sou · GXB328 · 2009-03-30 00:00:00 — Den generella rätten behöver givetvis ha begränsningar i form av regler för hur länge stödet kan lämnas, den studerandes ålder m.m. Ett nationellt likformigt stöd med tydliga och enkla regler ger de studerande goda planeringsförutsättningar. Studiemedlen bör enligt kommitténs mening vara enhetliga och lika för alla som studerar på samma utbildning och utbildningsnivå. De bör dock även kunna vara flexibla i förhållande till familje- situation, studiesituation, ålder och arbete. Detta innebär inte att det ska finnas olika sorters studiemedel för olika grupper av studerande, men de ska så långt som möjligt kunna användas med utgångspunkt i de egna behoven. Det innebär t.ex. att studiemedlen bör kunna tas ut på ett flexibelt sätt och bör innehålla delar som är valbara för den studerande. Det ger de studerande möjligheter, men lämnar också över ett ansvar. Därför ställs särskilda krav på att systemet är enkelt och begripligt och på att det är lätt att hitta korrekt och lättbegriplig information. Studiemedelssystemet ska även vara lätt att administrera. Regel- verket ska om möjligt utformas så att det underlättar maskinell hantering och en hög grad av självservice. Kommitténs förslag: Det studiestöd som erbjuds vuxenstude- rande och studerande på eftergymnasial nivå ska vara fortsatt enhetligt. Det ska ges till dem som uppfyller villkoren för stödet. En bärande princip i studiestödsreformen var att det skulle finnas ett gemensamt och enhetligt studiestöd för alla vuxen- studerande och studerande på eftergymnasial nivå. Förändringen blev stor. fanns det flera studiestöd för samma typ av studier.67 Reformen 2001 innebar en avsevärd förenkling, framför allt för studerande på grundskole- och gymnasienivå. Andelen studerande som ansåg att reglerna är krångliga eller mycket krångliga minskade.68 Förändringen innebar även stora administra- tiva vinster. Utöver förenklingarna har nuvarande studiemedels- system inneburit ökad rättvisa mellan olika studerande. kunde studerande i samma klassrum och med i princip samma utbildningsbakgrund, ålder och familjesituation ha olika studiestöd och därmed olika ekonomiska förutsättningar. Kommitténs bedömning är att studiestödsreformen har bidragit till ett enklare och mer rättvist studiestödssystem. Ett gemensamt studiestöd för samtliga vuxna studerande är att föredra eftersom det gör regelverket mer överblickbart. Därmed blir det lättare för de studerande, eller dem som funderar på att börja studera, att förutse och planera sin ekonomi . Ett gemensamt studiestöd blir också mer rättvist eftersom de som studerar på samma utbildning får samma studiestöd. Trots att kommittén alltså förordar ett enhetligt studiestöd anser vi att det kan finnas skäl att överväga om studiestöd till studerande inom grundläggande vuxenutbildning ska lämnas i form av studiemedel. Dessa studerande skiljer sig på en rad punkter från andra mottagare av studiemedel. De har mycket ofta utländsk bakgrund, är äldre och har oftare barn. 67Särskilt vuxenstudiestöd (SVUX), särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (SVUXA), särskilt vuxenstudiestöd för naturvetenskaplig och teknisk utbildning (NT-SVUX), särskilt utbildningsbidrag (UBS) och studiemedel. 