sou · GXB353 · 2009-06-12 00:00:00 — har erfarenhet av liknande överväganden t.ex. vid beslut rörande viltvårdsområden och vattenskyddsområden. 4.8Ändring och upplösning av fiskvårdsområde Utredningens förslag: Rubriken bestånd ändras till Ändring och upplösning av fiskevårdsområde. I paragrafer som avsnittet omfattar anges under vilka förutsättningar fiskevårdsområden; får föras samman till ett fiskevårdsområde, ett fiskevårdsområde får delas upp i flera sådana områden, ytterligare fiske får anslutas till ett redan bildat fiskevårdsområde, ett fiske får uteslutas ur ett fiskevårdsområde samt när upplösning av fiskevårdsområdet får ske. Nuvarande rubrik överensstämmer, enligt min mening, inte med bestämmelsernas innehåll. Ändring och upplösning av fiskevårdsområde återspeglar innehållet bättre. Jag föreslår därför att rubriken för avsnittet i den ändrade lagen ska vara Ändring och upplösning av fiskevårdsområde. Utredningens förslag: Ur ett fiskevårdsområde ska få beslutas att utesluta; 1. ett fiske som på grund av ändrad användning eller annars saknar väsentlig betydelse för verksamheten inom området, Fiskevårdsområden – överväganden och förslag 2. ett fiske eller flera fisken som kan utgöra en egen enhet för fiskevård, om övriga fisken inom fiskevårdsområdet kan bestå som ett lämpligt sådant område. Beslut om uteslutning ska fattas av . I gällande lag framgår att , på ansökan av en fiskevårdsområdesförening eller fiskets ägare, får besluta om uteslutning av ett fiskevårdsområde. Enligt motiven till lagen är bestämmelsen avsedd att användas undantagsvis. Det anges dock inte i lagen på vilka grunder detta får ske, vilket jag menar att det bör göra. Utredningens syfte är att göra fiskelagstiftningen så klar och begriplig som möjligt. Om ett fiske på grund av ändrad användning eller annars saknar väsentlig betydelse för verksamheten inom området finns det vanligtvis inte skäl att mot en fiskerättsägares vilja tvinga honom eller henne att låta fisket ingå i fiskevårdsområdet. Inte heller för det fall fiskevårdsområdesföreningen anser att fisket på denna grund inte bör ingå i området finns det anledning att låta fisket ingå. Ett väl fungerande fiskevårdsområde kräver engagemang från fiskerättsägarna. Det kan självklart inte förhindras att det uppkommer motsättningar inom en fiskevårdsområdesförening som stör detta engagemang. Det kan inte uteslutas att motsättningarna i enstaka fall blir så stora att det hämmar det fiskevårdande arbetet inom föreningen. Inte sällan skulle detta kunna lösas i det vanliga föreningslivet genom att någon utträder eller utesluts ur föreningen. Enligt min mening ska det därför alltid vara möjligt att utesluta ett fiske, om det inte inverkar menligt på fiskevården. Jag anser att denna ändring skulle vara till gagn för fiskevården och öka attraktionskraften hos fiskevårdsområdesinstitutet. Även ett fiske eller flera fisken ska kunna uteslutas om fisket eller fiskena tillsammans lämpligen kan bestå som egen enhet för fiskevård, om övriga fisken inom fiskevårdsområdet kan bestå som ett lämpligt fiskevårdsområde. För att avgöra om så är fallet krävs en ingående bedömning. Det är viktigt att förutsättningarna för en ändamålsenlig fiskevård inom hela det ursprungliga området inte försämras genom uteslutning av fiske. Utredningens förslag: Det ska fortfarande krävas samtycke av ägare av ett fiske vid anslutning av detta fisket till ett befintligt fiskevårdsområde. