sou · GXB388 · 2009-11-02 00:00:00 — I inspektionerna kan andra expertmyndigheter delta, t.ex. på strålskyddsområdet. För fördjupade tekniskvetenskapliga utred- ningar anlitar HAEA olika nationella expertorgan. HAEA har befogenhet att ge tillståndshavarna förelägganden med anledning av avvikelser från regelverk och tillståndsvillkor som framkommit vid granskningar och inspektioner. Häri ingår befogenhet att stoppa driften om så är motiverat av säkerhetsskäl. HAEA kan också utdöma böter, normalt företagsböter, för överträdelser av regelverk och tillståndsvillkor. 16.5.6Använt kärnbränsle och kärnavfall Omhändertagandet av använt kärnbränsle och kärnavfall, inkl. finansiering av framtida kostnader, regleras också i atomenergilagen med tillhörande förordningar. Reaktorägarna ska svara för att använt kärnbränsle och kärn- avfall tas om hand och förvaras på ett säkert sätt vid verken, medan staten har ansvaret för mellanlagring och slutlig förvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall. Statens ansvar utövas via PURAM (the for ) som närmast kan beskrivas som ett icke vinstdrivande affärsverk. Det övergripande statliga ägar- ansvaret för PURAM utövas närmast av generaldirektören för HAEA. PURAM har till uppgift att driva ett ändamålsenligt pro- gram för att utveckla, bygga och driva de slutförvar som behövs i olika tidsperspektiv. Programmet, med tillhörande kostnadsupp- skattningar, granskas av HAEA. PURAMs verksamhet finansieras ur en statlig avfallsfond till vilken avfallsproducenterna betalar årliga avgifter. Fonden förvaltas av HAEA. Tillståndsprövning och tillsyn av anläggningar sker som ovan beskrivits. Två äldre ytnära förvarsanläggningar för låg- och medelaktivt avfall kommer inte att slutlagra mer avfall. I stället planerar man för Regleringen i några andra länder ett nytt slutlager, troligen i en granit- formation i Bátaapáti. Detaljerade platsundersökningar pågår. skickade tillbaka använt kärnbränsle till för omhändertagande. Möjligheten kvarstår att skicka tillbaka rysk- tillverkat bränsle, men vill numera skicka tillbaka alla avfallsprodukter från upparbetningen. I avvaktan på beslut om vill utnyttja den möjligheten lagras använt kärnbränsle i en anläggning för torr förvaring nära kärnkraftverket i Paks. Anläggningen kan byggas ut i moduler. Vidare arbetar PURAM på att utveckla och bygga ett djupförvar för använt bränsle och högaktivt avfall med sikte på att ett sådant ska stå klart fram mot 2050. Bland annat undersöks sedimentära bergformationer under en gammal uran- gruva i i södra . ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG AVSEENDE GENERATIONSSKIFTEN I DET SVENSKA KÄRNKRAFTSBESTÅNDET Överväganden och förslag avseende generationsskiften i det svenska kärnkrafts En huvuduppgift för utredningen har varit att föreslå sådana ändringar i kärntekniklagen och som gör det möjligt att ersätta befintliga kärnkraftsreaktorer med nya reaktorer. En förutsättning för att få uppföra nya reaktorer i ska vara dels att den nya reaktorn ersätter en av de äldre reaktorerna, dels att den äldre reaktorn permanent stängs av. De nya kärnkraftsreaktorerna får endast uppföras på någon av de platser där dagens reaktorer i drift är lokaliserade. Lagstiftningen ska utformas så att den ger förutsättningar för generationsskiften i den svenska kärnkraften. Enligt utredningsdirektivet ska ansökningar om tillstånd till nya reaktorer prövas med utgångspunkt i ett helhetsintresse avseende bland annat försörjningstryggheten på energiområdet. Ansökning- arna ska också prövas enligt lagstiftningens krav på bästa möjliga teknik varvid förutom strålsäkerhet även genereringen av långlivat radioaktivt avfall ska tillmätas stor betydelse. Säkerhetskraven ska skärpas successivt. Utredningen har mot den bakgrunden särskilt analyserat och utarbetat förslag gällande formerna för den samhälleliga prövningen av nya kärnkrafts- reaktorer, samt formerna för återkommande helhetsbedömningar av säkerheten vid de svenska