68CSN (2004). är mer utsatt, såväl före, under som efter studierna. Det finns inte sällan ett samband mellan introduktionen i det svenska samhället, sfi-studier och grundläggande vuxenutbildning. De studerandes utbildningsbakgrund och behov skiljer sig mycket åt. Ett studiestöd som bättre kunde anpassas till den individuella studiesituationen skulle enligt kommitténs bedömning kunna bidra till en effektivare och tryggare studiesituation. Insatser för de studier som ges inom sfi och det som är grundläggande vuxenutbildning, skulle kunna samordnas om förutsättningarna för studiefinansieringen vore likartade. Utformningen av studiestödet för grundläggande vuxenutbildning bör därför övervägas i samband med beredningen av de förslag som lämnats i betänkandet Egen- ansvar – med professionellt stöd (SOU 2008:58). Det ligger dock inte inom ramen för Studiesociala kommitténs uppdrag ett ge förslag om studiefinansiering för sfi eller annan samverkan mellan grundläggande vuxenutbildning och sfi. Ett studiemedelsystem som är enkelt och generellt kräver lösningar där många får samma rätt till ersättning, oavsett indi- viduell situation, utbildningsbakgrund eller studieförhållanden. Det gör att systemet kan bli trubbigt och att det för relativt många studerande kan brista i passform. Å andra sidan kan ett system som försöker tillgodose varje individs eller grupps behov och situation snabbt bli helt oöverskådligt och svårförutsägbart. Ett sådant system kan dessutom upplevas som orättvist eftersom per- soner i likartade situationer kan få olika ekonomiska utfall. Kommittén strävar efter ett enklare och mer generellt system. Vi har i våra bedömningar försökt väga träffsäkerhet och enkelhet mot varandra. En ledstjärna i dessa överväganden har varit hur många som drabbas av en potentiellt krånglig regel och hur god träffsäkerheten är i en viss utformning. Om träffsäkerheten bedöms vara hög men det blir krångligt för ett fåtal, finns det inte skäl att förenkla ytterligare. Om däremot träffsäkerheten i en viss regelutformning kan ifrågasättas eller om krånglet blir omfattande, måste den enkla lösningen väljas. Studiemedelssystemet måste utformas så att det fungerar väl för det stora flertalet. Om mindre grupper missgynnas av vad som är bra för flertalet måste man söka andra lösningar för dessa, eller i vissa fall acceptera att de miss- gynnas. Kommitténs förslag: Studiemedel ska beräknas och ska kunna avse 25, 50, av en månad. För en fjärdedels månad med studiemedel krävs åtta dagars studier, för en halv månad 15 dagars studier, för trefjärdedels månad 23 dagars studier och för en månads studiemedel krävs 30 dagars studier. Studier måste pågå om minst en månad för att studiemedel ska lämnas. Studiemedel ska ges för högst en månad före den dag då ansökan kommer in till CSN. Många studerande har svårt att klara sina utgifter med de nuvarande studiemedelsbeloppen. Detta beror till övervägande del på studiemedlens storlek. En del av problemet har emellertid också varit att studiemedlen beräknas och inte . Eftersom studiemedlen beräknas i veckor betalas det även ut med veckobelopp. I normalfallet omfattar månadsutbetalningen ett belopp som motsvarar fyra veckors studiemedel. Veckoberäk- ningen har indirekt lett till att de månatliga utbetalningarna blivit lägre än om beräkningen gjorts i månader. I stället görs en extra utbetalning varje läsår. I praktiken innebär en utbetalning (vid heltidsstudier ). Ett månadsbelopp hade inneburit . Att få ytterligare mer vid månadens slut kan innebära en stor skillnad för många studerande, även om total- beloppet sett till en hel termin eller ett helt läsår, är detsamma. Ett annat skäl att övergå från beräkning till beräkning är att de utgifter som den studerande har oftast ska betalas . Den viktigaste utgiften som normalt betalas är hyran. Att betala en månadshyra med ett fyraveckors- belopp ger för många upphov till onödiga problem, t.ex. med att täcka övriga levnadskostnader under månaden. Studiemedlen skiljer sig alltså från löneinkomster och andra ersättningar som betalas ut . Det gör det också svårt att jämföra studiemedlen med t.ex. löneinkomster. I många studeran- des medvetande och i den allmänna