sou · GWB396 · 2009-01-01 00:00:00 — Eftersom den årliga koncessionsavgift som varje tillståndshavare ålades att betala motsvarade inropsbudet, blev de löpande kostnaderna betydligt högre än vad aktörerna i branschen hade räknat med och många tillståndshavare fick svårt att få ekonomi i verksamheten. För att inte behöva lämna tillbaka sina tillstånd inledde tillståndshavarna olika former av samarbeten och nätverksbildningar. uttalade att lokalradion inte hade utvecklats enligt lagens intentioner.TPF10FPT Enligt utskottet var de lokala stationerna ofta starkt beroende av centrala programnätverk och nätverksföretagen hade stärkt sin position genom att tillståndshavare, som från början varit självständiga, hade överlåtit sin verksamhet till företag som stod nätverken nära. för radio och TV hade dessutom i ett avgörande hösten 1994TPF11FPT slagit fast att en tillståndshavare kunde uppfylla lagens krav på eget programinnehåll genom att sända en individuell, förprogrammerad musikmix. Detta innebar att en station under resten av dygnet kunde sända enbart nätverksmaterial utan att bryta mot lagens bestämmelser. Mot den bakgrunden ansåg att det var nödvändigt att se över förutsättningarna för den kommersiella radion. Utskottet lämnade förslag till en lag, som innebar att det tills vidare inte skulle få meddelas några nya tillstånd att sända kommersiell radio. Lagförslaget förklarades dock vilande ,TPF12FPT vilket fick till följd att lagen (1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända lokalradio – den s.k. stopplagen – kom att träda i kraft först . Lagen innebar att Radio- och fram till inte fick meddela några nya tillstånd att sända kommersiell radio. Lagen förlängdes dock och upphörde inte att gälla förrän , då nya regler för urval, koncessionsavgift m.m. trädde i kraft. –meddelades således inga nya tillstånd att sända kommersiell radio. 10TP PT Se 1994/95:KU25 s. 1–6. 11TP för radio och TV:s slutliga beslut 104/94 . 12TP PT Ett lagförslag som bl.a. gäller rätten till yttrandefrihet får på yrkande av minst tio riksdagsledamöter vilandeförklaras , se 2 kap. 12 § tredje stycket regeringsformen. Historik och gällande rätt Som beskrivits ovan föreslog att förutsättningarna för den kommersiella radion skulle ses över. tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté, som fick i uppdrag att lägga fram förslag om ändrade regler för lokala ljudradiosändningar. Enligt direktivenTPF13FPT för uppdraget skulle de nya reglerna förbättra möjligheterna att förverkliga de ursprungliga intentionerna i fråga om lokalradions mångfald och lokala förankring. lämnade Lokal- och närradiokommittén betänkandet Den lokala radion (SOU 1996:176). Kommittén föreslog att sändningstillstånden inte längre skulle auktioneras ut, utan fördelas enligt särskilda kriterier av en nämnd bestående av politiskt tillsatta ledamöter. De kriterier som nämnden skulle ta hänsyn till var programverksamhetens inriktning, ägarförhållanden och finansie- ring. Ett grundläggande krav skulle enligt kommittén vara att den sökandes finansiella situation garanterade viss ekonomisk uthållighet. Tillstånden skulle fördelas så att det skapades en mångfald och ett spritt ägande i det totala medieutbudet inom varje enskilt sändningsområde. Med mångfald avsåg kommittén en spridning i såväl innehåll som åsikter. En hög andel egen- producerade program och ett lokalt ägande borde enligt kommittén premieras vid fördelningen av tillstånd. Som exempel på prioriteringen bland olika sökande angav kommittén att om det på en viss ort fanns flera lokaltidningar och en ortsinriktad närradio, vilka tillsammans täckte de lokala händelserna, kunde en sökande som ville bedriva nischradio med en speciell inriktning ges försteg. I ett sändningsområde som saknade lokaltidning kunde det däremot vara angeläget att prioritera en sökande som ville spegla de lokala händelserna på orten.TPF14FPT Vid remissbehandlingen av betänkandet instämde flera remissinstanser i kommitténs kartläggning av lokalradions för- hållanden och problem. Många remissinstanser påpekade dock att radioföretagen inte hade fått tid att utvecklas till en livskraftig bransch. Flera remissinstanser ifrågasatte om det var förenligt med YGL att ha detaljerade regler beträffande innehållet i radioprogram. 