sou · GXB385 · 2009-11-05 00:00:00 — Skolorna redovisar stora insatser för att bygga upp sina nätverk för att få till stånd möjliga lärlingsplatser. Det är inte lärlingsråden i sig som är viktiga för en lyckad försöksverksamhet med lärlingsutbildning, men de krävs som organiserade samverkansnoder. Det avgörande är att kontakter etableras mellan de olika intressenterna i anslutning till utbildningen. Fungerar dessa kontakter kommer sannolikt lärlingsrådet också att fungera bra! Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning 5.4Utbildningens uppläggning och styrdokument Utbildningen inom lärlingsförsöket ska i likhet med ett vanligt nationellt program totalt omfatta 2 500 poäng. Kursplanen utgår från att eleven läser en mindre andel kärnämnen än vid ett nationellt program. Obligatoriskt är 500 poäng bestående av kurserna svenska A, engelska A, matematik A, religionskunskap A samt ämnena idrott och hälsa, samhällskunskap och historia med 50 poäng vardera enligt särskilda kursplaner för just försöksverksamheten. Flertalet av eleverna har utnyttjat rätten att utöka kärnämnesstudierna till att omfatta totalt 800 poäng och därmed i likhet med de nationella programmen få möjlighet till allmän högskolebehörighet. Studierna omfattar då även kurserna Svenska B, Naturkunskap och Estetisk verksamhet samt att man byter ut Idrott och hälsa och Samhällskunskap enligt ovan till ordinarie kärnämneskurser inom nationellt program. När det gäller högskolebehörighet har Verket för Högskoleservice (VHS) i en promemoria meddelat att för eleverna i försöksverksamheten erfordras utöver det lägre omfånget av kärnämnen enligt ovan endast Svenska B/Svenska som andraspråk B för grundläggande behörighet. Denna information har funnits tillgänglig på och dessutom har verket informerat om detta på sina lärlingskonferenser. Av de kontakter med gymnasieskolor som Kommittén haft framgår att man tydligen inte litar på denna information och i stället uppmuntrat eleverna att läsa alla ämnena. bör ta kontakt med VHS och be dem hjälpa till med ett förtydligande för att säkerställa elevernas rättssäkerhet i detta avseende. Den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen ska alltid minst omfatta 1250 poäng och kan utgöras av en för försöksverksamheten särskilt utformad kursplan (arbetsplatsförlagt lärande inom lärlingsförsöket, 1201) eller kursplaner hämtade från yrkesutbildningar inom nationellt program. Jämfört på arbetsplats i de nationella programmen omfattar således den arbetsplatsförlagda tiden inom lärlingsförsöket en väsentligt större andel av den totala utbildningstiden, minst . Det innebär att en gymnasial lärling vars arbetsplatsförlagda utbildning omfattar en 40-timmarsvecka skulle erhålla väsentligt mer tid för yrkeslärande än en elev inom en jämförbar skolförlagd yrkesutbildning. En utgångspunkt är dock att alla elever inom Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning gymnasieskolan ska betraktas bedriva heltidsstudier . Frågan har dock rests inom vissa branscher huruvida man ska belöna den mertid på arbetsplats lärlingselever fått och kanske avräkna denna mot branschens krav på färdigutbildningstid. Erfarenheterna från APU, och olika lärlingsförsök visar liksom forskning att avgörande faktorer för ett gott arbetsplatsförlagt lärande är en nära, utvecklad och planerad samverkan mellan skola och arbetsplats. Det förutsätter att det finns en för ändamålet utbildad yrkeskunnig handledare på arbetsplatsen och en yrkeslärare som är utsedd kontaktperson på skolan. Samma krav på behöriga yrkeslärare bör gälla för lärlingsutbildning som för skolförlagd yrkesutbildning. Handledaren har en nyckelroll både när det gäller planeringen, genomförandet och bedömningen av eleven inom det arbetsplatsförlagda lärandet. För att säkra en god handledning anser kommittén att handledaren bör ha genomgått en handledarutbildning eller på annat sätt skaffat sig motsvarande kunskaper. Skolhuvudmannen svarar normalt för att handledarutbildning