sou · GXB328 · 2009-03-30 00:00:00 — Störst är skillnaden inom utbildningar mot generell examen inom de humanistiska, samhällsvetenskapliga och naturvetenskap- liga områdena. Poängomfattningen i kandidatexamen motsvarar t.ex. heltidsstudier, men under de senaste examens- omgångarna har studenternas bruttostudietid varit , och nettostudietiden . För magisterexamen, som omfattar heltidsstudier, är den genomsnittliga bruttostudietiden och nettostudietiden . Mest effektiva, kortast studietid i rela- tion till de terminer som examen kräver, är i allmänhet utbildningar som sker mer klassrumsbundet, t.ex. lärar- och sjuksköterske- utbildningar. Att studenterna fullföljer sina studier är avgörande för genom- strömningen. Eventuella studieavbrott och studieuppehåll påverkar både studietid och prestationsgrad, och studieavbrotten spelar även roll för examensfrekvensen. Ett sätt att få en uppfattning om andelen studieavbrott är att undersöka hur stor andel av en nybörjargrupp som finns kvar som registrerade inom högskolan under andra, tredje, fjärde terminen, etc. Studieuppehåll definieras i statistik som ett tidsbegränsat uppehåll i studierna som studenten anmält till läro- sätet. Om uppehållet varat i tre terminer eller längre definieras studenten som återkommande i utbildning. Studieuppehåll be- skrivs bl.a. med statistik som visar antalet registrerade terminer från studiestart. Att mäta studieavbrott och studieuppehåll innebär flera svårig- heter. Många studenter byter t.ex. utbildning och dessa byten framgår inte av den officiella statistiken. I genomsnitt påbörjar de studenter som läser program 1,7 utbildningsprogram. Många avbryter alltså en första utbildning för att börja på en andra. På så sätt är det inte ovanligt att en och samma person både kan registre- ras som avhoppare och som fullföljare. Ökad genomströmning inom högskolan också fristående kurser utan avsikt att ta examen. Att mäta avbrott eller avhopp bland dessa är i princip omöjligt. Studieuppehåll och studieavbrott i siffror Frekvensen studieuppehåll varierar mellan utbildningar. Av de studenter som började läsa på högskola eller universitet hade av programstudenterna, av kvinnorna och av männen, varit registrerade minst sex terminer . Motsvarande andel för de stu- denter som läste fristående kurs var . Programstudenter- nas studier var alltså i allmänhet mer sammanhängande, med färre studieuppehåll, medan studenter på fristående kurs i betydligt större utsträckning tenderade att gå ur och in i utbildningen.16 , , bedrev av alla studenter s.k. återkommande utbildning, dvs. de studerade efter att ha gjort ett minst långt studieuppehåll. Många av dessa läste en påbyggnadsutbildning, t.ex. specialpedagogutbildning eller utbildning till specialistsjuksköterska. Andelen äldre bland de återkommande studenterna var relativt hög. Bland de studenter som var eller äldre hade återkommit till utbildning. Andelen kvinnor var högre än andelen män. Av de programstudenter som påbörjade högskolestudier var av kvinnorna och av männen fortfarande registrerade sex terminer . Övriga hade avbrutit sina studier. Bland studenterna på fristående kurs var motsvarande siffror för kvinnorna , och för männen . Antalet avbrott bland studerande på fristående kurs har dessutom ökat bland både kvinnor och män under senare år.17 16SCB (2007b). 17SCB (2007b). Ökad genomströmning inom högskolan Inom den svenska högskolan kan studenterna avlägga drygt 50 olika examina på grundnivå och avancerad nivå. Sedan den nya examensordningen infördes finns fyra s.k. generella examina, fyra examina för det konstnärliga området (motsvarande generella examina), samt ett 50-tal yrkesexamina.18 Antal examina och examensfrekvens är två närbesläktade mått på genomströmning. Antal examina anger hur många studenter som avslutar sina studier inom ett ämne eller yrkesprogram med formell examen. I begreppsmanual beskrivs examensfrekvens som andelen examinerade inom ett visst antal år efter påbörjad utbildning. Det