sou · GWB3106d3 · 2009-01-01 00:00:00 — är svårt för läsaren att .................................få överblickUT saknas och behövs i saknas och behövs i SOU 2008:106 Bilaga 10 finns men informativa underrubriker saknas och skulle underlätta läsningenUT................... finns nästan bara i domslut. skulle med fördel kunna användas också i andra delar av textenUT............................................................ saknas bilder och andra uppställningar för att förtydliga komlicerat innehållUT ........................... är alldeles för långa i hälften av tycker juristerna om domslutets placering, sammanfattningar, rubriker, innehållsförteckning och utformingen av skälen?UT.......................................................... är grammatiskt korrekt men ofta avvikande – kan därför vara svårbegripligt eller störande.UT ....................... 5TU .1UT Ord,TU fraser och former som känns främmande för icke-juristen finns i alla domarUT.......................... Andra föråldrade ord ...................................... Vilket, av vilket, i vilket varför inte som?...................................... Gällande, avseende, beträffande..................... Andra typiska fraser ....................................... och fackjargong behöver bytas ut eller Jargong ............................som kan undvaras? Måste .....................lagens uttryck användas? Hur ..................................parterna omnämns så ........................högtravande och krystat?UT Bilaga 10 SOU 2008:106 5U .4 Om meningslängd och meningsbyggnad .............. 5.4.1Enstaka långa meningar förekommer men är inget stort problem ............................. S.k. inskott är vanliga medan vänstertunga meningar är mindre vanliga ...... 5.4.3Ovanlig ordföljd med långa bestämningar framför huvudordet förekommer rikligt ....... 5.4.4Ovanlig ordföljd där subjektet kommer på fel plats är typisk för det juridiska språket – finns i de flesta domar ..................................... Andra konstruktioner som stör – onödiga substantiveringar och passiviseringar............. finns men syftningarna kan vara Användningen av bindeord............................. Användningen av pronomen........................... och skrivfel kan bidra till att tilltron till typografiska utformningen kan behöva ses över och göras enhetligareU.............................................................. tycker juristerna om språket och den yttre utformningen?U ... .................................................................... 1 Analysschema för läsbarhetsanalysen, samman- 2 Lista över ord och fraser som kan behöva ersättas 1 MATERIAL OCH METOD har låtit samla in 50 domar från såväl förvalt- ningsdomstolar som allmänna domstolar, nämligen 15 domar från länsrätter 7 domar från kammarrätter 19 domar från tingsrätter 9 domar från hovrätter. Domstolarna ombads att skicka in normala domar som speglar hur domar brukar skrivas. De måltyper som materialet omfattar är från förvaltningsdomstolarna socialförsäkringsmål, skattemål och s.k. LVU-mål och från de allmänna domstolarna förenklade tviste- mål, tvistemål och brottmål. Det totala antalet sidor som granskats är 446. 31 domar är 28 sidor långa. De övriga 19 varierar mellan 933 sidor. 1.2TVÅ SEPARATA UNDERSÖKNINGAR AV DOMARNA Den ena undersökningen är en läsbarhetsanalys, som jag själv har utfört. Den andra är en bedömning av samma 50 domar, som tio jurister i referensgrupp utfört. Juristerna har, oberoende av varandra, bedömt 10 domar var, och varje dom har alltså bedömts av två jurister. De har poängsatt dom- arna och bedömt dem efter ett antal kriterier, som omfattat dess anpassning till adressaterna, redovisningen av tvistefrågan, redovisningen av parternas yrkanden och argumentation, redovisningen av bevisningen, utformningen av de egentliga domskälen för domstolens domslut, och när det gäller överrättsdomar, domslutets utformning i fråga om överprövning/omprövning, s.k. hattar etc. Poängsättningen