sou · GXB342 · 2009-05-06 00:00:00 — Därigenom tillförsäkras tillräckliga resurser för tillsynen inom just detta eller dessa områden. Man skulle kunna tala om tillsynslyft. För att få riktig kraft bör sådana satsningar initieras av Regeringen, som avsätter särskilda resurser för området. Men det är också möjligt för länsledningen inom sitt län att göra en sådan markering, vilket innebär att tillsynen görs på bekostnad av andra områden. Ett sådant förfarande kan likväl vara motiverat för att lyfta fram tillsynen och inom ett visst område. Ett område som skulle lämpa sig för en sådan tematisk tillsynssatsning är strandskyddet. Andra om- råden där dagens tillsynsinsatser är tämligen obetydliga, men som det kan finnas skäl att lyfta fram är dammsäkerheten och artskyddet. a. s. 8 ff. 21Tillsynsrapporten s. 97. Tillsynsrapporten tar också upp frågan om vattenförvaltningen i tillsynsarbetet. Arbetet med vattenverksamheter ska planeras enligt bestämmelserna i tillsynsförordningen, men man behöver även beakta den formella planeringen för vattenförvaltningen. Bestäm- melser om vattenförvaltning finns i 5 kap. och vatten- förvaltningsförordningen. Bestämmelserna reglerar bland annat hur arbetet med vattenförvaltning ska genomföras. Det finns ett antal obligatoriska arbetsmoment som behöver samordnas med tillsyns- arbetet för vattenverksamheter. Utgångspunkter för vattenförvaltningen är att nå en god vatten- status i alla vatten och att inga vatten får försämras. Samma ut- gångspunkt bör gälla för planeringen av tillsynsarbetet. En central uppgift för tillsynsmyndigheten är att välja metod/angreppssätt för tillsynen för att uppnå rätt vattenstatus. I arbetet med vatten- förvaltning ska verksamheter med betydande påverkan redovisas, liksom områden som inte uppnår god ekologisk status, var undan- tagsregler har tillämpats och var det finns kraftigt modifierade vatten. Det ska finnas material för att kommunicera med allmän- heten och åtgärdsprogram. Denna typ av underlag bör vara använd- bart både för prioritering av tillsynsarbetet och i arbetet med att bedriva tillsyn. Exempel på obligatoriska arbetsmoment i vattenförvaltningen som påverkar tillsynsarbetet är Vattenmyndigheternas beslut om kvalitetskrav (miljökvalitets- normer) på vattenförekomster. Kvalitetskraven kommer att vara normgivande för tillståndsprövningar och för omprövningar av vattenverksamhet. För att nå normerna krävs åtgärder. En form av åtgärder kan vara omprövningar av äldre beslut om vatten- verksamheter. Åtgärdsprogram som innebär krav på tillstånds- och tillsyns- arbetet för vattenverksamheter. Frågan som måste ställas är; hur kan, och bör, planeringen och genomförandet av tillsynen för vattenverksamheter samordnas med åtgärdsprogrammet för vattendistriktet? Underlagsmaterialet som tas fram för arbetet med vattenförvalt- ning respektive vattenverksamhet och som kommer att kunna nyttjas gemensamt för att omsätta kvalitetskrav och åtgärds- program. Det finns bristfälliga underlag för många vattenverksamheter som successivt behöver utvecklas, exempelvis inom vattenuttag och olika regleringar. När det gäller framtagande av underlagsmaterial är det viktigt att tänka igenom de olika behoven för att de ska vara användbara för såväl arbetet med vattenverksamheter som vatten- förvaltningen. Mycket av den nödvändiga underlagsdokumenta- tionen kan, och bör, användas inom de båda områdena. Exempel på nödvändigt underlag är Tillgängliga vattendomar/beslut enligt 11 kap. (digitalt) såväl för vattenmyndigheterna som tillsynsmyndig- heterna för vattenverksamheter Kartmaterial som visar vilka markavvattningsföretag som är i drift och vilka områden som är avvattnade Det är viktigt att en diskussion förs om hur underlagsmaterialet bör vara utformat så att inte dubbelarbete sker och att det är användbart för båda syftena, samt hur det görs tillgängligt. Mycket av det underlag som arbetats fram i tillsynsarbetet och inte minst den kunskap om olika typer av vattenverksamheter och