sou · GXB377 · 2009-09-24 00:00:00 — Bestäm- melserna innebär att varje person eller medlemsstat som har lidit skada till följd av en otillåten behandling eller av något annat hand- lande som är oförenligt med bestämmelserna i som huvudregel har rätt till ersättning av den medlemsstat som är ansvarig för skadan. Sådana skadeståndsanspråk mot en medlems- stat ska regleras av den svarande medlemsstatens nationella bestäm- melser. I promemorian konstateras att det direkt följer av VIS-för- ordningen att nationella bestämmelser ska tillämpas när det gäller de aktuella skadeståndsanspråken. Eftersom skadeståndsbestäm- melsen i personuppgiftslagen6 enligt sin ordalydelse endast gäller vid behandling av personuppgifter i strid mot bestämmelserna i den lagen, föreslås att det i utlänningsdataförordningen tas in en bestäm- melse som hänvisar till personuppgiftslagens bestämmelse om skade- stånd. I hänvisningen anges även att personuppgiftslagens bestäm- 5Förordningen (2001:720) om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen. Informationssystemet för viseringar (VIS) melse på området gäller i den mån inte något annat följer av VIS- förordningen. 4.3.3Korrigering och radering av personuppgifter Enligt VIS-förordningen får var och en begära att oriktiga upp- gifter om honom eller henne korrigeras och att uppgifter som har registrerats på olagligt sätt raderas. Denna korrigering eller radering ska utföras utan dröjsmål av den ansvariga medlemsstaten i enlighet med dess lagar och andra författningar. I promemorian framhålls att det direkt följer av VIS-förord- ningen att korrigering och radering av personuppgifter ska utföras i enlighet med nationella bestämmelser. Eftersom personuppgifts- lagens bestämmelse om rättelse enligt sin ordalydelse endast gäller vid behandling av personuppgifter i strid mot bestämmelserna i personuppgiftslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen, föreslås att utlänningsdataförordningen kompletteras med en bestämmelse som hänvisar till personuppgiftslagens be- stämmelse om rättelse. I hänvisningen anges även att person- uppgiftslagens bestämmelser på området gäller i den mån inte något annat följer av VIS-förordningens bestämmelser. I VIS-förordningen föreskrivs att i varje medlemsstat ska var och en ha rätt att väcka talan vid eller inge klagomål till de behöriga myndigheterna eller domstolarna i den medlemsstat som har vägrat en person rätt till åtkomst, korrigering eller radering av uppgifter. I promemorian understryks att det är viktigt att det svenska regelverket på området utformas så enhetligt som möjligt. Liknande regler bör gälla oavsett om det rör sig om överklagande eller väckande av talan med anledning av beslut som tagits med stöd av nationell rätt eller med stöd av en EG-förordning. I promemorian bedöms att de nationella bestämmelserna på området är lämpliga. Därför föreslås att det i utlänningsdataförordningen tas in en bestäm- melse som hänvisar till VIS-förordningens allmänna bestämmelse om överklagande. I hänvisningen anges även att utlänningsdata- förordningens bestämmelser på området gäller i den mån inte något annat följer av VIS-förordningen. Informationssystemet för viseringar (VIS) VIS-förordningen innehåller bestämmelser om utseende av nationella myndigheter med vissa ansvarsområden. Varje medlems- stat ska enligt förordningen utse en nationell myndighet som ger de behöriga myndigheterna åtkomst till VIS, en nationell myndig- het som ska fungera som registeransvarig och ha centralt ansvar för medlemsstatens behandling av uppgifter i VIS samt en nationell tillsynsmyndighet. har inte ännu formellt utsett de myndigheter som ska ha de aktuella uppgifterna. I promemorian föreslås att Migrations- verket utses till att vara den myndighet som ger övriga behöriga svenska myndigheter åtkomst till VIS. förslås även fungera som registeransvarig och ha centralt ansvar för behandling av uppgifter i VIS. Datainspektionen föreslås vara nationell tillsynsmyndighet. 