har varit följande: 1 poäng = kriteriet inte uppfyllt 2 poäng = kriteriet uppfyllt 3 poäng = kriteriet mycket väl uppfyllt. Som avslutning har man gjort en sammanfattande bedömning. Dess- utom har man ibland lämnat kommentarer under de olika kriterierna. I min textanalys har jag utgått från en modell för läsbarhetsanalys som presenteras i Metoder för brukstextanalys (Hellspong, 2001). Den är anpassad för brukstexter och förutsätter att texten som ana- lyseras kommer att användas för ett visst syfte och att läsarna har vissa läsmål som är utmärkande för texten i fråga. Hur bra det går att använda en brukstext för ett visst syfte bestämmer dess läsbar- het. Läsbarheten beror alltså på läsmålet men också på läsarna – deras läsvana, intressen, ämneskunskaper och motivation. En lagtext kan exempelvis ha god läsbarhet för en domare som ska avgöra ett mål, men sämre läsbarhet för en lekman som vill veta vad lagen tillåter. En text som ställer stora krav , ansträngning, moti- vation, förkunskaper och lässkicklighet brukar därför anses svår. Svårigheterna kan ligga hos innehållet, textens struktur och över- blickbarhet, men också på språkliga faktorer som ordval och men- ingsbyggnad. Till det kommer textens yttre utformning som tecken- snitt, teckenstorlek, radlängd och annan grafisk utformning. När det gäller den yttre utformningen brukar man tala om textens läslighet. Utgångspunkten i läsbarhetsanalysen är i första hand parterna. Det är deras behov av att så snabbt och enkelt som möjligt få veta vad som står i domen som jag utgått ifrån. Men även andra läsare är förstås betjänta av en välstrukturerad och tydlig dom som är lätt att läsa och förstå. I direktiven till utredningen anges att domskriv- ningen traditionellt varit anpassad för juridiskt utbildade läsare men att det är angeläget att också parter och andra som inte är juridiskt kunniga kan förstå och bli övertygade av domstolens resonemang. Det är naturligtvis rimligt att begripligheten tar sikte på alla tänk- bara målgrupper för en dom, men att man särskilt tar hänsyn till dem som är närmast berörda. Vid min genomläsning av de 50 domarna har jag fyllt i ett analysschema med ett antal faktorer som har relevans för läsbar- heten i en text. Jag har valt att ta med faktorer som ordval, menings- byggnad, opersonliga konstruktioner, styckeindelning, sambands- markörer, rubriker, olika typer av läsarhjälp, disposition, argumen- tation, språkriktighet och den typografiska utformningen. Analys- schemat finns i bilaga 1. Som framgår av det, har jag formulerat vissa punkter som frågor: Saknas nyckelmeningar?, Domslutet sist?, Långa stycken?. På så sätt har jag fått fram om texten har sådana brister eller ej. Genom att för varje dom notera vad jag funnit i den, har jag kunnat sammanställa vilka positiva eller negativa egenskaper domarna har och frekvensen av dem i materialet som helhet. Det går naturligtvis inte att genom analysen avgöra om texten är begriplig eller inte för de tilltänkta läsarna, eftersom deras för- kunskaper, lässkicklighet, motivation etc. inte är kända. Jag kan bara göra antaganden om detta med tanke på domens innehåll och beskrivningen av parterna i målet och dessutom luta mig mot vad som erfarenhetsmässigt ställer till problem för en normalläsare. För många jurister och domare kan de resultat jag presenterar tyckas alltför kritiska. Domsspråket och sättet att skriva en dom är mycket traditionsbundet och invant och inte så ofta ifrågasatt av den egna yrkeskåren. Därför kan de problem jag pekar på kanske uppfattas som helt normala skrivsätt. Jag har emellertid sett det som en viktig uppgift att i min analys särskilt lyfta fram egenskaper hos texterna som kan förbättras ur läsbarhetssynpunkt. Självklart finns det i materialet också mycket välskrivna domar, men så gott som alla har en eller annan skönhetsfläck. Även juristerna har i sin granskning noterat en del av de problem jag visar på. Min förhoppning är att analysen kan leda till en