även om specifika anläggningar som finns hos handläggare med erfarenhet av bl.a. tillsyn av vattenverksamheter, är mycket användbart i det arbete som ska genomföras inom vattenförvaltningsarbetet, t.ex. påverkansanalyser, identifiering av verksamheter med betydande påverkan och åtgärdsprogrammen. Koncentration till färre länsstyrelser23 I Koncentrationsutredningen24 gjordes en genomgång av verksam- heter inom länsstyrelserna som skulle kunna bedrivas mer effektivt om de koncentrerades till ett färre antal länsstyrelser. Motivet för en koncentration, som inte avser enbart tillsyn utan också till- 23Tillsynsrapporten s. 22. 24Koncentration av länsstyrelseuppgifter Ds 2007:28. ståndsprövning och andra hithörande uppgifter, är att det därmed skapas en tillräckligt stor resursbas för att verksamheten ska kunna bedrivas med hög och jämn kvalitet. behöver ha en tillräckligt stor mängd uppgifter av likartad karaktär för att kunna bygga upp och bibehålla tillräcklig kompetens inom området. Det finns också risk för att verksamheterna blir alltför personberoende och sårbara t.ex. vid sjukskrivningar eller vakanser. Koncentration blir ett sätt att säkra länsstyrelsernas kompetens. Verksamheter som föreslog skulle koncentreras kännetecknades av Få personliga besök på Litet behov av externa besök hos tillsynsobjekt eller mot- svarande Litet behov av lokalkännedom Stort behov av likformighet Litet samband med länsstyrelsernas övriga kärnverksamhet Litet samband med uppgift att följa utvecklingen i länet och att underrätta regeringen om vad som är särskilt viktigt att få veta om länet Hög komplexitet i regelverket I tillsynsrapporten25 förs ett resonemang som bland annat tar sin utgångspunkt i förslag. Där presen- teras två modeller för hur specialuppgifter kan läggas ut på vissa län. Den första, och viktigaste, är att handläggningen av ärendena i fråga koncentreras till ett färre antal län. Det län som får denna uppgift tar därmed över de andra länens uppgifter inom det om- rådet. Det står dock den ansvariga fritt att för en del uppgifter, t.ex. fältundersökningar eller platsbesök, begära hand- räckning från annan länsstyrelse som har kontor närmare det aktuella tillsynsobjekt. Utöver vissa av de av Koncentrationsutred- ningen utpekade tillsynsområdena föreslogs i tillsynsrapporten att följande tillsynsuppgifter koncentreras till ett mindre antal län 25 Tillsynsrapporten s. 99 ff. Tillsyn av gränsöverskridande transporter av farligt avfall Den andra specialuppgiften är att vara värd för en eller flera natio- nella specialister, som inte tar över uppgifter från andra län, men som fungerar som experthjälp och stöd. Det kan ibland vara svårt för länsstyrelserna att mobilisera tillräcklig kompetens inom vissa tillsynsuppgifter som förutsätter högt specialiserad kunskap. Det kan t.ex. gälla tillsyn av vissa industribranscher som bedriver miljö- farlig verksamhet, dammsäkerhet eller tillsyn av viss typ av vatten- verksamhet. Det har tidigare funnits nationella experter inom , men flertalet av dessa har avvecklats. I rapporten föreslås att det i vissa fall inrättas sådana specialistfunktioner place- rade inom länsstyrelseorganisationen. En sådan nationell specialist har visserligen sin placering på en länsstyrelse, men har också till uppgift att vid behov bistå andra länsstyrelser med råd och expert- hjälp. Dessa experter kommer att fungera som internkonsulter men tar inte över beslutsbefogenheter från andra länsstyrelser.27 Miljösamverkan Sverige28 är ett samarbete mellan alla läns- styrelser, och . Samarbetet ska öka samsynen mellan länsstyrelserna och ge en mer enhetlig hantering i tillsynsfrågor över landet. Arbetet ska också stödja länsstyrelserna både i deras roll som tillsynsvägledare och som operativ tillsyns- myndighet. Målet är att den operativa tillsynen ska vara rättssäker, effektiv och likvärdig i landet. Verksamhetsplanen som antas av länsråden anger vilka projekt som ska genomföras . pågick ett projekt avseende tillsynsmetodik