4.3.6Register över uppgiftsbehandling i VIS m.m. Varje medlemsstat ska föra register över all uppgiftsbehandling i VIS och över de personer som ansvarar för att föra in eller använda uppgifterna. Registret får endast användas för att övervaka uppgifts- skyddet med avseende på om behandlingen är tillåten och för att säkerställa uppgifternas säkerhet. I promemorian konstateras att VIS-förordningens bestämmelser om innehållet i registret är uttömmande och därför inte behöver kompletteras med nationella bestämmelser. Det framgår emellertid inte av bestämmelserna vilken nationell myndighet som ska föra registret. I promemorian föreslås att ska föra detta register. Utöver kommer ett antal myndigheter att be- handla uppgifter i VIS med stöd av VIS-förordningen. Dessa myn- digheter måste lämna uppgifter till verket om den aktuella upp- giftsbehandlingen och om den personal som ansvarar för uppgifts- behandlingen. Eftersom denna uppgiftsbehandling inte finns reglerad i VIS-förordningen föreslås att bestämmelser om uppgiftsskyldighet förs in i UtlF.7 7 SFS 2006:97. 5De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen Biometriska uppgifter måste hanteras i VIS för att kunna säker- ställa en tillförlitlig kontroll och identifiering av sökande. Vilka biometriska kännetecken som ska väljas anges i VIS-förordningen. De gemensamma konsulära anvisningarna angående viseringar till diplomatiska beskickningar och karriärkonsulat (Common Consular Instructions on visas for diplomatic missions and consular posts, CCI:n) saknade tidigare helt bestämmelser om upptagande av biometri. Genom den s.k. ändringsförordningen1 som trädde i kraft har skapats en rättslig grund för upptagningen av biometriska kännetecken, bilaga 5. Genomförandet av VIS kräver också nya former för hur viserings- ansökningarna tas emot. Genom ändringsförordningen skapas en rättslig reglering även av detta. Ändringsförordningen behandlar vidare vissa andra frågor, bl.a. personalens uppträdande. Dessutom innehåller ändringsförord- ningen föreskrifter om att kommissionen ska lägga fram rapporter för och rådet om tillämpningen av förordningen i olika avseenden. Det är redan här värt att nämna att CCI:n och artikel 2 i änd- ringsförordningen kommer att upphävas när och rådets förordning (EG) nr 00/2009 av den om införande av en gemenskapskodex om viseringar (fortsättningsvis kallad Vise- ringskodexen) börjar tillämpas. Artikel 1 i ändringsförordningen, 1 och rådets förordning nr 309/2009 av om ändring av de gemensamma konsulära anvisningarna angående viseringar till diplomatiska beskickningar och karriärkonsult i samband med införandet av biometri samt bestämmelser om hur viserings- ansökningar ska tas emot och behandlas. De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen som bl.a. innehåller bestämmelser om upptagande av biometri och hur viseringsansökningar ska tas emot och behandlas, kommer tills vidare att gälla vid sidan av motsvarande bestämmelser i kodexen. För en utförlig beskrivning av innehållet i Viserings- kodexen, se kapitel 6. 5.2Begränsad representation och överföring av uppgifter Genom artikel 1.1 a) i ändringsförordningen har till punkten 1.2 b) del II i CCI:n lagts till att en medlemsstat kan representera en eller flera andra medlemsstater på ett begränsat sätt när det gäller att ta emot ansökningar och registrera biometriska kännetecken. Vidare föreskrivs att mottagandet och överföringen av akter och uppgifter till den representerade medlemsstaten ska genomföras under iakttagande av gällande uppgiftsskydds- och säkerhetsregler. I bestämmelsen anges att den eller de representerade medlems- staterna ska se till att uppgifterna är fullständigt krypterade när de överförs, oavsett om de överförs elektroniskt eller fysiskt på ett elektroniskt lagringsmedium från myndigheten i den represen- terande medlemsstaten till den representerade medlemsstatens myndigheter. I