sou · GWB338d2 · 2009-01-01 00:00:00 — 40Mot denna bakgrund var det knappast förvånande att 2006 initierade en omfattande framtidsutredning (Frambo). Rapporterna från denna utredning, som presenterades , låg sedan till grund för det nya idéprogram som antog vid sin kongress . 41Boverket fick i uppdrag att åt föreliggande utredning studera 25 kommuners aktuella ägardirektiv. Denna genomgång visade på en stor spridning i vilka mål som uttrycktes i dessa dokument och de mål som bostadsföretagen ansåg sig ha utifrån att vara ett kommunalt allmännyttigt bostadsföretag. De olika kommunernas angivna mål har i redo- visning grupperats under en eller flera av följande rubriker: formalia, ekonomiska utgångs- punkter, bostadsförsörjning, socialt ansvar, ansvar för kommunens utveckling i stort och miljöhänsyn. För en mer detaljerad genomgång se (2006). Se även och (2007). kommunernas bostadsföretag också fått fungera som konjunktur- politiska instrument. har tillkommit att det finns kommuner där de allmän- nyttiga bostadsföretagen har tagit itu med att på nya, mer aktiva och framgångsrika sätt rusta upp och förbättra situationen i ned- gångna, nedslitna, problemtyngda områden, oftast s.k. miljonpro- gramsområden. Det kommunala bostadsföretaget har ofta varit den dominerande ägaren i de områden som det då varit frågan om. I vissa fall har kommunen sett sig föranledd att ge sitt bostadsföretag i uppdrag att köpa upp privata bestånd i området för att lyckas med förnyelsen42. Det har påtalats att denna typ av förnyelsearbete förutsätter kontinuitet och långsiktighet, liksom att arbetet tar sin utgångspunkt i de boendes behov, önskningar och aktiva med- verkan. 42 i och Herrgården i i är två områden där detta har varit aktuellt. , , , , , Dag (ca 1982) as a coordinator. Rapport från MKB och Creacon Consult. Alenmark, (1994) Internationella bostadsområden. Invandrare – integration – segregation. Konferens i 3–. , , (1996) De boende som medarbetare: självförvaltning i Holma. (Rapport från utveckling: 61) : Utveckling. , , (1997) Förvalta : förnyelse och integration i praktiken (Rapport från utveckling: 69) : Utveckling. , , , , , (1998) – New Approaches to the Management of in . , , , (ca 1987) Förnyelsen av Gullviksborg i . , Bo (1989) Allmännyttans kris – myt eller verklighet: de allmännyttiga bostadsföretagens ekonomiska utveckling –1987 (Meddelande / forskning: 23) : . , Bo (2006) Allmännyttan och partsintresset. Ingår i Sax, (red.) : flera kapitel i svensk bostadspolitik (Monografier utgivna av : 182) : Stockholmia förlag. , Bo (red.) (2006) Varför så olika? Nordisk bostadspolitik i jämförande historisk ljus. , (1999) Det stora bostadsbyggandet. Ingår i , (red.) Rekordåren: en epok i svenskt bostadsbyggande. , , , (2007) Att blanda? – En undersökning av planerares och allmännyttiga bostadsbolags syn på planering för en allsidig hushållssammansättning. (Forskningsrapport 2007:1) : . Birve, (2007) Nya spelregler för bostadsföretagen: MKBs roll som kundinriktad fastighetsförvaltare. Ingår i Bostaden och kunskapen (Arkus skrift; 50) : Arkus. , (2006) Tre principer för den sociala bostadspolitiken. Ingår i Sax, (red.) : flera kapitel i svensk bostadspolitik (Monografier utgivna av : 182) : Stockholmia förlag. (2000) Den allmännyttiga bostadssektorn i , , . Utgör särtryck av Bilaga 4 i SOU 1999:148 På de boendes villkor – allmännyttan . (2006) En studie av allmännyttiga bostadsföretag som kommunala instrument. (2007) Bostadspolitiken. Svensk politik för boende, planering och byggande under . Byggkostnadsforum (2007) Så fick miljonprogrammet ett nytt ansikte: en rapport från Gårdstensbostäder om ombyggnaden av flerbostadshus i östra , . , (2006) Utmaningar för allmännyttan. Ingår i Sax, (red.) : flera kapitel i svensk bostads- politik (Monografier utgivna av : 182) : Stockholmia förlag. , (2001) Rekordårens bostäder och boendemiljöer. Ingår i En sammanfattning av konferensen bostäder och boendemiljöer, 13–. , Per , (2003) Ägarstyrning