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag Det har framförts synpunkter på att det krav som finns på samtycke från fiskevattenägare vid anslutning av ett fiske till ett redan bildat fiskevårdsområde borde tas bort. Istället skulle opinionsvillkoret tillämpas även vid anslutning av ett fiske. Förfarandet vid anslutning av ett fiske skulle på så sätt kunna förkortas. Till skillnad från vid bildande av fiskevårdsområde kan den berörde fiskerättsägaren vid anslutning till ett fiskevårdsområde inte påverka föreningsstadgarnas utformning. Inskränkningen i dennes rådighet blir på så sätt större vid anslutning till ett befintligt fiskevårdsområde, än vid bildande av ett sådant område. Enligt min mening är en sådan ändring därför olämplig. Jag befarar även att en sådan ändring skulle kunna missbrukas. Om samtycke inte krävs skulle ett befintligt fiskevårdsområde ha möjlighet att tvinga in åtskilliga ägare av fiske mot deras vilja, genom att ansöka om anslutning av ett fiske i taget. Jag kan inte heller se att ett slopat krav på samtycket skulle kunna bidra positivt till fiskevårdsområdesföreningens verksamhet. Mot denna bakgrund anser jag att det även ska krävas samtycke av ägare av ett fiske vid anslutning av detta fisket till ett befintligt fiskevårdsområde. Utredningens förslag: Opinionsvillkoret ska innehålla ett än större inslag av proportionalitetsprövning även vid ändring och upplösning av ett fiskevårdsområde. I likhet med då ett fiskevårdsområde bildas ska opinionsvillkoret innehålla större inslag av proportionalitetsprövning. Detta för att uppfylla RF:s och krav på skydd mot rådighetsinskränkningar i äganderätten. Jag anser att ett väl fungerande samarbete inom ett fiskevårdsområde måste bygga på en positiv inställning hos fiskerättsägarna. Det är därför av stor betydelse att en majoritet är för en samverkan och överens om huvuddragen i föreningens verksamhet. När verksamheten inom ett fiskevårdsområde bedrivs på ett sådant sätt att en stor del av fiskerättsägarna inte längre tycker att samverkan är meningsfull ska ett fiskevårdsområde upphöra och en fiskevårdsområdesförening upplösas. kan så ske om ägarna av fisket mera allmänt motsätter sig en fortsatt samverkan, dvs. när det majoritetskrav som ställs upp i lagen vid bildande av fiskevårdsområdet är uppfyllt. ska större hänsyn tas till ägare av stor del av fisket samt till medlemmar vars försörjning påverkas. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag dock än större hänsyn tas till invändningar som enskilda fiskerättsägare har mot att fiskevårdområdet ska bestå. Det måste alltid finnas en balans både mellan vad det allmänna vinner och den enskilde förlorar samt mellan fiskerättsägarna inbördes inom området. Upplösning av ett fiskevårdsområde kan också aktualiseras om ändrade förhållanden inträtt som väsentligen inverkar på föreningens verksamhet. Denna möjlighet ska oförändrad finnas kvar. En skriftlig anmälan med begäran om upplösning ska lämnas till . Anmälan ska innehålla uppgifter om områdets totala areal, totala antalet fastighetsägare, vilka fastighetsägare som uttalat sig för en upplösning och den totala areal de företräder. Dessa uppgifter underlättar fortsatta handläggning. Utredningens förslag: ska tidigast efter bildande av ett fiskevårdsområde kunna besluta att fiskevårdsområdet ska upphöra och fiskevårdsområdesföreningen upplösas om medlemmarna motsätter sig fortsatt samverkan. gäller att ett fiskevårdsområde bildas utan någon bestämd beståndstid men att det p.g.a. enbart medlemmarnas vilja inte får upplösas innan har förflutit från beslutet om bildandet av fiskevårdsområdet vann laga kraft. Det kan innebära, vilket dock torde vara ytterst sällsynt, att ett fiskevårdsområde tvingas leva vidare trots att en majoritet vill upplösa det. För att fiskevårdsområden ska bli en attraktiv samverkansform måste det, enligt min mening, finnas möjlighet för fastighetsägarna att pröva institutet utan att behöva riskera att bli fast i en föreningssamverkan för . ska medlemmarna kunna besluta att vidta olika fiskeförbättrande åtgärder i vetskap om att området kommer att bestå , så att effekterna av åtgärderna kan komma föreningen till godo. För att tillgodose intresset av långsiktighet utan att för den skull binda upp intressenter föreslår jag att den nuvarande tioårsgränsen ersätts med en femårsgräns. Utredningens förslag: ska ha möjlighet att upplösa en fiskevårdsområdesförening om föreningen allvarligt missköter förvaltningen av området och då även besluta att fiskevårdsområdet ska upphöra. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag Ett fiskevårdsområde ska finnas i syfte att främja fiskevården. Om fiskevårdsområdet inte uppfyller detta syfte bör det inte finnas kvar. Jag föreslår därför att ska ha möjlighet att upplösa en fiskevårdsområdesförening om föreningen allvarligt missköter förvaltningen av området. Vilka situationer som ryms under begreppet allvarlig misskötsamhet bör utvecklas i praxis. En sådan situation kan vara att samverkan mellan medlemmarna inom föreningen kommit att bli så bristfällig att detta påverkar fiskevården i en negativ riktning. Det ska inte finnas någon tidsgräns för när tidigast efter beslut om bildande av ett fiskevårdsområde ska kunna fatta ett sådant beslut. bör dock ha fått skälig tid på sig att hitta former för samverkan innan sådant beslut fattas. Om ett fiskevårdsområdet upplöses står de fisken som ingått i samförvaltningen inom området återigen under den enskilde fiskerättsägarens enskilda förvaltning. Det är därför möjligt för fiskevattenägarna att bilda ett nytt fiskevårdsområde eller att sköta fiskevården i det vatten de har fiskerätt i på annat sätt. Det är ju alltid den enskilde fiskevattenägaren som har ansvaret för fiskevården i sitt fiskevatten. Vi återkommer till frågan om fiskerättsägarens ansvar för sitt fiskevatten i slutbetänkandet. Utredningens förslag: Den befogenhet som en fiskevårdsområdesförening har att bestämma vilka handlingsregler för fisket som ska vara straffbara ska försvinna. Bestämmelsen ersätts med en rätt för fiskevårdsområdesföreningen att besluta om kontrollavgift för den som inte följer föreningens regler. Till följd härav föreslås även nya bestämmelser som reglerar förfarandet vid uttagande av kontrollavgift. Rubriken på avsnittet ändras till Sanktioner m.m. Bestämmelserna om överklagande får en egen rubrik. I 8 kap. 3 § RF står att föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller ålägganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden måste meddelas genom lag. Som exempel på sådana föreskrifter nämns föreskrifter om brott och rättsverkan av brott. Av 1 kap. 4 § RF framgår att endast har kompetens att stifta lag. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag kompetens att lagstifta om brott och rättsverkan av brott kan, enligt 8 kap. 7 § RF, i viss omfattning delegeras till regeringen. Delegation kan ske enbart beträffande föreskrifter i särskilt angivna ämnen bl.a. fiske. Av 8 kap. 11 § framgår att kan medge att regeringen överlåter åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela bestämmelser i ämnet. Det förekommer med stöd av detta stadgande att till allmänheten riktade handlingsregler i ett visst ämne finns intagna i en författning som har beslutats av regeringen medan däremot bestämmelser om straff för överträdelser av dessa regler finns i lag. En i lag given straffrättslig föreskrift fylls alltså ut genom hänvisning till en primär regel i en författning av lägre rang. Trots att regeringen saknar självständig kompetens att lagstifta om brott och brottspåföljder, har den likväl enligt 8 kap. 13 § RF kompetens att i förordning meddela föreskrifter om verkställighet av lag, liksom att i förordning överlåta åt myndighet under regeringen att meddela bestämmelser i ämnet. Man kan konstatera att regeringen enligt 8 kap. 11 § RF kan ge förvaltningsmyndighet och kommun rätt att meddela föreskrifter om brott som rör fiske. Det finns däremot inget stöd i RF för att ett enskilt rättssubjekt kan fylla ut, såsom i lagen om fiskevårdsområden, en lag med till allmänheten riktade handlingsregler. När det gäller lagen om fiskevårdsområden har varje fiskevårdsområde befogenhet att bestämma vilka handlingsregler för fisket som ska vara straffbara. Stadgandet i 30 § nämnda lag ger därför i praktiken ett enskilt rättssubjekt rätt att ange vilka gärningstyper som ska beläggas med straff. Enligt min mening bör enskilda rättssubjekt, såsom föreningar, därför inte kunna besluta vilka gärningstyper som ska vara belagda med straff