tredjeländer som förbjuder kryptering av uppgifter som ska överföras får inte elektronisk överföring användas. Uppgifterna ska då i stället överföras på ett elektroniskt lagrings- medium av en medlemsstats konsulära tjänstemän. Om en sådan överföring skulle kräva oproportionerliga eller orimliga åtgärder får uppgifterna även överföras på något annat sätt, t.ex. med hjälp av etablerade aktörer med erfarenhet att transportera känsliga handlingar och uppgifter i det berörda tredjelandet. Punkten 1 i del III i CCI:n har genom artikel 1.2 a) i ändrings- förordningen ersatts med nya bestämmelser, varefter den nya punk- ten 1.2 behandlar biometriska kännetecken. Enligt bestämmelsen ska medlemsstaterna ta upp biometriska kännetecken bestående av ansiktsbild och tio fingeravtryck från sökanden i enlighet med de garantier som fastställs i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen de grundläggande friheterna, i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt i konvention om barnets rättigheter. Bestämmelsen innehåller vidare regler för hur biometrin ska tas upp. När en sökande ska lämna in sin första ansökan med biometri krävs personlig inställelse. Vid det tillfället ska ett fotografi som skannats eller tagits vid ansökningstillfället samt tio fingeravtryck, upptagna plant och digitalt registrerade, tas upp. Om en sökande, som har lämnat in en ansökan om vise- ring med biometri, lämnar in ytterligare en viseringsansökan ska de fingeravtryck som tidigare registrerats i VIS kopieras in i den senare ansökan. Detta gäller dock endast om de aktuella fingeravtrycken har registrerats i VIS mindre än 59 månader före dagen för den nya ansökan och det inte råder rimliga tvivel om sökandens identitet. Råder det sådana tvivel ska den diplomatiska eller konsulära beskickningen ta nya fingeravtryck av sökanden. Om det inte , när ansökan lämnas in, kan bekräftas att finger- avtryck har upptagits inom den aktuella tidsfristen får sökanden be- gära att de tas upp på nytt. Det fotografi som bifogas varje ansökan ska enligt bestämmelser i också registreras i VIS. Sökanden ska emellertid inte vara skyldig att infinna sig personligen i detta syfte. När det gäller upptagande av biometriska kännetecken, hänvisar bestämmelsen till de internationella standarderna som (Inter- nationella civila luftfartsorganisationen) bestämt. Det föreskrivs vidare att upptagandet ska göras av kvalificerad och bemyndigad personal på den diplomatiska eller konsulära beskickningen och de myndig- heter som har ansvar för att utfärda viseringar vid gränsen. Under överinseende av någon av de nämnda beskickningarna får upp- tagning av biometriska kännetecken dock göras av kvalificerad och bemyndigad personal hos en honorärkonsul eller hos en s.k. extern tjänsteleverantör (se vidare om samarbete med externa tjänsteleve- rantörer i avsnitt 5.4.3 och om den behörighet som i detta samman- hang kan ges honorärkonsuler i avsnitt 5.4.4). I bestämmelsen anges det vidare att uppgifter i VIS endast får registreras av bemyndigad konsulär personal i enlighet med bestäm- melserna om detta i VIS-förordningen. Det föreskrivs också att med- lemsstaterna ska se till att alla sökkriterier i artikel 15 i VIS-förord- De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen ningen används fullt ut för att undvika oriktiga identifieringar och avslag på oriktiga grunder. De åsyftade sökkriterierna2 är sökandens efternamn (familjenamn), efternamn vid födseln (tidi- gare efternamn), förnamn, födelsedatum, födelseort, födelseland och kön, den aktuella resehandlingens typ och nummer, utfärdande myn- dighet samt dag för utfärdande och sista giltighetsdag, efternamn och förnamn samt adress avseende den fysiska person, eller firma eller namn samt adress avseende det företag eller den organisation som har bjudit in och/eller åtagit sig att stå för sökan- dens levnadsomkostnader under vistelsen, viseringsmärkets nummer och datum för eventuella