sou · GXB392 · 2009-11-17 00:00:00 — Det bör införas korresponderande bestämmelser i instruktio- nerna för övriga berörda myndigheter eller i särskilda regerings- beslut till dem. När det gäller möjligheten för att hänskjuta frågan om statens medverkan till regeringen, innebär bestämmelsen föl- jande. ska hänskjuta frågan till regeringen endast i undantagsfall, dvs. då alla möjligheter att uppnå enighet mellan parterna inom ramen för samrådsförfarandet är uttömda utan att enighet har kunnat nås. yttrande bör innehålla en sammanfattning av dels behovet av statens medverkan i service- centrum och servicepunkter i kommunerna i länet som helhet, dels de berörda statliga myndigheternas ståndpunkter i förhållande till detta behov. Bestämmelsen innehåller av naturliga skäl ingen upp- lysning om på vilket sätt regeringen kommer att hantera frågan. 13.2Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen Vårt författningsförslag beträffande Arbetsförmedlingen innebär att en ny paragraf införs i instruktionen för Arbetsförmedlingen. Paragrafen är indelad i tre stycken. I första meningen anges att Arbetsförmedlingen är den statliga myndighet som svarar för statligt deltagande och statlig närvaro i de föreslagna servicecentrumen i kommunerna och att denna upp- gift ska utföras i samverkan med övriga berörda statliga myndig- heter.1 Med uttrycket berörda statliga myndigheter avses myndig- heter med täta medborgarkontakter. Enligt våra förslag ska det fin- nas minst ett servicecentrum i varje kommun. I ett sådant centrum bör kommunen tillhandahålla service till invånarna och företagen inom de områden av den kommunala förvaltningen där behovet och efterfrågan av personlig kontakt är störst eller där det i övrigt är lämpligt att ha servicen till invånare och företag samlokaliserad och samordnad med annan service. Vår bedömning är att det i minst ett sådant centrum per kom- mun behövs statlig närvaro för att tillgodose invånarnas och företa- gens behov av kontakter med statliga myndigheter. Om inte det av framtagna underlaget över behovet av förvaltnings- service föranleder en annan bedömning, bör Arbetsförmedlingen därför dels själv finnas på plats med personal i minst ett service- centrum per kommun, dels i samverkan med övriga berörda myn- digheter se till att dessa deltar i verksamheten i minst ett service- centrum per kommun, antingen med egen personal eller i form av samtjänst med kommunen och Arbetsförmedlingen, eller på båda dessa sätt. I Arbetsförmedlingens uppdrag ligger också att förmed- lingen ska samverka med inom ramen för länsstyrel- sens processledande roll. I andra meningen anges att Arbetsförmedlingen är den myndig- het som svarar för att statlig service finns tillgänglig i servicepunk- ter i kommunerna och att denna uppgift ska utföras i samverkan med övriga berörda statliga myndigheter. Enligt våra förslag ska 1 Se avsnitt 4.2. det, i den utsträckning det behövs med hänsyn till de geografiska förhållandena och invånarnas och företagens behov, utöver service- centrum finnas s.k. servicepunkter i varje kommun. I en service- punkt ska det finnas teknisk utrustning som gör det möjligt för invånarna och företagen att få viss och statlig förvalt- ningsservice. En servicepunkt behöver inte vara bemannad med en eller statlig tjänsteman, men det bör finnas någon som kan instruera om hur utrustningen används. En servicepunkt kan var inrymd i exempelvis en eller statlig myndighets kontor, ett bibliotek, en lanthandel, en bensinstation, en före- ningslokal eller någon annan liknande plats. Den som instruerar kan vara en person som redan är sysselsatt i den verksamhet som bedrivs på den valda platsen. Arbetsförmedlingens uppgift är att se till att servicepunkterna för de statliga myndigheternas del utrustas på ett relevant sätt och att berörda statliga myndigheters service är tillgänglig med hjälp av utrustningen. Som framgår av vårt förslag till ändring i länsstyrelseinstruktionen, ska varje länsstyrelse ta fram