debatten har studiemedlens fyraveckorsbelopp ofta setts som ett månadsbelopp och därmed ofta jämförts med månadsinkomster.69 Studiemedlen har därmed framstått som lägre än vad de egentligen är. Detta har både lett till oklarhet för de studerande och till felaktigheter i debatten om studiemedlens storlek. Argumentationen för en höjning av studie- medlen har ofta förts med utgångspunkt i fyraveckorsbeloppet. Studiestöd har haft olika tidsenheter för beräkningen. Flera tidigare vuxenstudiestöd beräknades per dag. Studiemedlen beräknades per period om fram till . Nuvarande veckoberäkning infördes mot bakgrund av att marginaleffekterna i den tidigare 15- respek- tive 30-dagarsberäkningen ledde till att små förändringar av studie- tiden kunde ge alltför stora marginaleffekter för den beviljade summan studiemedel.70 En studerande som studerade fick exempelvis studiemedel och den som studerade fick studiemedel , vilket i kronor motsvarar en skillnad på . Ett annat skäl för övergången till veckor var att studietiden beräknas i veckor inom många utbildningar. Kommittén bedömer att marginaleffekterna blir alltför stora om studiemedel beräknas i perioder om . I stället föreslås en lösning som innebär att studiemedel ska kunna beviljas per fjärdedels månad, halv månad, trefjärdedels månad och hel månad. I praktiken innebär det att ett visst antal studiedagar ger rätt till en månads studiemedel. För att få en fjärdedels månad krävs åtta dagars studier, för en halv månad krävs 15 dagars studier, för trefjärdedels månad 23 dagars studier och för en månads studie- medel krävs 30 dagars studier. Därmed undviks marginaleffekterna av långa beräkningsperioder. erhålls fördelarna med att studiemedlen beräknas . Beräkningssystemet blir flexi- belt i förhållande till olika utbildningstider. Den som studerar sammanhängande i minst får exempelvis alltid rätt till en månads studiemedel för den kalendertid studierna pågår, oavsett när studierna börjar och slutar. Studiemedlen kommer med månadsberäkning ofta att kunna betalas ut med ett månadsbelopp i slutet av på samma sätt som t.ex. löner. För ett normalt läsårs högskolestudier bör eftersträvas att nio lika stora månadsbelopp betalas ut de månader studierna pågår, normalt till och med maj. 69Se t.ex. (); (). 1999/2000:10. Beroende på när studierna börjar och slutar kommer dock vissa variationer att bli nödvändiga. Kommittén menar att ett månadsbelopp i efterskott kommer att kunna skapa en mer trygg och förutsägbar situation för de studerande. En möjlig nackdel med kommitténs förslag kan vara beräk- ningen av studietakt. Denna är relativt enkel i ett system som baseras på veckor. Inom vuxenutbildning motsvarar exempelvis 20 poäng en veckas studier på heltid. För högskolan motsvarar 1,5 högskolepoäng en veckas studier på heltid. Med ett beräkningssystem som baseras på månad blir poängsummorna för halvtid, heltid etc. inte lika självklara. Kommitténs samlade bedömning är att fördelarna med månads- beräkning och möjligheten att få månadsutbetalningar, uppväger eventuella nackdelar. Det blir en fråga för CSN att informera blivande studerande om hur beräkningen av månadsbeloppen sker. Studiemedel kan ges före den vecka som ansökan om studiemedel kommer in till CSN. Som en följd av övergången från vecko- till månadsberäkning ska studiemedel kunna ges för högst en månad före den dag då ansökan kom in till CSN. Kommitténs förslag om utbetalning av studiemedel finns i avsnitt 4.5.12. Sammanhängande studier i minst en månad måste studierna pågå för att studie- medel ska kunna lämnas. Vid studier utomlands måste studierna pågå , en regel som dock har bedömts stå i strid med EG-rätten. Kommittén bedömer att det är rimligt att det finns en nedre