tidigare ut- färdade viseringar. Vissa sökanden ska enligt bestämmelsen undantas från kravet på att lämna fingeravtryck. personer som det är fysiskt omöjligt att ta fingeravtryck på, stats- eller regeringschefer och ledamöter i nationella regeringar med åtföljande makar samt medlemmar av deras officiella dele- gationer, när de inbjudits av medlemsstaternas regeringar eller internationella organisationer för ett officiellt ändamål samt regenter och andra högt uppsatta medlemmar av en kungafamilj, när de har inbjudits av medlemsstaternas regeringar eller inter- nationella organisationer för ett officiellt ändamål. När det gäller personer som det är fysiskt omöjligt att ta finger- avtryck på, ska emellertid – om det går – avtryck på färre än tio fingrar tas. Skulle det vara frågan om ett tillfälligt hinder mot att ta fingeravtryck, ska det krävas att sökanden lämnar fingeravtryck vid nästa ansökan. Diplomatiska och konsulära beskickningar samt de myndigheter som har ansvar för att utfärda viseringar vid gränsen ska ha rätt att begära ytterligare klarlägganden om grunderna för det tillfälliga hindret. Medlemsstaterna ska vidare se till att det finns lämpliga förfaranden som garanterar sökandens värdighet om det är svårt att läsa in och registrera uppgifter. 2 Här redovisas kriterierna som de kommer att se ut med de ändringar i VIS-förordningen som förskrivs i artikel 54 Viseringskodexen (se kapitel 6, avsnitt 6.7.3). De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen av eller avslag på ansökan om visering får inte påverkas av att det är fysiskt omöjligt att ta fingeravtryck. Beträffande sökanden som undantas från kravet på att lämna fingeravtryck ska orden ej tillämplig föras in i VIS. Punkten 1 i del VII i CCI:n behandlar organisation av viserings- myndigheten. Genom artikel 1.3 i ändringsförordningen har den er- satts med nya bestämmelser. Dessa nya bestämmelser behandlar hur viseringsansökningar ska tas emot och behandlas (punkten 1.1), for- mer för samarbete mellan medlemsstaterna (punkten 1.2), honorär- konsulers behörighet (punkten 1.3), och samarbete med externa tjänsteleverantörer (punkterna 1.4–1.6) samt de sistnämndas möjlig- het att utta en särskild serviceavgift (punkten 1.7). Det lämnas vidare föreskrifter om medlemsstaternas skyldigheter att dels informera allmänheten om hur tidsbeställning ska göras och ansökningar lämnas in (punkten 1.8), dels säkerställa kontinuitet i tjänsterna (punkten 1.9). Slutligen behandlas information om beslut beträffande medlemsstaternas beslut om organisering av mottagandet och behandlingen av ansökningar på olika platser samt offentliggörande av sådana beslut (punkten 1.10). Genom artikel 1.4 i ändringsförordningen har även punkten 5 i del VIII i CCI:n ändrats. Denna punkt innehåller bestämmelser om viseringsansökningar som behandlas av kommersiella mellanhänder, (dvs. privata administrativa byråer, transportbolag eller resebyråer t.ex. researrangörer och detaljhandlare). I punkten 5.2 behandlas harmoniseringen av samarbetet mellan medlemsstaterna och de kom- mersiella mellanhänderna. 5.4.1Hur viseringsansökningar ska tas emot och behandlas Som angetts ovan behandlar punkten 1.1 hur viseringsansökningar ska tas emot och behandlas. Inledningsvis konstateras att varje med- lemsstat ska ansvara för hur ansökningar tas emot och behandlas, varvid ansökningarna som huvudregel ska lämnas in vid en med- lemsstats diplomatiska eller konsulära beskickning. Medlemsstaterna ska enligt bestämmelsen utrusta sina diploma- tiska eller konsulära beskickningar, de myndigheter som har ansvar De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen för att utfärda viseringar vid gränsen och – i förekommande fall – honorärkonsulers kontor – med erforderlig utrustning för upptag- ning av biometriska kännetecken (se närmare om upptagande av biometriska kännetecken i avsnitt 5.3 och om honorärkonsulernas uppgifter i detta avseende i avsnitt 5.4.4). I