13TP PT Se dir. 1995:123. 14TP PT Se SOU 1996:176 s. 105 ff. Historik och gällande rätt Ett annat problem som framhölls var att förslaget innebar att en tillståndshavare inte skulle kunna ändra i sin programverksamhet om inte nämnden i fråga först hade godkänt ändringarna.TPF15FPT Ett antal av de juridiska instanserna avstyrkte förslaget om att inte förlänga tillstånden eftersom staten då riskerade berättigade skadeståndsanspråk från tillståndshavarna, som enligt lokalradiolagen hade en mycket långt gående rätt till förlängning. Med hänsyn till bl.a. remissinstansernas kritik ansåg regeringen att det inte var möjligt att genomföra förslagen. Betänkandet ledde således inte till några lagstiftningsåtgärder. 3.4.2Utredningen om den framtida kommersiella radion fick en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur de framtida villkoren för den kommersiella lokalradion skulle utformas. Det sades uttryckligen i direktiven för uppdraget att utredaren skulle utgå från att sändningstillstånd inte skulle fördelas genom ett auktionsförfarande.TPF16FPT I betänkandet Den framtida kommersiella lokalradion (SOU 1999:14) lämnade utredningen förslag som i flera avseenden liknade de förslag som Lokal- och närradiokommittén hade lämnat. Utredningen föreslog att sändningsområdena skulle utformas så att de gav förutsättningar för mångfald och reella yttrandemöjligheter. Vad gällde urvalet föreslog utredningen att det inledningsvis skulle baseras på kriterierna ägarförhållanden och den mängd eget material en sökande förklarade sig beredd att sända. skulle eftersträva ett ägande som gjorde att antalet aktörer på den lokala marknaden ökade och att det sändes en hög andel program som var unika för programföretaget i fråga. Om antalet sökande därefter fortfarande var fler än antalet sändningstillstånd skulle programverksamhetens format, dvs. sändningarnas inriktning eller nisch (t.ex. kultur, sport, nöje) beaktas. Utredningen påpekade att avsikten med det s.k. formatkriteriet inte var att tillstånds- myndigheten skulle agera smakdomare.TPF17FPT I stället skulle myndig- heten se till att det blev en mångfald i etern genom att skapa utrymme för olika format. Därefter, ifall antalet sökande fort- farande översteg antalet tillgängliga tillstånd, fanns utrymme för 15TP PT Jfr stadgandet i 3 kap. 4 § YGL att den som sänder radioprogram självständigt avgör vad som ska förekomma i programmen. 16TP PT Se dir. 1997:11 s. 6. 17TP PT Se SOU 1999:14 s. 167 ff. Historik och gällande rätt tillståndsmyndigheten att tillämpa skön (dvs. sitt eget tycke och omdöme) vid urvalet. Utredningens förslag fick kritik från flera remissinstanser på den grunden att kriteriet programverksamhetens format innebar påtagliga risker för förhandsgranskning och censur. En annan synpunkt som fördes fram var att kriterierna gav utrymme för godtycke. Efter vissa omarbetningar lämnade regeringen en proposition vars förslag i huvudsak anslöt till vad utredningen hade föreslagit. trädde nya regler i kraft. Tillstånd att sända kommersiell radio får enligt 5 kap. 4 § radio- och TV-lagen (1996:844) lämnas till såväl fysiska som juridiska personer. Staten, landsting och kommuner får liksom enligt lokalradiolagen inte inneha tillstånd. Däremot kan den som ger ut en dagstidning, eller som har ett bestämmande inflytande i ett företag som ger ut en sådan tidning, numera få sändningstillstånd. kunde ingen nationellt sett ha mer än ett tillstånd att sända kommersiell radio. Genom radio- och TV-lagen blev det möjligt för en och samma tillståndshavare att ha tillstånd i flera olika sändningsområden. Inom ett och samma sändningsområde får dock ingen ha mer än ett tillstånd, såvida det inte finns särskilda skäl. Ett