kärnkraftsreaktorerna. Utredningen har särskilt uppmärksammat lagändringens påverkan på det nuvarande programmet för hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall. En viktig förutsättning för fortsatt drift av kärnkraften ska enligt utredningens direktiv vara en fortsatt successiv skärpning av säkerhetskraven. Ytterligare en uppgift för utredningen har varit att lägga ett för- slag till att lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling ska upp- höra att gälla. Utredningen föreslår att lagändringarna träder i kraft . Utredningen fortsätter nu arbetet med ett slutbetänkande som enligt utredningens tilläggsdirektiv ska redovisas . I det fortsatta arbetet kommer utredningen att överväga förutsättningarna för en samordnad reglering av verksamheter på kärnteknikens och strålskyddets område och lämna förslag till de ändringar i lagar och förordningar som behövs. Överväganden och förslag avseende generationsskiften i det svenska kärnkrafts kommer därvid att dels studera möjligheterna att föra samman bestämmelserna enligt kärntekniklagen och strålskyddslagen till en enda lag, dels överväga möjligheterna till en bättre samordning med bestämmelserna enligt . I det fortsatta arbetet kommer utredningen också att överväga behovet och den eventuella utform- ningen av en lagreglering av det långsiktiga ansvaret för det för- slutna slutförvaret för använt kärnbränsle. 17Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen Kärnteknisk verksamhet får inte bedrivas utan tillstånd Det är förbjudet enligt kärntekniklagen att bedriva kärnteknisk verksamhet utan tillstånd1. Vad som avses med kärnteknisk verk- samhet framgår av 1 § kärntekniklagen. Det innebär att tillstånd krävs för uppförande, innehav eller drift av varje anläggning för sådan verksamhet2 eller varje transport av kärnämne eller kärnavfall. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Tillståndet gäller enbart för den kärntekniska verksamhet som anges i tillståndet. Någon kärnteknisk verksamhet utöver det som anges i tillståndet får inte bedrivas. Dessa regler är grundläggande för kärntekniklagen. Enligt kärntekniklagen krävs ett särskilt tillstånd till innehav av en kärnteknisk anläggning. Ett tillstånd att driva en kärnteknisk an- läggning ställs således till en angiven innehavare. Tillståndet gäller alltså enbart tillståndsinnehavaren och ingen annan. En tillstånds- havare enligt kärntekniklagen får alltså inte utan vidare överlåta ett givet tillstånd på någon annan. Om överlåtelse sker av en kärn- teknisk anläggning måste den nye innehavaren söka tillstånd för att inneha och driva anläggningen. I samband med ansökan om till- 1Jfr 5 § kärntekniklagen. 2Jfr 1 § och 2 § 1.a. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen stånd prövas sökandens sakkunskap och förutsättningar i övrigt att bedriva den kärntekniska verksamheten på ett betryggande sätt. Vidare prövas sökandens möjligheter att fortlöpande upprätthålla säkerheten och strålskyddet. Genom 5 § kärntekniklagen finns dock en möjlighet för den som har tillstånd att bedriva kärnteknisk verksamhet att uppdra åt någon annan att vidta de åtgärder som ankommer på tillstånds- havaren, under förutsättning att regeringen eller Strålsäkerhets- myndigheten godkänner detta.3 Om ägare och nyttjanderättshavare Tillståndet innefattar en rätt för tillståndshavaren att bedriva den kärntekniska verksamhet som anges i tillståndet. Lagen nämner inget om ägaren till en anläggning. Den som vill bedriva kärn- teknisk verksamhet och för detta ändamål arrenderar mark och anläggningar eller genom ett nyttjanderättsavtal kan utnyttja mark och byggnader kan söka och få tillstånd för att på den arrenderade marken och byggnaderna bedriva den kärntekniska verksamheten. Det viktiga i sammanhanget är att arrende- eller nyttjanderätts- avtalet inte inskränker tillståndshavarens möjligheter att fullt ut ta ansvar för den kärntekniska verksamhet som tillståndet omfattar. Skyldigheter och rättigheter enligt kärntekniklagen tillkommer enbart tillståndshavaren och inte den formella ägaren till marken eller byggnaderna. aktuella och förväntade tillståndsärenden Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor får, enligt en särskild bestämmelse som trädde i kraft , inte meddelas4. De tillstånds- ärenden som prövas av regeringen gäller frågan om höjning av högsta tillåtna termiska effekt hos de befintliga reakto- rerna samt vissa mindre anläggningar för hantering eller mellan- lagring av kärnämne eller kärnavfall. De nya anläggningar som 1992/93:98 s. 35–37 och prop. 2005/06:76 s. 14–15. 