra riskbedöm- ningar. Man är nationell koordinator för uppföljningssamarbetet för smittsamma sjukdomar inom EU. Inom avdelningen för bakte- rie- och inflammationssjukdomar bedrivs bland annat verksamhet med syfte att befrämja hälsa och förhindra sjukdomar genom att klarlägga och påverka de faktorer som påverkar spridning av mikrober och interaktion mellan mikrober och människa. Avdel- ningen för virussjukdomar bedriver forskning om bakterier och virus, särskilt om hur sjukdomar och epidemier orsakas hos männi- skan och befolkningsgrupper. svarar för att kontrollera och godkänna nya mediciner och läkemedel, däribland veterinärmedicin, liksom för löpande kontroll av godkända mediciner. På regional nivå har länsstyrelserna det övergripande ansvaret. I stort sett motsvarar länsstyrelsernas uppgifter på regional nivå de som svarar för nationellt. Bland länsstyrelsernas uppgifter ingår livsmedelskontroll, djurhälsa, säkerställande av tillgång till veterinärvården inom respektive län, övervakning av medicinsk behandling av djur, kontroll av behandling av animaliska bipro- dukter, med mera. Länsstyrelserna för också djurförmedlarregister. Bedömning och uppföljning av livsmedelskontrollen i kommu- nerna intar en central plats i länsstyrelsernas uppgifter med omfat- tande och detaljerade genomgångar av hur kontrollen organiseras, genomförs och dokumenteras, liksom att förslag till utveckling och förbättringar lämnas. Totala antalet som arbetar med livsmedelskontroll vid länssty- relserna uppgick till 42 personer. Arbetskrafts- och näringscentralerna (TE-centralerna) är statliga, regionala tjänste- och utvecklingscentra med uppgift att stödja och handleda företag i alla utvecklingsskeden, svara för regional arbets- kraftspolitik samt främja landsbygdens utveckling. TE-centralerna svarar på uppdrag av för regional kontroll avseende ekologisk produktion, växtskydd, ursprung och plantmaterial, handelsnormer för frukt och grönsaker, användning av och handel med bekämp- ningsmedel, foderkvalitet, -beredning och –import, gödselmedel i enlighet med gödselmedellagen, samt spannmålskvalitet och spannmålsintervention. Härtill för TE-centralerna register för nöt- kreatur, svin, får och getter, samt över vattenbruk. Vid centralerna avser 33 befattningar frågor som rör livsmedelskontroll. En kommun svarar för tillsyn och kontroll inom sitt område, lämnar råd och anvisningar till livsmedelsföretagare och konsu- menter samt informerar i frågor som hänför sig till tillämpnings- området för livsmedelslagen. Vidare rapporterar kommunerna om sin verksamhet och sina iakttagelser till och , samt bistår de statliga myndigheterna i verkställandet av det natio- nella programmet för kontroll och tillsyn. Två eller flera kommuner kan samordna sin kontroll i en gemen- sam kontrollmyndighet. Motivet är naturligtvis att ett område skall bli tillräckligt stort för att kontrollen skall kunna ordnas på ett ändamålsenligt sätt. Emellertid noteras att de kommunala myndig- heterna inte alltid kan tillhandahålla de resurser som erfordras för att nå målen för en tillfredsställande kontroll. Vad gäller livsmedelskontrollens fältarbete har kommunerna en betydande uppgift, då nästan 300 personer arbetar med frågorna. Kontrollen är sålunda ordnad i en sammanhållen kedja med en tydlig hierarki där har det övergripande verkställighetsansva- ret, men där det finns en förhållandevis omfattande dele- gering till regional och lokal nivå. Det finns dock smärre undantag i den samlade tillsynen och kontrollen. svarar bland annat för import- och exportkontroll av ursprung och överensstämmelser med livsmedelsbestämmelserna vad gäller livsmedel av icke-anima- liskt ursprung. Dessa uppgifter skiljer sig principiellt inte från an- Gränsveterinärerna svarar för gränskontroll av livsmedel av animaliskt ursprung. , , har en mycket framträdande roll i att leda, samordna och utforma den samlade kontrollen. Med ett enda undantag – godkännande av veterinärmedicin – svarar för eller deltar tillsammans med annan myndighet för samordning och genomförande av kontrollen. Länsstyrelserna har också en förhållandevis aktiv roll i att dra upp riktlinjerna regionalt för kon- trollen. Vad gäller den operativa kontrollen svarar tre parter för de flesta uppgifterna: , länsstyrelserna och kommunerna, på central, regional respektive lokal nivå. Vissa undantag finns i form av Tull- verket i samband