sou · GXB357 · 2009-08-20 00:00:00 — Tillsynen kan genomföras under alla stadier i byggprocessen och även efter färdigställandet. Tillsynsarbetet ska vara planlagt . Etat, har 2007 gett ut en relativt omfattande tillsynsvägledning. Skriften är pedagogisk och behandlar tillsynsfrågan utifrån många aspekter bl.a. organisations- modeller, projekteringsprocessen, olika former av tillsyn, kvalitets- mått vid tillsyn, handläggning av svartbyggen. Kommunerna har rapporteringsskyldighet till den centrala myn- digheten. Rapporteringen ska ske då kommunen gjort ingripande vid sin tillsyn p.g.a. av en överträdelse av bestämmelserna. Rapporterna utgör en viktig och gemensam erfarenhetsåterföring. I den nya norska som beräknas träda ikraft förstärks den kommunala tillsynen. Upp till efter färdigställandet ska kommunen kunna göra tillsyn av en bygg- nad och förelägga om rättning vid överträdelser av byggreglerna oberoende av tidigare givet slutintyg. Kravet på oberoende kontroll- organ har också skärpts i det nya lagförslaget. Byggreglerna – föreskrifter och vägledning De norska byggreglerna är uppbyggda efter samma principer som de svenska. Man arbetar med funktionskrav och uttolkningar av dessa. En skillnad är att de norska byggföreskrifterna utarbetas av Bolig- og bygningsavdelningen på Kommunal- och regionaldepar- tementet. Samma departement utfärdar också både föreskrifter om prövning och kontroll och om godkännande av företag. De norska föreskrifterna är således upprättade på förordningsnivå. Vägledningen till byggbestämmelserna som i stort motsvarar våra råd utarbetas inte av departementet utan av Etat. Vägledningen är sammanställd i en fristående skrift. Skriften om- fattar ca 140 sidor i A4 format. Liksom de svenska råden anger vägledningen en prestationsnivå som ska uppfyllas för att ett funktionskrav ska anses vara tillgodo- sett. Prestationsnivån kan formuleras direkt i vägledningen eller som en hänvisning till ett standardblad. Priserna på de norska stan- dardbladen verkar motsvara de svenska priserna. Till skillnad från de svenska råden som endast använder uttrycken bör och kan, använder den norska vägledningen också uttrycken skall och må. anger ett absolut krav på prestationsnivå. anger en prestationsnivå som inte kan frångås utan att det görs kompensatoriska åtgärder. anger ett åläggande som inte ställer krav på kompensatoriska åtgärder om man frångår kravet. Frångås en prestationsnivå i vägledningen till föreskrifterna krävs det bevis för att den alternativa prestationen är lika bra som den som beskrivs i vägledningen. Euro-koderna för konstruktioner håller på att introduceras i det norska regelsystemet . kommer alla nu gällande konstruktionsstandarder att vara utbytta mot euro-koder. Principiella skillnader mellan det svenska och det norska regelverket Om man bortser ifrån enkla bygglovbefriade åtgärder som frigge- boden m.m. är i alla inre åtgärder i en befintlig byggnad bygglovbefriade, men alla åtgärder är anmälningspliktiga för kontroll av uppförandet. I är alla nästan åtgärder bygg- lovpliktiga, men tillbyggnader upp till 50 kvm och friliggande byggnader i en våning (inkl källare) upp till 70 kvm är befriade från all kontroll som avser frågor kring själva uppförandet för- utom ett obligatoriskt byggsamråd. I krävs ett igångsättningsbeslut för de komplicerade ärendena. Kontrollen är inriktad på att pröva kompetensen hos den sökande, projektören, utföraren och kontrollanten och deras kvalitetssystem. I prövas endast den kvalitetsansvarige. I förlitar man sig på de som erhållit ansvarsrätt och kom- munen utför därför inga tillsynsåtgärder i varje enskilt ärende. I får byggnaden inte tas i bruk förrän slutintyget är lämnat. I meddelas byggföreskrifterna av det norska miljö- departementets byggavdelning. Föreskrifterna motsvarar på så sätt byggnadsverksförordningens regler om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk, men är i princip lika detaljerade som