4Jfr 5 a § kärntekniklagen. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen enligt nu gällande regler väntas komma att prövas av regeringen enligt kärntekniklagen gäller en utvidgning av slutförvaret för låg- och medelaktivt kärnavfall i Forsmark (SFR) samt en inkapslings- anläggning och slutförvar för använt kärnbränsle. Kärntekniklagen kompletterades då trädde i kraft I anslutning till att trädde i kraft kompletterades kärntekniklagen med bestämmelser som innebar en anpassning till regler. Från och med det datumet gäller att vid prövning av ärenden enligt kärntekniklagen ska 2 kap. , om de allmänna hänsynsreglerna, samt 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § , om miljökvalitetsnormer, tillämpas. Dess- utom erinras det särskilt i kärntekniklagen genom en hänvisning till 7 kap. 28 a–29 b §§ om att det inte alltid räcker med att ansöka om tillstånd enligt kärntekniklagen utan att sökanden i vissa fall också måste ansöka om tillstånd enligt bestämmelser i miljö- balken som syftar till att bevara skyddet för vissa djur- och växt- arter och deras livsmiljöer. Allmänt om tillståndsprövning av kärntekniska anläggningar Prövningen enligt kärntekniklagen innebär en bedömning av om den kärntekniska anläggningen, till exempel i anslutning till en höj- ning av den högsta tillåtna termiska effekten hos ett kärnkraftverk, kan förväntas drivas på ett sådant sätt att säkerhets- och strål- skyddskraven uppfylls även efter en effekthöjning av reaktorn. Detta innebär att bedömningen görs med utgångspunkt i de grund- läggande säkerhetskraven enligt kärntekniklagen och de grund- läggande strålskyddskraven enligt strålskyddslagen samt före- skrifter som preciserar dessa krav. Bedömningen görs vidare med utgångspunkt i de allmänna hänsynsreglerna enligt 2 kap miljö- balken, den inlämnade miljökonsekvensbeskrivningen samt en preliminär säkerhetsredovisning med tekniska och andra redo- visningar av den planerade anläggningen eller åtgärden och dess drift. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har enligt 27 § strålskyddslagen möjlighet att meddela de ytterligare villkor som behövs med hänsyn till strålskyddet. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen För att driften av en kärnkraftsreaktor ska kunna ske på ett säkert sätt krävs det att en mängd olika uppgifter utförs utöver det rent tekniska handhavandet av anläggningen. Det är fråga om såväl organisatoriska, administrativa som personella uppgifter. De grundläggande bestämmelserna i kärntekniklagen ger till- sammans med de allmänna skyldigheterna för tillståndsinnehavare en adekvat uppfattning om vad begreppet drift av en kärnkrafts- reaktor innebär. Enligt dessa bestämmelser ska tillståndsinne- havaren vid driften vidta de åtgärder som krävs för att förebygga fel i eller felaktig funktion hos utrustning, fel- aktigt handlande eller annat som kan leda till radiologisk olycka (kärnsäkerhet), att på ett säkert sätt hantera och slutförvara i verksamheten upp- kommet använt kärnbränsle och kärnavfall (avfallshantering), att avveckla och riva de kärntekniska anläggningar i vilka verk- samheten inte längre ska bedrivas (rivning och avveckling), att förhindra olovlig befattning med kärnämne eller kärnavfall (fysiskt skydd), samt att se till att de förpliktelser efterlevs som följer av överenskommelser i syfte att förhindra kärnsprängningar och spridning av kärnvapen (kärnämneskontroll) Såväl joniserande som icke-joniserande strålning är miljöfarlig verksamhet Med miljöfarlig verksamhet avses enligt bland annat användning av mark, byggnader eller anläggningar på ett sätt som kan medföra olägenhet för omgivningen genom buller, skakningar, ljus, joniserande eller icke-joniserande strålning eller annat lik- nande5. Regeringen får föreskriva att det ska vara förbjudet att utan tillstånd anlägga eller driva vissa slag av fabriker, andra inrättningar eller annan miljöfarlig verksamhet6. 