sou · GWB358d5 · 2009-01-01 00:00:00 — Av 8 kap. 16 § SBL följer att om beslutat om justerade förmåns- värden ska värdena även användas vid beräkningen av skatteavdrag. Vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter får avdrag göras för ersättning som motsvarar utgifter i arbetet, s.k. kostnads- avdrag. Av 8 kap. 22 § och 9 kap. 3 § SBL framgår att om det inte finns någon sådan schablon som avses i 2 kap. 21 § tredje stycket , får på begäran av arbetsgivaren bestämma hur utgifterna ska beräknas. beslut om kostnadsavdrag vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter räknas upp i 22 kap. 4 § 6 SBL, vilket innebär att tiden för överklagande är . Däremot nämns inte beslut om justerade förmånsvärden särskilt men möjligen är avsikten att besluten ska sorteras in under punkten 4 i samma paragraf, nämligen verkställande av skatte- avdrag. Beslut om justerade förmånsvärden vid beräkning av arbetsgivaravgifter täcks dock inte av någon av punkterna i 22 kap. 4 § SBL, vilket bör innebära att är överklagandetiden . aktuella beslut ansågs ursprungligen vara av sådan innebörd att de vid överklagande måste prövas relativt snabbt och slutgiltigt när det gällde den löpande redovisningen (prop. 1983/84:167, s. 108). Detta sätt att se på besluten har sedan hängt kvar trots att i vart fall redovisningen av arbetsgivaravgifter delvis förändrats. Vid införandet av lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare låg tyngdpunkten på månadsredovisningen men lagstiftaren ansåg att det borde finnas möjlighet för arbetsgivare att korrigera månadsredovisningarna genom att lämna en s.k. årsuppgift (prop. 1983/84:167, s. 60–62 och 94). Efter hand tunnades dock årsuppgifternas betydelse ut och de försvann helt genom skattekontoreformen (prop. 1987/88:40 och prop. 1996/97:100). Nuvarande system bygger på att arbetsgivar- avgifterna redovisas slutligt månad för månad. Det nu sagda innebär att finns det i fråga om arbetsgivaravgifter inget preliminärt över besluten om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag. Däremot kan dessa beslut ses som preliminära i den meningen att förmånsvärdena och kostnadsavdragen kan bestämmas till andra belopp när den anställdes underlag för inkomstskatt bestäms. I förhållande till arbetsgivaren är besluten dock slutliga. Vi föreslår att bestämmelserna i skattebetalningslagen om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag vid beräkningen av arbetsgivaravgifter ska föras över till socialavgiftslagen och alltså inte hit. Se kommentaren till lag om ändring i socialavgiftslagen. Skälen är att systematiken blir klarare och överskådligheten bättre om värderingen av förmåner och beräkningen av kostnadsavdrag i avsaknad av schablon regleras i samma lag som avgiftsplikten för förmåner respektive schablonerna för beräkning av kostnadsavdrag, dvs. Dessa underlagsbeslut kommer alltså i fortsättningen att meddelas enligt socialavgiftslagen. Arbetsgivaravgifternas storlek bestäms dock enligt denna lag. Av 53 kap. 1 § framgår att beslut om arbetsgivaravgifter ska fattas för varje redovisningsperiod för sig med ledning av innehållet i skattedeklarationer och andra tillgängliga uppgifter. Beslut om justerade förmånsvärden och kostnadsavdrag ligger till grund för redovisningen av arbetsgivar- avgifternas storlek. Tiden för överklagande av ett beslut om arbetsgivaravgifter är . Om beslutat om justerade förmånsvärden och beräkning av kostnadsavdrag enligt socialavgiftslagen ska värdena och beräkningen enligt 11 kap. 10, 11 och 15 §§ användas också vid beräkningen av skatteavdrag. Det innebär att värdena och beräkningen kommer att ligga till grund för redovisningen av skatteavdrag. Även skatteavdrag ska beslutas för varje redovis- ningsperiod för sig med ledning av innehållet i skattedeklarationer och andra tillgängliga uppgifter. Tiden för överklagande är . Vi föreslår vi också att en bestämmelse om omprövning och överklagande tas in i 4 kap. 4 § . Där sägs att beslut om värdet av bil-, bostads-, eller