bestämmelsen föreskrivs vidare att medlemsstaterna kan sam- arbeta med en eller flera andra medlemsstater inom ramen för det lokala konsulära samarbetet eller genom andra lämpliga kontakter i form av begränsad representation, samlokalisering eller gemensamt ansökningscentrum (se närmare om olika former för samarbete i nästa avsnitt). I bestämmelsen föreskrivs också att en medlemsstat som ett sista hands alternativ kan välja att samarbeta med en extern tjänsteleve- rantör. Samarbete med en extern tjänsteleverantör kan inledas först när möjligheten till övriga former för samarbetet har uttömts. Ett sådant samarbete kan vara det enda alternativet när någon av samarbetsformerna samlokalisering eller gemensamt ansöknings- centrum är olämpligt för den berörda medlemsstaten och det dessutom råder särskilda omständigheter eller skäl som rör lokala förhållanden. Sådana omständigheter eller skäl kan t.ex. vara när ett stort antal sökande inte gör det möjligt att organisera mottagandet av ansökningar och insamlingen av uppgifter inom rimlig tid och under anständiga förhållanden. Det kan också vara så att det inte är möjligt att säkerställa god geografisk täckning av det berörda tredjelandet på något annat sätt. Valet av organisationsform får enligt bestämmelsen inte resultera i att sökanden blir tvungen att infinna sig på mer än ett ställe för att lämna in en ansökan. Denna regel påverkar dock inte rätten att kalla sökanden till personlig intervju. 5.4.2Former för samarbete mellan medlemsstaterna I punkten 1.2 anges vad som avses med de bägge samarbetsalterna- tiven samlokalisering och gemensamma ansökningscentrum. Det lämnas också närmare föreskrifter om villkoren för medlemsstater- nas samarbete. Samlokalisering innebär att personal vid en eller flera medlems- staters diplomatiska eller konsulära beskickningar behandlar ansök- ningar, inklusive biometriska kännetecken, som har lämnats in till dem på en annan medlemsstats diplomatiska eller konsulära beskick- De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen ning och delar utrustningen med denna medlemsstat. De aktuella medlemsstaterna ska enas om hur länge samlokaliseringen ska pågå och vilka villkor som ska gälla för dess upphörande. Medlemssta- terna ska också enas om hur stor del av viseringsavgiften som ska tillfalla den medlemsstat vars diplomatiska eller konsulära beskick- ning används. Gemensamma ansökningscentrum innebär att personal från två eller flera medlemsstaters diplomatiska eller konsulära beskickningar har gemensamma lokaler i en byggnad och där tar emot de ansök- ningar, inklusive biometriska kännetecken, som lämnas in till dem. När sökandena kommer till det gemensamma ansökningscentret ska han eller hon hänvisas till den medlemsstat som ska ansvara för behandlingen av ansökan. De aktuella medlemsstaterna ska – på samma sätt som när det gäller samlokalisering – enas om hur länge samarbetet ska pågå och vilka villkor som ska gälla för dess upp- hörande. När det gäller gemensamma ansökningscentrum ska med- lemsstaterna utöver detta enas om fördelningen av kostnaderna mellan de deltagande staterna. En av medlemsstaterna ska dessutom ansvara för avtal angående logistik och förbindelser med värdlandet. 5.4.3Samarbete med s.k. externa tjänsteleverantörer I punkten 1.4 finns allmänna regler för medlemsstaternas samarbete med externa tjänsteleverantörer, medan det i punkten 1.5 lämnas närmare föreskrifter om vilka uppgifter som den externa tjänste- leverantören kan ges behörighet att utföra. I punkten 1.6 behandlas medlemsstaternas skyldigheter när det gäller bl.a. val av extern tjänste- leverantör och i punkten 1.7 finns föreskrifter om en särskild avgift – en serviceavgift – som externa tjänsteleverantörer, utöver den vanliga viseringsavgiften, får ta emot. Enligt bestämmelsen i punkten 1.4 ska medlemsstaterna sträva efter att samarbeta med en extern tjänsteleverantör tillsammans med en eller flera andra medlemsstater