gräns för hur korta studier som studiemedel ska kunna beviljas för. Mycket kortvariga studier bör kunna finansieras av den studerande själv. Vi bedömer också att denna tidsgräns av EG-rättsliga skäl måste vara densamma för studier inom EU och EES-området som för studier i . Vår bedömning är att en månad är en rimlig tids- gräns. Studier kortare än en månad ska inte ge rätt till studiemedel. Kommittén anser att denna tidsgräns ska vara densamma för studier i alla länder, alltså även vid studier utanför EU/EES-om- rådet. Olika tidsgränser skulle göra studiemedelssystemet onödigt komplicerat. Kommittén har övervägt att sätta gränsen högre, t.ex. . Skälet för en högre gräns skulle framförallt vara att förhindra mycket korta studier utomlands där kostnaderna för studierna och studiestödsadministrationen kan överstiga värdet av studierna. Vi har dock avstått från att föreslå en sådan förändring eftersom det då inte heller hade varit möjligt att få studiemedel för kortare studier i , t.ex. sommarkurser. Kommittén har i stället valt att begränsa rätten till merkostnadslån till lite längre studier. Se mer om detta i avsnittet om tilläggslån och merkost- nadslån, samt i avsnittet om studiemedel för studier utomlands. Kommitténs förslag: Studiemedel ska kunna ges för studier på 50, av heltid. av studiemedelstagarna studerar på deltid (av heltid). Andelen deltidsstuderande med studiemedel har ökat med . Deltidsstudier är vanligast inom den kommunala vuxenutbild- ningen, där av dem som läser med studiemedel studerar på deltid. Antalet deltidsstuderande väntas öka ytterligare på grund av att utbildningar tenderar att bli mer flexibla och allt oftare ges i form av distansutbildning. Det är därför nödvändigt att studie- medel även fortsättningsvis kan ges för deltidsstudier. Studier med mindre omfattning än halvtid bör enligt kom- mitténs bedömning betecknas som fritidsstudier och kan i regel finansieras på annat sätt än genom studiemedelssystemet. Det tycks inte heller finnas något större behov av studiemedel för studier med mindre omfattning än halvtid. Erfarenheten av det rekryteringsbidrag som avskaffades 2006, och som innehöll en möjlighet att få bidrag av heltid, var att denna lägre studietakt nyttjades av cirka en procent av rekryteringsbidrags- tagarna. Vi föreslår också att även utlandsstuderande ska kunna få studiemedel för deltidsstudier. 4.5.4Beloppsnivåer – totalbelopp och bidragsandel Kommitténs förslag: Studiemedlen ska höjas med och ges vid heltidsstudier av prisbasbeloppet för då studier bedrivs, vilket inne- bär för . Studiemedelsnivån ska vara densamma för alla studerande, men andelen bidrag respektive lån ska variera med utbildnings- nivån. Studerande på grundskolenivå ska få studiemedel med fyra femtedelar bidrag och en femtedel lån (80/20). Studerande på gymnasienivå ska få studiemedel med cirka hälften bidrag och hälften lån (47/53). Studerande på eftergymnasial nivå ska ges studiemedel med cirka en tredjedel bidrag och två tredjedelar lån (34/66). Detta innebär att studiebidrag lämnas med 16,98 pro- cent av prisbasbeloppet vid studier på grundskolenivå, av prisbasbeloppet vid studier på gymnasienivå och av prisbasbeloppet vid studier på eftergym- nasial nivå. De som studerar parallellt på olika nivåer bör få studiebidrag respektive studielån i proportion till studieomfattningen på respektive utbildningsnivå. CSN ska ges möjlighet att meddela närmare föreskrifter om beräkningen av studiebidrag för den som studerar parallellt på olika utbildningsnivåer. Kommitténs bedömning: En höjning med , dvs. till , skulle vara önskvärd. Studiemedel för gymnasiestuderande borde ges med hälften bidrag och hälften lån (50/50). Dessa nivåer kan kommittén dock