kostförmån och verkets beslut om beräkning av kostnadsavdrag får omprövas och överklagas enligt bestämmelserna i 66 kap. respektive 67 kap. skatteförfarandelagen. Det saknas skäl att ha en avsevärt kortare överklagandetid för vissa frågor om avgiftsunderlagets storlek utan samtliga frågor som rör avgiftsunderlaget bör få omprövas och överklagas räknat från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. För att uppnå det sägs i 4 kap. 4 § att vid tillämpningen av 66 och 67 kap. förevarande lag ska nu aktuella beslut anses som beslut om arbetsgivaravgifter, dvs. beslut enligt 53 kap. 1 §. Tiden för överklagande av beslut om kostnadsavdrag vid beräkning av arbetsgivaravgifter förlängs alltså till . Tiden kommer därmed att stämma överens med tiden för omprövning av beslut om arbetsgivaravgifter. För beslut om justerade förmånsvärden gäller sexårsfristen . Som nämnts ovan ska de förmånsvärden och den beräkning av kostnadsavdraget som beslutats enligt socialavgiftslagen också användas vid beräkningen av skatteavdrag enligt denna lag. Det krävs alltså ett beslut enligt socialavgiftslagen för att justerade förmånsvärden ska användas vid beräkningen av skatteavdrag. Detsamma gäller kostnadsavdrag beräknade på annat sätt enligt schablon. När det gäller skatteavdrag finns det därför inga särskilda beslut om förmånsvärden och kostnadsavdrag att begära omprövning av eller överklaga. Det bör avslutningsvis nämnas att mottagaren av ersättningen inte är bunden av de förmånsvärden och den beräkning av kostnadsavdrag som har beslutat om utan har möjlighet att i sin deklaration ta upp andra belopp än de som har använts vid beräkningen av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. Däremot är mottagaren av ersättningen bunden av sådana beslut när det gäller hur stora skatteavdrag han eller hon ska vidkännas. Förlängd tid för överklagande av beslut som meddelas sent Om meddelar ett beslut sent under sexårsfristen för överklagande eller efter det att fristen har gått ut kan tiden för överklagande förlängas enligt 6 kap. 3 § TL och 22 kap. 3 § SBL. Dessa paragrafer har aldrig ändrats (prop. 1989/90:74, s. 413 och prop. 1996/97:100, s. 636). Oberoende av om sexårsfristen har gått ut eller inte får ett överklagande nämligen komma in från den dag då den som beslutet gäller fick del av det om beslutet meddelades efter sjätte året efter det kalenderår då beskattningsåret gick ut och den som beslutet gäller fick del av det efter utgången av oktober (tvåmånadersventilen). Förutsättningarna för denna tvåmånadersventil ges nu här. Ett syfte med de långa tiderna för omprövning och över- klagande är att inte ska behöva delge skattskyldiga sina beslut. När det gäller tvåmånadersventilen för överklagande har dock lagstiftaren ansett att beslut som fattas efter sjätte året efter det kalenderår då beskattningsåret har gått ut ska delges den skattskyldige (prop. 1989/90:74, s. 321). I 11 § tredje stycket TF och 63 § tredje stycket SBF sägs att den skattskyldige ska delges beslut som meddelas efter sjätte året efter det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. De beslut som ska delges är beslut där den skattskyldige inte fått fullt bifall till sin begäran om omprövning och beslut där på eget initiativ omprövat till den skattskyldiges nackdel. Även i fortsättningen bör delgivning ske och en föreskrift om det bör därför tas in i förordningen till förevarande lag. Tiden för omprövning är också försedd med en tvåmånaders- ventil för sena beslut. Se därför även kommentaren till 66 kap. 8 §. Förlängd tid för överklagande av skattetillägg Här sägs att ett beslut om skattetillägg får överklagas så länge beslutet i den fråga som lett till skattetillägg inte har fått laga kraft. Om den fråga som lett till skattetillägget inte har fått laga kraft får alltså den som påförts tillägget överklaga beslutet om skattetillägg även om sexårsfristen har gått ut. Paragrafen ersätter 6 kap. 4 § TL och 22 kap. 5 § SBL, som aldrig har ändrats (prop. 1989/90:74, s. 413 och 414 