utifrån ett kommunalt ändamål. : Svenska kommun- förbundet. , (red.) (1999) Rekordåren: en epok i svenskt bostads- byggande. , (2007) Vad finns att lära av exemplet ? Ingår i Bostaden och kunskapen (Arkus skrift; 50) : Arkus. , (1976) Om strukturomvandlingen och den statliga politikens betydelse för boendeförhållandena. Ingår i , m.fl. (red.) , (red.) (1994) Bostadsmarknaden och 90-talets förändringar. (1994 från ) : . , (1989) i bostadspolitiken: 40 bak och 10 fram. (Rapport från utveckling: 11) : . , (2006) Att planera för framtiden. Ingår i Sax, (red.) : flera kapitel i svensk bostadspolitik (Monografier utgivna av : 182) : Stockholmia förlag. , , (1979) Bostadspolitiken. , Hans (1997) Ett bostadspolitiskt perspektiv (Rapportserien Ägarstyrning av kommunens bostadsföretag, Rapport 1) : . , Hans (2001) De allmännyttiga bostadsföretagen. Ingår i , (red.) Den nya bostadspolitiken. , , (1988) Decentralisation in the Public Housing Sector in . , nr 5, s. 85–99. , (1997) Bostadsföretag med nya villkor. (Rapportserien Ägarstyrning av kommunens bostadsföretag, Rapport 2) : . , (2000) När marknaden viker: allmännyttiga bostadsföretag i en ny situation. , , , , (2005) Framtidens stadsdelsutveckling: 1993–2004. , (2000) Allmännyttan: välfärdsbygge –2000. : i samarbete med . (2001) En sammanfattning av konferensen bostäder och boendemiljöer, 13–. (2007) Kom in! på tröskeln till framtidens allmännytta. (innehåller tio rapporter från framtidsutredning). Sax, (red.) (2006) : flera kapitel i svensk bostadspolitik (Monografier utgivna av : 182) : Stockholmia förlag. , (1998) De kommunala bostadsföretagen och det riskvilliga kapitalet. Ödmark, (red.) (2005) Allmännyttan 2020: det allmännyttiga boendets bakgrund och framtida utmaningar. , (1996) Att vända utvecklingen. Kommenterad genomgång av aktuell forskning om segregation i boendet. (Rapport från utveckling: 57) : . , (2006) Konsten att dra åt samma håll: en rapport om i . Riktlinjer för förnyelse (utkast ) stadsbyggnadskontor. Konkurrens i bostadsbyggandet. Bostadspolitik 2000: från produktions- till boendepolitik. Slutbetänkande av Bostadspolitiska utredningen. Slutbetänkande av Utredningen om kommunala bostadsföretag. På de boendes villkor: allmännyttan . Betänkande av Utredningen om allmännyttan och bruksvärdet. Bruksvärde, förhandling och hyra: en utvärdering. Betänkande av Utredningen om allmännyttan och bruksvärdet. Allmännyttan : beslutsregler vid försäljning av kommunala bostäder. Redogörelse för social- och blandmodeller Mot bakgrund av de möjligheter som finns till undantag för tjäns- ter av allmänt ekonomiskt intresse enligt artikel 86.2 har vi över- vägt två olika modeller som grundar sig på dessa möjligheter, förut- satt att en inkomstgräns är en nödvändig del av sådana tjänster. Några andra modeller än dessa båda har vi inte kunnat komma på. För att vi ska ge en fullständig bild av de möjligheter det EG-rätts- liga systemet ger redovisar vi nedan de båda modellerna, trots att vi är förhindrade av våra direktiv att genomföra någon av dem. Det bör hållas i minnet att en förutsättning för alla resonemang i denna bilaga är att en tillämpning av artikel 86.2 förutsätter en inkomstgräns och att denna förutsättning, såsom framgår i kapitel 11, är osäker. Den ena av de båda inkomstgränsbaserade modeller vi övervägt är en socialmodell, där de kommunala bostadsföretagen bedriver verksamhet som uteslutande innebär att de tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Den modellen redovisar vi i av- snitt 2. Den andra modellen, som vi redovisar i avsnitt 3, är en bland- modell, där de kommunala bostadsföretagen både bedriver verk- samhet enligt statsstödsreglernas huvudregel och tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Om en inkomstgräns är en nödvändig del av en modell som grun- dar sig på möjligheten till undantag för tjänster av allmänt ekono- miskt intresse, måste det vid bestämmandet av en inkomstgräns avgöras både för vilken enhet en