utan att det påverkar reglerna för offentlig upphandling och konkurrensreglerna. Samarbetet med den externa tjänsteleverantören ska baseras på ett rättsligt instrument (samarbetsavtal) som ska uppfylla vissa krav. De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen de minimikrav som ska införas i det rättsliga instrumentet speci- ficeras i en ny bilaga till CCI:n, bilaga 19, som införts enligt arti- kel 1.5 i ändringsförordningen. Kraven avser uppgiftsskydd, perso- nalens uppträdande och kontroll av verksamhetsutövandet. Det ställs också några allmänna krav som innebär att den externa tjänsteleve- rantören ska handla enligt instruktioner från den eller de medlemsstater som är behöriga att behandla ansökan, vidta lämpliga åtgärder mot korruption och fullt ut följa villkoren i samarbetsavtalet som ska innehålla en klausul om tillfälligt upphörande eller uppsägning, särskilt om villkoren överträds, samt en översynsklausul för att säkerställa att bästa praxis återspeglas i avtalet. I bestämmelsen föreskrivs vidare att medlemsstaterna – inom ramen för det lokala konsulära samarbetet – ska utbyta uppgifter om valda externa tjänsteleverantörer och om fastställandet av villkor och krav i deras respektive samarbetsavtal. Enligt punkten 1.5 kan samarbetet med en extern tjänsteleverantör vara av olika slag; en extern tjänsteleverantör kan ges behörighet att utföra någon eller några av de uppgifter som räknas upp i punkten. tillhandahållande av allmän information om viseringskrav och an- sökningsformulär, information till sökande om de ytterligare handlingar som krävs på grundval av en checklista, insamling av uppgifter och mottagande av ansökningar, inklusive upptagande av biometriska kännetecken, och överföring av an- sökan till den diplomatiska eller konsulära beskickningen, mottagande av avgift, hantering av tidsbeställning för personlig inställelse vid den diplo- matiska eller konsulära beskickningen eller hos den externa tjänsteleverantören samt insamling av resehandlingar, inklusive avslagsbeslut, från den diplomatiska eller konsulära beskickningen och återlämnande av dessa till sökandena. De gemensamma konsulära anvisningarna och ändringsförordningen Medlemsstaterna har enligt punkten 1.6 en rad skyldigheter vid sam- arbete med en extern tjänsteleverantör. När det gäller val av extern tjänsteleverantör föreskrivs att den eller de aktuella medlemsstaterna ska granska bolagets solvens och tillförlitlighet samt försäkra sig om att det inte föreligger några intressekonflikter. Medlemsstaterna ska också se till att den externa tjänsteleverantören uppfyller de villkor och bestämmelser som om- fattas av det rättsliga instrumentet som avses i bilaga 19 till CCI:n. Vid behandling av uppgifter ska medlemsstaterna fortsätta att ansvara för efterlevnaden av bestämmelserna om skydd av uppgifter och stå under tillsyn i enlighet med artikel 28 i det s.k. dataskydds- direktivet3. Samarbete med en extern tjänsteleverantör ska inte begränsa eller utesluta någon ansvarighet enligt den eller de aktuella medlemsstaternas nationella lagstiftning vid överträdelse av skyldig- heter beträffande sökandenas personuppgifter och behandlingen av viseringsansökningar. Denna bestämmelse påverkar inte de rättsliga åtgärder som kan vidtas direkt mot den externa tjänsteleverantören enligt nationell lagstiftning i det aktuella tredjelandet. När det gäller fingeravtryck finns regler om att medlemsstaterna ska se till att det finns möjlighet att kontrollera dessa på de diplo- matiska eller konsulära beskickningarna, om det råder tveksamhet om fingeravtrycken när de har tagits upp av den externa tjänste- leverantören. Vissa uppgifter förbehålls de diplomatiska eller konsulära beskick- ningarna och kan alltså inte delegeras till en extern tjänsteleverantör. Det rör sig om själva behandlingen av ansökningar, intervjuer, be- slutsförfarandet, utskriften och insättandet av viseringsmärket samt tillgång till VIS.