sou · GWB396 · 2009-01-01 00:00:00 — Sådant medgivande ska lämnas om förvärvaren är behörig att inneha ett sändningstillstånd och inte redan har tillstånd inom sändnings- området. Om det föreligger särskilda skäl kan dock överlåtelse tillåtas, trots att förvärvaren redan har tillstånd i sändningsområdet. Lämnar verket inte sitt medgivande till överlåtelsen är den utan verkan. Den som förvärvar ett tillstånd övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter som belöper efter beslutet om medgivande. Om ett föreläggandeTPF24FPT har meddelats mot den tidigare innehavaren gäller föreläggandet även mot den nye innehavaren. Radio- och ska underrätta den nye innehavaren om att ett sådant föreläggande har utfärdats, annars gäller inte föreläggandet. I propositionen till reglerna om de nya tillstånden anförde regeringen att möjligheterna för ett företag att få kredit var väsentligt större om ett tillstånd kunde överlåtas. Kredit kunde i sin tur vara nödvändigt för att en tillståndshavare skulle kunna investera i sin verksamhet. Om ett sändningstillstånd inte fick överlåtas kunde det därför utgöra ett hinder för att etablera nya företag, vilket vore negativt från mångfaldssynpunkt. Ett annat skäl för att tillåta överlåtelse var att kommersiellt drivna bolag borde ha möjlighet att överlåta sina tillgångar.TP F25FPT 24TP PT Enligt 10 kap. 9 § radio- och TV-lagen får och TV förelägga den som bryter mot vissa i paragrafen angivna bestämmelser, t.ex. villkor om eget och lokalt material, att följa bestämmelserna. 25TP PT Se prop. 1999/2000:55 s. 69–70. Nyss nämnda skäl för att tillåta att ett tillstånd överlåts är fortfarande relevanta. Utredningen ser därför inget skäl för att föreslå en ändring av reglerna. Förslaget om att sändningsavgiften ska betalas som ett engångsbelopp, istället för ett årligt belopp, innebär dock att en tillståndshavare som vill överlåta sitt tillstånd kommer att ha betalat in beloppet för hela tillståndsperioden, när överlåtelsen sker. Frågan är om det ska vara möjligt för tillstånds- havaren att i ett sådant fall få tillbaka det belopp som kan anses belöpa på återstoden av perioden. Tanken bakom det nya regel- verket är att en tillståndshavare noggrant ska bedöma vilken avgift denne är beredd att betala för att få använda sitt sändningstillstånd . Finner denne att förutsättningarna inte är sådana som han bedömde vid lämnandet av budet, eller att något annat har inträffat som gör att tillståndshavaren inte vill eller kan fortsätta bedriva sändningar, bör det vara tillståndshavarens sak att avtala om eventuell ersättning med den som övertar tillståndet. Frågan bör således lösas civilrättsligt mellan parterna utan statens inblandning. Ett sådant synsätt ligger i linje med tillståndens kommersiella natur. Bedömning: Någon ändring i sak görs inte i reglerna om åter- kallelse av tillstånd. Att återkalla ett sändningstillstånd innebär en inskränkning i yttrandefriheten. Ett tillstånd får därför återkallas endast om det finns mycket starka skäl för det och åtgärden inte framstår som alltför ingripande för den enskilde tillståndshavaren. I 11 kap. radio- och TV-lagen anges de fall när återkallelse ska eller får ske. Enligt 1 § ska ett tillstånd återkallas om tillstånds- havaren begär det. Av 5 § följer att Radio- och får återkalla ett tillstånd om 1.tillståndshavaren inte inlett sändningsverksamheten efter tillståndets början, 2.tillståndshavaren inte utnyttjat rätten att sända eller sänt endast i obetydlig omfattning av minst , 3.tillståndshavaren väsentligt brutit mot vissa föreskrifter i 6 och 7 kap. radio- och TV-lagen (bl.a. vissa bestämmelser om reklam), eller 4.domstol funnit att ett program innefattat ett yttrandefrihets- brott som innebär ett allvarligt missbruk av yttrandefriheten. Det är även möjligt att återkalla ett tillstånd om tillståndshavaren direkt eller indirekt förvärvar ytterligare ett tillstånd i strid med radio- och TV-lagens regler, t.ex. om tillstånds- havaren redan har ett tillstånd i