sådan gräns ska gälla – person eller hushåll – och vilket belopp som ska utgöra gräns. Det finns flera tänkbara alternativ i frågan för vilken enhet en inkomstgräns ska gälla: A.Den eller de som tecknar hyresavtalet. Är det flera personer som tecknar hyresavtalet, kan det antingen krävas att båda ska uppfylla inkomstkravet eller att deras genomsnittliga inkomst inte överstiger inkomsttaket. B.Den genomsnittliga inkomsten för hushållet (inklusive barn). C.Den genomsnittliga inkomsten för de vuxna medlemmarna i hushållet (dvs. de som har fyllt , eventuellt med undantag för personer som ännu går i gymnasiet och som för- äldrarna därför är försörjningsskyldiga för). D.Hela inkomsten för hushållet (inklusive barn). E.Hela inkomsten för de vuxna medlemmarna i hushållet. F.Alla medlemmar i hushållet på så sätt att ingen i hushållet får teckna ett hyresavtal med ett kommunalt bostadsföretag, om någon i hushållet har en inkomst som överskrider inkomst- gränsen. Alternativ A har nackdelen att en familj med en låg- och en hög- inkomsttagare, där familjens totalinkomst är mycket hög, skulle kunna låta låginkomsttagaren i familjen teckna hyresavtalet och att rika personer därmed skulle kunna bo hos kommunala bostads- företag, vilket inte torde kunna godtas EG-rättsligt, om ett undan- tag enligt artikel 86.2 förutsätter en inkomstgräns. Det framstår som tveksamt om kommissionen och EG-dom- stolen skulle godta alternativ B med hänsyn till att inkomstgränsen i flerbarnsfamiljer med ett sådant här alternativ skulle kunna bli Kanske skulle dock ett sådant här alternativ kunna godtas, om t.ex. varje barn räknades som en halv vuxen. Alternativ C har inte i sig några beaktansvärda nackdelar. Alternativen D och E har den klart mindre tilltalande effekten att två personer med en årsinkomst som var för sig uppfyller inkomstkriteriet för att få en lägenhet hos ett kommunalt bostads- företag tillsammans kanske inte kvalificerar sig för en sådan lägen- het. Alternativ F har till effekt att ett hushåll där två personer har lika höga inkomster och båda inkomsterna ligger under inkomst- gränsen får teckna hyresavtal med ett kommunalt bostadsföretag, medan ett annat hushåll, som har samma totalinkomst som det förra hushållet men där en persons inkomst överskrider inkomst- gränsen medan den andra personens inkomst är klart lägre, inte får teckna ett sådant hyresavtal. Detta kan framstå som mindre logiskt. Å andra sidan motsvarar ett sådant system vad som gäller inom skatterätten: om ett hushålls totalinkomst är jämt fördelad mellan personerna i hushållet och inte överstiger , kan statlig inkomstskatt undvikas, medan den totala skattebelastningen för hushållet blir större, om en person tjänar och den andra . När det gäller vilken inkomst som ska räknas, finns det två alterna- tiv: aktuell årsinkomst eller senaste taxerade årsinkomst. Det senare alternativet kan eventuellt kompletteras med en regel om att den som fått ett inkomstbortfall jämfört med taxeringen likväl kan komma ifråga som hyresgäst men då måste bevisa sitt inkomst- bortfall. Vid vår EG-rättsliga hearing anfördes att en inkomstgräns inte kan utformas så att av befolkningen kan erhålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. I det nederländska stats- stödsärendet förefaller kommissionen ha godtagit en avgränsning som täcker av den nederländska befolkningen. Den nederländska avgränsning som varit på tal är inkomstrelaterad och kopplad till socialförsäkringssystemet. Detta talar för att en inkomstgräns inte skulle kunna omfatta påtagligt mer än 50 pro- cent av befolkningen, men frågan om var den exakta gränsen går för vad kommissionen eller skulle godta är i hög grad öppen. Vid övervägande av beloppet i en inkomstgräns är det av intresse hur inkomstbilden i ser ut. Av () statistikdatabas framgår det att medianinkomsten (media- nen av sammanräknad förvärvsinkomst) för alla personer som var i var . I har inkomstgränsen en koppling till andra i lag- stiftningen etablerade