tillstånd att sända kommersiell radio får förenas med villkor. De villkor som är tillåtna framgår av 5 kap. 10 och 11 §§ radio- och TV-lagen, bl.a. att sända en viss mängd eget och lokalt material. Ett tillstånd får överlåtas om Radio- och medger det. Medgivande får dock inte lämnas i vissa fall enligt 5 kap. 16 § radio- och TV-lagen, t.ex. om överlåtelsen medför att mångfalden i medieutbudet inom sändningsområdet påtagligt minskar. Varje tillståndsperiod är enligt 5 kap. 6 § radio- och TV-lagen. Den första tillståndsperioden var dock , räknat från . Det innebär att den första perioden löpte under Historik och gällande rätt tiden –och att den andra, nu inne- varande, perioden löper –. En tillståndshavare har enligt 5 kap. 13 § radio- och TV-lagen rätt till förlängning med ytterligare en tillståndsperiod, dvs. , om denne senast före utgången av tillståndsperioden begär förlängning. Radio- och kan neka förlängning endast om det finns grund att återkalla tillståndet, tillståndshavaren väsentligt har brutit mot villkor som förenats med sändningstillståndet, tillståndshavaren väsentligt har brutit mot bestämmelsen om sändning av eget materialTPF18FPT och det inte finns särskilda skäl för att tillståndet ändå ska förlängas, eller förändringar i tekniken eller i användningen av radiofrekvenser på grund av internationella överenskommelser som har anslutit sig till medför att ett nytt tillstånd med samma villkor inte skulle meddelas. Om Radio- och inte avser att medge förlängning ska verket, senast före tillståndsperiodens utgång, meddela tillståndshavaren att tillståndet inte kommer att förlängas. I samband med att de nya reglerna om tillstånd att sända kommersiell radio infördes i radio- och TV-lagen uppstod frågan hur de befintliga tillstånd som hade meddelats enligt lokal- radiolagen skulle hanteras. Som framgår av avsnitt 3.2.5 var varje tillståndsperiod för ett sådant tillstånd och den första tillståndsperioden löpte –. Om tillståndshavaren begärde förlängning före utgången av perioden skulle Radio- och förlänga tillståndet med ytterligare en period, dvs. Endast om det fanns grund för återkallelse kunde Radio- och vägra förlängning. Den lösning som valdes för de befintliga tillståndshavarna var att införa särskilda övergångsbestämmelser (2001:272) i radio- och TV-lagen. Enligt punkten 3 a) i dessa bestämmelser ska, i fråga om tillstånd som har meddelats före , lokalradiolagens bestämmelser om tillståndsperiodens längd och om rätt till förlängning tillämpas till och med utgången av 2008. 18TP PT Enligt 6 kap. 7 a § radio- och TV-lagen ska en tillståndshavare sända eget material minst 06.00–21.00. Historik och gällande rätt avgiften ska dessa tillståndshavare betala den avgift som fastställts i samband med auktionsförfarandet.TP PT När ett sändningsutrymme för ett område blir ledigt, ska detta enligt 5 kap. 3 § radio- och TV-lagen kungöras av Radio- och TV- verket. I kungörelsen ska anges sändningsområdets omfattning, sista dag för att ge in en ansökan och första dag när sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet. Om det efter ansökningstidens utgång bara finns en sökande till ett ledigt sändningsutrymme, ska Radio- och enligt 5 kap. 9 § radio- och TV-lagen underrätta denne om att tillstånd kommer att meddelas om avgift enligt lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område betalas från det att underrättelsen skickats ut. Finns det minst två sökande till ett ledigt sändnings- utrymme när ansökningstiden har gått ut, ska Radio- och TV- verket enligt 5 kap. 7 § radio- och TV-lagen ge dessa möjlighet att samordna sina ansökningar före en viss dag. Regleringen i dessa delar är således densamma som i lokalradiolagen. En väsentlig skillnad i det nya regelverket, jämfört med det tidigare, är att auktionsförfarandet har ersatts av ett urvalsförfaran- de som Radio- och gör. Om det efter att ansöknings- tiden gått ut finns mer än en sökande och dessa inte kunnat samordna sina ansökningar, ska Radio- och besluta