samt prop. 1996/97:100, s. 636). Överklagande av beslut om preliminär skatt 16 och 17 §§ Tiden för överklagande av beslut som avser debitering av preliminär skatt, tillämplig skattetabell och särskild beräkningsgrund för skattavdrag är räknat från den dag då den som beslutet gäller fick del av detsamma. Det följer av 22 kap. 4 § 1, 3, 4 och 6 SBL, som behållit sina ursprungliga lydelser (prop. 1996/97:100, s. 631). De ändringar som gjorts på andra ställen i Författningskommentar – skatteförfarandelagen SOU 2009:58 paragrafen redovisas i kommentarerna till 13 § andra stycket 6 och 8. I 11 kap. 3 § SBL finns särskilda tidsfrister för beslut om debite- ring av preliminär skatt. Efter inkomstårets utgång får beslut om debitering av preliminär skatt fattas endast om det finns särskilda skäl. Efter året efter inkomståret får beslut inte fattas. Någon tidsfrist för den skattskyldiges begäran om ändrad beräkning av F-skatt och särskild A-skatt enligt 6 kap. 5 § SBL finns inte. I förarbetena anges att paragrafen är tillämplig både under och efter inkomståret och att den skattskyldige måste lämna in en ansökan inom sådan tid att den kan behandlas taxeringsåret (prop. 1996/97:100, s. 550). Det tycks alltså vara beslutsfrist som är avgörande för när en skattskyldig senast måste begära ändrad beräkning. Vi föreslår i avsnitt 4.6 att det inte ska finnas några särskilda bestämmelser om ändrad beräkning. Det första beslutet om debitering av preliminär skatt ska vara grundbeslutet och samtliga beslut om debitering som fattas därefter ska vara omprövnings- beslut. Rätten att ansöka om ändrad beräkning ersätts alltså av en rätt att begära omprövning. I kommentaren till 66 kap. 12 och 13 §§ gör vi bedömningen att för grundbeslut om preliminär skatt är det inte lämpligt att ha en omprövningsfrist . Den skattskyldige bör t.ex. kunna begära omprövning av grundbeslutet som fattats . Tiden för omprövning ska alltså inte hindra ändringar som mer än obetydligt skulle förbättra överensstämmelse mellan den preliminära skatten och den beräknade slutliga skatten. En annan utgångspunkt är att ändringen ska hinna få effekt innan slutskatte- beräkningen. Med hänsyn till det nu sagda föreslår vi i 66 kap. 12 § första stycket att en begäran om omprövning av debiterad preliminär skatt ska ha kommit in före utgången av sjätte månaden efter beskattningsåret. Det nu sagda har även relevans för tiden för överklagande av grundbeslut och omprövningsbeslut om debitering av preliminär skatt. Möjligheten att överklaga bör alltså stå öppen så länge en eventuell ändring hinner få effekt. Tiden för överklagande bör därför vara densamma som tiden för omprövningen, vilket innebär att överklagandet ska ha kommit in före utgången av sjätte månaden efter beskattningsåret. Detta sägs i 16 § första stycket. För att den skattskyldige ska ha en reell möjlighet att överklaga beslut som meddelas sent föreslås en förlängd överklagandetid 16 § andra stycket. Den förlängda tiden gäller beslut om fattas efter utgången av fjärde månaden efter beskattningsåret. För sådana beslut utsträcks överklagandetiden räknat för beslutet. En motsvarande bestämmelse för omprövning finns i 66 kap. 12 § andra stycket. Eftersom vi i avsnitt 5.2.5 föreslår att preliminär skatt i fortsättningen ska betalas för beskattningsår och inte inkomstår räknas tidsfristen från beskattningsårets utgång. De skäl som anförts för att gå ifrån tvåmånadersfristen är inte giltiga för beslut om godkännande av F-skatt m.m., dvs. beslut som avser på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut. För omprövning och överklagande av sådana beslut ska därför tvåmånadersfristen alltjämt gälla, vilket när det gäller överklagande följer av 13 § andra stycket 2. Nästa fråga är hur länge den skattskyldige ska kunna överklaga beslut om preliminär A-skatt, dvs. beslut om tillämplig skattetabell eller särskild beräkningsgrund. Även när det gäller preliminär A- skatt ska det första beslutet vara ett grundbeslut och samtliga beslut om skatteavdrag