regler, där åtskillnad görs mellan hög- och låginkomsttagare. Detta framstår som både logiskt och praktiskt, och det finns anledning att studera hur en sådan koppling skulle kunna se ut i . I finns regler om åtskillnad mellan hög- och låginkomst- tagare i skatte- och socialförsäkringslagstiftningen. Reglerna avser i skattelagstiftningen brytpunkt och skiktgräns och i socialförsäk- ringslagstiftningen inkomsttaket vid beräkning av sjukpenning- grundande inkomst. Med brytpunkt menas gränsen för uttag av statlig inkomstskatt före grundavdrag och avdrag för kostnader för att få inkomst av tjänst. Enklare uttryckt: vilken bruttolön ska en person ha för att betala statlig inkomstskatt? Det finns en lägre och en högre bryt- punkt. Vid inkomster över den högre brytpunkten utgår s.k. värn- skatt. Den lägre brytpunkten var för inkomståret , medan den högre brytpunkten var . Med skiktgräns avses den taxerade inkomsten minskad med avdrag för allmän pensionsavgift och grundavdrag (=beskattnings- bar förvärvsinkomst). Det finns, på motsvarande sätt som för bryt- punkten, en nedre och en övre skiktgräns. Den nedre skiktgränsen var för inkomståret , medan den övre skiktgränsen var . Skiktgränsen fungerar som ett annat sätt än bryt- punkten att beräkna gränsen för erläggande av statlig inkomstskatt. Den skiljer sig från brytpunkten genom beräkningssättet, men resultatet avseende skattskyldighet blir detsamma: den som har en bruttolön på har en beskattningsbar förvärvsinkomst på . Inkomsttaket vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst i socialförsäkringssystemet är 7,5 prisbasbelopp, vilket inne- bar . Gemensamt för de nu redovisade gränserna är att de ligger kring . Av de personer som var i hade enligt SCB:s statistikdatabas en inkomst som understeg . En jämförelse med den gräns på per hushåll (dvs. ca ) som övervägts som årsinkomstgräns i framstår som relevant. En sådan jämförelse är emellertid svår att göra, eftersom den svenska statistiken grundar sig på individer, inte hushåll. Vid de kontakter som vi haft med SCB har det visat sig att det inte finns någon färdig statistik på hur förvärvsinkomsterna i fördelar sig per hushåll1. Det finns emellertid skäl att anta att en genomsnittlig förvärvs- inkomst per hushåll på omfattar en klart lägre andel av befolkningen än en hushållsinkomst på . En inkomstgräns som ansluter sig till inkomstgränserna i socialförsäkrings- och skattesystemet och som alltså omfattar av befolkningen framstår som mycket hög ur EG-rättens perspektiv. Det finns enligt vår mening en påtaglig risk för att kommissionen och skulle anse att en så hög inkomstgräns skulle täcka nästan hela befolkningen, även om det för en hög inkomstgräns kan anföras att en sådan är vedertagen i svensk skatte- och socialförsäkringsrätt och kan underlätta social integration. Det finns även lägre inkomstgränser i svensk lagstiftning. Dessa inkomstgränser skiljer emellertid, till skillnad mot de ovan nämnda, inte ut höginkomsttagare från låg- och medelinkomsttagare utan är så låga att de snarare skiljer ut personer med mycket låga inkomster från resten av befolkningen. Vad som därvid ligger närmast till hands att tänka på i bostadssammanhang är gränserna för att erhålla bostadsbidrag och bostadstillägg. Bostadsbidrag kan betalas ut till ungdomar utan barn och till barnfamiljer. För ungdomar utan barn gäller att bostadsbidraget minskas med en tredjedel av den del av den bidragsgrundande års- inkomsten som överstiger . 