föreskrifter. , tekniske Etat ansvarar för vägledningen av dessa föreskrifter. I regleras byggandet av en byggnadslag och ett bygnings- reglemente. Ett nytt bygningsreglemente, BR2008 trädde ikraft meddelat av Erhvervs- og Byggestyrelsen. Byggnadslagen reglerar endast byggande utanför planlagt område och olovligt byggande. I övrigt bemyndigas Byggestyrelsen att i reglementet utfärda närmare bestämmelser om bygg och tillsynsprocessen och om de tekniska egenskapskraven. Fastighetsägaren ansvarar för de åtgärder som utförs på fastig- heten. Bygglovs- och anmälningsplikten är i indelad efter byggnadsåtgärder enligt följande: 1) Helt bygglovs- och anmälningsbefriade åtgärder är bl.a. uthus på högst 10 kvm och ombyggnader av småhus. Se också punkt 3 a. 2) Bygglovbefriade men anmälningspliktiga åtgärder omfattar bl.a.: -garage, uthus o. dyl. på högst 50 kvm samt tillbyggnader till dessa byggnader upp till högst 50 kvm -Ombyggnad av en lägenhet eller en lokal i en större byggnad där arean inte överstiger 150 kvm I anmälan ska framgå om man i någon punkt frångår gällande bestämmelser. Åtgärderna kan påbörjas efter anmälan till kommunen om kommunen inte reagerat. Efter anmälan får kommunen kalla till byggsamråd. När åtgärderna är färdigställda ska kommunen underrättas. 3) Övriga åtgärder är både bygglovpliktiga och anmälnings- pliktiga. 3a) För vissa mindre komplicerade åtgärder prövas endast bygg- nadens ändamål, placering, utformning och liknande frågor. Åtgärderna är tillståndspliktiga men det ställs varken krav på granskning av projektering eller kontroll av utförandet. När så är påkallat kan dock kommunen ställa särskilda krav avseende grundläggningen. Brandbestämmelserna ska kontrolleras av kom- munen vid sammanbyggda småhus. Mindre komplicerade åtgärder är: -Garage i en våning över 50 kvm, -Uthus och enklare ekonomi-, industri- och lagerbyggnader över 50 kvm och om- och till-byggnader till dessa -Enfamiljshus och fritidshus och om- och tillbyggnader till dessa Ombyggnader av dessa byggnader kan sedan göras utan bygglov eller anmälan. Byggnaden får inte tas i bruk förrän en anmälan till kommunen är gjord om att byggnaden är färdigställd och kommunen därefter lämnat sitt tillstånd. Vid anmälan lämnar den sökande en rätt om- fattande teknisk dokumentation samt ett intyg om att bygglagens och byggreglementets bestämmelser har följts. Kommunen tar emot dokumentationen för arkivering utan att granska den. Kom- munen godkänner att byggnaden får tas i bruk. 3b) För komplicerade åtgärder, som inte kan hänföras till punkterna ovan, ställs stora krav vid bygglovprövningen på redo- visning av projekteringen och av utförda kontrollberäkningar. Kommunen ställer endast krav på särskild genomförandekontroll vid uppförande av vissa typer av flerfamiljshus. Kommunen har i övrigt inga former av tillsynsansvar under genomförandeskedet. Byggnaden får inte tas i bruk förrän anmälan är gjord till kom- munen om att byggnaden är färdigställd och kommunen lämnat sitt tillstånd. Vid anmälan lämnar den sökande ytterligare teknisk doku- mentation samt ett intyg om att bygglagens och byggreglementets bestämmelser har följts. Kommunen tar emot dokumentationen för arkivering utan att granska den. Kommunen godkänner att byggnaden får tas i bruk Om det framkommit att byggnaden inte följer hand- lingarna för bygglovet kan kommunen neka tillstånd och förelägga om rättelse. Om kommunen senare blir uppmärksammad på att byggnaden i någon del inte uppfyller kraven ska kommunen se till att fastighetsägaren vidtar rättelse. Ansvaret för byggreglerna i har Erhvervs- och Bygge- styrelsen. De tekniska egenskapskraven, som följer EU:s bygg- direktiv utformas som funktionskrav med en vägledning som följer direkt på föreskrifterna. Utöver dessa föreskrifter och vägledningar ger Institut ut en SBi-anvisning, som är en mer detaljerad uttolkning av bygningsreglementets föreskrifter i form av prestationskrav. Anvisningarna är omfattande och direkt- länkade