5Jfr 9 kap 1 § 3 . 6Jfr 9 kap 6 § . Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen Det är förbjudet att utan tillstånd enligt anlägga eller driva kärnkraftverk I förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälso- skydd har regeringen föreskrivit att det är förbjudet att utan till- stånd enligt anlägga eller driva kärnkraftverk7. Frågor om tillstånd enligt prövas av miljödom- stolen. Vad som ska regleras av domstolen i tillståndsbeslutet när det gäller prövning av frågor som rör olägenheter för omgivningen genom joniserande strålning i samband med drift av ett kärnkraft- verk har varit föremål för diskussion. Förarbetena8 ger viss vägled- ning. Däremot saknas riktlinjer för hur ingående miljödomstolen ska pröva frågor som rör kärnsäkerhet och strålskydd, mot bak- grund av att dessa prövas parallellt med stöd av kärntekniklagen och strålskyddslagen. Det finns inget hinder för miljödomstol mot att pröva frågor som rör kärnsäkerhet och strålskydd Miljödomstolen i hade att ta ställning till i vilken om- fattning som frågor om kärnsäkerhet och strålskydd ska prövas enligt när kärnkraftverket vid prövades. Kärnkraftsföretaget gjorde gällande att dessa frågor i första hand borde regleras av specialmyndigheterna – dåvarande Statens kärn- kraftinspektion och – med stöd av kärn- tekniklagen och strålskyddslagen, och att en reglering även enligt skulle medföra en dubbelprövning som skulle kunna leda till motstridighet och otydlighet om vilka krav som gällde för kärnsäkerheten och strålskyddet vid kärnkraftverket. fann – liksom miljödomstolen – att några formella hinder mot att reglera frågor om kärnsäkerhet och strål- skydd i tillståndet till kärnkraftverket enligt inte finns, utan att det var en lämplighetsfråga. Med det övergripande utred- ningsvillkoret som det var fråga om och där tyngdpunkten kom att ligga på en slutavvägning mellan nyttan av de åtgärder som kan aktualiseras vid tillämpningen av 2 kap. 3 § och kost- naderna för dessa enligt 2 kap. 7 § , fann Miljööver- domstolen att en lämplig balans åstadkoms mellan specialmyndig- 7Jfr 5 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, bilagan 40.30. 1997/98:90 s. 264–271. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen heternas mer detaljinriktade reglering och den mer generella avväg- ning som domstolen har att göra.9 I en rapport till regeringen10 har berört frågan om hur pass ingående miljödomstolen i ett miljömål som rör ett kärnkraftverk eller annan kärnteknisk anläggning bör pröva säkerheten hos anläggningen mot bakgrund av att säkerhets- frågorna också prövas parallellt med stöd av kärntekniklagen respektive strålskyddslagen. En utgångspunkt kan vara, framhålls det i rapporten, att prövningen enligt av kärnkraftverk och andra kärntekniska anläggningar enbart ska gälla frågor som rör utsläpp av radioaktiva ämnen till mark luft eller vatten i sam- band med normaldrift av den kärntekniska anläggningen samt hantering och slutförvaring av det använda kärnbränsle eller kärn- avfall som genereras i samband med driften av den kärntekniska anläggningen. En annan utgångspunkt är att miljöprövningen enligt , liksom fallet är när det gäller prövningen enligt kärn- tekniklagen, också ska innefatta en bedömning av de olägenheter av joniserande strålning som kan bli följden om säkerheten i anlägg- ningen på en eller flera punkter skulle brista och att det därigenom skulle ske en radiologisk olycka. Enligt uppfattning