senare är med andra ord ett mått som både talar om hastighet och om kvantitet. Det beskriver hur stor andel av studenterna som fullföljer sina studier och ansöker om examen inom bestämda tidsintervall. Efter att ha avslutat sina studier ansöker studenten själv om examen och ansökan prövas mot nationella och lokala examens- regler. Utan ansökan utfärdas ingen examen. Detta är ett skäl till att examensfrekvensen inte är särskilt hög. Studenterna kommer sig inte för att skicka in en ansökan. Ytterligare förklaringar är t.ex. att alla nybörjare vid universitet och högskolor inte har som avsikt att avlägga examen. Vissa planerar bara att läsa en eller ett par kurser. Det gäller till exempel de flesta utbytesstudenter som kommer till från utlandet och många av de äldre stu- denterna. Det är också vanligt att studenter skaffar sig en utbild- ning men inte ansöker om examen eftersom de inte klarat av alla moment i utbildningen. Examina och examensfrekvens i siffror /07 utfärdades totalt cirka 58 000 examina inom den svenska högskolan. Det innebar en tvåprocentig minskning jämfört med läsåret innan och var därigenom ett trendbrott. har annars antalet examina stadigt ökat. Minskningen förklaras av att antalet studerande blivit färre . innebär nuvarande nivåer att antalet examina fördubblats jämfört med . Den här ökningen har framför allt att göra med att studenterna blivit betydligt fler 18 Generella examina: högskoleexamen, kandidatexamen, magisterexamen och masterexamen. SOU 2009:28 Ökad genomströmning inom högskolan Den beror också på att fler programutbildningar inrättats, och på att det blivit vanligare att studenterna tar ut fler än en akademisk examen, framför allt genom att kombinera en yrkes- examen med en generell examen. Samma läsår som ovan tog 42 700 studenter ut sin första examen och 15 300 tog ut en andra. /07 var nästan hälften av alla examina som togs ut kandidat- eller magisterexamina. Utbildningar till civilingenjör, högskoleingenjör, sjuksköterska och lärare svarade tillsammans för cirka en tredjedel av hela examensvolymen.19 Ungefär hälften av alla som börjar läsa vid universitet och hög- skolor avlägger examen, dvs. examensfrekvensen ligger i genom- snitt på . En tredjedel av alla som inte avlägger examen hade /06 tagit minst 120 poäng, det vill säga motsvarande heltidsstudier. Lägger man till dessa blir resultatet att av alla dem som började studera, och av programstudenterna, avslutade studierna med exa- men eller minst 120 poäng detta år.20 Examensfrekvensen är i allmänhet något högre bland program- studenterna än bland övriga. Av dem som påbörjade ett yrkes- program /2000 hade tagit ut examen . varierar frekvensen stort mellan olika utbild- ningar. Högst är den inom utbildningar som har krav på examen för yrkesutövande, t.ex. läkarutbildningen, sjuksköterskeutbild- ningen och lärarutbildningen. Här varierar examensfrekvenserna runt 80–. Studenter som läser fristående kurs är minst benägna av att ta ut en examen. En större andel av de kvinnliga studenterna än av de manliga ansöker om examen. Det förklaras dels av att andelen kvinnor är stor inom utbildningar där examensfrekvensen traditionellt sett är hög, framför allt inom lärarutbildningar och vårdutbildningar, dels av att kvinnor generellt är mer benägna än män att ansöka om examen. Av 2006/examina tog de kvinnliga studenterna ut . Kvinnornas andel av studentpopulationen var . Genomsnittsåldern bland examinerade är och andelen yngre studenter är större än andelen äldre. Bland dem som börjar sina studier vid 22 års ålder eller tidigare och 19Lärarexamina är den största gruppen bland yrkesexamina, med drygt 8 600 examina /07. 