sou · GXB352 · 2009-06-01 00:00:00 — 3 Se till exempel (SOU 2000:1; s. 207 ff.) samt Överenskommelse mellan regeringen, idéburna organisationer inom det sociala området och kommuner och landsting –2011, (IJ2008/2110/UF). ett sätt att framkalla bidragsberoende om staten gav dessa församlingar särskild ekonomisk kompensation. Slutligen har det under de diskussioner som utredningen fört med olika muslimska organisationer och samfund framkommit att deras åsikter går isär både om huruvida en utbildning verkligen behövs, vad den ska innehålla och på vilken nivå den ska ligga. Av principiella skäl argumenterar många för en utbildning på universitetsnivå, medan andra anser att kraven på högskolebehörighet kommer att utestänga många imamer som inte når upp till dessa formella kvalifikationer. Ytterligare ett argument för att staten ska avstå från att upprätta utbildning för imamer är att många av de kurser som efterfrågas redan erbjuds på olika nivåer inom det svenska utbildningsväsendet. Detta konstaterande innebär emellertid inte att utredningen anser att den nuvarande utbildningen fungerar felfritt i alla avseenden. Framför allt Sfi-utbildningen tycks ha problem att nå tillfredsställande resultat, vilket framgått av flera studier, däribland en nyutgiven rapport från Statskontoret4, men även i en tidigare rapport från Riksrevisionsverket.5 I enlighet med Statskontorets förslag bör yrkesinriktade Sfi-utbildningar (så kallade Sfx-utbildningar) eftersträvas i större utsträckning, liksom att högutbildade grupper och grupper bestående av personer med kortare utbildning får studera var för sig. Utredningen ansluter sig till denna slutsats, mot bakgrund av de diskussioner som förts med företrädare för olika muslimska organisationer och samfund. Genom en yrkesinriktad Sfi-utbildning riktad till religiösa ledare i stort kan de kunskaper i svenska och samhällskunskap som efterfrågas tillgodoses på ett tillfredsställande sätt och utifrån den enskildes bakgrundskunskaper. Utöver Sfi finns även tillgång till utbildning på universitet och högskolor, komvux och kurser inom folkbildningen (studieförbund och folkhögskolor) över snart sagt hela landet. Regeringen förespråkar i sin skrivelse om integrationspolitikens inriktning att möjligheterna till att komplettera utländska högskoleutbildningar i bör förbättras, och avsätter också särskilda medel för detta ändamål (Skr. 2008/09:24). Ett särskilt fokus läggs härvidlag på hälso- och sjukvårdsutbildningar, liksom för lärarutbildningar. kan det emellertid vara värdefullt att inte enbart se till den svenska arbetsmarknadens behov 4Statskontoret (2009): Sfi – resultat, genomförande och lärarkompetens. En utvärdering av svenska för invandrare, Rapport 2009:2. 5Riksrevisionen (2005) Från invandrarpolitik till invandrarpolitik, RIR 2005:5, : . , utan också till de behov av kompletterande utbildningar som efterfrågas och artikuleras i andra sammanhang, i detta fall av muslimer, men också andra religiösa ledare med utländsk bakgrund mer generellt. Enligt utredningens uppfattning ligger det i varje myndighets uppdrag att tillse att man kan ge den service som olika individer efterfrågar. Muslimer som önskar stöd av imamer måste inom rimliga gränser kunna erhålla samma möjligheter som de som efterfrågar präster, pastorer, rabbiner med flera. Därför behöver religiösa ledare utbildning för att kunna utföra vissa uppgifter, exempelvis inom sjukvården och kriminalvården. Det bör kunna ske genom respektive myndighets försorg, där det finns tillgång till såväl sakkunskaper som kännedom om vad en funktionsinriktad utbildning behöver innehålla i form av lagstiftning och praxis för religiösa ledare från olika samfund och traditioner. Utredningen vill avslutningsvis anlägga ett långsiktigt och jämförande perspektiv på frågan om en svensk utbildning för imamer. Som redan framgått har det tagit mycket för de fria trossamfunden att finna en utbildningsform där en relevant yrkesträning kan ske på ett akademiskt och