kan det knap- past bli frågan om några olägenheter av joniserande strålning i sam- band med drift av en kärnteknisk anläggning så länge förmågan hos anläggningens så kallade barriärer och djupförsvar att förebygga radiologiska olyckor är intakt. tillämpas parallellt med strålskyddslagen och kärntekniklagen Av framgår att balken ska tillämpas parallellt med annan lagstiftning som reglerar verksamheten11. Det innebär att i de avseenden som omfattar joniserande eller icke- joniserande strålning gäller parallellt med strålskyddslagen och kärntekniklagen. Det innebär således att frågor som rör anläggningssäkerhet och strålskydd i ett tillståndsärende kan komma att prövas lika nog- 9Se dom MÖD 2006:70 (M 3363-06). 10Dnr SSM 2008/2535. 1 kap. 3 § . Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen grant enligt såväl som kärntekniklagen och strål- skyddslagen utifrån de syften de olika lagarna har att tillgodose. 17.3Obligatorisk tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. Tillåtligheten av en ny kärnkraftsreaktor ska först prövas innan tillståndsansökan prövas Enligt 17 kap. 1 § ska regeringen pröva tillåtligheten av de verksamheter som räknas upp i paragrafen. Det anges uttryck- ligen i paragrafen att det ska vara fråga om nya verksamheter som obligatoriskt ska prövas av regeringen. Bland de verksamheter som räknas upp i paragrafen finns anläggningar för kärnteknisk verk- samhet som prövas av regeringen enligt kärntekniklagen angivet. Även om uppräkningen anger att det är anläggningen som ska prövas så följer det av paragrafens inledning att prövningen även ska avse verksamheten som sådan. I begreppet anläggningar för kärnteknisk verksamhet som prövas av regeringen innefattas i princip kärnkraftsreaktorer. Regeringen är dock enligt den sär- skilda förbudsbestämmelsen i 5 a § kärntekniklagen förhindrad att meddela tillstånd till att uppföra en kärnkrafts- reaktor. Utredningen återkommer till den frågan i det följande. Sammanfattningsvis innebär regeln enligt 17 kap. 1 § miljö- balken att innan en ansökan om tillstånd att uppföra en ny kärn- teknisk anläggning prövas, ska regeringen först pröva tillåtligheten av verksamheten som sådan. Tillåtlighetsprövningen måste utformas så att en så allsidig sammanvägning av motstående intressen kan åstadkommas Tillåtlighetsprövningen av stora verksamheter och anläggningar ligger på regeringen och utgör en viktig del av prövningskedjan. Bestämmelserna om regeringsprövning infördes 1972. Det motiverades bl.a. med att ingen annan än regeringen kunde åstadkomma en allsidig prövning med en sammanvägning av bl.a. miljöskyddsmässiga, arbetsmarknadspolitiska och regional- politiska synpunkter. Framför allt ansågs det viktigt att avgörandet av de ifrågavarande slagen träffades av ett organ som det går att Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen utkräva politiskt ansvar av. Vid införande konstatera- des att det fortfarande var viktigt att regeringen behöll tillåtlighets- prövningen som en tidig och betydelsefull länk i prövningskedjan för att därigenom kunna utöva en politisk styrning av vissa beslut.12 Gemensamt för de verksamheter som omfattas av regeringens obligatoriska prövningsplikt är att de utgör viktiga samhälls- intressen som de riskerar att skada människors hälsa, medför stor omgivningspåverkan eller stora ingrepp i miljön och tar i anspråk värdefulla naturresurser.13 Verksamheter som kan komma ifråga för regeringsprövning är de som generellt sett har en betydande miljöpåverkan som konkurrerande eller motstridiga intressen måste vägas samman för att den bästa lösningen ska kunna nås. Nästan all tillstånds- prövning enligt bestämmelser innebär visserligen att olika hänsyn måste beaktas och vägas mot varandra. Denna avväg- ning av olika intressen är särskilt markant vid den typ av verksam- heter som är aktuell för regeringsprövning. Prövningen av vilken påverkan på omgivningen som kan tolereras i dessa fall rymmer inte sällan samhällsfrågor som