för vattenverksamheter. Projektgruppen har jobbat med att samman- ställa de arbetsmetoder som används av vattenhandläggare på läns- styrelserna runt om i landet gällande tillsyn av olika vattenverk- 26Vad gäller dammsäkerhet noteras att det främst gäller de nordligaste länen och att det bör koncentreras till två eller tre län. 27Tillsynsrapporten s. 101 f. 28Information hämtad från hemsidan . samheter enligt 11 kap. . Projektet resulterade i en skriftlig vägledning i hur man kan jobba med tillsyn av vatten- verksamheter på länsstyrelsen.29 I vägledningen konstateras att tillsynen inom området vattenverksamhet i stort sett är helt händelsestyrd. Detta är något som flera länsstyrelser upplever som icke önskvärt. vill få tillsynen mer målstyrd och att den sker utifrån myndighetens egen bedömning av hur miljösituationen i länet ser ut. För att uppnå detta måste man först bilda sig en uppfattning om vilka vattenverksamheter och tillsynsobjekt som finns i länet, för att i nästa skede prioritera tillsynsinsatserna. Det sätt man kan bilda sig en uppfattning om vattenverk- samheterna i länet är genom en inventering. I vägledningen listas övergripande metoder för hur en inventering kan genomföras.30 Tillståndsgivna vattenverksamheter kan sökas i miljödom- stolarnas miljöbok31 (tidigare vattenbok), i länsstyrelsernas register och databaser samt dammregister. Några andra exempel på inventeringsmetoder är Digitalisering av äldre dokument Efterlysning genom hemsidor och media – emissionsdatabas för miljöfarlig verksamhet Miljörapporter för miljöfarlig verksamhet SCB – statistik på hur kust och stränder i landet är exploaterade 29Miljösamverkan , Tillsynsmetoder för Vattenverksamheter, En exempelsamling. a. s. 12. 31Av uppgifter till utredningen har framgått att det pågår ett arbete med digitalisering av miljödomstolarnas miljöböcker och att detta arbete i princip är avslutat. Uppgifter från andra myndigheter, t.ex. , Väg- verket och VISS – vattenmyndigheternas databas Vad specifikt avser miljörapporter framgår att det är vanligt före- kommande att miljöfarliga verksamheter och vattenverksamheter sker inom samma bolag. i län har begärt att den årliga för miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. även ska inkludera vattenverksamheter. Uppgifter om vilka vattenverksamheter som har bedrivits och vilka eventuella förändringar som har gjorts sedan före- gående år. Uppgifter om vilka tillstånd och villkor som finns för dessa vattenverksamheter. En redovisning av hur villkoren har följts . Om villkor saknas redovisas till exempel vilka regleringsnivåer eller uttags- mängder som tillämpats . Uppgifter om vilka rutiner som finns för kontroll av vattenverk- samheterna enligt egenkontrollförordningen. Ett problem med ett inventeringsarbete berör, vad utredningen er- farit, markavvattningar. I samband med omorganisationer har kun- skaper om befintliga företag till del gått förlorad. En stor del av den kunskap som finns på området är samlad hos en begränsad krets med personer, vilket av naturliga skäl medför en stor sår- barhet bl.a. med hänsyn till tillsynsarbetet. Som angetts i avsnitt 13.1.2 ska tillsynsmyndigheten föra register över verksamheter som behöver återkommande tillsyn enligt 7 § tillsynsförordningen. För att registret ska vara användbart är det viktigt att tänka igenom vilka uppgifter det ska innehålla. I vägled- ningen anförs att ett minimum för ett register är att det innehåller namn på verksamhetsutövaren, organisationsnummer, verksam- hetstyp samt lokalisering, t.ex. fastighetsbeteckning och koordi- nater. Andra uppgifter som registret kan innehålla är t.ex. ansvarig handläggare, domar, hävdnivåer, datum för kommande och genom- förda tillsynsbesök, vad som tagits upp på tillsynsbesök samt be- dömningar av t.ex. egenkontroll och skötsel. För att skapa ett enkelt och sökbart system över ärenden som rör tillsynsobjekt har man i kopplat ärende- systemet till GIS. Varje beslut införs som en punkt, linje eller yta under