20Motsvarar 180 högskolepoäng enligt den nya examensordningen. Ökad genomströmning inom högskolan ut examen eller har högskolepoäng motsvarande heltidsstudier när de lämnar högskolan.21 De fyra genomströmningsmått som har beskrivits så här långt handlar om genomströmning inom den högre utbildningen, dvs. om effektivitet inom ramen för högskolesystemet. Syftet med ökad genomströmning är emellertid inte enbart att studenterna ska ta sig igenom sin utbildning. Tanken är också att de ska komma ut på arbetsmarknaden och börja arbeta. Det femte genomströmnings- mått som kommittén väljer att lyfta fram avser därför steget från högskolan till arbetsmarknaden. I statistik anges etableringen på arbetsmark- naden som procentandelen studenter som fått jobb 1 till efter att de tagit sin examen. Ett annat sätt att beskriva etableringen, på ett sätt som är relevant för en diskussion om ökad genomström- ning, skulle vara att se på studenternas ålder då de börjar arbeta efter sina studier. Dessa uppgifter redovisas emellertid inte i den officiella statistiken om högskolan. Etableringstalen påverkas av utbud och efterfrågan på arbets- marknaden, dvs. av om det finns lediga jobb. Inom vård- och utbildningsområdena finns jämförelsevis många arbetstillfällen och brist på utbildade, inom det konstnärliga området finns få jobb och ett överskott av högskoleutbildade. Många av de studenter som lämnar universitet och högskolor har utbildningar inriktade mot den offentliga sektorn, där efterfrågeutvecklingen i många fall är en annan än inom det privata näringslivet, dvs. inte lika konjunktur- känslig. Även förändringar på arbetsmarknaden påverkar etableringen. På lång sikt, menar , är exempelvis faktorer som näringsgrensutveckling, yrkessammansättning, pensionsavgångar och annan rörlighet avgörande för balansen mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden. 21 Om antalet examina i högre utbildning relateras till antalet personer i en typisk åldersgrupp för examen (vanligaste examensålder) placerade sig 2004 i mitten bland de länder som medverkar i Indicators of (). Genomsnittet för länderna var och för del . I och var andelarna . , och hade en relativt låg andel, , delvis beroende på att man i dessa länder har många utbildningar som är eller längre. (2008e). Ökad genomströmning inom högskolan Etableringen på arbetsmarknaden i siffror konstaterar, att oberoende av konjunkturläge är arbetslösheten lägre för högskoleutbildade än för dem som endast har gymnasial utbildning eller grundskoleutbildning. var arbetslösheten bland högskoleutbildade , bland gymnasialt utbildade och bland grundskoleutbildade . Av dem som examinerades från universitet och högskolor /05 hade etablerat sig på arbetsmarknaden , dvs. 1 till efter att de tog ut sin examen.22 Andelen var högre än motsvarande andel , och till männens fördel.23 Etableringstalen varierar mellan olika utbildningsområden. Bland nyexaminerade läkare, psykoterapeuter, tandläkare och specialistsjuksköterskor var andelen eller högre , medan humanister, samhällsvetare och naturvetare med kandidat- eller magisterexamen hade betydligt svårare att få arbete. Bland dessa varierade talen mellan . Bland de examinerade konstnärerna hade fått jobb 1-1,efter examen. ljusnade arbetsmarknaden för nyexaminerade högskole- och civilingenjörer. Detta var ett trendbrott för den här gruppen, som kämpat med vikande etableringstal sedan den s.k. IT-bubblan sprack 2000. Även för de nyblivna arkitekterna, juristerna och ekonomerna med magisterexamen blev det lättare att få arbete det här året. I en analys av studerande som examinerades /05 drar slutsatsen att en stor andel av de examinerade som etablerat sig på arbetsmarknaden har fått arbete inom förväntade områden. Spridningen över yrkesgrupper är minst bland exa- minerade med yrkesutbildning inom vårdområdet. Mellan av de nyblivna läkarna, sjukgymnasterna, tandläkarna, psykologerna och sjuksköterskorna är verksamma inom de yrken som de utbildat sig för. Även många arkitekter, civilingenjörer och högskoleingenjörer har fått jobb i linje med 22Med etablerad på arbetsmarknaden avser en person som är klassificerad som sysselsatt det aktuella året. Personen ska ha en årsarbetsinkomst som överstiger (avser och examinerade från högskolan). Dessutom ska det inte finnas några uppgifter om att personen under någon del av året varit arbetslös eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. (2008b). 