med gränspassager, vid god- kännande av medicin, samt TE-centralerna inom främst växt- skyddsområdet. svarar också för en dominerande del vad gäller laborato- rieundersökningar och analyser, förutom att upprätt- håller gränslaboratorier och att kan gå in i samband med foderanalyser och medicinrester. Vad gäller riskvärdering, riskhantering och kommunikation av riskerna kan vidare konstateras att har ett i det närmaste komplett ansvar, även om ministeriet också har ett visst ansvar. Till rapporterar exempelvis kommuner och länsstyrelser sina iakttagelser. analyserar riskerna, bland annat med hjälp av en över landet lokaliserad laboratorieverksamhet, beslutar om och vidtar nödvändiga åtgärder, och kommunicerar dessa med allmän- het och andra myndigheter. Kontrollavdelningen och Forsknings- och analysavdelningen hos , som svarar för att ta fram sakun- derlaget beträffande förekomsten av risker, sorterar som nämnts under generaldirektören, medan riskvärderingen sorterar direkt under överdirektören. Den efterföljande riskhanteringen sker därefter under generaldirektören. På så sätt uppnås att riskvärde- ringen är skild från den efterföljande riskhanteringen. är också, som framgått av livsmedelslagen, nationell kontaktpunkt för systemet med snabb varning, en uppgift som fullgörs av kommunikationsfunktionen. Instruktionen för Evira5 föreskriver att myndigheten skall svara för vetenskaplig forskning samt övriga undersökningar och utred- ningar. Enligt livsmedelslagen skall också svara för den riks- omfattande informationen, riskkommunikationen och konsument- upplysningen. får enligt sin instruktion6 ingå avtal om uppgifter som anknyter till verksamheten och om undersökningar som gäller ansvarsområdet samt om samarbete för genomförandet av forsk- ningsprogram. Myndigheten kan också på beställning utföra utred- ningar och undersökningar samt svara för andra sakkunnigtjänster inom sitt ansvarsområde. Det kontrollinriktade forsknings- och utvecklingsarbetet bedrivs i huvudsak av , i dess forsknings- och analysavdelning. Inom avdelningen finns enheter för djursjukdomsbakteriologi, djursjukdomsvirologi, fisk- och vilthälsa, växtanalyser, kemi, toxi- kologi, mikrobiologi, patologi och djurhälsa. Som har nämnts finns också tre forskningsenheter utlokaliserade till , och Seinäjoki. svarar för det nationella referenslaboratoriet avseende djursjukdomar, livsmedel och foder med undantag för de uppgifter som genomförs av och . Härtill ansvarar för vetenskaplig riskbe- dömning, riskkommunikation och vetenskaplig forskning kring djurhälsa, djurskydd och livsmedelssäkerhet. 5Lag om 13.1.2006/25. 6Lag om /25, § 6. 6.1Myndigheter och övergripande ansvarsfördelning På regeringsnivå har Ministeriet för livsmedel, jordbruk och fiskeri det huvudsakliga och övergripande ansvaret för livsmedelssäkerhet. Livsmedelsstyrelsen (Fødevarestyrelsen) har det huvudsakliga ansvaret för kontrollen, av alla delar i livsmedelskedjan. Livsmedelsstyrelsen består av ett huvudkontor och tre regionala veterinär- och livsmedelskontrollmyndigheter. Huvudkontoret svarar för utveckling av policy och samordning. I samråd med de regionala myndigheterna utarbetas föreskrifter och tillhörande riktlinjer, fastställs övergripande prioriteringar, utarbetas riktlinjer för kontroll, samordnas kontrollförfarandet, samt vidmakthålls ett gemensamt register som förser såväl den centrala administrationen som de regionala myndigheterna med nödvändig samlad informa- tion samt organiseras slutligen landsomfattande insatser. Livsmedelsstyrelsens huvudkontor består av tolv avdelningar varav åtta har uppgifter som direkt omfattar frågor om livsmedel, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och djurskydd. Totala antalet anställda vid huvudkontoret uppgick till cirka 330 personer, varav nedan nämnda avdelningar hade mellan 20 och 40 anställda vardera. Övervakar och bekämpar allvarliga djursjukdomar såsom mul- och klövsjuka, newcastlesjuka och en rad andra sjukdomar inklusive zoonoser, samt för besättnings- och djurregister. Härtill svarar enheten för veterinärberedskap i händelse av misstänkta eller inträffade utbrott av sjukdomar. Till stöd för denna verksamhet finns ett datorbaserat informationssystem som också betjänar han- deln med djur. Vidare ingår bland uppgifterna att godkänna djur- parker och jordbruk öppna för allmänheten. Avdelningen för samordning av tillsyn