kommer till stånd. Omfattningen och innehållet av handledarutbildningen ska bestämmas i samverkan med det lokala lärlingsrådet. Våra diskussioner med olika branscher och företag ger inget stöd för en likformig uppläggning av handledarutbildning för olika branscher, men av såväl praktiska skäl som kostnadsskäl blir det ofta nödvändigt. Nationella lärlingskommittén vidareutvecklar ett generellt material för handledarutbildning (ursprungligt material från MSU) som kommer att publiceras på kommitténs hemsida tillsammans med annat material som ska ge stöd till lärlingsråd och huvudmän för att organisera utbildning på arbetsplatser. Flera branscher har eller planerar specifik handledarutbildning ofta som komplement till den mer generella som skolhuvudmännen bedriver. Handeln med materialet Lärling i butik. Kommittén planerar att i samverkan med flera olika branscher/yrkesnämnder ta fram även branschspecifika kompletteringar till den mer generella handledarutbildningen. kommer troligen kraven på handledare att skärpas, gymnasieutredningens förslag omfattar särskilda krav för utbildning av handledare just när det gäller lärlingsutbildning. Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning Lika viktigt som att det finns en yrkeskunnig handledare på arbetsplatsen som fått utbildning för sitt uppdrag är enligt Kommitténs mening att de yrkeslärare som skolhuvudmannen utser som kontaktperson från skolans sida, har de nödvändiga pedagogiska- och yrkeskunskaperna som krävs inom aktuellt yrkesområde. Yrkesläraren planerar tillsammans med arbetsplatsens handledare innehållet i det arbetsplatsförlagda lärandet och följer kontinuerligt upp och utvärderar resultatet. Att yrkesläraren har tid avsatt för besök på elevernas lärlingsplatser är en självklar utgångspunkt för att systemet ska fungera. Det är också yrkesläraren som efter samråd med handledaren gör bedömningarna i samband med betygssättningen. Ett generellt hot mot yrkesutbildningen är den tilltagande bristen på behöriga yrkeslärare, de aktiva yrkeslärarnas höga medelålder och en svag nyrekrytering av yrkeslärare. En tänkbar rekryteringskälla till yrkeslärarutbildning kan vara de handledare som finns inom lärlingsutbildningen och annan arbetsplatsförlagd utbildning inom gymnasieskolan. Handledaren är att betrakta som nyckelperson i utbildningen och som sådan får bara den anlitas som har nödvändiga kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt bedöms som lämplig (Förordning 2007:1349). På grund av den omfattning det arbetsplatsförlagda lärande har bör särskilda krav på dessa handledare ställas. Det gäller bl.a. att den eller de som är handledare inom den gymnasiala lärlingsutbildningen verkligen besitter rätt yrkeskompetens och att de är fullt införstådda med innehållet i och målen för den lokala utbildningsplanen. De särskilda förutsättningar som råder inom gymnasial lärlingsutbildning medför att de ansvariga för utbildningen noga måste försäkra sig om att handledaren genomgår/har genomgått handledarutbildning eller på annat sätt har motsvarande kunskaper. 5.6Behörighetskrav, antagning och urval Planeringen av yrkesutbildning innebär ofta ett betydande osäkerhetsmoment för skolhuvudmannen. Detta gäller särskilt för lärlingsutbildning och speciellt inom försöksverksamheten då några säkra mönster ännu inte hunnit etableras bland eleverna. En grundläggande fråga är om lärlingsplatserna ska grundas på utbud eller på efterfrågan. Eller med andra ord vad kommer först eleven Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning Samma problematik har tidigare funnits inom vissa hantverksutbildningar där olika modeller prövats. En modell har varit att införa en period där eleverna fått pröva på olika hantverk i skola och på olika arbetsplatser innan de bestämmer sig, en annan modell har tillämpats där eleverna varit säkra på sitt yrkesval och därför snabbare placerats på en adekvat arbetsplats. De elever som finns inom ramen för försöksverksamheten tas