23Under 1996 var skillnaden i etableringsgrad mellan kvinnor och män till männens fördel. Ökad genomströmning inom högskolan Studerande med generell examen arbetar betydligt oftare inom områden som inte direkt anknyter till deras respektive utbildningar.24 tillkommer till arbetsmarknaden totalt cirka 40 000 personer med svensk akademisk examen, ytterligare cirka 10 000 individer med minst tre års högskoleutbildning samt 5 000 med utländsk utbildning. Sammantaget innebär detta att andelen hög- skoleutbildade i arbetskraften ökar, och beräknas fortsätta att öka framöver. 2.3Ökad genomströmning med hjälp av studiemedelssystemet Kommitténs bedömning: Dagens studiemedelssystem är på flera sätt utformat för att främja en hög genomströmning, t.ex. genom att den studiemedelsberättigande tiden är begränsad och eftersom det ställs krav på studieprestation för tilldelning av medel. Kommittén har analyserat ett antal olika förändringar i studiemedelssystemet för att öka genomströmningen inom den högre utbildningen. Kommittén bedömer att den studiemedels- berättigande tiden i större utsträckning än bör anpassas efter utbildningarnas omfattning. Vidare bedömer vi att högre resultatkrav än bör ställas på studenterna i slutet på utbild- ningarna, samt att vidgade möjligheter till tilläggslån bör införas. Även en höjning av studiemedlen kan motiveras bl.a. med genomströmningsargument. Kommittén har analyserat ytterligare ett antal möjliga för- ändringar i studiemedelssystemet: peng-per-poängsystem, tids- anpassade låne- och bidragsandelar, examensbonus, ämnes- områdesanpassade låne- och bidragsandelar, samt åldersanpassade låne- och bidragsandelar. Vi bedömer att dessa förändringar är mindre kostnadseffektiva och därmed mindre intressanta. 24 (2008a). Ökad genomströmning inom högskolan 2.3.1Genomströmning genom uppmuntran, inte genom nödtvång Dagens studiemedelssystem är på flera sätt utformat för att främja hög genomströmning, bl.a. genom att antalet studiemedelsberätti- gande veckor är begränsat och genom att det ställs krav på studieprestation för tilldelning av studiemedel. Även ersättnings- nivåerna är anpassade så att det ska vara möjligt för studenterna att ägna sig åt studier på heltid, utan att behöva yrkesarbeta vid sidan om. En utgångspunkt i kommitténs analys är att ytterligare åtgärder som syftar till ökad genomströmning och som vidtas inom ramen för studiemedelssystemet, hellre bör innebära stimulans och posi- tiva incitament än tvång och ökad press. Beteenden som leder till ökad genomströmning bör uppmuntras. Förslag som innebär hot om försämrade ekonomiska förutsättningar bör undvikas. Skälen till detta är flera. Till att börja med kan åtgärder som innebär ekonomiska för- sämringar fungera kontraproduktivt. För en student som lever med stram ekonomi kan också mindre ekonomiska åtstramningar bli destruktiva. Om ekonomin försämras kan det bli svårt att fullfölja studierna som planerat. Det innebär i så fall att genomströmningen påverkas negativt. Dessutom råder inte den enskilde studenten själv över alla de faktorer som påverkar genomströmningen. Många av de förutsätt- ningar som ges för studierna, t.ex. studiernas organisering, studie- och yrkesvägledning och övrigt studerandestöd, bestäms av läro- sätena och har stor betydelse för genomströmningen. Kommittén anser inte att det är rimligt att studenterna ska bestraffas ekono- miskt för förhållanden som de inte själva rår över. 2.3.2Åtgärder för höjd prestationsgrad I kommitténs direktiv anges att genomströmningen bör höjas för att studenternas skuldsättning ska minska och för att ett tidigare inträde på arbetsmarknaden ska underlättas. Ett studiemedels- system kan utformas på olika sätt för att stödja dessa ambitioner: så att det premierar unga studenter, uppmuntrar korta studietider, stimulerar till högre prestationsgrad eller motverkar