konstruktiv diskussion om hur domarna kan utformas på bästa sätt – och då med tillämpning av de klarspråksprinciper och forskning om läsbarhet som denna analys bygger på. 1.3UTREDNINGENS TVÅ ANDRA UNDERSÖKNINGAR OM HUR För att i någon mån få grepp om hur domarna förstås av vanligt folk har utredningen också låtit genomföra en undersökning av hur advokater uppfattar att deras klienter förstår den dom de fått. Resultatet presenteras i Förståelsen av domar. En intervjuundersök- ning av advokaters syn på klienternas förståelse av domar (, 2008). Dessutom har en studerande på utredningens initiativ gjort en ordförståelseundersökning som finns redovisad i uppsatsen i domar (, 2008). Sammantaget kommer min läsbarhetsanalys, juristernas gransk- ning och de två undersökningarna att ge en god bild av hur domar skrivs och vilka läsbarhetsproblem som kan finnas i dem. Resul- taten kommer att ligga till grund för ett diagnosinstrument för domar (ett klarspråkstest för domar), som utredningen gett mig i uppdrag att utforma i ett nästa steg. 1.4UPPLÄGGNINGEN AV DENNA RAPPORT I denna rapport redovisar jag dels mina resultat från läsbarhets- analysen, dels ett sammandrag av vad utredningens jurister lämnat för synpunkter på domarnas utformning när de gällt samma aspekter som jag analyserat. Sammandragen finns i avsnitten 4 och 8. Redovisningen består inte enbart av de resultat jag fått fram i analysen utan också reflexioner kring dem och även rekommen- dationer. Problemen och resultaten framgår av rubrikerna till de olika avsnitten. Jag har valt att ta med många exempel – de kan förhoppningsvis komma till användning i diagnosinstrumentet och i framtida utbildning och diskussioner kring domskrivning. De flesta exemplen är avpersonifierade. Jag använder NN eller någon annan bokstavsbeteckning. Jag väljer att i redovisningen gå från det stora till det lilla och börjar med domarnas struktur och överskådlighet för att sedan över- gå till språket och sist den typografiska utformningen. 2DET KAN VARA SVÅRT FÖR LÄSAREN ATT HITTA DET VIKTIGA För parterna är domstolens avgörande och skälen till avgörandet den viktigaste informationen. Det är därför angeläget att den informa- tionen kommer tidigt och på väl synlig plats i domen. Tyvärr är det inte så i alla domar. De flesta förvaltningsdomstolar placerar dom- slutet i slutet av domen. Ett annat problem är att rubriken i merparten av dom- arna inte bara rymmer de egentliga domskälen utan så gott allt vad som framkommit under ärendets gång. Det gör att det blir svårt att hitta det viktiga i avsnittet och vad domstolen de facto grundar sina slutsatser på. Oklara hänvisningar i motiveringarna gör också skälen svårlästa. När dispositionsprincipen ärendegången används i domen som helhet är det lätt hänt att alltför mycket och även irrelevant infor- mation tas med i domen. Det är också svårt att hitta viktig infor- mation om den göms i bilagor. 2.1NÄR AVGÖRANDET STÅR SIST I DOMEN I förvaltningsdomstolarnas domar står själva avgörandet i slutet av domen, men undantag finns. Domarna från Länsrätten i har domslutet i början av domen och man har alltså där börjat använda samma struktur som de allmänna domstolarna. Av de 50 domar jag undersökt har 9 länsrättsdomar (av 15) och 7 kammar- rättsdomar (samtliga) domslutet sist. I alla domar från tingsrätter och hovrätter placeras domslutet först. Ur läsbarhetssynpunkt är det viktigt att läsaren snabbt får svar på de frågor han eller hon ställer på texten. För de flesta läsare av en dom är utgången av målet det viktigaste: Hur gick det? Det är då lämpligt att den informationen ges . Nästa viktiga fråga är förstås: Varför gick det så? Själva motiveringen till avgörandet måste därför också få en central plats i texten och vara så pedagogisk och fyllig som möjligt. Hur motiveringarna (dom- skälen) är uppbyggda i de granskade domarna återkommer jag till i avsnitt 2.2. Frågan om var domslutet ska placeras har diskuterats i domstolsvärlden. De allmänna