in på olika sätt. I princip kan tre ansökningsförfaranden urskiljas: 1.Eleverna söker till ett program i gymnasieskolan hos en huvudman som inte har något skolförlagt alternativ och blir automatiskt lärling. Det finns nämligen inget krav att utbildningen hos huvudmannen ska tillhandahållas både som skolförlagd undervisning och som lärlingsutbildning. Detta gäller för alla elever som söker utbildning inom men även vid vissa kommunala gymnasieskolan, där programmet endast finns som lärlingsutbildning på skolan. I detta alternativ styrs antalet platser på utbildningarna av det antal arbetsplatser som man har eller tror finns tillgängliga. Ofta har skolan inte dessa platser innan eleven påbörjar sin utbildning utan skolan ordnar dessa 2.Ansökan till ett program i gymnasieskolan med angivande av sökalternativet lärling. Detta förfarande tillämpas när skolan erbjuder båda alternativen men där man vill organisera lärlingsutbildningen innan skolstart och tydligt markera inom vilka program denna möjlighet finns. I detta fall kan man tydligt spåra intresset för lärlingsutbildning. I t.ex. , som har en välkänd lärlingsutbildning, märker man ett mycket stort elevintresse. hade man t.ex. 9 sökbara inriktningar inom ramen för hantverksprogrammet och cirka 50 förstahandssökande till platserna. 3.Ansökan till yrkesförberedande program i gymnasieskolan sker på vanligt sätt. En tid efter skolstart informeras alla elever om att alternativet lärling finns och att elever har möjlighet övergå till denna studieform. Några skolor rapporterade svårigheter att få ut eleverna på en lärlingsplats med intagning enl. alternativ 3. Genom att eleven redan hunnit integreras i skolan tillsammans med kamraterna i klassen minskar intresset att lämna skolan. Den elev som väljer att fullgöra utbildningen som lärling hamnar lätt utanför klassgemenskapen och aktiviteterna i skolan. Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning krävs då en stark motivation hos eleven att fullfölja sitt intresse för lärande på arbetsplatsen. Flera skolor har även rapporterat att det funnits flera bra lärlingsplatser som inte lockade någon sökande elev. Däremot redovisas endast i undantagsfall att det funnits elevintresse för platser där företaget backat ur, t.ex. på grund av den kraftiga konjunkturnedgången. För att kunna genomgå lärlingsutbildning måste eleven först ha blivit antagen till ett nationellt eller specialutformat program med yrkesämnen. Samma behörighetskrav gäller således för gymnasial lärlingsutbildning som för skolförlagd yrkesutbildning. Det innebär att det för behörighet till försöksverksamheten fordras lägst betyget Godkänt i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. De flesta skolorna tar in eleverna till utbildningen enligt gymnasieförordningens regler, vilket innebär att endast behöriga elever kommer in. Om utbildningen endast förekommer som lärlingsutbildning måste huvudmannen vidta åtgärder för att kvalitetssäkra utbildningen, t.ex. försäkra sig om att lärarkompetens finns för de skolförlagda avsnitten och att kompetens för betygssättning finns enligt försöksförordningens anvisningar. Olika huvudmän har löst frågor på olika sätt. Också när det gäller övergång till lärlingsutbildning tillämpar huvudmännen olika upplägg. Detta gäller t.ex. i fråga om upplägget för kärnämneskurser. Det kan därför dröja länge, upp till en termin innan lärlingseleven kommer ut på sin arbetsplats. Alla säger sig dock vara medvetna om att en tidigt period ute på lärlingsplatsen är viktig för motivationen och för att markera att det är en annan utbildning än den skolförlagda. 