för varje föreskrift. I anvisningarna hänvisas till olika standard som ges ut av Dansk Standard. Priset på standardbladen verkar motsvara de svenska. Vid dimensionering av konstruktioner har de danska byggreglerna from helt övergått till att hänvisa till euro-koder. Principiella skillnader mellan det svenska och det danska regelverket Det danska regelsystemet gör en tydlig nivågruppering av olika åtgärder. Grupperna 1–3a har en enklare handläggning än den svenska medan de komplicerade ärendena i form av större bygg- nader än småhus har en mer omfattande och reglerad granskning av att projekteringens utförande har skett på rätt sätt. Doku- mentation och intyg av kontrollberäkningar krävs in. I förekommer ingen myndighetstillsyn av genom- förandet och inte heller någon kontroll av byggherrens egen- kontroll med undantag av vissa flerfamiljshus. I får byggnader inte tas i bruk förrän kommunen lämnat sitt tillstånd. meddelar de byggnadstekniska föreskrifterna med vägledning på samma sätt som gör i . Utöver detta ger det danska byggforskningsinstitutet ut anvisningar direktlänkade till varje föreskrift. Anvisningarna ger både uttolkningar av föreskrifterna i form av prestationsnivåer och olika goda tekniska lösningar som uppfyller kraven. Jämförelse mellan de tre ländernas regelverk Vid en jämförelse mellan den svenska byggprocessen och dess bygg- regler och motsvarande regelsamlingar i och kan konstateras att man: i och har en mer utpräglad nivågruppering av ärenden vid myndighetsutövningen av byggandet. Den stora mängden av okomplicerade ärenden hanteras enklare än i och de komplicerade ärendena granskas noggrannare, i och ställer man stora krav på att projekteringen utförs noggrant medan man därefter låter byggherren själv sköta genomförandet. I är det tvärtom. i och har byggmyndigheterna en mycket starkare koppling till den byggforskning som bedrivs i landet än man har i . i och finns, utöver en myndighet som meddelar de tekniska byggföreskrifterna, också en organisation som med- delar råd och anvisningar. I är det tekniske Etat och i är det Institut. utvecklingen av byggreglerna i alla tre länderna går mot allt fler hänvisningar till standarder och euro-koder, som säljs till höga priser. Alla tre länderna arbetar med föreskrifter i form av funktionskrav i sina byggregler som uttolkas i råd och vägledningar. I och i strävar man efter mätbara och verifierbara föreskrifter. I ställer man däremot inga direkta krav på verifierbara före- skrifter. Dessa betraktas i stället som målsättningar som ska upp- fyllas och det är i den norska vägledningen till föreskrifterna som funktionskraven mer uttalat ska uttryckas i mätbara och verifier- bara prestationsnivåer. Som en följd av detta synsätt är vissa presta- tionsnivåer i vägledningen bindande. Om man i väljer att inte göra på det sätt som anges i det allmänna rådet ska man kunna visa att den tvingande regeln ändå upp- fylls. Detta kan vara svårt eftersom funktionskravet nästan aldrig är mätbart då det följs av ett allmänt råd. I motsvarande situation i krävs det bevis för att den alternativa lösningen är lika bra som den som beskrivs i vägledningen, vilket innebär en rimligare jämförelse. De svenska bindande föreskrifterna i byggregler är mycket mer omfattande än motsvarande regler i och . Antalet ord och antalet tecken är fler i det svenska regelverket. Det kan bero på att de norska och danska föreskrifterna endast innehåller funktionskrav medan de svenska innehåller både funktionskrav och prestationskrav. Tabell 1 Antal ord och tecken i de svenska, norska och danska byggreglerna Antal tecken utan blanksteg Uppsikt, tillsyn och roller enligt Bestämmelser om uppsikt och tillsyn i PBL Bestämmelser om uppsikt, tillsyn och liknande uppgifter är spridda på olika ställen i PBL. Inledningsvis anges i 1 kap. 7 § att det i varje kommun ska finnas en nämnd som har det närmaste inseendet över byggnadsverksamheten. Det är delvis fråga om sed- vanlig