inom ett fiskevårdsområde. Med de ovan redovisade bestämmelserna i kan den nu gällande ansvarsbestämmelsen inte vara förenlig med RF:s möjligheter att delegera normgivningskompetens. Jag föreslår därför att ansvarsbestämmelsen utgår. I lagen om jaktvårdsområden, vilken kom att ersättas av lagen om viltvårdsområden , fanns en motsvarande bestämmelse. Av de skäl som jag anfört ovan intogs straffbestämmelsen inte i lagen om viltvårdsområden. I stället infördes som en ny sanktion tillfällig avstängning från områdesjakt. Beslut om sådan avstängning fattas på föreningsstämman. Det vore möjligt att på liknande sätt införa en sanktionsbestämmelse om tillfällig avstängning från fiske i lagen om fiskevårdsområden. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag att en sanktion i form av avstängning från fiske sannolikt skulle vara otillräckligt i många fall. Jag anser, i likhet med utredningen vars övervägande och förslag presenterades i Utvärdering av det fria handredskapsfisket (SOU 2001:82) att det är viktigt att sanktionerna vid överträdelse av en fiskevårdsområdesförenings regler är verkningsfulla och står i proportion till de intressen som sanktionsbestämmelsen har att skydda. Nyssnämnda utredning föreslog som lösning, för att undvika att ett enskilt organ meddelar bestämmelser om straff, att det skulle skapas en möjlighet för fiskevårdsområdesföreningarna att få sina regler meddelade på ett särskilt sätt. Enligt förslaget skulle fiskevårdsområdesföreningarna, efter anmälan till eller , få sina regler införda i föreskrifter som meddelas av myndigheten i fråga och publiceras i eller i länets författningssamling, se ovan avsnitt 2.5. Författningssamlingsförordningen (1976:725) medger att det i en författningssamling införs, utöver t.ex. föreskrifter som omfattas av 8 kap. RF eller allmänna råd, sådant som ska införas enligt särskilda bestämmelser. Den som bryter mot sådana införda föreskrifter skulle därför kunna dömas till böter. Jag anser att denna ordningen är omständlig och byråkratisk. Den skulle dessutom kräva att den handläggande myndigheten tillförs ytterligare resurser. Jag föreslår istället att sanktionsbestämmelsen ersätts med en rätt för fiskevårdsområdesföreningen att besluta om kontrollavgift för den som inte följer föreningens regler. Härigenom ersätts nuvarande reglering med ett civilrättsligt system. Enligt 8 kap. 2 § RF ska en sådan reglering meddelas genom lag. Enligt mitt förslag ska en fiskevårdsområdesförening få ta ut en avgift benämnd kontrollavgift om en fiskande som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet fiskar i strid mot förbud eller villkor som enligt stadgarna eller fiskestämmans beslut gäller för fisket inom området, s.k. otillåtet fiske. Bestämmelsen ska omfatta alla som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet oavsett om rätten grundar sig på ägande av fiske, arrende av fiske eller annan nyttjanderätt av fiske. Kontrollavgift ska inte få tas ut om överträdelsen är belagd med straff i annan lag eller författning. Denna ändring medför dock att kan ingripa mot överträdelser som begås av någon som har rätt att fiska inom fiskevårdsområdet, men som fiskar i strid mot förbud eller villkor som enligt stadgarna eller fiskestämmans beslut gäller Fiskevårdsområden – överväganden och förslag för fisket inom området. har dock fortfarande rätt att ingripa mot någon som fiskar inom området utan att ha rätt därtill, eftersom denne då gör sig skyldig till brott mot fiskelagen. Kontrollavgift ska endast få tas ut om de regler som gäller inom fiskevårdsområdet tydligt har tillkännagetts. Tillkännagivande bör ske genom att information för föreningens medlemmar och andra långvariga nyttjanderättsinnehavare finns tillgänglig hos föreningen samt att reglerna framgår av fiskekort eller av handling som bifogas fiskekortet. För att kontrollavgiften inte ska uppgå till en orimlig nivå, dock utan att nivån försämras i takt med penningvärdet, ska avgiften inte få överstiga