1 SCB har statistik över disponibla inkomster per hushåll, men den statistiken avser hur mycket pengar hushållen har kvar efter skatt och är därför inte intressant vid en jämförelse med . SCB skulle visserligen kunna ta fram siffror över förvärvsinkomst per hushåll genom särskilda körningar, men med hänsyn till att vi är förhindrade att välja en inkomstgränsbaserad modell och redovisar sådana modeller endast för fullständighetens skull har vi inte ansett att sådana särskilda körningar skulle vara värda de nedlagda resurserna. bostadsbidraget av den del av den bidragsgrund- ande årsinkomsten som överstiger ett visst belopp – för ensam- stående , för makar och sambor per person. Bostadstillägg kan betalas ut till pensionärer. Reglerna innebär ett förfarande i flera steg. Först delas inkomsterna upp i två klasser, där bl.a. inkomstgrundad ålderspension tas upp till fullt belopp, medan t.ex. tjänstepension tas upp till . Därefter dras ett fribelopp bort: 2,17 prisbasbelopp för ogifta och 1,935 pris- basbelopp för gifta (motsvarande respektive för ). Detta leder till en s.k. reduceringsinkomst. I nästa steg minskas sedan bostadstillägget av reducerings- inkomsten upp till ett prisbasbelopp () och med 50 pro- cent av reduceringsinkomsten däröver. Inkomstgränser så låga som de nu berörda skulle, om de gällde för kommunala bostadsföretags bostadsuthyrning, leda till ett mycket utpräglat socialbostadssystem, där de sämst ställda samlades i vissa områden eller vissa hus. Vi har inte kunnat finna att det i lagstiftningen finns avgräns- ningar mellan olika inkomstgrupper i skiktet mellan å ena sidan inkomstgränserna i systemen för bostadsbidrag och bostadstillägg, å andra sidan brytpunkten, skiktgränsen och inkomsttaket i social- försäkringssystemet. Mot denna bakgrund framstår det enligt vår mening som tvek- samt om det skulle finnas förutsättningar att grunda en inkomst- gräns i detta sammanhang på andra i lagstiftningen vedertagna inkomstgränser. Skulle detta inte vara möjligt, måste ett visst be- lopp eller ett visst antal basbelopp väljas. Vid bestämmandet av en sådan nivå kan en utgångspunkt vara den ovan redovisade median- inkomsten. Med ledning av denna skulle en inkomstgräns för kom- munala bostadsföretags bostadsuthyrning komma att ligga kring . Även om ett sådant system ger utrymme åt att även andra än de sämst ställda bor hos de kommunala bostadsföretagen, går det emellertid inte att komma ifrån att inkomstgränser – särskilt när de utesluter hälften av befolkningen – i sig skulle vara ägnade att bidra till segregation och en känsla av utanförskap hos dem som bodde hos de kommunala bostadsföretagen. 2.5Andra kriterier än inkomst I ett system som grundar sig på möjligheten till undantag för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse finns det anledning att, bortsett från ett inkomstkriterium, överväga om det även ska finnas andra kriterier (som alltså möjliggör för vissa grupper vilkas inkomster överstiger inkomsttaket att likväl få bo hos ett kom- munalt bostadsföretag). Sådana grupper skulle kunna vara äldre, fysiskt eller psykiskt funktionsnedsatta, yngre, studenter, hemlösa eller nyanlända flyktingar. Det gemensamma för dessa grupper är att de kan ha svårare än andra grupper att få en bostad. När det gäller yngre och studenter, torde svårigheter att få en bostad dock framför allt hänga samman med bristande ekonomiska resurser. Personer ur dessa grupper kan ofta antas ha en låg in- komst och därmed omfattas av ett inkomstkriterium. I den mån t.ex. en student har en hög inkomst, finns det däremot ingen an- ledning att anta att studenten skulle ha svårare att få tag på en bostad än en annan person med samma inkomst. Något skäl att ha ett särskilt kriterium för yngre eller studenter finns därför enligt vår mening inte. Av socialtjänstlagen (2001:453) framgår det att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av socialnämnden (4 kap. 1 §). Det framstår som lämpligt att personer som på denna grund kan ha rätt till bostad också ska ha rätt att bo hos det kommunala bostads- företaget. Det mycket stora flertalet av dem som har rätt till bistånd torde dock vara låginkomsttagare, och det praktiska be- hovet av ett annat kriterium än inkomst i detta sammanhang fram- står som tveksamt. När det gäller hemlösa, har i sin rapport löshet i . Omfattning och karaktär räknat bl.a. personer som ofrivilligt bor hos familj eller vänner som hemlösa. Ett sådant hemlöshetsbegrepp är så brett att även