tillsyn över enskilda verksamheter och åtgärder men även ett ansvar för uppsikt inom kommunen. har tillsyn över plan- och byggnadsväsendet i länet och har den allmänna uppsikten över plan- och byggnadsväsendet i riket, se 1 kap. 8 §. Delar av denna tillsyn kan liknas vid den tillsyn som enligt benämns tillsynsväg- ledning, dvs. i grovt uttryckt tillsyn över tillsynen. Uppsikts- begreppet är mer vagt och har i princip tillämpningen enligt hela lagstiftningen som objekt. Operativ tillsyn enligt PBL I 9 kap. Byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll finns bestämmelser som anger ansvar för kontroll och tillsyn. Dessa bestämmelser rör främst kontroll och tillsyn i samband med byggskedet. I det därefter följande kapitlet, 10 kap. Påföljder och ingripan- den vid överträdelser m. m., finns sedvanliga bestämmelser om till- syn. ges här ansvaret för tillsynen. Den tillsyn som avses enligt 10 kap. är t.ex. ett ansvar för att se till att lovpliktiga åtgärder inte utförs utan lov eller att åtgärderna följer de lov som har lämnats. Det finns även bestämmelser som syftar till en tillsyn av att byggnader och tomter hålls i vårdat skick. ansvar är här konkret och har stora likheter med den operativa tillsyn, tillsyn direkt mot verksamheter, som finns enligt . , , har här till sitt förfogande ett antal tillsynsinstrument såsom före- läggande och förbud samt dessutom olika former av sanktions- avgifter. Uppsikt, tillsynsvägledning och liknande uppgifter enligt PBL PBL innehåller ett antal bestämmelser som fördelar ansvar för upp- sikt eller uppsiktsliknande uppgifter för berörda myndigheter, dvs. för och länsstyrelserna men även för den kommunala . har ansvar för allmän uppsikt över lagstiftningen, medan länsstyrelserna ansvarar för tillsynen på regional nivå. Dess- utom ges genom 11 kap. PBL ansvar för ett antal uppgifter som är att hänföra till eller som ligger nära det som traditionellt anses ingå i begreppet uppsikt.1 Bestämmelserna om tillsyn och tillsynsliknande uppgifter är i övrigt relativt vaga enligt PBL. Framför allt gäller det innehållet i den tillsyn och uppsikt som respektive svarar för. Av PBL-propositionen (prop. 1985/86:1 s. 467) framgår att ansvar för uppsikt avser en mer övergripande verksamhet än den tillsyn som ligger på länsstyrelserna. I PBL-propositionen (a.a.) anges att målet för statens tillsyn och uppsikt bör inte i första hand inriktas på en bevakning av att inga enskilda beslut råkar falla ur ramen för vad som bedöms vara lagens ande- mening. Det är alltså inte meningen att enstaka beslut normalt skall kunna föranleda att i efterhand agera i sin egenskap av tillsynsmyndighet för att upphäva just dessa beslut. Tillsynen och uppsikten över plan- och byggnadsväsendet bör emellertid i första 1 Se 11 kap. 1 § som anger att nämnden ska 1.verka för en god byggnadskultur samt en god och estetiskt tilltalande stads- och landskapsmiljö, 2.uppmärksamt följa den allmänna utvecklingen inom kommunen och dess närmaste om- givning samt ta de initiativ som behövs i frågor om planläggning, byggande och fastighets- bildning, 3.samarbeta med myndigheter, organisationer och enskilda vilkas arbete och intressen berör nämndens verksamhet, 4.lämna råd och upplysningar i frågor som rör nämndens verksamhet, 5.övervaka efterlevnaden av denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter och beslut. hand ha en mer framåtsyftande inriktning. De statliga organen bör därvid verka för att tendenser till avarter i lagtillämpningen motverkas och förebyggs i ett långsiktigt perspektiv. Detta kan ske genom på- verkan i samrådsverksamheten, med hjälp av tillämpningsföreskrifter eller framställningar om ändringar av lagen alltefter vad som kan vara erforderligt för olika situationer. Rent allmänt har ansvaret som syfte att bidra till en hög kvalitet i planeringsprocessen och planläggningen och till att de av fastlagda målen för planeringen ska nås. Med hög kvalitet avses korrekta, ändamålsenliga