av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring det år som överträdelsen skedde. Fiskevårdsområdesföreningarna bör i viss mån differentiera kontrollavgiften för olika överträdelser. Skälet härför är att tydliggöra olika överträdelsers allvarlighetsgrad. Vill en fiskevårdsområdesförening ta ut kontrollavgift ska den utställa en betalningsuppmaning som överlämnas till den fiskande. Om kontrollavgiften inte betalas inom den tid som angetts i uppmaningen, ska fiskevårdsområdesföreningen påminna den fiskande om betalningsansvaret innan fiskevårdsområdesföreningen vidtar åtgärder för inkassering av avgiften enligt inkassolagen (1974:182). Påminnelsen ska innehålla uppgift om när avgiften senast ska betalas. Om den fiskande ändå inte betalar kontrollavgiften får fiskevårdsområdesföreningen väcka talan mot vederbörande för att få ut kontrollavgiften. Talan ska väckas vid tingsrätten i den domsaga där det otillåtna fisket ägde rum. Detta då förfarandet inte ska förorsaka fiskevårdsområdesföreningen orimligt höga rättegångskostnader. Vanligtvis bör fiskevårdsområdesföreningen med att ansöka om betalningsföreläggande hos . Talan om att få ut kontrollavgift ska inte få väckas senare än från den dag då det otillåtna fisket skedde. Om det med hänsyn till omständigheterna i samband med det otillåtna fisket skulle framstå som uppenbart oskäligt att ta ut kontrollavgift, får avgiften inte tas ut. Omständigheterna ska bl.a. vara den fiskandes ålder och mognad. Vilka situationer som ryms under begreppet uppenbart oskäligt bör ytterligare utvecklas i praxis. Bestämmelsen ska dock tillämpas restriktivt. För det fall någon betalt kontrollavgift som felaktigt tagits ut, ska avgiften betalas tillbaka till honom eller henne. ska ansvara för att den som övervakar efterlevnaden av områdets regler har för ändamålet lämplig Fiskevårdsområden – överväganden och förslag Personen som utfärdar kontrollavgift måste vara väl insatt i såväl fiskevårdsområdets regler som gällande fiskelag i övrigt. Personen i fråga bör ha genomgått utbildning i fisketillsyn eller förvärvat motsvarande kunskaper på annat sätt. Vid överträdelse som är belagd med straff i annan lag eller författning ska fiskevårdsområdesföreningen och medlem i föreningen även fortsättningsvis anses som målsägande. Avsnittets rubrik ändras från Ansvar m.m. till Sanktioner m.m. Överklagandebestämmelserna får en egen rubrik benämnd Överklagande. Utredningens förslag: En ny bestämmelse införs om att fisk samt vattenlevande blöt- och kräftdjur som fiskats i strid med en fiskevårdsområdesförenings stadgar och fiskestämmans beslut ska tillfalla föreningen. Genom den ändring av sanktionssystemet som jag föreslår blir det inte längre möjligt att förverka fisk som fångats i strid med fiskevårdsområdesföreningens regler. Det är dock inte rimligt att den som fiskat i strid med reglerna får behålla fångsten. Jag föreslår därför att en ny bestämmelse införs av vilken det framgår att fisk eller andra vattenlevande blöt- och kräftdjur som fiskats i strid med en fiskevårdsområdesförenings regler ska tillfalla föreningen. För det fall överträdelsen är belagd med straff i annan lag eller författning ska nuvarande regler om förverkande gälla. Utredningens förslag: Den vars rätt berörs av en fiskevårdsområdesföreningens beslut ska få rätt att överklaga beslutet, om beslutet gått honom eller henne emot. Enligt gällande rätt har endast medlem i fiskevårdsområdesföreningen vars rätt berörs rätt att klaga på fiskestämmans eller fiskevårdsområdesföreningens styrelses beslut. Detta gör att personer som berörs av beslutet men som inte är medlem i föreningen, exempelvis vissa nyttjanderättsinnehavare, inte får klaga på beslutet. Denna ordning är otillfredsställande och strider mot , vilken ju garanterar rätten till en opartisk prövning Fiskevårdsområden – överväganden och förslag av tvister om existerande rättigheter och deras innehåll, se avsnitt 4.2. Jag föreslår därför att kretsen av klagoberättigade bör utvidgas till att omfatta alla