som fattas därefter ska vara omprövnings- beslut. Rätten att ansöka om ändrad beräkning ersätts med andra ord av en rätt att begära omprövning. I förarbetena till skattebetalningslagen sägs att en ansökan om ändrad beräkning av skatteavdrag kan lämnas in fram till den tidpunkt då den skattskyldige fått besked om den slutliga skatten (prop. 1996/97:100, s. 564). Frågan får dock anses ha förfallit redan vid beskattningsårets utgång. Efter den tidpunkten kan nämligen skattavdraget inte ändras. Någon sådan ändring är inte heller nödvändig för att förtidsåterbetalning av preliminär A-skatt ska kunna ske enligt 64 kap. 5 §. Mot bakgrund av det nu sagda bör överklagandetiden i likhet med omprövningstiden i vart fall inte sträcka sig längre än beskattningsåret. Den skattskyldige har rätt att förvänta sig att en begäran om omprövning som lämnas in också hinner behandlas i sådan tid att en ändring får effekt på beskattningsårets sista skatteavdrag. Tidpunkten då begäran om omprövning senast ska ske bör därför väljas så att det finns en realistisk möjlighet för att fatta beslut före den sista utbetalningen under inkomståret. Å andra sidan är inte avsikten att begränsa möjlig- heterna till omprövning under beskattningsåret, vilket talar för att en så sen tidpunkt som möjligt bör väljas. I kommentaren till 66 kap. 13 § gör vi bedömningen att en lämplig avvägning uppnås om omprövning får begäras till och med utgången av beskattnings- årets näst sista månad. Om väljs som överklagandetid kommer länsrätten inte alltid att hinna meddela beslut innan frågan förfallit, dvs. innan beskattningsårets sista skatteavdrag. Så kan bli fallet när den skatt- skyldige överklagar sent . Det är dock inte skäl att ha en annan tid för överklagande än för omprövning eftersom det skulle begränsa möjligheterna att överklaga. Att vissa inte hinner få sitt överklagande prövat bör även ses i ljuset av att en ändring av skatteavdraget inte är nödvändigt för att preliminär skatt ska kunna betalas tillbaka (64 kap. 5 §). Mot bakgrund av det nu sagda föreslås i 17 § att ett överklagande ska ha kommit in före utgången av beskattningsårets näst sista månad, dvs. som för omprövning. Det som ovan sägs om beslut om preliminär A-skatt gäller även beslut enligt 10 kap. 8 § om befrielse från skatteavdrag och beslut enligt 11 kap. 12 § om att underlaget för beräkning av skatteavdrag ska bestämmas utan hänsyn till förmån av fri hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa.43 Överklagandefristen i 17 § ska därför även gälla sådana beslut. Även här bör noteras att för omprövning och överklagande av beslut som avser på vilket sätt preliminär skatt ska tas ut, som F- skatt, A-skatt eller särskild A-skatt, ska tvåmånadersfristen gälla även i fortsättningen. Det följer när det gäller överklagande av 13 § andra stycket 2. Överklagande av beslut om särskild inkomstskatteredovisning Enligt 13 kap. 1 § beslutar om skatt för en fysisk person ska redovisas och betalas enligt bestämmelserna för att ta ut skatt enligt SINK, s.k. särskild inkomstskatteredovisning. Besluten om särskild inkomstskatteredovisning ligger till grund för hur skatten ska redovisas och betalas. Om ett sådant beslut har meddelats och en svensk utbetalare känner till det, ska utbetalaren göra skatteavdrag för särskild inkomstskatt i stället för preliminär skatt. 43 Orsaken till att bestämmelsen gäller beslut om befrielse från skatteavdrag enligt 10 kap. 8 § men inte enligt 9 § samma kapitel är att beslut enligt den sistnämnda paragrafen inte får överklagas (5 § 1). Ett beslut om särskild inkomstskatteredovisning förlorar sitt syfte om de aktuella inkomsterna redan har betalats ut. Beslut om särskild inkomstskatteredovisning ska alltså meddelas i förväg eller under löpande beskattningsår. Frågan om särskild inkomstskatteredovisning förfaller alltså när beskattningsårets sista utbetalning har gjorts. Efter den tidpunkten finns det därför inte skäl att överklaga ett beslut om särskild inkomstskatteredovisning. Överklagandetiden