5.7Elevens rätt och skolhuvudmannens skyldighet Alla ungdomar har rätt att söka till försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning. Varje enskild kommun är dock inte skyldig att erbjuda gymnasial lärlingsutbildning eftersom kommunen inte förfogar över tillgång på lärlingsplatser på samma sätt som över möjligheten att erbjuda skolförlagd yrkesutbildning. Lärlingsförsöket avviker härigenom från övrig gymnasieutbildning genom att eleven inte har rätt att bli mottagen i första hand i en annan kommun, även om motsvarande lärlingsutbildning inte finns Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning Om en kommun antar en elev till en lärlingsutbildning ska kommunen ha rätt till ersättning från elevens hemkommun enligt samma principer som gäller för annan gymnasial utbildning. Detta bygger på att skolhuvudmannen redan i samband med ansökan till gymnasieskolan erbjuder en sökbar gymnasial lärlingsutbildning (enligt alternativ 2 ovan). Kommunen kan i stället säkerställa de egna elevernas tillgång till lärlingsutbildning genom eget utbud, genom samverkansavtal med andra kommuner eller genom det utbud som fristående gymnasieskolor utgör. Att ställa långtgående skyldighetskrav på kommunen att i samverkan med företag få fram ett tillräckligt antal platser för gymnasial lärlingsutbildning har inte bedömts rimligt. En strävan efter att så långt möjligt tillmötesgå elevönskemål om gymnasial lärlingsutbildning bör dock finnas. Även efter försöksverksamhetens slut kommer det säkert att finnas ett skede med en fortsatt, successiv uppbyggnad av volymen inom gymnasial lärlingsutbildning. Elevens rätt att fullfölja utbildningen En risk med att arbetsplatsförlägga utbildning kan vara att det företag eller verksamhet eleven är knuten till av olika skäl upphör med sin verksamhet. Då lärlingsplatser i hög grad bygger på relationer i första hand mellan lärling och handledare finns också de fall en plats upphör på grund av bristande personkemi. I dessa fall uppstår frågan hur en elev inom gymnasial lärlingsutbildning som av någon anledning förlorar sin lärlingsplats ska ha rätt att fullfölja utbildningen inom sitt program. Det kan ske antingen genom att eleven erhåller en ny lärlingsplats eller genom att eleven bereds plats inom motsvarande skolförlagd yrkesutbildning. Det är skolhuvudmannen som ansvarar för att denna rätt vid behov infrias. I försöksförordningen regleras det fall då eleven förenar en anställning med studier i gymnasieskolan och anställningen upphör. I detta fall får huvudmannen besluta att eleven får byta till utbildning på ett program. Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning 5.8Lagstiftning om anställning och arbetsmiljö Det finns en ofta svårnavigerad lagstiftning som reglerar skolelevers vistelse på arbetsplatser. Vilka regler som ska tillämpas är inte helt självklara, och det är ofta flera olika rättsområden som berörs. Grundregeln har varit att eleven inte är arbetstagare eftersom arbetsplatsförlagd utbildning är en del av skolarbetet fast den sker inom ramen för det dagliga arbetet i företaget. Däremot betraktas eleven som arbetstagare när det gäller tillämpning av arbetsrätten, miljölagar och föreskrifter om minderåriga. Andra delar av arbetsrätten gäller inte på arbetsplatsen eftersom eleven inte räknas som anställd. Om eleven däremot får lön, t.ex. under feriearbete, bidrar eleven till företagets produktion och betraktas då som arbetstagare. Detta gäller även om eleven får lärlingslön. Huvudregeln har dock varit att lön inte ska utgå under APU. När försöksverksamheten inleddes gav den upphov till många nya (och nygamla) frågeställningar. Ett nyckelord är begreppet anställning, eftersom elev i försöksverksamheten nu även kan vara anställd. I finns ingen direkt definition av anställningsbegreppet. Frågan om det råder ett anställningsförhållande eller inte bedöms i stället utifrån ett antal kriterier som utvecklats i praxis. Hur parterna själva ser på avtalsförhållandet har naturligtvis stor betydelse men är inte ett självständigt avgörande kriterium. Enligt ett antal domar från Arbetsdomstolen kan elever som deltar i utbildning som förlagts till arbetsplats under vissa omständigheter komma att betraktas som anställda och därmed omfattas av den arbetsrättsliga lagstiftningen, trots att inget formellt anställningsavtal har upprättats eller något