underlag över behovet av offentlig förvaltningsservice i kommunerna. Bestämmelsen i andra stycket anger att Arbetsförmedlingen i sitt arbete med servicecentrum och servicepunkter ska sträva efter att servicen är tillgänglig i den form och omfattning som svarar mot invånarnas och företagens behov så som detta behov framkommer i det av framtagna underlaget. I första meningen anges att verksamheten i ett servicecentrum får utföras i samlokalisering och annan samverkan samt i samtjänst enligt bestämmelserna i lagen (2004:543) om samtjänst. Samtjänst är ett sätt att effektivisera verksamheten genom att alla eller flera av de personer som tjänstgör i centrumet kan lämna service inom alla eller flera av de deltagande myndigheternas verksamhetsområden. Samtjänstlagen innehåller dock vissa begränsningar i fråga om för- valtningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. I synnerhet gäller detta möjligheten för en kommun att uppdra åt en person som är statligt anställd att besluta i kommunala ärenden. I dessa avseenden hänvisar vi till förslaget om ändringar i samtjänstlagen och samtjänstförordningen, där vi dels utökar den s.k. kommunala ärendekatalogen med sju nya ärendetyper, dels inför en generell möjlighet för myndigheterna i ett servicecentrum att avtala om även andra ärendetyper inom det statliga området än de som finns upptagna i den s.k. statliga ärendekatalogen i samtjänstförord- ningen. Samtjänst kan således vara aktuell både i de fall en del- tagande myndighet har personal på plats under centrumets alla öppettider och i de fall en deltagande myndighet har reducerad när- varo i förhållande till öppettiderna. I detta sammanhang är det vik- tigt att tänka på att en deltagande myndighet mycket väl kan för- lägga sin ärendehandläggning till ett servicecentrum oavsett ärende- typer, förutsatt att handläggningen inte utförs i samtjänst utan med egen anställd personal. En sådan utlokalisering av handlägg- ningen är såvitt vi har förstått mycket efterfrågad av medborgarna, inte minst på grund av den möjlighet till direkt kontakt med hand- läggaren som då uppkommer. I andra meningen anges att Arbetsförmedlingen ska vara drift- ansvarig för verksamheten i ett servicecentrum när det inte över- enskoms att kommunen ska vara driftansvarig. I ett servicecentrum kommer det att finnas tre olika former av ansvar för de deltagande myndigheterna, nämligen driftansvar, arbetsgivaransvar och ansvar för en viss förvaltningsuppgift. För en närmare redogörelse för innebörden av de tre olika ansvarsformerna hänvisas till avsnitt 11.4. Arbetsförmedlingens samordnande roll på den statliga sidan gör myndigheten lämpad att vara ett statligt alternativ när det gäller driftansvaret för ett servicecentrum. 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor Orden vid medborgarkontor tas bort. Beteckningen medborgar- kontor har följt med sedan den första försökslagen infördes . Ett medborgarkontor drevs då av en kommun och så är fallet även . De statliga myndigheterna och har etablerat ett stort antal kontor som kallas servicekontor. Det förekommer också inom staten ett stort antal kontor som kallas Våra förslag går ut på att samordna och statlig service i gemensamma kontor. Vi anser att det då är mindre lämpligt att använda någon av de redan existerande kon- torsbenämningarna när vi presenterar våra förslag, utan har valt den nya benämningen servicecentrum. Vi har övervägt att föreslå rubriken samtjänst i service- centrum, dvs. vår benämning av kontoren. Syftet med den valda benämningen är i första hand att den ska skilja sig från andra före- kommande kontorsbenämningar. Det kan finnas andra som kan vara lämpligare namn på de kontor som vi föreslår. Därför anser vi att lagen bör förhålla sig neutral i frågan. Slutligen anser vi att det inte föreligger någon risk för förväxling eller missförstånd med den föreslagna . Orden vid medborgarkontor i parentesen tas bort. Ändringen är en konsekvens av skälen för rubrikändringen. Orden anställnings- eller tas bort. Skälet, som är att en person som tjänstgör i ett servicecentrum bara bör ha en arbetsgivare, och att därför enbart alternativet med uppdragsavtal bör finnas kvar, utvecklas i avsnitt 11.3. I andra stycket tas orden arbets- eller bort. Ändringen är en kon- sekvens av ändringen i 5 §. I samma stycke byts orden lämna, ge respektive bevilja i punkterna 2, 3 respektive 4 ut mot uttrycket besluta om. De nuvarande orden korresponderade med reglerna i 6 § om att enbart gynnande eller neutrala beslut fick omfattas av samtjänsten. 