bör därför inte sträcka sig längre än till beskattningsårets utgång. Den skattskyldige har rätt att förvänta sig att en begäran om omprövning som lämnas in också hinner behandlas i sådan tid att ett beslut får effekt på beskattningsårets sista skatteavdrag. Beslut om särskild inkomstskatteredovisning bör därför få överklagas fram till och med utgången av beskattningsårets näst sista månad. Om den skattskyldige anser att skatteavdrag har gjorts med för högt belopp, får den skattskyldige, om avdrag för preliminär skatt har gjorts, vända sig till och begära att ett beslut om särskild inkomstskatt fattas. Fattar ett sådant beslut ska verket i ett beslut om slutlig skatt bestämma den slutliga skatten till noll kronor. Effekten av besluten blir att den skattskyldige kommer att tillgodoräknas överskjutande belopp, dvs. ett belopp motsvarande skillnaden mellan gjorda skatteavdrag för preliminär skatt och den beslutade särskilda inkomstskatten. Anser att den skattskyldige ska beskattas enligt inkomstskattelagen, kan den skattskyldige begära omprövning av eller överklaga beslutet om slutlig skatt och hävda att beskattning i stället ska ske enligt SINK. Om den skattskyldige anser att skatteavdrag för särskild inkomstskatt har gjorts med för högt belopp, får han eller hon ansöka om att överskjutande belopp ska tillgodoräknas honom eller henne (54 kap. 3 §). Rättidsprövning, omprövning och överlämnande till länsrätten Av 13 § framgår att ett överklagande ska ges in till . Här sägs att det är som prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid och att verket ska avvisa överklagandet om det har kommit in . Från skyldigheten att avvisa för sena överklaganden finns dock två undantag i andra stycket 1 och 2. Ett för sent överklagande ska för det första inte avvisas om förseningen beror på att lämnat en felaktig underrättelse om hur beslutet överklagas. Avvisning ska inte heller ske om ett överklagande som har kommit in för sent till kom in inom överklagandetiden till en allmän förvaltningsdomstol. Att det är som ska göra rättidsprövningen och avvisa för sena överklaganden sägs i 6 kap. 5 § TL. Där finns också undantagen från regeln att för sena överklaganden ska avvisas (prop. 1989/90:74, s. 414). I 22 kap. 6 § SBL finns en hänvisning till bestämmelsen i taxeringslagen (prop. 1996/97:100, s. 637). Paragraferna har bara ändrats en gång och det var i samband med att bildades (prop. 2002/03:99). Hänvisningar till 6 kap. 5–7 § TL via 22 kap. 6 § SBL finns i – 7 § första stycket torgkontrollagen (prop. 1997/98:100, s. 216), – 19 § fjärde stycket branschkontrollagen (prop. 2005/06:169, s.55–57 och 130), –32 § fjärde stycket kassaregisterlagen (prop. 2006/07:105, s.77–79, 99 och 100), och –9 § första stycket lagen om deklarationsombud (prop. 2005/06:31, s. 58). Bestämmelsen i torgkontrollagen ändrades i samband med att ersatte och de tio skattemyndig- heterna (prop. 2002/03:99). Övriga paragrafer i uppräkningen har aldrig ändrats. Ersättningslagen och tvångsåtgärdslagen innehåller inga bestäm- melser om till vilken myndighet ett överklagande av ska ges in. Det innebär att förvaltningslagen är tillämplig och där sägs i 23 § andra stycket att ett överklagande ska ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Ett överklagande av ett beslut av ska alltså ges in till . I ersättningslagen och tvångsåtgärdslagen finns vidare inga bestämmelser om vilken myndighet som ska pröva om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Enligt 24 § första stycket FL, som då blir tillämplig, ska rättidsprövningen göras av den myndig- het som har meddelat det överklagade beslutet, dvs. Om överklagandet har kommit in för sent följer av nämnda lagrum i förvaltningslagen att ska avvisa överklagandet. I 24 § andra och tredje styckena FL görs undantag från huvudregeln att för sena överklaganden ska avvisas. Undantagen täcker samma situationer som undantagen i 6 kap. 5 § TL. Att här föreskriva samma sak som i förvaltningslagen kan förefalla meningslöst. Å andra