vetenskapligt trovärdigt sätt. Katolska och ortodoxa samfund, vilka samlar ett betydande antal människor, har på motsvarande sätt utmejslat sina olika lösningar. Dessa jämförelser ger vid handen att det handlar om processer över där mycket känsliga avvägningar mot såväl samfundens egna behov och resurser som statens utbud av utbildningsvägar ägt rum. Som argumenterats för tidigare borde, idealt sett, muslimer, såväl som andra som vill utbilda sig till religiösa ledare på kunna gå en allmän religionsvetenskaplig utbildning vid ett svenskt universitet, med en konfessionell påbyggnad inom respektive samfund. Detta förutsätter som tidigare nämnts att de universitetsförlagda kurserna erbjuder en bredd av olika perspektiv som uppfattas som relevanta för människor med olika övertygelser. Det senare betyder emellertid att det måste finnas inte bara religionsvetenskap i trängre mening utan också möjligheter att inrikta sig specifikt mot olika religioner genom att skaffa sig den specialkunskap inom humaniora som studier i olika religioner kräver. När det gäller islam behövs exempelvis även undervisning i orientaliska språk som arabiska, turkiska och persiska. Bland de företrädare för muslimer som utredningen diskuterat med råder emellertid inte samstämmighet kring frågan om man kan tänka sig att studera tillsammans med företrädare för andra muslimska inriktningar, eller huruvida man kan tänka sig att bli undervisad av universitetslärare som inte själva är muslimer. Ur utredningens synvinkel erbjuder studiemiljöer där lärarna är allsidiga och där studenterna kommer från olika religiösa och kulturella bakgrunder ett överlägset akademiskt värde för alla deltagare. Givetvis bör även möjligheten finnas att studera till religiösa ledare vid ett utländskt universitet, för att därefter kunna verka i . Utredningen förordar alternativet att förbättra det som redan görs, istället för att inrätta en specifik utbildning för imamer/religiösa ledare. Av principiella skäl står inte inrättandet av en utbildning för imamer i samklang med å ena sidan statens konfessionella neutralitet, å andra sidan trossamfundens autonomi. De praktiska skälen för att inte inrätta en utbildning är att det inte råder någon enighet bland de muslimska organisationer och samfund som utredningen fört en dialog med om hur en eventuell utbildning skulle utformas, och på vilken nivå inom utbildningssystemet som den skulle förläggas. Den utbildning för imamer som efterfrågas bland muslimska organisationer och samfund finns i stor utsträckning redan att tillgå eller skulle kunna erbjudas inom ramen för det befintliga utbildningssystemet. Enligt kommittéförordningen (SFS 1998:1474) ska utredningen genomföra en kartläggning av de ekonomiska och andra konsekvenser som utredningens/kommitténs förslag föranleder. Föreliggande utrednings förslag till regeringen om att inte vidta några åtgärder för att inrätta en specifik utbildning för imamer föranleder inga anspråk på statliga medel, vilket innebär att någon kostnads- och konsekvensanalys inte behöver genomföras. En särskild utredare ska -kartlägga och analysera de behov av utbildning för imamer i som olika muslimska församlingar och organisationer har påtalat, -kartlägga och analysera behovet för blivande och verksamma imamer av såväl olika typer av utbildningsinsatser vad gäller till exempel svenska språket och svenska samhällsförhållanden som eventuell teologisk utbildning i inom högskolan eller folkbildningen, -bedöma vilka möjligheter som finns inom det svenska utbildningssystemet till en sådan utbildning och analysera hur eventuella utbildningsbehov bäst kan hanteras inom detta system. Utgångspunkter för arbetet ska vara de principer som finns för det existerande statliga stödet till trossamfund. Principerna innebär att samfundet ska bidra till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som det svenska samhället vilar på, att det är stabilt och att det har egen livskraft. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Utbildning för trossamfundens religiösa ledare ändrades relationerna mellan staten och . Ett syfte med stat-kyrkareformen var att uppnå ökad likställighet mellan olika trossamfund, ett annat var att möjliggöra för att i största möjliga utsträckning få reglera sina egna angelägenheter. Målet med det statliga stödet till trossamfund är att svenska staten ska bidra till att skapa förutsättningar för trossamfunden att bedriva en aktiv och långsiktigt inriktad religiös verksamhet i form av gudstjänst, själavård, undervisning och omsorg. Trossamfunden medverkar till den normbildningsprocess som är nödvändig för att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på. Aktuell samhällsforskning pekar också klart på att ett aktivt förenings- och samfundsliv på många sätt stärker det demokratiska systemet. Detta framgår i flera verk av bland andra , professor i statsvetenskap vid . I beslutar trossamfunden själva om vilken eller vilka utbildningar som är lämpliga för deras respektive religiösa ledare. Några trossamfund har ledare som utbildas inom folkbildningen medan till exempel valt att ställa som krav att de blivande prästerna ska ha genomgått en lång folkhögskolekurs följd av en fyraårig teologisk utbildning på högskolenivå, motsvarande en teologie kandidatexamen med 240 högskolepoäng. anordnar kyrkans stift parallella obligatoriska utbildningar och praktik. Därefter följer studier på ett pastoralinstitut. utreder en ny prästutbildning som redan ges på försök. Denna utbildning ska motsvara 300 högskolepoäng. I finns ett flertal muslimska församlingar vilka i sin tur är anslutna till flera olika paraplyorganisationer. De formella kraven på imamernas utbildning varierar. Vissa imamer har utländsk utbildning, ibland på högskolenivå, medan andra saknar formell utbildning. Huvuddelen av imamerna är män. Vidare har en imam ofta flera olika roller och uppgifter inom församlingen. De olika muslimska församlingarna och organisationerna har därför olika behov av utbildning. Enligt högskolelagen (1992:1434) beslutar regeringen vid vilka universitet och högskolor, med offentlig huvudman, som examina på grundnivå respektive avancerad nivå får avläggas. Med utgångspunkt i examensrätten kan ett universitet eller en högskola anordna den utbildning eller högskolan vill utifrån studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Vid flera lärosäten finns inom det religionsvetenskapliga området även kurser i islamologi och om andra trosuppfattningar. Enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina får en enskild fysisk eller juridisk person, efter tillstånd av regeringen, utfärda sådana examina som regeringen enligt vad som anges i högskolelagen meddelat föreskrifter om. Ett tillstånd att utfärda en examen kan förenas med rätt till statsbidrag och ge studenterna rätt till studiestöd. Ett antal enskilda utbildningsanordnare har tillstånd att utfärda generella examina med teologisk inriktning. Det gäller , för teologiska högskola, Evangeliska Frikyrkan för samt Teologiska Högskolan, (THS). Vidare kan arbetsgivare och andra intressenter som identifierar ett behov av kvalificerad arbetskraft ta kontakt med ett lärosäte i syfte att utveckla en lämplig utbildning. De kan även ta kontakt med folkhögskolor och studieförbund. Dessa har stor frihet att anordna utbildningar inom ramen för syftena med statsbidraget till folkbildningen. För deltagare i utbildningar vid folkhögskolor finns möjlighet att erhålla studiestöd. finns ett nytt statsbidragsberättigat studieförbund, det muslimska studieförbundet . Enligt förordningen (1999:974) om statsbidrag till trossamfund får statsbidrag också lämnas till teologisk utbildning som anordnas vid sex i förordningen namngivna utbildningsinstitutioner. stöd till trossamfund prövar frågor om statsbidrag enligt förordningen. uppgick bidraget till . Utbildning i svenska språket och om svenska förhållanden Svenskundervisning för invandrare (sfi) syftar enligt skollagen (1985:1100) till att ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket. Kommunerna är skyldiga att aktivt verka för att nå dem som har rätt till sfi och se till att sfi erbjuds dem. Det finns även en lagstadgad rätt att läsa svenska som andraspråk inom grundläggande vuxenutbildning för dem som inte har sådana kun- skaper i svenska som normalt uppnås i . Imamer som är invandrare, har i likhet med alla andra invandrare som är bosatta i en kommun, rätt till sfi. Alla kommuner och myndigheter är skyldiga att se till att alla samhällsmedborgare nås av relevant samhällsinformation. Kommunernas information till invandrare bör ges i ett tidigt skede efter ankomsten till och på individens modersmål eller på ett annat språk som den enskilde behärskar väl. Utbildning för imamer i andra europeiska länder Frågan om utbildning av och för imamer är inte unik för . I har man valt olika vägar för att möta utbildningsbehov hos imamer. Länder i har i många fall historiska kopplingar till islam och en stor andel av befolkningen är muslimer. I många av länderna finns starka muslimska organisationer som representerar gruppens intressen gentemot staten. En diskussion förs också i många europeiska länder om utbildning av imamer. I flera länder, t.ex. och , finns undervisning i islamologi på högskolenivå. I finns undervisning om islam på bachelorrespektive bachelor/mastersnivå vid två universitet och en högskola. Efter dessa studier läser den studerande kompletterande kurser för att bli imam. De nederländska myndigheterna kräver att imamer och andra religiösa ledare genomgår en ettårig integrationskurs innan de tillåts praktisera i landet. I finns en utbildning för imamer vid den katolska högskolan i , Institut de . Denna utbildning ska förmedla icke religiösa aspekter av fransk rätt, historia och samhällsliv. Behovet av utbildning för imamer Muslimska församlingar och organisationer har vid olika tillfällen påtalat ett behov av utbildning av imamer i . Muslimska församlingar rekryterar främst imamer som kommer hit från ett annat land för att arbeta i församlingen under ett fåtal år, eller svenska imamer som fått sin utbildning utomlands. I många fall upplever församlingarna ett behov av att ge dessa imamer utbildning i svenska språket och om svenska samhällsförhållanden. församlingar och organisationer säger att de hellre skulle ha möjlighet att i utbilda imamer som är uppvuxna i . De precisa utbildningsbehoven och deras omfattning är oklara. Det behövs därför en dialog med muslimska organisationer för att belysa behoven och klarlägga hur de kan tillgodoses inom det svenska utbildningssystemet. En särskild utredare ska kartlägga och analysera de behov av utbildning för imamer i som olika muslimska församlingar och organisationer i upplever och som de har påtalat. Utredaren ska kartlägga och analysera behovet för blivande och verksamma imamer av såväl olika typer av utbildningsinsatser vad gäller till exempel svenska språket och svenska samhällsförhållanden som eventuell teologisk utbildning i inom högskolan eller folkbildningen. Utredaren ska bedöma vilka möjligheter som finns inom det svenska utbildningssystemet till en sådan utbildning och analysera hur eventuella utbildningsbehov bäst kan hanteras inom detta system - det kan vara inom folkbildningen, den kommunala vuxenutbildningen eller högskoleutbildningen. Utgångspunkter för arbetet ska vara de principer som finns för det existerande statliga stödet till trossamfund i lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. Principerna innebär att samfundet ska bidra till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som det svenska samhället vilar på, att det är stabilt och att det har egen livskraft. Vidare ska utredaren ta del av och belysa hur andra länder i löst utbildningsfrågan för imamer. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . (U 2008:06) Till muslimska församlingar/organisationer Enkät om imamer i Regeringen tillsatte 2008 en utredning för att undersöka behovet av en utbildning för de imamer som är verksamma i . Utredaren ska vara klar med sitt betänkande . En del av betänkandet ska bestå av en beskrivning av imamernas olika funktioner i det svenska samhället liksom av vad de har för bakgrund, arbetsvillkor och eventuella utbildningsbehov. För att kunna presentera en så rättvisande och allsidig bild som möjligt av svenska imamer skulle vi vilja ha din församlings/organisations hjälp med att sprida bifogade frågeformulär till de imamer som ni har kontakt med på olika sätt. Vi behöver ha tillbaka dem möjligt, dock absolut . Vi kommer att presentera och diskutera resultatet av undersökningen på ett möte i . Dit inbjuder vi alla imamer genom bifogade brev som vi också ber er att förmedla till berörda imamer. Om det finns frågor om frågeformuläret, ta gärna kontakt med utredningens sekreterare, docent (tfn) och fil. (tfn). Tack på förhand för din hjälp! Namnet på din församling/moské. Till vilken riksorganisation hör din församling Hur länge har du varit verksam som imam i ? Har du gått någon utbildning i det svenska språket? Annan utbildning, nämligen. Är du utbildad till imam? I vilket land/länder har du fått din utbildning som imam? Hur lång var din utbildning till imam? Hur många timmar arbetar du som avlönad imam en normal vecka? Hur många timmar arbetar du som oavlönad imam en normal vecka? Har du något annat arbete vid sidan av ditt arbete som imam? Om ja, vilket yrke .. Hur många timmar arbetar du med detta yrke vid sidan av ditt arbete som imam en normal vecka? Vad tycker du om idén att starta en svensk utbildning av imamer? Tycker du att du skulle behöva ytterliggare utbildning för att bättre kunna fungera som imam i Om ja, vilken av följande områden skulle du vilja vidareutbilda dig inom? Svensk historia och samhällskunskap Skulle du kunna tänka dig att ta studielån för att gå en utbildning till Möten 2008/2009 granskningsgrupp för religionsvetenskapliga och teologiska utbildningar, Seminariesamtal kring imamutbildningsutredningen, , Företrädare för i , Företrädare för shiaförsamlingen i , Företrädare för för exmuslimer i , FIFS årsmöte, imamseminarium Hearing på , , med företrädare för bland andra islamiska förening, , Ibn Rushd . Företrädare för Aksaa Islamutbildning, Företrädare för Svensk islamisk samling, Företrädare för muslimska organisationer (IS), Företrädare för unga muslimer, Träff med utländska experter från ; ; , ; Integrationsdepartementet i , ; samt från , , , och , . Företrädare för , , Företrädare för vid , Bosniska muslimer, , den 10– Paneldebatt vid , , med inbjudna muslimska representanter, i samarbete med kursen Politisk islam. Företrädare för Turkiska ambassaden, Hearing med myndigheter och organisationer angående . I hearingen deltog representanter från , Kommuner och Landsting, Kriminalvården, i kriminalvården (NAV) samt Kristna Råd, och . Möte med professor , , Möte med dialog (NCID), Möte med biskop , Katolska stift, . Imamutbildningar – en europeisk utblick För att sätta in diskussionen om imamutbildningar i sin rätta kontext är det nödvändigt att göra en internationell utblick och relatera den svenska imamutbildningsutredningen till den europeiska situationen. Föreliggande text är först och främst en presentation av hur ett antal länder i har förhållit sig till frågan om behovet av att starta en utbildning av imamer och lärare som kan undervisa om islam i offentlig skola. Genomgången bygger på litteraturstudier, publicerat material från internet och möten med forskare och administratörer som har erfarenhet från imamutbildningar i , och . Redogörelsen är begränsad till utbildningar som riktar sig till muslimer och därför har inte den norska mångreligiösa ledarkursen vid beaktats i min genomgång.2 Förutom , och har även material från , , , och inkluderats, men behovet av en imamutbildning diskuteras även i Spanien.3 För att systematisera och underlätta analysen har jag gjort en uppdelning mellan privata och statliga initiativ. Sammantaget är det tydligt att diskussionen om imamer i Väst och är ett relativt nytt fenomen och diskussionen är starkt påverkad av debatten om internationell terrorism och säker- 1Utredningen har inte tagit ställning till bilagans innehåll. Författaren svarar ensam för sitt bidrag. 