sändningsområdet. Det eller de tillstånd som har meddelats efter det första tillståndet ska då åter- kallas. Om den s.k. behörighetsbristen redan fanns när tillståndet meddelades, får dock återkallelse endast ske om tillståndsbeslutet påverkats av felaktiga eller ofullständiga uppgifter från tillstånds- havaren. Detsamma gäller när ett tillstånd har överlåtits och Radio- och har godkänt överlåtelsen. Vidare kan ett tillstånd återkallas om staten, ett landsting eller en kommun förfogar över ett tillstånd. De regler som gäller om återkallelse av tillstånd är väl avvägda. Utredningen bedömer därför att de bör vara kvar oförändrade. 8.16Tillståndets upphörande i andra fall Förslag och bedömning: Om en tillståndshavare försätts i konkurs eller träder i likvidation upphör tillståndet att gälla efter beslutet om konkurs eller likvidation. Avlider en tillstånds- havare ska liksom enligt gällande rätt tillståndet upphöra att gälla efter dödsfallet. Om en tillståndshavare försätts i konkurs eller träder i likvidation föreskrivs i 5 kap. 19 § radio- och TV-lagen att tillståndet upphör att gälla. I propositionen till lokalradiolagenTPF26FPT uttalades att det föreföll mindre lämpligt att ett tillstånd blir en tillgång i tillstånds- havarens konkursbo, vilket också var anledningen till att tillståndet föreskrevs upphöra om tillståndshavaren försattes i konkurs eller trädde i likvidation. Bestämmelsen fördes sedan oförändrad över till radio- och TV-lagen. 26TP PT Se prop. 1992/93:70 s. 51. Om en tillståndshavare avlider föreskrivs i 5 kap. 20 § radio- och TV-lagen att tillståndet upphör att gälla efter döds- fallet. Har en ansökan om medgivande till överlåtelse av tillståndet kommit in till Radio- och innan tillståndet upphört att gälla, ska verket pröva en sådan ansökan. I propositionen till lokal- radiolagenTPF27FPT sades angående denna situation att ett sändnings- tillstånd inte kan ärvas i egentlig mening, men att tillståndet ska upphöra att gälla efter dödsfallet för att möjliggöra att tillståndet övergår till arvingarna. Under denna tremånadersfrist förfogar således dösboet över tillståndet och kan överlåta det, förutsatt att Radio- och ger sitt medgivande. Det är därmed också dödsboet som ansvarar för den verksamhet som bedrivs. Om Radio- och inte hinner pröva en ansökan om överlåtelse som inkommit inom tremånadersfristen innan fristen gått ut, är verket skyldigt att ändå pröva ansökningen. Det innebär att om överlåtelsen godkänns övergår tillståndet till den nye innehavaren med verkan från den dag som myndigheten beslutar i frågan. Godkänns inte överlåtelsen ska tillståndet anses ha upphört att gälla. Bestämmelsen om att ett tillstånd upphör att gälla efter en tillståndshavares dödsfall är väl avvägd. Utredningen ser därför inga skäl att föreslå någon förändring av den bestämmelsen. Vad däremot gäller det fall att en tillståndshavare försätts i konkurs eller träder i likvidation, finns det anledning att överväga om inte även i de fallen tillståndet bör upphöra att gälla först . Därigenom får nämligen konkursboet eller likvidatorn möjlighet att fortsätta bedriva verksamheten. I propositionen till lokalradiolagen motiverades inte närmare varför det skulle vara mindre lämpligt att ett sändningstillstånd blir en tillgång i tillståndshavarens konkursbo. Liksom i andra fall när en rörelse försätts i konkurs framstår det som skäligt att konkursförvaltaren eller likvidatorn kan fortsätta bedriva verksamheten . Utredningen föreslår därför att tillståndet ska upphöra att gälla från det att tingsrätten fattat beslut om försättande i konkurs eller likvidation. Kan konkursförvaltaren eller likvidatorn under denna tremånadersfrist finna en aktör som är beredd att ta över verksamheten, blir det möjligt att ansöka om överlåtelse av tillståndet hos Radio- och . 