6 § upphörde att gälla . Den nu föreslagna ändringen borde enligt vår uppfattning därför ha gjorts redan då. När det gäller förvaltningsuppgiften i punkten 1, (hantering av platser i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg enligt 2 a kap. skollagen), föreslår vi dock inte motsvarande änd- ring. Vi gör nämligen bedömningen att om denna förvaltningsupp- gift även fick omfatta andra än gynnande eller neutrala beslut, skulle det inte längre vara fråga om en förvaltningsuppgift av enkel beskaffenhet, vilket ju är en generell förutsättning för att en för- valtningsuppgift ska få utföras i samtjänst. Förslaget innebär vidare att uppgiftskatalogen i andra stycket utökas med sju nya förvaltningsuppgifter. Samtliga är av enkel beskaffenhet och bedöms även i övrigt vara lämpliga att handläggas i samtjänst. Det är i samtliga fall fråga om regeltillämpning med litet utrymme för handläggaren att göra självständiga bedömningar. De regler som ska tillämpas bedöms vidare i samtliga fall vara av förhållandevis okomplicerad natur. Vidare torde kommunen i samt- liga fall ha fastställt särskilda riktlinjer för handläggningen. I författningsförslaget redovisas för tydlighetens skull de nya uppgifterna som punkterna 5–11. Den slutliga ordningen kan dock med fördel ändras så att exempelvis alla de tre uppgifterna i katalo- gen som rör skollagen kommer att följa i direkt anslutning till var- andra. Uppgiften i punkt 5 (att besluta om bidrag enligt lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m.) innebär tillämp- ning av lagens regler om dels bidrag för anpassning av en bostad med anordningar för en funktionshindrads behov, dels bidrag för att återställa en anpassad bostad. Uppgiften i punkt 6 (att besluta om tillstånd till färdtjänst enligt lagen (1997:736) om färdtjänst) innebär tillämpning av lagens reg- ler om tillstånd till färdtjänst för en person med funktionshinder. Uppgiften i punkt 7 (att besluta om tillstånd till riksfärdtjänst enligt lagen (1997:735) om riksfärdtjänst) innebär tillämpning av lagens regler om tillstånd till riksfärdtjänst för en person med funk- tionshinder. Uppgiften i punkt 8 (att besluta om vårdnadsbidrag enligt lagen (2008:307) om kommunalt vårdnadsbidrag) innebär tillämpning av lagens regler om vårdnadsbidrag för barn mellan ett och som inte deltar på heltid i förskoleverksamhet. Lagen gäller bara för kommuner som beslutat att införa vårdnadsbidrag. Uppgiften i punkt 9 (att besluta om bistånd enligt socialtjänst- lagen (2001:453) i fråga om trygghetslarm) innebär tillämpning av respektive kommuns riktlinjer för bistånd enligt 4 kap. 1 § social- tjänstlagen i fråga om trygghetslarm för äldre och personer med funktionshinder. Uppgiften i punkt 10 (att godkänna bekräftelse av faderskap enligt 1 kap. 4 § ) innebär tillämpning av föräldra- balkens regel om att en bekräftelse av faderskap skriftligen ska god- kännas av socialnämnden om det kan antas att mannen är fader till barnet. Uppgiften i punkt 11 (att besluta om skolskjuts enligt 4 kap. 7 § skollagen) innebär tillämpning av lagens regler om kostnadsfri skolskjuts för elev i , om sådan behövs med hänsyn till omständigheterna. 