bör lösas utifrån ett nationellt per- spektiv. De bedömningar som ska göras omfattar ytterst politiska ställningstaganden. Ofta kan enskilda intressen ställas mot all- männa intressen eller olika allmänna intressen mot varandra. Pröv- ningen måste utformas så att en så allsidig sammanvägning som möjligt av olika hänsyn kan åstadkommas.14 Tillåtlighetsprövningen ger regeringen ett långtgående utrymme när det gäller att styra verksamheten i den riktning som är önskvärd Beredningsunderlag som regeringen får från miljödomstolen respektive för tillåtlighetsprövningen omfattar en bedömning av om driften av kärnkraftverket kan förväntas uppfylla säkerhets- och strålskyddskraven, verksamhetens inverkan på människors hälsa och på miljö, 1997/98:45 del 1 s. 435 och 442. 1997/98:45 s. 215. 1997/98:45 s. 437. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen verksamhetens effekter på markanvändning, energianvändning, transporter m.m. I samband med prövningen kan regeringen besluta om särskilda villkor för att tillgodose även allmänna intressen15. Som redovisas i avsnitt 5.6.4 ovan ger tillåtlighetsprövningen enligt regeringen ett långtgående utrymme när det gäller att styra verksamheten i den riktning som är önskvärd från närings-, energi-, arbetsmarknads-, klimat- och regionalpolitiska utgångspunkter. Det bör i sammanhanget noteras att enligt förarbetena till miljö- balken är begreppet ny verksamhet inte liktydigt med en ny, kompletterande fabriksbyggnad. Men om den nya byggnaden är avsedd för en verksamhet som har en helt annan omfattning än den befintliga eller om det i den nya byggnaden ska bedrivas en helt ny typ av verksamhet, kan det enligt motiven bli aktuellt med obliga- torisk tillåtlighetsprövning av regeringen. Bedömningar av detta slag måste enligt motiven göras från fall till fall och några generella regler kan inte ges.16 Bestämmelser om s.k. kommunalt veto finns i 17 kap. 6 §. Det kommunala vetot innebär att regeringen får tillåta en anläggning för kärnteknisk verksamhet endast om kommunfullmäktige har tillstyrkt detta. Det kommunala vetot när det gäller ett eventuellt uppförande av nya kärnkraftverk är absolut. Någon möjlighet till undantag finns inte när det gäller kärnkraftverk om nu förbudet för regeringen i 5 a § kärntekniklagen skulle upphävas. En sådan undantagsmöjlighet finns emellertid när prövningen gäller en ny anläggning för mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall. I de fallen får regeringen trots det kom- munala vetot, tillåta att verksamheten kommer till stånd om det från nationell synpunkt är synnerligen angeläget, den s.k. veto- ventilen. 15Jfr 17 kap 7 § . 1997/98:45 II s. 215. Några utgångspunkter i gällande rätt för den samhälleliga prövningen 17.4Beredningen av ett ärende En ny kärnteknisk anläggning ska, som framgått, prövas både enligt kärntekniklagen och . Enligt ansökningsordningen ska en ansökan om tillstånd lämnas in dels till Strålsäkerhetsmyndig- heten, som bereder ärendet enligt kärntekniklagen17, dels till miljö- domstolen, som bereder ärendet enligt miljöbalken18. Till ansökan ska i båda ärendena, således även i ärendet enligt kärntekniklagen, fogas en miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. . bedömer ärendet med utgångspunkt i de grundläggande säkerhetskraven enligt kärntekniklagen och de grundläggande strålskyddskraven enligt strålskyddslagen samt före- skrifter som preciserar dessa krav, i de allmänna hänsynsreglerna enligt 2 kap. , den inlämnade miljökonsekvensbeskriv- ningen samt en första preliminär säkerhetsredovisning med tekniska och andra redovisningar av den planerade anläggningen och dess drift som ska fogas till ansökan. Myndigheten bedömer i sin beredning, med utgångspunkt i ansökningshandlingarna, om verksamheten kan förväntas bli bedriven på ett sådant sätt att säkerhets- och strålskyddskraven uppfylls. En viktig del i en hel- hetsbedömning av reaktorsäkerheten är samordningen med det yttre ledningsnätets egenskaper.