27TP PT A. a. s. 51. Förslag: Lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område upphävs. Avgiftsbestämmelserna förs istället in i radio- och TV-lagen. Ändringar görs vad gäller avgiftsberäkningen medan bestämmelserna angående ränta, återbetalning, verkställighet, omprövning och överklagande av avgiftsbeslut i allt väsentligt bibehålls. De tillståndshavare som har äldre tillstånd betalar koncessions- avgift med stöd av reglerna i den upphävda lokalradiolagen.TPF28FPT Avgiften uppgår till det bud tillståndshavaren lade vid den auktion där denne erhöll tillståndet och räknas upp i förhållande till gällande konsumentprisindex . De tillståndshavare som har nya tillstånd betalar avgift enligt regelverket i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område (koncessionsavgiftslagen). Genom övergången från analoga till digitala TV-sändningar har avgiftsskyldigheten för den som innehar tillstånd att sända TV- program upphört.TPF29FPT En tillståndshavare betalar numera endast en ansökningsavgift till Radio- och i samband med att denne gör sin tillståndansökan. Detta har medfört att bestäm- melserna om TV-avgift i koncessionsavgiftslagen blivit inaktuella, med undantag för ett antal pågående ärenden där överklagat beslut om avgift till domstol. I och med att utredningen föreslår att koncessionsavgiften ska ersättas med en sändningsavgift, som ska basera sig på ett slutet anbudsförfarande, behöver bestämmelserna i dessa delar ändras. I avsnitt 8.8.3 har utredningen föreslagit att en tillståndshavare ska betala sändningsavgift med ett belopp som motsvarar vad tillståndshavaren angett i sin ansökan om det lediga tillståndet. Betalningsskyldigheten föreslås gälla från och med den dag som sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet. Om betalning inte inkommer föreslås liksom ränta utgå från förfallodagen. Betalning bör anses ha skett den dag som beloppet har bokförts på konto hos Radio- och . 28TP PT Se 4 b § lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område och punkt 2 i övergångsbestämmelserna (2001:273) till samma lag. 29TP PT Skyldigheten gällde i praktiken endast . I övrigt föreslås ingen ändring i sak i gällande bestämmelser om återbetalning, verkställighet, ansvar för delägare i handelsbolag samt om anstånd och befrielse från avgift. Dessa bestämmelser bör således i princip föras över oförändrade till radio- och TV-lagen. Bedömning och förslag: Liksom enligt gällande rätt ska ett beslut om att avslå en ansökan om sändningstillstånd, att inte medge överlåtelse av ett tillstånd och att återkalla ett tillstånd kunna överklagas. Ett beslut genom vilket sändningsavgift eller ränta har fastställts ska också kunna överklagas. Eftersom ett tillstånd inte längre kommer att kunna förlängas tas möjligheten att överklaga ett sådant beslut bort. I 13 kap. radio- och TV-lagen finns bestämmelser om över- klagande. Vad gäller kommersiell radio får enligt 1 a § beslut om -att avslå en ansökan om sändningstillstånd, -att inte medge överlåtelse av ett tillstånd, -att inte förlänga ett tillstånd, -att återkalla ett tillstånd, och -att någon ska anses som tillståndshavare vid förändring av ett sändningsområdes omfattning, överklagas. Liksom tidigare bör det vara möjligt att överklaga ett beslut om att avslå en ansökan om sändningstillstånd, att inte medge överlåtelse av ett tillstånd och att återkalla ett tillstånd. Detsamma gäller ett beslut genom vilket Radio- och har fastställt sändnings- avgift eller ränta. I konsekvens med att utredningen föreslagit att ett tillstånd inte ska kunna förlängas bör möjligheten att överklaga ett sådant beslut tas bort. Enligt utredningens förslag ska Radio- och , liksom , fastställa varje sändningsområdes omfattning. Nuvarande lydelse av 5 kap. 14 § innebär att verket får besluta om en ändrad indelning av sändningsområden vid utgången av en tillståndsperiod och att, om en berörd tillståndshavare motsätter sig förändringen, den får vidtas endast om förändringar i tekniken eller i användningen av radiofrekvenser på grund av internationella överenskommelser medför att ett nytt tillstånd med samma villkor inte skulle meddelas. I nämnda paragraf sägs även att