personer med goda ekono- miska förhållanden kan antas finnas bland dem som definieras som hemlösa. Fråga är emellertid om personer som har goda inkomster men bor hos familj eller vänner har behov av ett boende som er- håller vad som EG-rättsligt ses som statsstöd. Vi ställer oss tvek- ande till detta. När det gäller äldre människor, är kommunerna skyldiga att verka för att dessa får goda bostäder (5 kap. 5 § socialtjänstlagen). Det framstår som logiskt att en sådan skyldighet också är kopplad till en möjlighet för äldre att bo i kommunala bostadsföretag. En sådan möjlighet kan enligt vår mening anses som en tjänst av all- mänt ekonomiskt intresse, även om den äldre människan skulle ha goda inkomster. Även människor med funktionshinder har rätt till kommunalt stöd med bostad (5 kap. 7 § socialtjänstlagen). På motsvarande sätt som för äldre människor bör funktionshinder kunna vara ett krite- rium för att få bo hos ett kommunalt bostadsföretag. När det slutligen gäller nyanlända flyktingar, är sådana föremål för en särskild reglering i lagen (1994:137) om mottagande av asyl- sökande m.fl., som i stor utsträckning undantar denna grupp från rätt till kommunalt bistånd och från socialtjänstlagens tillämp- ningsområde. Lagens utgångspunkt är att flyktingar som inte själva ordnar bostad har rätt till logi på en förläggning (14 §). Att vid dessa förhållanden låta ett av kriterierna för att få bo hos ett kom- munalt bostadsföretag vara att en person är nyanländ flykting skulle kräva vidare överväganden än vad som bör göras inom ramen för denna utredning. Vidare skulle olika gränsdragningsproblem behöva lösas. Något sådant kriterium bör därför inte införas. Sammanfattningsvis skulle det kunna finnas skäl att i vissa fall komplettera inkomstkriteriet med andra kriterier. Behovet av så- dana kriterier hänger emellertid även samman med vilket inkomst- kriterium som ska gälla. 2.6Prövningstidpunkt, kontroll och sanktioner En viktig fråga är vilken tidpunkt som bör vara relevant vid pröv- ningen av om en person uppfyller kriterierna för att bo hos ett kommunalt bostadsföretag. En självklar tidpunkt är tecknandet av hyresavtalet: en kontroll bör då ske av att personen i fråga uppfyller kriterierna. Fråga är om någon löpande eller återkommande kon- troll bör ske därefter, medan hyresförhållandet pågår. Våra kontakter med och kommissionens tjänste- män ger inte vid handen att någon löpande eller återkommande kontroll skulle vara nödvändig. Ett system som bygger på att endast personer som uppfyller kriterierna får bo kvar hos ett kommunalt bostadsföretag innebär att den som t.ex. får högre inkomst inte får bo kvar. Ett sådant system skulle inte vara förenligt med besittningsskyddet, som vi i våra direktiv särskilt fått i uppgift att värna, och kan därför inte väljas. Den enda relevanta tidpunkten för uppfyllandet av kriterierna för att få bo hos ett kommunalt bostadsföretag bör därför vara när hyresavtalet sluts. En sådan lösning innebär inga övergångsproblem, utan befint- liga hyresgäster hos de kommunala bostadsföretagen får fortsätta att bo kvar i sina lägenheter så länge de vill, även om de är högin- komsttagare. Våra kontakter med kommissionens tjänstemän har inte gett vid handen att detta skulle vara något problem. En reglering av nu angivet slag medför emellertid avsevärda inlåsningseffekter. Den som har fått en billig lägenhet hos ett kommunalt bostadsföretag kan ofta förväntas vara obenägen att lämna den lägenheten, även när han eller hon egentligen inte längre behöver en lägenhet av det slaget. Inlåsningseffekterna innebär att bostadsbeståndet utnyttjas på ett sätt som inte är samhälleligt optimalt och försvårar enskildas möjligheter till en bostadskarriär på ett olyckligt sätt (jfr s. 238 ff.). De är ett mycket starkt argument mot en socialmodell med höga inkomstgränser. Väljs ett system med låga inkomstgränser, minskar risken för att människor vill bo kvar i lägenheterna, eftersom ett sådant system blir mer segregerat.