13.4Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2009:315) om samtjänst vid medborgarkontor Utöver de ändringar som är en följd av ändringarna i lagen, föreslår vi att det i en ny paragraf i förordningen (3 a §) införs en generell bestämmelse som ger myndigheterna möjlighet att avtala om andra förvaltningsuppgifter innefattande myndighetsutövning på det stat- liga området än de i förordningen uppräknade, under förutsättning att de är av enkel beskaffenhet. Med enkel beskaffenhet avses i detta sammanhang att förvaltningsuppgifterna innebär regeltill- lämpning med litet utrymme för handläggaren att göra självstän- diga bedömningar och att de regler som ska tillämpas är av förhål- landevis okomplicerad natur. Övervägandena i fråga om behovet av den föreslagna bestämmelsen redovisas i avsnitt 11.3.3. En särskild utredare skall stödja de statliga myndigheterna i deras arbete med att inrätta lokala servicekontor. Utredaren skall också stödja andra samverkansinitiativ, bl.a. den vårproposition (prop. 2006/07:100) aviserade försöksverksamheten med nystarts- centrum och samverkansöverenskommelser mellan myndigheter och kommuner för att bryta utanförskapet. I uppdraget ingår vidare att utreda former för samverkan mellan statliga myndigheter och kommuner. Utredaren skall driva på utvecklingen av en effek- tivare offentlig service och tjänsteproduktion som utnyttjar den moderna informations- och kommunikationsteknikens möjlig- heter. Målet skall vara att förbättra tillgängligheten till offentlig service i hela landet och att möjliggöra en fortsatt effektivisering av den offentliga tjänsteproduktionen. I uppdraget ingår också att utreda behov av förändringar i lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor. Förslag till regeringen om ytterligare åtgärder som behöver vid- tas för att åstadkomma en väl fungerande samverkan skall lämnas . Översynen av lagen om samtjänst vid medborgarkontor skall redovisas . Arbetet skall avslutas med en samlad redovisning av uppnådda resultat . I regeringsförklaringen framhålls att det är viktigt med tillgång till samhällsservice i hela landet. Regeringen har i budgetpropositionen för (prop. 2006/07:1, utg.omr. 2) konstaterat att de statliga myndig- heterna alltmer koncentrerat sin verksamhet till större orter. Sam- tidigt är det viktigt att statliga myndigheter har en sådan lokal när- varo att de kan ge medborgare och företag en god service. Ett kostnadseffektivt sätt att upprätthålla servicen är att myndigheter i högre grad samverkar. Regeringen avser därför att främja en ökad samverkan och stimulera inrättandet av lokala servicekontor. insatser för ökad samverkan Insatser för att främja en ökad lokal samverkan inleddes . I betänkandet Lokalkontor – ett medel för sektorssamordning, förbättrad service och regional utveckling (SOU 1990:72) föreslog Stat-kommunberedningen olika åtgärder för att utveckla och stödja inrättandet av lokalkontor och andra former av lokal samverkan. En viss försöksverksamhet med lokal samverkan mellan statliga myndigheter genomfördes som ett resultat av betänkandet, men någon mera omfattande satsning genomfördes inte. började olika initiativ att växa fram på lokal nivå. Allt fler kommuner inledde försök med nya former av lokal servicesamverkan genom att inrätta s.k. medborgarkontor. tog regeringen initiativ till en femårig försöksverksamhet genom propositionen Försöksverksamhet med medborgarkontor (prop. 1993/94:187). En ny lag – lagen (1994:686) om försöksverk- samhet med medborgarkontor – trädde i kraft . För- söksverksamheten utvidgades när lagen (1997:297) om försöksverksamhet med samtjänst vid medborgarkontor trädde i kraft. I propositionen Samtjänst vid medborgarkontor (2003/4:85) föreslogs att den pågående försöksverksamheten skulle bli perma- nent. Enligt lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor får statliga myndigheter, en kommun eller ett landsting ingå avtal om att för varandras räkning lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och även handlägga enklare för- valtningsärenden med de begränsningar som anges i lagen eller att använda varandras personal till att utföra sådan verksamhet. tjänsten får i de fall arbetsuppgifterna innefattar inslag av myndig- hetsutövning