anställning har varit avsikten. Arbetsmiljöfrågor har en central plats i detta sammanhang. De tre regleringar som gäller elever under utbildning är arbetsmiljölagen (AML), arbetsmiljö-förordningen och föreskrifter om minderåriga i arbetslivet. Arbetsmiljölagen (SFS 1977:1160) trädde i kraft men har därefter ändrats ett flertal gånger, . I arbetsmiljöförordningen finns kompletterande regler, SFS 1977:1166. Föreskrifter om minderåriga i arbetslivet (AFS 1987:11, Kungörelsen om minderåriga i arbetslivet). Med minderårig avses den som inte fyllt . I föreskrifterna finns en förteckning över riskfyllda arbetsuppgifter som är helt förbjuda för minderåriga. Det kan också finnas särskilda anvisningar som gäller för respektive bransch. Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning Karaktärsämneskursen Arbetsmiljö och säkerhet kan helt eller delvis ingå i utbildningen på arbetsplatsen. När arbetsuppgifterna planeras ska man ta hänsyn till elevens ålder, mognad och allmänna förutsättningar för att klara av arbetet. En äldre och mer van elev har större förutsättningar att klara av arbetsuppgifter där en ovan elev skulle kunna utgöra en risk. Handledaren ska ha kunskaper om arbetsmiljöfrågor och informera eleven om arbetets uppläggning och de risker som kan finnas. Åtgärder måste vidtas för att undanröja risker och agera om tillbud eller olycka uppstår. Det är också viktigt att informera skyddsombudet att en lärlingselev börjar på arbetsplatsen. Arbetsmiljörisker kan gälla luft-, ljud-, och ljusförhållanden. Inom varje bransch finns det även speciella risker t.ex. klämskador eller risker med elektricitet. Arbetsrättsligt omfattas eleven inte av kollektivavtalsbestämmelser eftersom undantag gäller just i de fall då utbildningsplan och handledare finns. För vissa arbetsuppgifter får minderåriga anlitas i särskilda fall. Ett sådant fall är just APU om den sker under direkt ledning av utsedd instruktör (yrkeshandledare), att eleven fyller under samma kalenderår och att utbildningen styrs av kursplan. APU-elev och lärling betraktas normalt arbetsrättsligt på samma sätt, under förutsättning att lärlingen inte är anställd. Skillnaden är i så fall mer en gradän en artskillnad, nämligen att lärlingen befinner sig på arbetsplatsen än vad APU - eleven normalt är. Som tidigare nämnts pågår arbetet med att i särskild ordning utreda frågan om anställning förenat med lärlingskap i den gymnasiala yrkesutbildningen för att räta ut de oklarheter som föreligger i detta fall. Det finns lärlingar inom försöksverksamheten som är anställda men deras antal är mycket marginellt. Avtal ska upprättas för att reglera de åtaganden som gäller mellan skola och arbetsplats för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Utbildningskontrakt ska finnas för varje elev i försöksverksamheten. Av detta kontrakt ska framgå vilka delar av utbildningen som ska genomföras på arbetsplatsen och hur omfattande dessa delar ska vara. Det ska även framgå vilka lärare och vilka handledare Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning som ansvarar för varje del av den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Avtal om arbetsplatsförlagd lärlingsutbildning ska ingås mellan skolhuvudmannen och den eller de arbetsplatser som tar emot lärlingar. I regel tecknas ett skriftligt avtal mellan skola och företag. Avtal om villkor kan vara mycket detaljerade men de kan också var allmänt hållna. Genom ett avtalsförfarande blir respektive parts åtaganden tydligare på ett helt annat sätt än om det inte skulle föreligga några avtal. Möjligheten att kvalitetssäkra lärlingsutbildningen ökar också med tydliga överenskommelser. Av avtalet bör det bl.a. framgå var, och när lärlingen ska genomföra sitt arbetsplatsförlagda lärande. Det bör även, framgå hur den lokala utbildningsplanen för lärlingsutbildning ska fyllas med ett konkret utbildningsinnehåll så att detta tillsammans med den skolförlagda undervisningen leda fram till en yrkeskompetens inom