studieuppehåll. Det kan också ha inslag som belönar formella examina, som syftar Ökad genomströmning inom högskolan till att motverka studieavbrott, eller som bidrar till att höja etableringstalen. Kommittén anser att en högre individuell prestationsgrad bör främjas bland studenterna och att åtgärder inom ramen för studie- medelssystemet som verkar i den riktningen bör prioriteras. Ju högre den individuella prestationsgraden är, dvs. ju fler högskolepoäng per termin eller läsår som av, desto snabbare tar sig studenten igenom sina studier. Resultatet blir både lägre studielån och tidigare inträde på arbetsmarknaden. Alternativ: Anpassning av den studiemedelsberättigande tiden efter utbildningens omfattning Det nuvarande studiemedelssystemet ger alla studerande rätt till 240 veckors högskolestudier, motsvarande studier på heltid.25 Kommittén anser att denna generella tidsgräns inte är anpassad till de förändringar som ägt rum inom högskolan . har flera akademiska utbildningar förlängts och nya examina har tillkommit som även dessa inneburit en förlängning av utbildningarna. En ettårig magisterexamen intro- ducerades t.ex. i samband med högskolereformen 1993 och en tvåårig masterexamen ingick som en del i den nya utbildnings- och examensstruktur som infördes vid halvårsskiftet 2007.26 Nya påbyggnadsutbildningar till bland annat specialistsjuksköterska och specialpedagog har inrättats.27 Sammantagna innebär dessa för- ändringar att den högre utbildningen har förlängts utan att den studiemedelsberättigande tiden blivit längre. Detta innebär i sin tur att studenternas utrymme att välja extra kurser, välja nya utbild- 25I infördes en tidsgräns för eftergymnasiala studier på tolv terminer. I samband med studiestödsreformen ändrades tidsgränsen från . Detta innebär normalt lika eftersom ett läsår oftast motsvarar . En skillnad är dock att den tidigare begränsningen som uttrycktes innebar att den studerande kunde ha studiemedel i hur många veckor som helst , t.ex. även , utan att det påverkade de framtida möjligheterna till studiemedel. 26I en uppföljning av med den nya strukturen, som presenterades , konstaterar att den nya masterutbildningen i första hand lockar utländska studenter. Under /08 var av de totalt 7 709 nybörjarna s.k. inresande. Störst andel inresande nybörjare fanns vid de lärosäten som domineras av teknisk utbildning. Som en viktig förklaring till det stora utländska intresset anges att den svenska högre utbildningen är avgiftsfri. I analysen framhålls att mer tydliga och stabila sökande- och studerandemönster kan beskrivas först . (2009). 27En speciallärarutbildning startade . Utbildningen omfattar tre terminer, och förkunskapskrav är lärarexamen. Den tidigare specialpedagogutbildningen kommer att vara kvar vid sidan av utbildningen till speciallärare. Ökad genomströmning inom högskolan ningar eller överhuvudtaget försenas i sina studier generellt har minskat. För många är tidsramarna snäva. har av alla studenter som tar ut examen en utbildning bakom sig som är eller längre. som de nuvarande tidreglerna är snålt tilltagna i rela- tion till de längsta utbildningarna, sporrar de knappast studenter som läser fristående kurser eller korta utbildningar att planera sina studier, upprätthålla en hög individuell prestationsgrad och att ta examen. Samtliga har på sig att bli färdiga, oavsett utbild- ningens omfattning. Kommittén bedömer därför att det finns anledning att både förlänga den studiemedelsberättigande tiden för studerande inom de längsta utbildningarna, och att begränsa tiden för studerande på kortare utbildningar eller som läser fristående kurser utan avsikt att ta examen. Vi bedömer att den generella studie- medelsberättigande tiden för högskolestudier bör sänkas från sex till heltidsstudier. Studiemedel utöver heltids- studier lämnas till studerande som antingen avlagt treårig generell examen (180 högskolepoäng, hp), eller som påbörjat en minst lång utbildning och inom denna klarat av minst 180 hp. Dessa