om vem som ska få sändningstillståndet. Urvalskriterierna framgår av 5 kap. 8 § radio- och TV-lagen. Verket ska sträva efter att sändningarna i hög grad utgörs av eget material och program med lokal anknytning, att dominans över nyhetsförmedling och opinionsbildning motverkas, att möjligheterna till mångfald tas till vara, och att den som får tillstånd har finansiella och tekniska förut- sättningar att bedriva verksamheten varaktigt med god kapacitet och kvalitet. Med eget material avses program som har tillkommit enbart för den egna verksamheten och som har bearbetats redaktionellt. I begreppet redaktionell bearbetning ligger att det ska ha utförts ett visst mått av självständigt arbete. Det ställs dock inte krav på någon Historik och gällande rätt journalistisk nivå av materialet.TPF19FPT Med lokalt material avses program med anknytning till det egna sändningsområdet. Koncessionsavgiften för ett sändningstillstånd som meddelats enligt radio- och TV-lagen är 40 000 kr.TPF20FPT Avgiften justeras med hänsyn till förändringar i det allmänna prisläget. uppgår avgiften till . Avgiften för ett sändningstillstånd som har meddelats enligt lokalradiolagen uppgår till det belopp tillståndshavaren betalade vid den auktion då denne ropade in tillståndet.TPF21FPT Beloppet justeras utifrån förändringar i det allmänna prisläget. I samband med att reglerna för de nya tillstånden infördes uttalade regeringen att det skulle kunna uppfattas som oskäligt, i förhållande till de sökande som inte hade kommit i fråga vid auktionerna, om avgifterna för de äldre tillstånden sattes ned till . De tillståndshavare som fått sina tillstånd före blev därför även fortsättningsvis tvungna att betala det avgiftsbelopp som hade fastställts vid auktion. Regeringen påpekade att det alltid fanns möjlighet för den som innehade ett äldre tillstånd att frånträda detta och ansöka om tillståndet på nytt enligt det nya regelsystemet. finns det 81 tillståndshavare som har fått sina tillstånd genom att ha lagt det högsta budet vid auktion. Endast en tillståndshavare har valt att lämna tillbaka sitt tillstånd och ansöka om det på nytt för att få ned koncessionsavgiften till ca . Det nya tillståndet förenades då med betydligt mer långtgående villkor om programinnehåll än vad som hade gällt enligt det gamla tillståndet. Lokalradiolagen föreskrev att varje lokalradiostation skulle sända sådana program som hade framställts särskilt för den egna verksam- heten under minst en tredjedel av sändningstiden . 19TP PT Se prop. 1999/2000:55 s. 50–52. 20TP PT Se 4 b § lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område. 21TP PT Se punkt 2 i övergångsbestämmelserna (2001:273) till lagen (1992:72) om koncessions- avgift på televisionens och radions område. Historik och gällande rätt de uppmärksammade problemen med lokalradiolagen var dock att programutbudet endast till en mindre del bestod av program med lokal inriktning. I syfte att stärka den lokala profilen föreskrivs numera i 6 kap. 7 a § radio- och TV-lagen att eget material ska sändas minst 06.00–21.00. Kraven på denna typ av material är högre än vad lokalradiolagen kräver. I fråga om tillstånd som meddelats enligt lokalradiolagen gäller enligt punkt 3 b) i övergångsbestämmelserna (2001:272) till radio- och TV-lagen att lokalradiolagens bestämmelser om sändningarnas innehåll ska tillämpas till utgången av 2008. Det innebär att dessa tillståndshavare fortfarande har krav på sig att sända eget material en tredjedel av dygnet, men materialet behöver inte vara redak- tionellt bearbetat. Tillfälliga regler gäller för perioden – , se avsnitt 3.6 nedan. 