inte finansiera inom ramen för studiestödssystemet. En höjning av studiemedlen med behövs Studiemedlens totalbelopp höjdes 1989 till den andel av pris- basbeloppet som i princip gäller . Utgångspunkten var då att studiemedlen skulle ge en skälig levnadsstandard i förhållande till andra grupper i samhället och att studerande med studiemedel inte skulle nå en högre levnadsstandard än lönearbetande. Vissa mindre justeringar av beloppet gjordes bl.a. i samband med skattereformen och en höjning med genomfördes . Studiemedlen är innevarande år . Studiemedlens totalbelopp är avgörande för att den studerande ska kunna täcka sina levnads- och studiekostnader. Genom ett tillräckligt högt totalbelopp ges alla ekonomiska möjligheter att studera. Ett tillräckligt totalbelopp bör också kunna vara en stimulans för att påbörja studier. Kommitténs bedömning är att studiemedelsnivån är sådan att många studerande bör ha möjligheter att täcka skäliga hushållskostnader enligt beräkningar (se bi- laga 4). Studiemedlens totalbelopp har dock minskat relativt lev- nadsomkostnaderna. Många studerande anser att studiemedlen inte täcker hela eller ens stora delar av deras levnadsomkostnader. av studiemedelstagarna anser att studiemedlen täcker alla deras omkostnader, menar att deras kostnader täcks till stor del. Nästan hälften av studiemedelstagarna anser att studiemedlen inte alls är tillräckliga för att täcka deras omkost- nader. Detta kan jämföras med en undersökning . Då ansåg av studiemedelstagarna att deras omkostnader helt eller till stor del täcktes av studiemedlen.71 Kommitténs bedömning är att studiemedlen har halkat efter prisutvecklingen för studerandegruppen. Orsaken till den relativa försämringen är framförallt att bostadskostnaderna, vilka utgör en stor del av kostnaderna för just studerande, ökat mer än pris- genomsnittet.72 skrevs inte heller prisbasbeloppet upp i enlighet med prisutvecklingen, vilket bidragit till minskade marginaler. För att studiemedlen ska vara möjliga att leva på för en stude- rande med normala levnadsomkostnader bedömer kommittén att studiemedlen behöver höjas med , till (2009)73. Den föreslagna nivån grundas framförallt på kommitténs beräkningar av de studerandes intäkter och utgifter för vilka kalkyler över skäliga levnadsomkostnader ligger till grund(se bilaga 4). En höjning med kompenserar studerandegruppen för de kostnadsökningar som har skett . Även studerande som inte kan få bostadsbidrag, vilket är en grupp som är särskilt ekonomiskt utsatt, kommer enligt kommitténs bedömning att få möjligheter att klara normala omkostnader enbart med hjälp 71SOU 1996:90; CSN (2008j). 72Se t.ex. (). 73Höjningen till motsvarar inte exakt . Detta beror på att beloppet måste anges som en procentandel av prisbasbeloppet, vilket gör att studiemedels- beloppet inte kan bli exakt av studiemedlens grundbelopp (se tabell 4.4). Andra inkomster utöver studiemedlen kan de studerande då använda till att antingen höja levnadsstandarden eller till att minska sin skuldsättning. Marginalerna för de studerande ökar också och det kommer att bli möjligt för fler studerande att klara tillfälliga kostnader. Beräkningsexemplet i tabell 4.4 visar att ett underskott vänds till ett litet månatligt överskott med en studiemedelshöjning på , även utan tilläggslån och bostadsbidrag. Anledningen till att det är belopp som används som exempel är att detta är som det finns tillgängliga kostnadskalkyler för. Det föreslagna studiemedelsbeloppet i budgetexemplet är därför i stället för . Tabell 4.4 Budgetexempel för ensamstående studerande kvinna utan bostadsbidrag Fritid, lek (inkl mobil) Med en höjning av studiemedlen med åter- ställs studiemedlens köpkraft till vad som gällde cirka 