domstolarna gick redan på över till att placera domslutet först men inte verkar tiden mogen även för förvaltningsdomstolarna. Förvaltningslagens krav på att myndigheterna ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt fick till följd att regeringen och förvalt- ningsmyndigheterna redovisar själva ställningstagandet i början av sina beslut och därefter motiveringen. I Statsrådsbered- ningens handbok om hur regeringsärendena handläggs, den s.k. Gula boken (Statsrådsberedningen, 1998) anges att det är viktigt att mottagaren får informationen i den ordning som är lämpligast för honom eller henne. Samma rekommendation ges i en rad hand- ledningar som förvaltningsmyndigheterna själva gett ut, liksom i det s.k. klarspråkstestet för beslut, som Klarspråksgruppen lanserade på webben 2006 och som finns på webbplats (/testet). Med tanke på läsarnas krav att snabbt få besked om utgången av ärendet är det alltså naturligt att placera domslutet först. Det kan dessutom finnas ett intresse av att domstolsavgörandena har en likartad disposition oavsett vilken domstol avgörandena kommer från. Detta intresse har också tekniska förtecken. Om avgöranden från alla domstolar ska överföras på elektronisk väg kan en likartad struktur i domarna bli nödvändig. Även det relativt stora antalet mallar som finns i system kan troligen minskas avsevärt med en enhetligare utformning av domarna, och mallarna kan på så sätt bli lättare att använda och hantera. Min rekommendation är därför att alla förvaltningsdom- stolar går över till en slutet-först-modell. 2.2NÄR DE EGENTLIGA DOMSKÄLEN INTE ÄR FYLLIGA OCH PEDAGOGISKA. OCH NÄR VAGA HÄNVISNINGAR TILL VAD SOM SAGTS TIDIGARE ANVÄNDS I merparten av domarna från förvaltningsdomstolarna är texten under rubriken uppbyggd så att den återspeglar ärende- gången. Där finns alltså inte enbart domstolens motivering till sitt avgörande utan även själva händelsen, berättelser och referat av vad som framkommit i målet, vilka bestämmelser och andra grunder som gäller m.m. Detta föregår själva slutsatserna, som kommer av- slutningsvis i ett bedömningsavsnitt. Detta avsnitt brukar ha en underrubrik (X-rättens bedömning) eller en inledande mening (X- rätten gör följande bedömning). I de 22 domarna från förvaltningsdomstolarna har 14 följande struktur under rubriken : Utredningen med referat av vad parter och olika instanser skrivit eller sagt och vad som i förekommande fall framförts i muntlig förhandling I skattemålen (6 stycken) består domskälen i 3 fall även av vad parten och begärt eller framfört. Men läsningen där under- lättas av en tematisk disposition där varje yrkande behandlas för sig. I 2 kammarrättsdomar anges inga bestämmelser utan man hän- visar till de bestämmelser som angetts i länsrättsdomen. Det är alltså bara i 1 av de 22 domarna som texten under rub- riken Domskäl innehåller domstolens egentliga skäl till avgörandet. 2.2.2I DE ALLMÄNNA MÅLEN I tingsrätts- och hovrättsdomarna är skälavsnitten inte lika ensartade som i förvaltningsdomstolarna. Det vanligaste sättet att disponera en tvistemålsdom (2 stycken) är att efter domslut och yrkanden ha rubrikerna Grunder/Talan och Bevisning. Därefter kommer rubriken , som kan om- fatta information om muntlig förberedelse i målet och sedan rättens resonemang och slutsatser kring de tvistiga frågorna. De förenklade tvistemålen (6 stycken) har en enklare struktur. I brottmålen kommer rubriken direkt efter rubriken i 16 av de 20 brottmålsdomarna. Tre hovrättsdomar har rubriken i hovrätten före rubriken . Endast en brottsmålsdom från en tingsrätt har fler rubriker (Frihets- berövande, Utveckling av talan och Utredning) innan man kommer till rubriken . Uppbyggnaden av domskälen är i regel följande: Ansvarsfrågan (vad som hänt och vad olika personer sagt) och därefter rättens bedömning av detta och slutsats. Därefter Påföljdsfrågan med be- dömning och slutsats, ev. Skadeståndsfrågan med slutsats samt Övrigt med bedömning och slutsats. Ansvarsfrågan är