3.5.6Reklam och annan annonsering I 7 kap. radio- och TV-lagen finns regler om reklam och annan annonsering. En grundläggande princip är att reklam ska hållas åtskild från programinnehållet i övrigt. Detta kommer bl.a. till uttryck i 1 §, som anger att annonser ska föregås och följas av en särskild signatur till särskiljande från sändningarna i övrigt. Enligt 7 kap. 5 § får annonser i radio och TV sändas högst mellan hela klockslag. När det gäller radiosändningar som inte omfattar mellan hela klockslag får annonser sändas under högst av sändningstiden. I 7 kap. 8 § finns en särskild regel för sponsrade program. Ett sponsrat program är ett program som inte är en annons, men som helt eller delvis har bekostats av någon annan än den som bedriver sändningsverksamheten. För sådana program ska det anges på lämpligt sätt, antingen i början och slutet av programmet eller vid ett av dessa tillfällen, vem eller vilka bidragsgivarna är. Nyhets- program får inte sponsras. Sponsringsmeddelanden är normalt att betrakta som reklam men är undantagna från reglerna om särskild Historik och gällande rätt signatur i 1 § och största tillåtna annonstid i 5 §. För att be- stämmelserna om annonssignatur och största tillåtna annonstid inte ska riskera att bli innehållslösa har och TV () utarbetat praxis över vad som utgör ett program och därmed får omges av sponsrings- meddelanden. En annan regel av betydelse för möjligheten att sända sponsringsmeddelanden är 6 kap. 4 § radio- och TV-lagen. Para- grafen föreskriver att program som inte är reklam inte får gynna kommersiella intressen på ett otillbörligt sätt. Av detta följer att ett sponsrat program inte får innehålla reklambetonade uttalanden om sponsorns verksamhet.TPF22FPT Enligt praxis får inte heller sponsrings- meddelandena innehålla reklambetonade tillägg eller uppgifter om sponsorns adress, telefonnummer, webb-adress och liknande. har bl.a. fällt sponsringsmeddelandena – största vitvarukedja och GoGreen – hälsosam mat från . Skälet till att meddelandena fällts är att de innehåller värderande omdömen – att är största vitvarukedja och att GoGreen erbjuder hälsosam mat. Neutralt utformade sponsringsmeddelande som godtagits är t.ex. Com Hem – bredband och TV, Bally – puben på Centralen och Dessa meddelanden innehåller endast neutrala tillägg som bidrar till att identifiera sponsorn. Sponsrings- meddelanden som utformats i strid med bestämmelsen i 6 kap. 4 § står även i strid med bestämmelsen i 7 kap. 8 § att sponsrings- meddelanden ska lämnas på lämpligt sätt. Begreppen sändning kontra program Ett sponsringsmeddelande ska, som framgått ovan, lämnas i början och i slutet av ett program, eller vid ett av dessa tillfällen. För att få sponsras måste en sändning utgöra ett eget program. En sändning som endast är ett kort inslag i ett annat program får alltså inte sponsras. En central fråga vid tillämpning av bestämmelsen om sponsring är vad som utgör ett program. I propositionen till radio- och TV-lagen uttalade regeringen att utgångspunkten för vad som är ett program är vad programföretaget självt anser vara ett program, men 22TP PT Se prop. 1992/93:70 s. 30. Historik och gällande rätt att vissa program inte räknas in när det gäller att avgöra när annonser får sättas in. Regeringen uttalade vidare att de omständigheter som beaktar vid sin prövning av programbegreppet är av betydelse.TPF23FPT Skillnaden mellan TV- och radiomediet gör att det inte är lika enkelt att avgöra vad som är ett program i radio, jämfört med vad som är ett program i TV. En TV-sändning är i regel schemalagd i en tablå, har ett särskilt namn, en särskild vinjett och en eller flera särskilda programledare. Radiosändningar består dock ofta av programblock med ett flertal längre eller kortare inslag, vilka presenteras av en och samma programledare. har i sin praxis tagit hänsyn till följande omständigheter när det gäller att avgöra om en sändning utgör ett program eller inte. Ju fler av nedanstående omständigheter som är uppfyllda, desto mer talar för att sändningen utgör ett särskilt program. Har sändningen ett eget/särskilt namn och vinjett och en särskild programledare/presentatör? Sänds programmet från en särskild sändningslokal? Har sändningen något eller några synbara teman som skiljer det från de omkringliggande sändningarna? Det kan även vara av vikt om sändningen har någon särskiljande form eller tillhör en särskild genre. Finns det en i förväg angiven sändningstid, som visar när programmet börjar respektive slutar? I så fall är det en omständighet som talar för att det är fråga om ett särskilt program. En sändning bör dessutom ha en viss minimilängd för att skilja den från s.k. trailrar (som förannonserar ett kommande program) och liknande.TPF24FPT 23TP PT Se prop. 1995/96:160 s. 68. 