vars rätt berörs, om beslutet gått honom eller henne emot. Även juridiska personer omfattas av denna rätt. Utredningens förslag: och den allmänna förvaltningsdomstolens prövning av ett överklagande ska inte bara omfatta beslutets laglighet utan också dess lämplighet. I konsekvens härmed ska och den allmänna förvaltningsdomstolen också kunna ersätta det överklagade beslutet med ett nytt beslut. Som beskrivits ovan i avsnitt 4.2 garanterar rätten till en opartisk prövning av tvister om existerande rättigheter och deras innehåll. En domstol ska enligt konventionen göra en fullständig prövning och inte vara begränsad till en laglighetsprövning. Jag föreslår därför att överprövning av ett beslut från en fiskevårdsområdesförening framledes även ska omfatta om beslutet är lämpligt. Detta ger domstolen eller annan prövande myndighet, i detta fall , befogenhet att ändra beslutet i visst hänseende eller ersätta det med ett nytt. kan länsstyrelse och domstol endast förordna att ett beslut ska bestå, undanröjas eller upphävas. Utredningens förslag: Sista stycket i nuvarande 31 § lagen om fiskevårdsområden i motsvarande bestämmelse i den ändrade lagen ersätts med en rätt för att låta sitt beslut gälla först efter det att beslutet vunnit laga kraft. Domstols befogenhet att besluta om inhibition framgår redan av 28 § förvaltningsprocesslagen. Skrivningen i sista stycket i gällande bestämmelse är därför, enligt min mening, onödig. I stället förslår jag att , i likhet med den allmänna förvaltningsdomstolen, ges möjlighet att bestämma att beslutet ska gälla först när det vunnit laga kraft. Fiskevårdsområden – överväganden och förslag Eftersom den nuvarande lagen om fiskevårdsområden i vissa delar strider mot grundlagen och är det viktigt att ändringarna av lagen kan träda i kraft så fort som möjligt. Det är därför även nödvändigt att befintliga fiskevårdsområden ska omfattas av de nya bestämmelserna. Däremot bör de nya bestämmelserna inte medföra att fiskevårdsområden som bildats enligt den nuvarande lagens bestämmelser måste lösas upp för att vissa av föreningens stadgebestämmelser strider mot de nya eller de ändrade bestämmelserna i lagen. Upptäcker en förening att dess stadgar strider mot bestämmelser i lagen ska styrelsen utan dröjsmål lägga fram förslag till föreningsstämman om ändring av stadgarna så att de överensstämmer med denna. 5Förordningen om stöd till fiskevården – övervägande och förslag När det gäller förordningen om stöd till fiskevården konstaterar jag att det saknas riktlinjer för tillämpning av förordningen. Det kan även finnas anledning att se över ändamålsbestämmelserna och ersättningsnivåerna för bidrag som är förknippade med fiskevårdsområden. Jag kommer att utveckla detta vidare nedan. Utredningens förslag: I 3 § andra stycket ska termen fiskerättsförteckning ändras till fiskerättsutredning. Dessutom bör anta föreskrifter till stöd för tillämpningen av förordningen om stöd till fiskevården. Enligt förordningen om stöd till fiskevården kan statsbidrag, i mån av tillgång, lämnas till åtgärder som främjar fiskevården. Förordningen är alltså tillämplig beträffande fiskevårdande åtgärder oavsett om de vidtas inom ett fiskevårdsområde eller i vatten som inte ingår i sådant område. Bidrag ska dock främst lämnas till åtgärder som ska företas i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Förordningen är allmänt hållen och får härigenom ett vidsträckt tillämpningsområde. Även om huvudregeln enligt förordningen är att bidrag kan utgå med högst av den godkända kostnaden för bidraget, så finns det om särskilda skäl föreligger utrymme att låta bidrag av den godkända kostnaden utgå. Om det finns särskilda skäl finns det dessutom möjlighet att erhålla bidrag för kostnader som inte ingår i den uppräkning av åtgärder som kan berättiga till bidrag enligt förordningen. Förordningen tjänar sitt syfte väl och det saknas enligt min mening anledning att ändra dess innehåll. Förordningen om stöd till fiskevården – övervägande och förslag