aktuellt yrkesområde Avtalet bör också ange vem eller vilka som är elevens handledare på arbetsplatsen och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner. Avtalet ska också ange villkoren för skolhuvudmannens eventuella ersättning till den eller de utbildande arbetsplatserna. Ett avtal kan t.ex. innehålla följande uppgifter: Företagets åtagande enligt kursplan och riktlinjer som lämnats av skolan. Antalet utbildningsplatser, utbildningens omfattning och fördelning. Uppgifter om handledare. Utbildning av handledare. Skolans tillsyn, uppföljning och stöd till handledare och lärare. Elevens status när det gäller kollektivavtal och arbetsmiljöfrågor; uppgifter om kostersättning, ordningsföreskrifter, bedömning och betygsättning, speciella hjälpmedel. Eventuell ersättning till företaget. Kommittén hänvisar även här till den verktygslåda som togs fram av Myndigheten för skolutveckling och som bearbetas av Nationella lärlingskommittén för publicering på vår hemsida. Lärlingar följer normalt de arbetstider som gäller för arbetsplatsen Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning om man inte kommit överens om något annat, dock gäller i allmänhet skolårets tider och lärlingen får ledigt från arbetsplatsen när det är lov. Flexibla upplägg anpassade till såväl individens som arbetsplatsens förutsättningar är dock möjliga att uppnå. I övrigt ger de centrala förbundsavtalen ramtider för elever som utbildas på en arbetsplats. Dessa frågor bör regleras i avtalet mellan skolan och företaget. På samma sätt bör ett utbildningskontrakt upprättas mellan skolhuvudman, arbetsplats och den gymnasiala lärlingen. Av detta ska det bl.a. framgå förläggningen, omfattningen och innehållet av den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen, dvs. den lokala utbildningsplanen för lärlingsutbildningen. Även villkoren i övrigt ska anges. Vidare ska det framgå vem eller vilka som är elevens handledare och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner och hur kontakten mellan skola, arbetsplats och elev ska fungera. Vid ett anställningsförhållande regleras villkoren i särskild ordning mellan lärling och arbetsplats. En elev i gymnasial lärlingsutbildning ska normalt omfattas av samma försäkringsskydd som elever inom skolförlagd yrkesutbildning. Huvudregeln är att skolhuvudmannen svarar för ansvars- och olycksfallsförsäkring för eleven på arbetsplatsen. När det gäller skadestånd svarar skolan för eventuella person- eller sakskador som en elev orsakar företaget eller anställda. För elev inom försöksverksamheten som drabbas av skada på arbetsplatsen, och som inte är anställd, regleras frågan om ersättning genom förordningen Ersättning vid personskada (SKOLFS 1991:47). I sådant fall går staten in och ersätter varvid eleven jämställs med statsanställd och det statliga kollektivavtalet gäller. Kammarkollegiet handhar denna typ av skador. Om eleven skadar någon anställd, t.ex. genom vårdslöshet eller en olycka gäller Arbetsskadeförsäkringen. Om eleven skadar tredje mans egendom, t.ex. en kund eller leverantörs är huvudregeln att företaget har det primära ansvaret. Tredje man kan vända sig till företaget för upprättelse och skadeståndslagen gäller då. Vid ett anställningsförhållande är utgångspunkten att den anställda lärlingen i sitt anställningsavtal får ett motsvarande försäkringsskydd. Erfarenheter av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning Om eleven skadar företagets egendom är frågan huruvida eleven haft tillräckliga kunskaper att klara av arbetet? Huvudregeln är att det är företagets ansvar. Eleven själv kan endast bli skadeståndsskyldig om företeelsen har skett med uppsåt och är en brottslig gärning, t.ex. stöld. Normalt har huvudmannen/skolan en ansvarsförsäkring som kan ersätta de skador som elev kan vålla på praktikplatsen. Att skolan åtar sig att ersätta sådana skador ska avtalas före eleven börjar på arbetsplatsen. Det finns regler om vem hos huvudman/skola som får ingå sådana åtagande.