24TP PT En trailer betraktas inte som ett eget program. Det är därför inte tillåtet att omge en trailer med sponsringsmeddelanden. Historik och gällande rätt För att ett regelverk ska efterlevas krävs att det finns sanktioner att tillgripa vid eventuella överträdelser mot reglerna. Enligt 10 kap. 1 § radio- och TV-lagen döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet sänder program utan tillstånd till böter eller fängelse . Av 10 kap. 5 § framgår att den som bl.a. bryter mot bestämmelserna om sändning av annonser och om sponsring kan påföras en särskild avgift. Den särskilda avgiften ska som lägst uppgå till och som högst till . Frågor om påförande av särskild avgift prövas av Länsrätten i på ansökan av . Enligt radio- och TV-lagen och föreskrifter i respektive sändningstillstånd är en tillståndshavare skyldig att sända en viss mängd eget material samt vanligtvis också en viss mängd program med lokal anknytning. Om tillståndshavaren inte uppfyller sina skyldigheter kan denne enligt 10 kap. 9 § radio- och TV-lagen föreläggas att göra så. Föreläggandet får förenas med vite. Att återkalla ett sändningstillstånd är en inskränkning i yttrandefriheten. Utgångspunkten är därför att den som har fått ett sändningstillstånd ska få bedriva sändningsverksamhet och att återkallelse får ske först när det finns mycket starka skäl för det.TPF25FPT I 11 kap. 5 § radio- och TV-lagen anges de fall då Radio- och får återkalla ett sändningstillstånd, bl.a. om tillståndshavaren inte har inlett sändningar efter det att tillståndet börjat löpa eller om tillståndshavaren väsentligt brutit mot radio- och TV-lagens bestämmelser om reklam och sponsring. Ett beslut genom vilket ett tillstånd har återkallats kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Som nämnts i kapitel 1 har utredningen haft i uppdrag att i ett delbetänkande föreslå hur de nuvarande tillstånden, som alla löper ut , tillfälligt ska kunna förlängas i avvaktan på att ett nytt regelverk kan träda i kraft. Enligt direktiven är målsättningen att de nya reglerna ska börja gälla . 25TP PT Se prop. 1999/2000:55 s. 66–68. Historik och gällande rätt Med grund i utredningens förslag i delbetänkandet Tillfälliga regler om tillstånd att sända kommersiell radio (SOU 2007:110) har lagen (2008:418) med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio utfärdats. Lagen gäller – och innebär i korthet att reglerna för samtliga tillstånd, såväl gamla som nya, är oförändrade fram till utgången av 2009. En tillståndshavare kan dock vid utgången av 2008 – när samtliga innevarande tillstånd löper ut – få tillståndet förlängt i endast , i stället för i antingen fyra (för nya tillstånd) eller åtta (för gamla tillstånd). Den tillståndshavare som vill få sitt tillstånd förlängt måste ansöka om detta (4 §). Senast därefter, dvs. , ska Radio- och meddela beslut om tillståndet förlängs eller inte (7 §). Tillståndsperioden ska då vara , räknat från (3 § andra stycket). Förutsättningarna för att få ett tillstånd förlängt är desamma som enligt gällande regelverk. Ett äldre tillstånd ska förlängas såvida det inte finns grund för att återkalla tillståndet (vilket i princip bara kan ske om tillståndshavaren allvarligt har misskött rätten att sända radio). Ett nytt tillstånd ska också förlängas, såvida inte det finns grund för att återkalla tillståndet, tillståndshavaren väsentligt har brutit mot villkor som förenats med sändningstillståndet, tillståndshavaren väsentligt har brutit mot bestämmelsen om sändning av eget material och det inte finns särskilda skäl för att tillståndet ändå ska förlängas, eller