och likformiga beslut samt en effektiv beslutsprocess enligt PBL och . I regleringsbrev för anges bl.a. att myndighetens uppsikt över planväsendet enligt plan- och bygg- lagen ska bidra till en effektiv, ändamålsenlig och enhetlig till- lämpning av lagen i syfte att medverka till en god kvalitet i planeringsprocessen och planläggningen.2 I regleringsbrevet anges följande om mål för uppsikt över byggnadsväsendet: uppsikt över byggnadsväsendet ska medverka till en effektiv, ändamålsenlig och enhetlig tillämpning av plan- och bygg- lagen, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. och föreskrifter i syfte att uppnå en god kvalitet i byggande och förvaltning. Kopplat till uppgiftsansvaret är skyldigheten för kommunerna att till bl.a. och sända över antagna eller ändrade översiktsplaner3 samt länsstyrelsernas skyldighet att på begäran av redovisa kommunala planer och underlag för sådan planering så att ska få kännedom om aktuella utvecklingstendenser inom sitt område.4 Hit kan även anses höra länsstyrelsernas ansvar och befogen- heter enligt 12 kap. att bevaka och ingripa beträffande kommunala bygglovs- eller planbeslut för att skydda vissa statliga eller mellan- kommunala intressen.5 2Regeringens beslut , M2008/4791/A. 3Se 4 kap. 13 § PBL. Översiktsplanerna är inte rättsligt bindande men har stor betydelse för kommande detaljerad planering och som underlag för ställningstaganden i enskilda ärenden. 4Se 14 § PBF. 5Systemet bygger på att kommunerna har ett s.k. planmonopol och statens (eller regeringens) möjligheter att ingripa i den kommunala planeringen är inskränkt och kan (såvitt gäller planer med direkt rättsverkan, dvs. detaljplaner, områdesbestämmelser och fastighetsplaner) tillämpas endast då mycket starka allmänna intressen står på spel; riksintressen, hälsa och säkerhet, mellankommunala frågor samt miljökvalitetsnormer. Tillsyn och tillsynsorganisationen enligt Strukturen för tillsynen enligt är annorlunda mot den i PBL. Direkt i lagen, 26 kap. 1 §, anges syftet med tillsynen: Tillsynen skall säkerställa syftet med denna balk och föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. skall för detta ändamål på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. I fråga om miljö- farlig verksamhet eller vattenverksamhet som omfattas av tillstånd skall tillsynsmyndigheten även fortlöpande bedöma om villkoren är tillräckliga. skall dessutom, genom rådgivning, information och liknande verksamhet, skapa förutsättningar för att balkens ändamål skall kunna tillgodoses. I 26 kap. 3 § pekas ut att tillsynen enligt balken utövas av Natur- vårdsverket, Generalläkaren, , andra statliga myndig- heter och kommunerna. För kommunernas del anges ett obliga- toriskt ansvar för tillsyn över miljö- och hälsoskydd, kemiska produkter samt avfall. Den närmare fördelningen av ansvar för tillsynen och framför allt de statliga myndigheternas ansvar framgår av förordningen (1998:900) om tillsyn enligt , tillsynsförordningen. Mycket av tillsynen enligt går ut på tillsyn direkt mot verksamhetsutövare. Men det finns även en mer övergripande tillsyn. Enligt tidigare lagar inom miljöområdet skildes på lokal, regional och central tillsyn. Genom tillsynsförordningen renodlas begreppen till följande: Operativ tillsyn som avser sådan tillsyn som utövas direkt gentemot den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd och tillsynsvägledning som är sådan tillsyn som består i utvärdering, uppföljning och samordning av den operativa tillsynen samt stöd och råd till de operativa tillsynsmyndigheterna.6 6 Enligt 13 a § tillsynsförordningen har det centrala ansvaret för tillsyns- vägledningen när det gäller tillämpningen av och EG-förordningar inom miljö- balkens tillämpningsområde, i den mån inte annat följer av de bestämmelser i förordningen som pekar ut ansvar för andra centrala myndigheter. Enligt 13 b § tillsynsförordningen ges t.ex. det centrala ansvaret för tillsynsvägledningen när det