endast omfatta sådana i lagen uppräknade förvalt- ningsuppgifter. Ett samtjänstavtal skall godkännas av regeringen. Sedan försökslagen infördes har endast ett fåtal sam- tjänstavtal godkänts av regeringen. De senast godkända avtalen är mellan kommun, i , länsarbetsnämnden och läns allmänna försäkrings- kassa (godkänt ), mellan kommun och i (godkänt ) samt mellan , och i (godkänt ). Erfarenheter från arbete med nya former för lokal servicesamverkan Statskontoret, , Centrala studiestöds- nämnden, , , och Migra- tionsverket har i gemensamma projekt arbetat med att utveckla, pröva och etablera nya former för lokal servicesamverkan. Utveck- lingsarbetet, som haft arbetsnamnet VISAM (vi samverkar), har bedrivits genom femton lokala samverkansprojekt i olika delar av landet. De samverkande myndigheterna har i rapporten en modern och sammanhållen förvaltning (VISAM, 2005) redovisat resultaten och erfarenheterna av sitt arbete. En av slutsatserna är att samverkan vid tillhandahållandet av tjänster kan leda till ökad nytta för medborgare och företag och en kostnadseffektivare tjänsteproduktion. finns det olika förhållanden som kan försvåra en samverkan. Därför krävs enligt myndigheterna politiska ställningstaganden och initiativ för att samverkan skall bli en kraftfull och framgångsrik utvecklingsstra- tegi. De i VISAM ingående myndigheterna har gjort ett gemensamt åtagande att fortsätta och fördjupa arbetet för en ökad samverkan. Som en första åtgärd har ett strategiskt samverkansforum bildats. Uppdrag om förvaltningssamverkan i glesbygd i har haft i uppdrag att identifiera samverkansmöjligheter mellan statliga myndigheter, kommuner och landsting i glesbygdsområden och att aktivt initiera samverkan mellan dessa. En redovisning av uppdraget har lämnats (dnr. 2005/6412). konstaterar att det finns behov av att utveckla samverkan mellan olika statliga myndigheter och mellan de statliga myndigheterna och kommunerna. Att utveckla samver- kan handlar enligt om ett långsiktigt förändrings- arbete där ansvaret i första hand ligger hos dem som är direkt berörda. menar dock att det är angeläget att stimu- lera sådana processer som syftar till en utvecklad samverkan. Arbetet kan enligt påskyndas genom att regeringen ställer tydliga krav och förväntningar på myndigheterna och att detta görs samordnat och inte enbart myndighet för myndighet. Förstärkt samordning för att bryta utanförskapet i städer har regeringen arbetat för att skapa möjligheter och undanröja hinder för människor som bor i utsatta stadsdelar och att göra stadsdelarna attraktivare. Inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet har samarbete mellan statliga och kommunala verksamheter utvecklats. Samverkan sker genom lokala utveck- lingsavtal (prop. 1997/98:165 Utveckling och rättvisa – en politik för storstaden ). Regeringen gav reglerings- brev uppdrag till , , , Myndigheten för skolutveckling och Rikspolis- styrelsen att bidra till de lokala utvecklingsavtalen genom att träffa samverkansöverenskommelser med ett 20-tal berörda kommuner. För att förstärka och underlätta samverkan och samordning på regional och lokal nivå tillsatte regeringen en koor- dinator för samverkan inom storstadspolitikens lokala utvecklings- arbete (dir. 2006:66). En slutrapport skall lämnas till regeringen . Förordningen om regionalt utvecklingsarbete I förordningen (2003:595) om regionalt utvecklingsarbete finns bestämmelser om statliga myndigheters medverkan i det regionala utvecklingsarbetet. Statliga myndigheter skall vid överväganden om verksamhetsminskningar – i samråd med och tillsam- mans med andra berörda myndigheter, kommuner, landsting och privata intressenter – undersöka möjligheten att genom samord- ning eller samverkan upprätthålla eller utveckla verksamheten inom området. Länsstyrelserna och de regionala självstyrelseorganen i och samt samverkansorganen i och har haft i uppdrag att utforma lokala utvecklingsprogram för kommersiell service. Syftet har varit att analysera