många och långa dröjer det alltså innan man som läsare kommer fram till de egentliga domskälen. De egentliga domskälen (rättens bedömning) kan alltså i många fall vara en avslutande kort summering som kräver att man läst och förstått all den information som lämnats tidigare i skälavsnittet. Om referaten är långa och består av många personers eller instansers synpunkter kan detta bli besvärligt för läsaren. Särskilt om det i den avslutande bedömningen hänvisas till vad som sagts tidigare eller vad som sagts i underinstansens dom. Sådana, ofta vaga, hänvis- ningar förekommer då och då. Vad NN i övrigt har anfört föranleder ingen annan bedömning. Som framgått ovan förutsätter hel sjukpenning att den försäkrade saknar arbetsförmåga. (Sakrubrik) Tingsrättens domslut ska på grund av det anförda fast- ställas. NN har här intagit samma inställning till åtalen som vid tingsrätten enligt dess dom. Med hänvisning till det anförda, och på de av tingsrätten i övrigt anförda skälen, finner också hovrätten att påföljden för NN skall bestämmas till fängelse. Även med beaktande av som i denna del anförts i hovrätten finner hovrätten inte anledning att frångå tingsrättens bedömning. Förutsättningar föreligger att genom tredskodom bifalla kärandens talan. (Enda texten under Domskäl) I de fall skribenten använder en tematisk disposition och behandlar fråga för fråga (t.ex. olika yrkanden, olika åtalspunkter) kommer bedömningarna snabbare och det blir lättare för läsaren att ta till sig resonemangen och slutsatserna. Pedagogiken blir också bättre om domstolen berättar vad dom- stolens uppgift är och vad man ska bedöma. Sådana läsanvisningar i texten ökar dess läsbarhet avsevärt (se vidare avsnitt 3.3). 2.2.4DISPOSITIONEN NATURLIG FÖR SKRIBENTEN – MEN FÖR LÄSARNA? Dispositionen av skälavsnitten som den ser ut är förmodligen den mest naturliga och logiska för skribenten. Man redogör för de fakta som kommit fram i utredningen i en mer eller mindre kro- nologisk ordning. Först när alla fakta ligger på bordet är det att analysera dem och ta ställning till hur de ska bedömas. I förvaltningsrättsdomarna utgår man från aktuella författnings- bestämmelser, praxis och allt som hänt, skrivits och sagts för att resonera sig fram till en bedömning och slutsats. I övriga domar är det framför allt skuldfrågan som prövas genom de bevis som eventuellt kan tas fram genom återgivna berättelser från åtalade, vittnen och andra. I båda fallen är det en disposition som i stort sett följer ärendets gång. För de flesta läsare är en sådan disposition troligen mindre lämplig. Man vill snabbt veta varför utgången blev som den blev. I ärendegångsdispositionen måste ju läsarna faktiskt själv göra dom- arens jobb och se om de kommer fram till samma slutsats. Syftet med ett sådant upplägg är att läsaren ska kunna kontrollera att domstolen tänkt rätt. Om syftet (läsmålet) i stället är att läsaren ska förstå varför domstolen dömt på ett visst sätt kan det behövas en annan disposition. Då bör domstolen i stället först presentera sina skäl i respektive fråga och sedan underbygga dem med rele- vanta fakta. Försöksverksamhet med ett sådant upplägg vore in- tressant att inleda. Vid min intervju med domare vid Kammarrätten i och Länsrätten i framförde man att det är viktigt att redovisa vad som framförts och sagts i målet, så att parterna känner igen sig och så att de ser att domstolen inte förbisett något. Sam- tidigt betonar man att referaten inte får bli för långa. Bara det som är relevant bör finnas med. Orsaken till att referaten i förvaltningsmålen kan bli utförliga beror, vad jag förstått, på att förslagen skrivs av en föredragande, som har till uppgift att sammanställa det material som finns i målet och lämna förslag till avgörande. Det kan vara svårt att avgöra vad som är relevant innan man har hela materialet på pränt. Arbets- sättet främjar alltså att man redovisar det mesta av underlaget i den ordning som man tagit fram det. Om det är viktigt att