sidan anges det i 19 § att Skatte- verket ska ompröva det överklagade beslut; en omprövnings- skyldighet som skiljer sig från den i förvaltningslagen. ska bara ompröva beslut som överklagats i rätt tid eller som med tillämpning av undantagen ska prövas ändå. Detta kan givetvis uttryckas med en hänvisning till förvaltningslagen, t.ex. Om överklagandet inte ska avisas enligt förvaltningslagen ska Skatte- verket ompröva det överklagade beslutet. Regelverket blir dock mer sammanhållet och därmed tydligare om det framgår här att ska göra rättidsprövningen och, med två undantag, avisa för sena överklaganden. Någon hänvisning till förvaltnings- lagen behövs då inte heller. Med hänsyn till det nu sagda är det bättre att reglera hela förfarandet för överklagande här i stället för delvis här och delvis i förvaltningslagen. Innehållet i 6 kap. 5 § TL förs därför över hit. Även om det inte har någon betydelse i sak bör det nämnas att bestämmelserna om rättidsprövning och avvisning i förvaltnings- lagen inte längre ska tillämpas på beslut om ersättning för kostnader för biträde och tvångsåtgärder, eller bevis- säkring som termen är här. För sådana beslut gäller i fortsättningen förevarande paragraf. Att en förvaltningsdomstol ska sända över ett överklagandet till behöver inte anges i lag I 6 kap. 5 § tredje stycket TL sägs att om ett överklagande har kommit in till en allmän förvaltningsdomstol ska domstolen översända överklagandet till med uppgift om den dag då handlingen kom in till domstolen. En bestämmelse med samma innebörd finns i 24 § tredje stycket förvaltningslagen. Som nämnts i kommentaren till 18 § ska ett överklagande som kommit in till för sent inte avvisas om det i rätt tid kom in till en allmän förvaltningsdomstol. Om överklagandet har kommit in i rätt tid ska dock inte prövas av domstolen utan av Skatteverket.44 Domstolens uppgift är alltså enbart att vidarebefordra överklagandet till med uppgift om när det kom in till domstolen. Föreskrifter om vad som krävs för att en allmän förvaltnings- domstol ska pröva ett överklagande får närmast betraktas som sådana föreskrifter om rättegång som enligt 11 kap. 4 § RF ska meddelas i lag. Huvudregeln att för sena överklaganden ska avvisas om inte något av undantagen är tillämpligt är därför föreskrifter om rättegång. Föreskriften om att allmänna förvaltningsdomstolar ska vidarebefordra ett överklagande som felaktigt kommit in till domstolen i stället för till får dock anses som en verkställighetsföreskrift till undantaget att ett för sent överklagande ska prövas om det har kommit in i rätt tid till en allmän förvaltningsdomstol. Den föreskriften behöver därför inte ges i lag utan kan med stöd av 8 kap. 13 § RF ges i förordning. Med hänsyn härtill och till att tydligheten inte blir sämre om föreskriften i stället ges i förordning bör föreskriften tas in i förordningen till denna lag. Paragrafen ersätter 6 kap. 6 § första stycket TL och hänvisningen dit i 22 kap. 6 § SBL (prop. 1989/90:74, s. 414 och prop. 1996/97:100, s. 637). Dessa paragrafer har bara ändrats en gång och det var i samband med att bildades (prop. 2002/03:99). I kommentaren till 19 § finns en uppräkning av i vilka lagar utöver skattebetalningslagen som det finns hänvisningar till 6 kap. 5–7 §§ TL. Paragrafen ska även tillämpas vid överklagande av beslut om ersättning för kostnader för biträde och en gransknings- ledares beslut om bevissäkring. När sådana beslut överklagas omprövar enligt 27 § FL eftersom det varken i ersättningslagen eller tvångsåtgärdslagen finns någon hänvisning till omprövningsförfarandet i 6 kap. 5–7 §§ TL. skyldighet att ompröva ett överklagat beslut gäller bara om överklagandet inte ska avvisas och det inte heller finns hinder mot prövning. När det gäller hinder mot omprövning anger 44 Frågan om överklagandet har kommit in i rätt tid ska prövas före frågorna om beslutet är överklagbart och om klaganden är saklegitimerad. En allmän förvaltningsdomstol ska därför alltid vidarebefordra ett överklagande till , dvs.