serviceutveck- lingen i länen, enas om gemensamma mål samt att upprätta planer på åtgärder. Detta har genomförts i breda partnerskap med företrä- dare för kommuner, lokalt näringsliv, serviceinrättningar, statliga servicebolag samt lokala utvecklingsgrupper. I detta arbete har också sambanden mellan tillgången till kommersiell och offentlig service övervägts. Den statliga sektorns geografiska fördelning På gemensamt uppdrag av (dir. 2004:93) och (dir. 2004:87) har forskare vid undersökt hur den statliga sektorns geografiska fördelning i landet har förändrats . Undersökningens resultat har redovisats i rapporten geografi, och , (Ansvarskom- mitténs skriftserie, ). Författarna svarar själva för innehål- let i rapporten. Av rapporten framgår att statlig verksamhet har koncentrerats snabbare än befolkningen. Statlig service som tidigare funnits ut- spridd i landskapet med hög tillgänglighet till direkta personliga kontakter dras tillbaka till större orter eller blir tillgänglig bara på vissa tider, genom att samma personal betjänar ett större område. Utvecklingen skiljer sig dock mellan olika myndigheter och tjäns- ter. Den geografiska reträtt som framgår av rapporten behöver dock inte alltid betyda att service och tillgänglighet minskar. Ny avståndsöverbryggande teknik kopplar samman olika nivåer inom myndigheterna och öppnar för en större rumslig flexibilitet. Myn- digheterna strävar efter att ge service via flera olika kanaler. Den till synes uttunnade service man möter på ett litet kontor kan i själva verket innebära möjligheter till elektroniska kontakter med hela myndighetens verksamhet. Uttunningen av den platsbundna personliga servicen ger emel- lertid upphov till en stor aktivitet i orter där myndigheter drar ner sin verksamhet. Strategier utvecklas för att kunna behålla service som är tillgänglig för alla och som innebär fortsatta möjligheter till direktkontakter mellan myndighet och allmänhet. Försök görs att upprätta gemensamma servicepunkter där medborgaren kan få hjälp med sina olika behov av samhällsservice. Drivkraften för dessa är dels att myndigheterna själva ser svårigheter att fortsatt upprätt- hålla servicen, dels att kommunerna är aktiva för att organisera den offentliga servicen på ett samlat sätt. Enligt rapporten är förändringarna inom den statliga sektorns lokala organisation en okoordinerad process som till stor del drivs av myndigheterna var och en för sig. Det framstår enligt författar- nas mening som motiverat att staten arbetar mer med samord- ningen av offentlig service på lokal nivå. bedömningar om utvecklingen av den offentliga servicen I sitt slutbetänkande – Se landsbygden! Myter, sanningar och fram- tidsstrategier (SOU 2006:101) – menar att den bristande sektorssamordningen på alla offentliga nivåer är en av de främsta orsakerna till att tillgången till offentlig service på lands- bygden alltmer försämras, vilket kan medverka till negativa konse- kvenser för samhällsekonomin. Om de drivkrafter som styr dagens förändringar består, ser kommittén följande utvecklingsscenario: fortsatt omvandling av statlig service från direktkontakt till internetbaserade tjänster, fortsatt geografisk koncentration av arbetsställen och anställda i statlig verksamhet, den geografiska koncentrationen av statlig service går snabbare än koncentrationen av befolkningen, medborgarnas genomsnittsavstånd till statlig service ökar, viss stabilisering när det gäller regionala centra; städer kring 100 000 invånare kan behålla eller få fler statligt anställda, tillbakagången sker i första hand genom beslut i de enskilda myndigheterna utifrån deras avvägning av kostnader, tillgäng- lighet och möjligheter att utveckla kvalitet i det egna tjänste- utbudet, lokala strategier försvåras om myndigheter fortsätter att utveckla verksamheter var för sig, en okoordinerad process där varje myndighet styrs av sitt eget uppdrag, lokala och kommunala strategier för att rädda servicen växer fram men i ett ojämnt mönster.