Radio- och för varje sändningsområde, som ingår i den nya indelningen, senast före utgången av den löpande tillståndsperioden ska meddela ett särskilt beslut om vem som ska anses som tillståndshavare. Eventuella förändringar av sändningsområden bör ske mellan två tillståndsperioder. Om en sådan ändring av något skäl skulle dra ut , blir det möjligt för verket att vänta med att ledig- förklara det eller de tillstånd som berörs av förändringen. Ingen tillståndshavare kommer därmed att påverkas av ett beslut om ändrad indelning. Att rätten till förlängning upphör medför att den särskilda regeln i 5 kap. 14 § radio- och TV-lagen inte längre behövs. Hänvisningen i 13 kap. 1 a § till att ett sådant beslut kan överklagas bör i konsekvens därmed bli upphävd. Förslag: Det nya regelverket ska träda i kraft . I direktiven för uppdraget sägs att en målsättning är att det nya regelverket ska träda i kraft . Den temporära regleringen genom lagen (2008:418) med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio gör det möjligt för Radio- och att förlänga tillstånden . Lagen ger även möjlighet för Radio- och att besluta om ytterligare en tillståndsperiod på högst . Utredningen föreslår att det nya regelverket ska träda i kraft den 1 januari 2010.TP SomPT har beskrivits i avsnitt 8.11.9 föreslås särskilda övergångsregler gälla för de som har fått sina tillstånd enligt den tillfälliga lagen. Dessa övergångsregler ska enligt utredningens förslag gälla till utgången av 2013. Eftersom villkoren under över- gångsperioden är så förmånliga för de befintliga tillståndshavarna bedömer utredningen att de allra flesta kommer att använda sig av rätten att fortsätta bedriva sändningar. I praktiken kommer därför de nya reglerna för analoga sändningstillstånd att tillämpas först . Eventuella tillstånd som lämnas tillbaka till Radio- och –2013 ska hanteras enligt det nya regelverket, men fullt ut kommer reglerna att tillämpas först . 9 Digital kommersiell radio Detta kapitel innehåller utredningens överväganden och förslag om möjligheterna att sända kommersiell radio med digital utsändnings- teknik. Utredningen har i avsnitt 8.5 bedömt att det inte bör skapas ett analogt nät för sändning av nationell kommersiell radio. Skälen för den bedömningen är dels kostnaderna, dels tidsåtgången och dels den negativa påverkan ett nytt nät skulle få för befintliga tillståndshavare. Av direktiven framgår dock att det för att öka konkurrensen och mångfalden på radiomarknaden är önskvärt att kunna skapa utrymme för nationell kommersiell radio med ett brett och mångsidigt innehåll. Frekvensutrymmet i etern är som påpekats tidigare begränsat, men om sändningar kan ske med digital teknik skulle antalet möjliga radiokanaler kunna öka väsentligt. Frågan om en digitalisering av radion har diskuterats . Som framgår av avsnitt 6.2 började försökssändningar med DAB-teknik 1995. DAB-nätet är till stor del utbyggt, men efter ett politiskt beslut om att minska kostnaderna för digitala sändningar når dessa numera bara av befolkning. sänder ett tiotal kanaler digitalt och uppskattningsvis lyssnar av den svenska befolkningen på någon av dessa kanaler.TPF1FPT På TV-området har den digitala utvecklingen gått betydligt snabbare än på radioområdet. 1TP PT Se PTS . Uppgifterna om lyssnarantal är i och för sig osäkra, men det rör sig i vart fall inte om fler lyssnare. marknätet helt ner i och sker alla TV-sändningar digitalt. Att utvecklingen på radioområdet inte gått lika snabbt som på TV-området kan främst antas bero på att regering och riksdag inte fattat beslut om vilken teknisk plattform som ska användas. En annan orsak torde vara att det bland aktörerna (programföretagen) funnits olika uppfattningar om vilken teknik som bör ges företräde. Det faktum att konsumenterna måste investera i särskilda DAB-mottagare är också en faktor som har hämmat utvecklingen. Få lyssnare är beredda att ta den kostnaden när det inte finns ett större utbud av tillgängliga radiokanaler. är det få