anteckningar i GIS-systemet med angivande av diarie- nummer, typ av ärende samt en kort ärendebeskrivning. Typen av ärende ska vara definierade som t.ex. muddring, brygga, damm, kulvert, bro eller utfyllnad. Då alla beslut förs in i GIS-systemet kan man på ett enkelt sätt bedriva tillsyn och kontrollera om nytill- komna objekt har eller saknar tillstånd/godkännande. Detta görs enklast genom att jämföra olika tidsserier av exempelvis orto- foton.32 tillsynssystem bygger i mångt och mycket på att verksamhetsutövaren kontrollerar sig själv och rapporterar resul- tatet av kontrollen till tillsynsmyndigheten. Egenkontrollen om- fattar bl.a. kontrollprogram, egenkontroll genom reglerna i förord- ningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll (egen- kontrollförordningen) samt reglerna om miljörapport. Naturvårds- verket har gett ut en handbok om egenkontroll.33 Verksamhetsutövaren ska genom egna undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättad om verksamhetens eller åtgärdens påverkan på miljön. För att kunna påverka verksamhetsutövarens kontroll av verksamheten har lagstiftaren bl.a. gett tillsyns- myndigheten befogenhet att kräva in förslag till kontrollprogram. kan även kräva in förslag till förbättrande åt- gärder. Det är inte ovanligt att det direkt i villkoren i ett tillstånd anges att verksamhetsutövaren senast ska ge in a. s. 15. 33Egenkontroll – en fortlöpande process, 2001:3, 2001. förslag på kontrollprogram till tillsynsmyndigheten. När tillsyns- myndigheten granskat förslaget till kontrollprogram och eventuellt föreskrivit ytterligare undersökningar föreläggs verksamhets- utövaren att utföra kontroll i enlighet med kontrollprogrammet. Egenkontrollförordningen anger skyldigheter för den som bedriver verksamhet som är anmälnings- eller tillståndspliktig enligt 9 eller 11–14 kap. . Reglerna träffar således såväl miljöfarlig verksamhet som vattenverksamhet. Reglerna inskränker inte till- synsmyndighetens möjligheter att på något annat sätt begära att verksamhetsutövaren kontrollerar sin verksamhet. Enligt förord- ningen ska det för varje verksamhet finnas en fastställd och doku- menterad fördelning av det organisatoriska ansvaret för de frågor som gäller för verksamheten enligt , föreskrifter som meddelats med stöd av samt domar och beslut rörande verksamhetens bedrivande och kontroll. Verksamhetsutövaren ska vidare ha rutiner för att fortlöpande kontrollera att utrustning m.m. för drift och kontroll hålls i gott skick samt för att förebygga olägenheter för människors hälsa och miljön. Även detta ska vara dokumenterat. Av reglerna följer att verksamhetsutövaren måste ha fastlagda rutiner för hur verksam- heten ska hållas i tekniskt gott skick i alla de avseenden som kan innebära olägenheter för människors hälsa och miljön. Verksam- hetsutövaren ska själv hålla sig informerad om verkningarna av verksamheten och ska fortlöpande och systematiskt undersöka och bedöma risker från hälso- och miljösynpunkt. Resultatet av under- sökningar och bedömningar ska dokumenteras. Verksamhetsut- övaren är vidare skyldig att omgående underrätta tillsynsmyndig- heten om det inträffar en driftsstörning eller liknande händelse i verksamheten med risk för olägenheter för människors hälsa eller miljön. Om en miljöfarlig verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt 9 kap. , ska verksamhetsutövaren lämna en miljörapport till tillsynsmyndigheten. Detta gäller också den som förelagts att ansöka om tillstånd enligt 9 kap. 6 § andra stycket . I ska de åtgärder redovisas som har vidtagits för att uppfylla villkoren i ett tillståndsbeslut och resultat- en av dessa åtgärder. Ytterligare anvisningar om vad ska innehålla ges i föreskrift (NFS 2006:9) om miljörapport.34 I föreskrifterna anges det att en miljörapport ska innehålla en redovisning av de villkor som gäller för verksamheten samt hur vart och ett av dessa villkor har uppfyllts, en kommen- terad sammanfattning av resultaten av mätningar, beräkningar eller