gäller tillämpning i frågor som har reglerat med stöd av förordningen (1998:941) om kemiska produkter och biotekniska organismer. I förslaget till ny tillsynsförordning enligt föreslog att även begreppet uppsikt skulle användas i förordningen och med följande definition (se SOU 1998:35 s. 359 f): Med uppsikt avses sådan tillsyn som inte omfattas av de föregående punkterna och bl.a. tillsyn över funktion genom -uppföljning av hur ändamål tillgodoses i fråga om olika verksamheter och för olika delar av landet, -utarbetande av underlag för handlingsplaner för att följa upp långsiktiga och övergripande miljö- och resurs-politiska mål, -analys, utredning och rådgivning om metodfrågor av betydelse, och -att verka för att sådana kunskaper som behövs för till-lämpning av genereras och sprids. I samband med den fortsatta departementshanteringen sorterades uppsiktsbegreppet ut från tillsynsförordningen.7 Däremot ges ett övergripande ansvar i miljöarbetet, ett ansvar som delvis påminner om uppsikt.8 Tillsynen enligt bygger således i princip på den tillsyn som definieras som operativ tillsyn respektive tillsyns- vägledning. Myndigheterna ska på begäran lämna den information som behövs för att de tillsynsvägledande myndigheterna ska kunna fullgöra sitt ansvar. Det ges även ett bemyndigande åt de tillsyns- vägledande myndigheterna att meddela föreskrifter om rappor- teringen.9 Vidare finns i ett uttryckligt krav på tillsyns- myndigheterna att samarbeta med varandra.10 Beträffande de till- synsvägledande myndigheterna regleras en skyldighet att aktivt verka för samordning och samverkan när det gäller informations- försörjning inom sina ansvarsområden.11 7Det kan noteras att begreppet uppsikt fortfarande används i den till knutna förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vattenområden. Enligt den för- ordningen har de i förordningen utpekade statliga myndigheterna inom sitt respektive verksamhetsområde uppsikt över hushållningen igen med mark- och vattenområden. har enligt förordningen uppsikten över hushållningen med de mark- och vatten- områden som omfattas av bestämmelserna i 4 kap. . Enligt förordningen har dessutom allmän uppsikt över hushållningen med mark- och vattenområden och motsvarande uppsikt inom länet. 8Se 4 § förordningen (2007:1052) med instruktion för . 9Se 9 § tillsynsförordningen. 10Se 26 kap. 6 § . 11Se 15 § tillsynsförordningen. I tillsynsförordningen har särskilt reglerats ett krav på de operativa tillsynsmyndigheterna att avsätta tillräckliga resurser för sin verksamhet och att ta fram planer för sin tillsyn.12 utredningar och förslag om tillsyn enligt PBL Frågan om tillsyn enligt PBL har utretts i olika sammanhang. Vad först gäller de materiella tillsynsbestämmelserna så föreslog i sitt slutbetänkande vissa ändringar i tillsynspara- graferna, se (SOU 2005:77) Får jag lov? Om planering och byggande. Vidare föreslog i sitt betänkande (SOU 2008:68) Bygg helt enkelt ändringar bl.a. beträffande konstruk- tionen av sanktionsavgifterna. Till detta kommer att den vaga ansvarsfördelningen som finns beträffande den statliga tillsynen har uppmärksammats i olika sam- manhang, se t.ex. redogörelse (2005/06:RRS7) an- gående och länsstyrelsernas roll i den fysiska planeringen. konstaterar i sin granskning att informations- överföringen om erfarenheter och kvalitetsbrister i planprocessen och i planläggningen inte fungerar tillfredsställande mellan läns- styrelserna och . bedöms därmed ha svårt för att leva upp till sin roll att ansvara för uppsikten. Uppsikten och tillsynen är också viktiga verktyg för att och länsstyrelserna ska kunna följa utvecklingen inom planväsendet och för att ge regering och riksdag underlag för att kunna vidta de åtgärder som utvecklingen föranleder. En bristande uppsikt och tillsyn kan också leda till att de många planbesluten, vilkas utfall ofta har bety- dande konsekvenser för individer och företag, inte präglas av enhet- lighet och förutsägbarhet.