programföretag som är beredda att sända digitalt när antalet lyssnare inte är fler. 9.2Tekniska förutsättningar för digitala radiosändningar Radio- och har i sin rapportserie Framtidens radio följt utvecklingen av digital radiodistribution ur ett brett perspektiv. Syftet med rapporterna är att utgöra ett underlag för regering och riksdag vid deras ställningstagande till digitalradions fortsatta utveckling. Av slutrapporten framgår att förutsättningarna är goda och fördelarna många med att etablera nationella sändningar i det befintliga DAB-nätet. Som beskrivits i avsnitt 6.4 har tillgång till frekvens- utrymme planerat för fyra sändarnät eller multiplexer (s.k. muxar) för digitalradiosändningar. Mux 1 omfattar ett nationellt nät och är ett s.k. singelfrekvensnät, vilket innebär att samma frekvens används i hela landet. Mux 2, som är ett regionalt nedbrytbart nät, kan användas för att sända olika material i de olika regionerna. Regionalt nedbrytbara nät kan också användas för nationella sändningar om samma innehåll sänds i de olika regionerna. Mux 3 och 4 är två nät som är lokalt nedbrytbara i 34 områden, vilka i princip motsvarar dagens sändningsområden för analog kommersiell radio. Varje mux kan med DAB-teknik rymma ungefär tio program- tjänster (radiokanaler). Med den utvecklade tekniken DAB+ kan upp till 20 kanaler rymmas i varje nät. Sammanlagt i de fyra muxarna skulle därmed upp till 80 kanaler kunna ges utrymme. Mux 1 och 2 är utbyggda så att de täcker respektive av befolkning. Mux 3 och 4 är över huvud taget inte utbyggda. , (Utbildningsradion), MTG Radio och SBS Radio har i en skrivelse till Radio- och framfört att de ser DAB+ som den teknik som förefaller mest lämpad för . Bolagen har i skrivelsen sagt sig vara beredda att satsa på denna tekniska plattform och att de avser att samarbeta om teknik och distributionsfrågor för att lyssnarna ska kunna mötas av en gemensam standard. 9.3Ett regelverk för digital kommersiell radio Förslag och bedömning: Ett regelverk som gör det möjligt att sända digital kommersiell radio införs. Regeringen ska besluta om sändningsutrymme. Tillstånd ska meddelas den som bedriver programverksamhet. Det befintliga DAB-nätet bör byggas ut och sändningar ske med DAB+. 9.3.1Behovet av en digitalisering Att släcka ned det analoga nätet, dvs. FM-bandet, kommer enligt utredningens bedömning inte att ske inom överskådlig tid. Radio- sändningar kommer således under de närmaste 10–15 åren att ske analogt. Fördelarna med digital radiodistribution är många; framför allt rör det sig om möjligheten att sända fler kanaler till en lägre kostnad. Andra fördelar är bättre ljud och möjlighet till olika slag av interaktiva tjänster. I närmaste omvärld har framför allt och kommit långt när det gäller utveck- lingen av digitalradion. En ofta framförd uppfattning från bransch- företrädare är att en digitalisering är nödvändig för att radion ska kunna överleva som medium. Enligt utredningens bedömning är det mot denna bakgrund hög tid att skapa förutsättningar för att sända radio digitalt. har det funnits oklarheter om vilken teknik som bör väljas, men Radio- och TV- verkets rapport ger ett tydligt stöd för att DAB+ är den teknik som bör väljas. Denna teknik är också den som de stora aktörerna – de två public service-bolagen samt de två största kommersiella radioföretagen i – förklarat sig beredda att satsa på. Liksom DAB är DAB+ standardiserad och harmoniserad med övriga , vilket skapar förutsättningar för ett stort utbud av radiomottagare till överkomliga priser. Av avsnitt 6.4 framgår att tillgängligt utrymme för digitala radiosändningar finns i det frekvensutrymme som benämns band III. När det gäller ianspråktagandet av detta frekvensutrymme för del aktualiseras frågan om hur utrymmet ska fördelas mellan public service-bolagen och övriga aktörer, men det finns också anledning att mer generellt beröra frågan om frekvensanvändning. Den snabba tekniska utvecklingen innebär nämligen att frekvensutrymme som traditionellt