andra undersökningar som utförts för att bedöma verk- samhetens påverkan på miljön och människors hälsa och en redo- visning av de betydande åtgärder som vidtagits för att säkra drift och kontrollfunktioner samt för att förbättra skötsel och underhåll av tekniska installationer. ska vara inlämnad och avse verksamhetsåret innan. Skyldigheten att lämna miljörapport om- fattar bara den som bedriver tillståndspliktig verksamhet samt den som förelagts att söka tillstånd. Den som bedriver verksamhet enligt ett frivilligt tillstånd eller efter anmälan behöver således inte lämna miljörapport. Reglerna om miljörapport gäller således för tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet men inte för tillståndspliktig vattenverk- samhet. Verksamhetsutövaren ska, på sätt som anges ovan i avsnitt 13.1.4, jämlikt 26 kap. 21 § lämna uppgifter om verksamheten till tillsynsmyndigheten om myndigheten begär det. Omfattningen av rapporteringen beror bl.a. på verksamhetens omfattning och dess miljöpåverkan. I tillståndet kan det finnas särskilda villkor om rapportering av exempelvis verksamhetens inverkan på fisket. Det finns såsom nämnts tidigare inte något krav på miljörapport när det gäller vattenverksamhet. Trots detta rapporterar damm- ägare om dammsäkerhet till (se nedan). 34 har utöver nämnda föreskrifter utgivit Vägledning om Naturvårds- verkets föreskrifter om miljörapport, version 3, . 13.2.4Kontroll och rapportering av dammsäkerhet35 Enligt ska den som är underhållsansvarig för en damm- byggnad själv utarbeta och följa rutiner för egenkontroll av damm- säkerheten. Den underhållsansvarige, som i de flesta fall är damm- ägaren, är strikt ansvarig för konsekvenserna av ett eventuellt dammbrott. Länsstyrelserna är operativa tillsynsmyndigheter för dammsäkerheten medan har en samordnande myndighetsroll för dammsäkerheten i landet. I finns inga nationella riktlinjer för dammsäkerhet. En- ligt ska dammägaren själv utarbeta och följa rutiner för egenkontroll av dammsäkerheten. Kraftindustrin har däremot på eget initiativ utarbetat riktlinjer för sitt dammsäkerhetsarbete, RIDAS – Kraftföretagens riktlinjer för dammsäkerhet. Medlems- företagen i har förbundit sig att följa dessa riktlinjer men det finns även andra dammägare som tillämpar RIDAS som stöd för sin egenkontroll. Den omfattning som RIDAS anger kan vara vägledande, men det är dammägaren som i varje enskilt fall an- svarar för att bedriva den egenkontroll som behövs för att säker- ställa dammsäkerheten och i övrigt följa bestämmels- er. Rapporteringsrutinen har tagits fram för att underlätta tillsyns- myndigheternas tillsyn av dammsäkerheten. Tanken är att års- rapporterna ska innehålla grundläggande uppgifter som är av betyd- else för dammsäkerheten och därmed ge en överblick över damm- säkerhetssituationen i länet. I rapporten ska framgå vissa uppgifter om rutiner för egenkontroll som dammägaren utarbetat och följer. I förlängningen är syftet att rapporteringen ska kunna bidra till att en enhetlig hög dammsäkerhetsnivå upprätthålls i landet.36 Årsrapportering innebär att en rapport över samtliga damm- anläggningar skickas in till aktuell länsstyrelse , vare sig det har skett förändringar sedan föregående års rapportering eller inte. En rapport per huvudvattendrag och per ägare/underhållsansvarig skickas in till . Rapporten avseende föregående år skickas till . Av avsnitt 2.8 framgår att har ett särskilt regeringsuppdrag att se över regelverket kring dammsäkerhet. 35Avsnittet är i huvudsak hämtat från Svenska Kraftnäts skrift Årsrapportering av dammsäkerhet. 36För ytterligare information i ämnet se Svenska – Egenkontroll och tillsyn. 