allt som framförts av parter och andra verkligen finns redovisat i domen, skulle sådana berättelser exem- pelvis kunna läggas i en bilaga i stället. Bara de relevanta omstän- digheterna tas då med i själva domskälen. Detta bör kunna gälla alla typer av mål. 2.3NÄR RUBRIKEN DOMSKÄL INTE MOTSVARAR INNEHÅLLET Som framgår av avsnitt 2.2 förekommer det ofta att rubriken skäl inte motsvarar innehållet i texten som följer. Där finns referat eller citat av författningsbestämmelser (alltid i förvaltningsmålen), beskrivningar av själva händelsen, (ibland mycket långa) referat av vad myndigheter, parter, vittnen och andra skrivit och sagt vid olika tillfällen innan domstolen själv tar till orda och gör sin bedömning. Av de 50 domarna är det bara 15 där rubriken motsvarar innehållet och verkligen kan betecknas som rena skäl, dvs. där det finns ett resonemang och en slutsats. I avsnitt 3.4 återkommer jag till vilka övriga rubriker som brukar finnas i domarna samt förekomsten av underrubriker och s.k. infor- mativa rubriker. 2.4NÄR INNEHÅLL UPPREPAS I FLERA DELAR AV DOMEN OCH NÄR FAKTA RADAS PÅ VARANDRA Vid min genomläsning har jag i ca 15 domar noterat att samma text återkommer i olika delar av domen. Detta är förstås en naturlig följd av den dispositionsprincip som används att först återge bestäm- melser (i förvaltningsmålen) och utförligt återge olika berättelser och inlagor i den ordning de lämnats och därefter ta upp dem igen vid själva bedömningen. Upprepningarna kan emellertid bli störande och förvirrande, särskilt när man inte vet vad man som läsare ska använda informationen till. Även de många ibland disparata fakta som lämnas i olika personers berättelser ger ett förvirrat intryck. En annan struktur och bättre rubriksättning i domarna skulle i många fall kunna avhjälpa problemet. 2.5NÄR VIKTIG INFORMATION GÖMS I BILAGOR Det är tämligen vanligt med bilagor till domarna. Bortsett från de gängse bilagorna om hur man överklagar hänvisas det till bilagor där det kan finnas väsentlig information. Den som inte är insatt i målet måste då bläddra och läsa på flera håll. I 13 av de 19 tingsrättsdomarna hänvisar man framför allt till stämningsansökan men även till enskilt anspråk, ansökan om betal- ningsföreläggande, överlämnandeskrift (?) I hovrätts- och kammarrättsdomar läggs alltid underinstansens dom som bilaga och det görs som regel hänvisningar dit. I 7 av 15 läns- rättsdomar läggs den aktuella myndighetens överklagade beslut som bilaga. Självklart underlättar det för läsaren att få relevant information ur bilagorna integrerad i själva domen. räcker det med några rader för att läsarna ska få informationen i sitt samman- hang. Särskilt besvärligt är det när hänvisningen finns i de egentliga domskälen, t.ex. Vad som framkommit i hovrätten föranleder ingen annan bedömning än den som tingsrätten gjort. Av de skäl som tingsrätten har anfört ska åtalet ogillas. Eller i domslutet, t.ex. Hovrätten fastställer tingsrättens dom. Om hur domsluten borde skrivas mera informativt återkommer jag till i nästa avsnitt. 2.6NÄR DOMSLUTEN ÄR KNAPPA OCH SVÅRFÖRSTÅELIGA Avgörandena i såväl förvaltningsmålen som de allmänna målen betecknas domslut. Någon länsrätt använder i stället avgörande. De allmänna domstolarnas domslut är mer eller mindre stan- dardiserade. Tingsrätternas domar i brottmålen har i regel standard- rubrikerna Begångna brott och Lagrum i en uppställning bredvid varandra och därefter rubrikerna Påföljd m.m., Särskild rättsverkan och Beslut i övriga frågor, skadestånd m.m. De är på så sätt utför- liga. Avslagen formuleras i regel Åtalet ogillas, vilket är knapphändigt och svårförståeligt. I tvistemålen ges domslutet i en punktlista, där den första punkten också har ett magert innehåll av typen käro- målet ogillas, tingsrättens tredskodom undanröjs, beslut undanröjs, hovrätten fastställer tingsrättens domslut. Förvaltningsdomstolarnas domslut i avslagen formuleras också mycket knapphändigt: X-rätten avslår överklagandet.