har använts för s.k. vanliga radiosändningar numera kan utnyttjas även för andra ändamål, framför allt olika typer av kommunikations- system som mobiltelefoni och trådlös bredbandsaccess. Frekvens- spektrum har alltså blivit en värdefull resurs som kan användas på olika sätt. Ett exempel på hur användningen av spektrum blivit föremål för regeringens överväganden berör tillståndsgivningen för de mark- bundna digitala TV-sändningarna. Enligt 3 kap. 1 § radio- och TV- lagen avgör regeringen vilket utrymme som ska användas för sådana TV-sändningar. Radio- och beslutar därefter om vilka programföretag som ska få sändningstillstånd, med undantag för public service. Marksänd digital-TV utnyttjar det s.k. UHF-bandet (470–), vilket är ett frekvensområde som är mycket attraktivt också för andra tillämpningar än TV- utsändningar. Regeringens beslut innebar därför att en del av utrymmet i UHF-bandet () avsattes för andra ändamål än TV-sändningar och kan upplåtas i enlighet med lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Regeringsbeslutet speglar den konkurrenssituation som råder i denna del av frekvens- utrymmet mellan TV-sändningar och nya tekniker för trådlös kommunikation. Förutsättningarna för digitalradio skiljer sig emellertid från digital-TV när det gäller frekvensanvändning. Band III är inte lika attraktivt för annan typ av radioanvändning som de övre delarna av UHF-bandet är. Det råder med andra ord inte konkurrens om detta utrymme från mobilteleindustrin och förutsättningarna för radiobranschen att expandera sin frekvensanvändning i det koordinerade utrymmet torde vara goda. Den snabba teknik- utvecklingen gör dock att situationen kan förändras och det finns därmed anledning att denna fråga blir föremål för regeringens övervägande. Utredningen föreslår således att regeringen ska besluta om det sändningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för sådana sändningar. Regleringen blir därmed identisk med TV-mediet; i 3 kap. 1 § radio- och TV-lagen sägs att regeringen beslutar vilket sändningsutrymme som i olika delar av landet får upplåtas för tillståndspliktiga TV-sändningar. Frågan kan dock ställas om detta är helt i överensstämmelse med kravet i yttrandefrihetsgrundlagen och regeringsformen att begränsningar av yttrandefriheten ska ske genom lag. Fördelningen av det tillgängliga utrymmet är som nämnts ovan en fråga om hur stort utrymme som ska användas för public service-sändningar respektive kommersiella aktörer. När försöks- sändningarna med DAB-radio inleddes fastställde regeringen fördelningen av tillgängligt sändningsutrymme. Utgångspunkten var att det fanns ett nationellt sändarnät och ett nät som var regionalt nedbrytbart i 19 områden. Näten ansågs då rymma vardera 5–6 programtjänster. Fördelningen är gjord så att och Utbildningsradion ensamt har tillgång till hela kapaciteten i det nationella nätet (mux 1) och 25–av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara nätet (mux 2).TPF2FPT Både mux 1 och mux 2 är således reserverade för public service-bolagens sändningar. Om den fördelningen även fortsättningsvis ska gälla kommer det när mux 2 har byggts ut att finnas utrymme för drygt tio nationella kommersiella kanaler i den muxen. Enligt utredningens mening finns det dock skäl att se över nuvarande fördelning i mux 1 och 2 om den kommersiella radio- branschen ska ges incitament till att satsa på digital distribution. När senare även mux 3 och 4 har byggts ut kommer det sammantaget att finnas utrymme för ett stort antal kanaler. 2TP PT Orsaken till den varierande fördelningen i det regionala nätet är att skulle få möjlighet att regionalt sända en programtjänst motsvarande regionala P4 i de 19 områdena. Detta innebar ett behov av av kapaciteten i det regionala nätet. Eftersom det regionala nätet för DAB-sändningar dock inte geografiskt motsvarar P4-områdena ansågs också behöva utrymme för ytterligare en programtjänst i sex av de 19 digital- radioområdena, vilket motsvarar av kapaciteten.