studenter ges studiemedel heltids- studier. Studerande som läser utbildningar som är långa kan tilldelas studiemedel , dvs. Förslaget redovisas mer utförligt i kapitel 4 Ett enklare studiemedelssystem. Fyraårsspärren innebär att studenterna uppmuntras att redan från start tänka över sina studieplaner och tidigt komma igång med målinriktade studier. Det kommer heller inte längre att vara möjligt att med studiemedel läsa fristående kurser utan att ta en examen. Möjligheten till ett sjunde studieår med studiemedel för studerande på långa utbildningar innebär att studiemedelssystemet anpassas efter det faktum att många aka- demiska utbildningar förlängts . Alternativ: Skärpta resultatkrav Ett annat sätt att uppmuntra studenterna att klara av fler hög- skolepoäng per termin eller läsår kan vara att skärpa resultatkraven för tilldelning av studiemedel. CSN har successivt infört lättnader i resultatkraven för att nya studiemedel ska beviljas. Ökad genomströmning inom högskolan SOU 2009:28 sänktes kraven för första årets studier inom filosofisk fakultet och för de studenter som haft studiemedel , och 2007 avskaffades de särskilda resultatkraven för de s.k. bundna utbildningarna. Det huvudsakliga skälet för denna senare förändring var att CSN inte kunde försvara ett system som innebar att resultatkraven varierade mellan olika utbildningar. gäller som huvudprincip att studenten ska klara av sitt studieåtagande för att få studiemedel följande termin eller läsår. Undantag medges; under det första studieåret är poängkravet sänkt till , och för den student som klarat 75-procentskravet under kan studiemedel beviljas om han eller hon bara uppnår i utbildningen. Undersökningar från CSN visar att just nybörjare och avslutare klarar färre högskolepoäng än övriga studenter. /05 klarade ungefär en femtedel av de heltidsstude- rande med studiemedel färre än 30 poäng, dvs. mindre än 75 pro- cent av studieåtagandet. klarade inte av kraven på studieresultat.28 Detta motsvarar ungefär 40 000 studenter. Mellan 7 000 och 9 000 studenter klarade av sitt hel- tidsåtagande. Bäst presterade studenter på yrkesprogrammen, sämst de som läste fristående kurs. Samma läsår ansökte drygt 10 200 personer som inte uppnått poängkraven om studiemedel. Av dessa fick cirka 4 500 avslag, medan 5 800 fick fortsatta medel eftersom de kunde ge godtagbara förklaringar till de bristande resultaten. Som godtagbara skäl bedöms t.ex. sjukdom, felval eller kårfackligt arbete.29 Kommittén har, med stöd i ovanstående, övervägt två sätt att skärpa resultatkraven: att höja de generella resultatkraven från t.ex. , samt att höja resultatkraven i slutet på utbild- ningarna. Med höjda resultatkrav från skulle mellan 7 000 och 9 000 studerande påverkas , dvs. i första hand de personer vars prestationer befinner sig i intervallet 75–av studieåtagandet. Av dessa skulle de flesta troligen klara av att höja sina prestationer de erforderliga poängen, andra skulle slås ut. Genomströmningen skulle alltså öka, men knappast i 28Att vissa som inte nådde ändå klarade kravet på studieresultat beror på att en del studerade under första läsåret och att en del klarade genomsnittskravet. Ytterligare andra kan ha redovisat poäng som ännu inte fanns inlagda i LADOK. 29CSN (2007b). Ökad genomströmning inom högskolan någon större omfattning. En svårighet med detta förslag är att skapa överensstämmelse mellan kravnivåerna – uttryckta i procent – och högskolornas kurssystem. är det vanligt med kurser som omfattar 30, 15 eller 7,5 högskolepoäng. Dessa kurspoäng kombineras inte enkelt med resultatkrav på per termin eller läsår. Den andra möjlighet som kommittén övervägt, och som vi dessutom förordar, är att skärpa resultatkraven i slutet av utbild- ningarna. Studenter som befinner sig i slutfasen av sin utbildning arbetar ofta med sitt examensarbete eller motsvarande uppsats- arbete. Detta avslutande arbete tenderar att dra ut och resultatet blir att studietiden förlängs bortom den stipulerade.