2En presentation av denna utbildning finns i kapitel 4 i betänkandet. 3För en diskussion om se , och . Balz (2008) Taming the Imams: European Governments and Islamic Preachers since 9/11, and , Vol. 19, No. 2, s. 225–226. hetspolitik4, men också av det faktum att islam är näst största religion och att muslimer ska behandlas på samma sätt som andra trossamfund.5 Trots detta är det tydligt att före dåden , mordet på 2004, attacken mot i och bomberna mot transportsystem var intresset för imamer överlag lågt. Vid en sökning på ordet imam i den svenska databasen, , noterades inga träffar före 2001.6 Det ökade intresset för imamers utbildningsnivå kan därför relateras till den europeiska diskussionen om den internationella terrorismen och rädslan för home grown terrorists eller the enemy within. Det vill säga individer av muslimsk kulturell bakgrund som väljer att ansluta sig till radikala islamistiska rörelser som förespråkar våld trots att de är uppvuxna i västvärlden. Flera av flygkaparna hade till exempel gått universitetsutbildningar i och gärningsmännen bakom bomberna i var uppvuxna i dessa dåd förklaras utifrån internationella händelser (kriget mot terrorismen, kriget i , konflikter) eller ska de först och främst ses som uttryck för ett växande missnöje mot en misslyckad integrationspolitik, växande främlingsfientlighet och en tilltagande islamofobi?8 4Haddad och Balz 2008. Se även , , S. (2005) Who is interested in European Imams and Why?, hämtad från S_Nielsen.pdf 5Det har dock funnit olika former av utbildningar för muslimska ledare under det ryska imperiet och under . Se till exempel (2002) Islamic Institutions and Education in , ISIM Newsletter, No. 9/02, s. 28. Utöver dessa finns det också en lång historia av utbildningar för muslimer i , på och i de norra delarna av . Det vill säga i de områden som lyder under Lausannefördraget som reglerar förhållandet för grekiska och turkiska minoriteter i och , se Dragonas, och (2006) Educating the in Western Thrace, and , Vol. 17, No. 1, s. 21–41. Även Nazisterna i Tredje Riket startade en imamutbildning. Syftet med denna utbildning var att väcka anti-bolsjevikiska känslor bland turkar och islamister. För en genomgång av tyska imamutbildningar under se van Koningsveld, (2008) The Training of Imams by the Third , i Drees,. och (eds.) The Study of Religion and the Training of in Europe. Academic and Religious Freedom in the 21st Century. : , s. 333–368. 6Larsson, (2009) , i , (Ed.) in the Nordic and Baltic Countries. & : Routledge, s. 66. 7Klausen, (2004) Is there an imam problem?, , Issue 98, 2004. 8Klausen 2004 Is there an imam problem?, , Issue 98, 2004. För de som känner en rädsla för islam som religion är det tydligt att en utbildning av imamer kan ses som ett medel att kontrollera och disciplinera muslimer. Istället för att utpeka imamer som ett problem vill de flesta stater i göra en åtskillnad mellan bra och dåliga imamer. The good imam is now to embody civic virtues, interfaith tolerance, professional managerial and pastoral skills, possibly become involved in inner city regeneration, work as an agent of national integration (and most importantly on behalf of his young unruly flock), and wage a jihad against extremism. By contrast the bad imam has become an agent of divisive cultural and religious alterity to be deterred by multiplying bureaucratic hurdles, defamed, deported or imprisoned.9 I debatten om dåliga och bra imamer finns det en tendens bland myndigheter och statliga organ att glömma bort att imamer först och främst är religiösa ledare. Förvisso har de en viktig uppgift att se till att de troende ges en möjlighet att verka i samhället, men blir det problematiskt att betrakta dem som integrationsagenter.