13.3Utredningens bedömning av och förslag till åtgärder för att effektivisera tillsynen över vattenverksamhet –Kammarkollegiets och resurser för om- prövningsarbetet bör förstärkas. –Länsstyrelsernas resurser för tillsyn och för omprövnings- arbetet bör förstärkas. –Kammarkollegiet bör ges i uppdrag att stödja länsstyrelserna i deras omprövningsarbete. –Kammarkollegiet bör ges i uppdrag att hjälpa länsstyrelserna att prioritera vilka omprövningsprojekt som bör drivas och i vilken ordning. har uppgett att det är stora variationer i hur tillsynsmyndigheterna tillämpar bestämmelserna om vatten- verksamhet i 11 kap. . En historisk förklaring till detta är att det före inte fanns någon myndighet med ett ut- pekat centralt ansvar för vägledning för vattenverksamhet enligt vattenlagen. Vägledning inom området är fortfarande eftersatt jäm- fört med många andra delar av , för vilka arbetet har vidareutvecklats utifrån kunskaper och erfarenheter enligt tidigare lagstiftning. Förutsättningarna för en god tillsyn är att det finns ett klart och tydligt regelverk för arbetet med tillsyn, en central till- synsvägledning som uppfyller tillsynsmyndigheternas behov samt att tillsynsmyndigheterna har den kompetens och avsätter de re- surser som behövs för tillsynen. , vars slutsats delas av Kammarkollegiet och , konstaterar att en för- stärkning behöver ske på alla dessa områden.37 Av utredningens direktiv framgår att tillsynsmyndigheterna har fört fram uppfattningen att bestämmelserna i 11 kap. är svåra att tillämpa, otidsenliga och dåligt anpassade till övriga be- stämmelser i balken och att detta är ett problem vid vägledning och tillämpning. Regeringen konstaterar i direktiven att den omständig- 37 Redovisning av regeringens uppdrag med anledning av skrivelsen Vissa fiskeripolitiska frågor (Jo 2007/1393/JFS) s. 37 f. heten att det förekommer vattenverksamheter som antingen helt saknar tillstånd och ibland även ägare eller vars verksamhet regleras av otidsenliga tillstånd försvårar tillsynen över verksamheterna. Svårigheterna att utöva en effektiv tillsyn minskar i sin tur förut- sättningarna att nå mål att främja en hållbar utveck- ling.38 Utredningen ska bl.a. mot angiven bakgrund utreda om tillämp- ande myndigheter har kompetens och resurser för att utöva en effektiv tillsyn och vid behov initiera omprövningsprocesser. Det kan konstateras att utredningsuppdragen hänger samman såtillvida att det finns ett klart samband mellan tillsynen av vattenverks- amheter och omprövningsinstitutet. En väl fungerande tillsyn är viktig för att vattendomar med otidsenliga villkor ska uppmärk- sammas och eventuellt bli föremål för omprövning. I detta avsnitt har utredningen valt att inledningsvis kommen- tera några av de förslag som presenterats i tidigare avsnitt och som kan få betydelse för tillsynsmyndigheternas arbete för att därefter försöka besvara de i direktivet ställda frågorna avseende myndig- heternas kompetens och resurser. Förslag som kan/bör leda till en effektivare tillsyn Aktuella tillstånd med reglerade förutsättningar för hur verksam- heten ska bedrivas är enligt vad utredningen erfarit en god förut- sättning för egenkontroll och tillsyn. har i en skrivelse till utredningen anfört att det finns ett stort antal dikningsföretag som saknar aktuella tillstånd och villkor. Det inne- bär att det saknas underlag för tillsynen i form av t.ex. fastlagda bottennivåer, hur djupt rensningar får genomföras, vilka utsläpp av närsalter som är acceptabla och vad tillsynsmyndigheten ska kon- trollera. Det är enligt rimligt att alla diknings- företag har aktuella tillstånd och villkor så att såväl verksamhets- utövaren som tillsynsmyndigheten vet förutsättningarna för vattenanläggningen. Ytterligare ett skäl för aktuella tillstånd är att utsläpp av t.ex. kväve och fosfor kan regleras så att miljökvalitets- normerna enligt 5 kap. kan liksom åtaganden enligt Baltic Sea Action Plan och direktivet.39 2007:184 s. 10 f. 39Naturvårdsverket, skrivelse till MPU . Utredningen har som tidigare nämnts i avsnitt 3 översiktligt redogjort för hur vanligt det är att vattenverksamheter, främst dammar, vattenkraftverk och markavvattningsföretag, helt saknar tillstånd eller ägare, regleras av en eller flera vattendomar från tiden före ikraftträdande eller saknar tydlig reglering av drift- och underhållsansvar.