2004/2005 (se bilaga 4).74 I beräkningen av studiemedlens totalbelopp har kommittén även beaktat studiemedelsnivån i förhållande till andra inkomstslag. Om studiemedlen är för höga upplevs det som orimligt av dem som väljer att inte studera. För höga studiemedel kan även vara negativt eftersom det ska löna sig att arbeta. Studiemedlen får alltså inte vara högre än lönen för dem med de lägsta inkomsterna. bör studiemedlen vara högre än grundersättningen inom arbetslöshetsförsäkringen. Studier ska framstå som ett attrak- tivt alternativ för många arbetslösa. En höjning av totalbeloppet med leder till att studiemedlens relativa värde ökar från av den genomsnittliga lönen efter skatt. I förhållande till grundersättningen för en arbetslös ökar studiemedlen från 149 till 156 procent.75 Jämfört med andra inkomster innebär en höjning med 400 kro- nor att det är mer fördelaktigt att arbeta än att leva på studiemedel, som studiemedlen ökar ytterligare något i förhållande till grundersättningen för en arbetslös. Om man dess- utom räknar med tilläggslånet överstiger inkomsterna av studie- medel, tilläggslån och bostadsbidrag dessutom den genomsnittliga ersättningen för en arbetslös (inklusive inkomstrelaterad ersätt- ning) efter skatt.76 Kommittén bedömer att detta är en rimlig avvägning som kan öka incitamenten att snabbt övergå från studier till arbete och till att välja studier före arbetslöshet. 74För de av studiemedelstagarna som har bostadsbidrag kommer emellertid höjningen av studiemedlen i flera fall inte att ge någon ekonomisk förbättring eftersom kommittén föreslår att studiebidraget ska medräknas till i inkomst- prövningen av bostadsbidraget (se kapitel 6). Kommitténs bedömning är dock att det är bättre att satsa befintliga medel på ett höjt studiebidrag som kommer alla studerande till del än inom bostadsbidragssystemet, särskilt mot bakgrund av att det är relativt få studerande som väljer att ansöka om bostadsbidrag. Vår uppfattning är också att det finns osakliga ekonomiska skillnader mellan studerande som är respektive , vilket beror på åldersgränsen inom bostadsbidragssystemet. Med kommitténs förslag blir de ekonomiska förhållandena mer lika, oberoende av ålder. 75Beräkningarna utgår från löneläget 2007, se bilaga 4. 76Genomsnittlig arbetslöshetsersättning per dag var (). Det innebär efter skatt. En höjning på skulle vara önskvärd En höjning av studiemedlen med leder till att studiemedlen täcker utgifterna för studerande med genomsnittliga månatliga utgifter. För studerande som bor i studentrum kommer höjningen dessutom att ge vissa marginaler. För många kommer fortfarande studiemedlen att vara relativt knappt tilltagna. Större utgifter av tillfällig art, t.ex. kostnader för tandvård, kommer fort- farande att vara svåra att hantera med enbart studiemedlens ordinarie belopp. Likaså kan studerande med ett dyrare boende ha svårt att täcka sina utgifter. Kommitténs förslag att tilläggslån ska kunna lämnas till alla studiemedelstagare och att fribeloppsgränsen ska höjas, vilka pre- senteras senare i detta kapitel, är avsedda att underlätta för stude- rande som drabbas av exempelvis tillfälliga utgifter. Tilläggslån föreslås kunna ges till alla studiemedelstagare i högst . Det ger därmed även studerande med ett mer kostsamt boende rimlig tid att eventuellt hitta ett billigare boende. På så sätt ges alla stude- rande enligt kommitténs bedömning goda möjligheter att hantera sina utgifter inom ramen för studiemedelssystemet. Kommitténs övergripande bedömning är dock att de ordinarie studiemedelsbeloppen helst ska täcka skäliga utgifter för alla som studerar, även utan tilläggslån och arbete vid sidan av studierna. För att så ska bli fallet även för dem som studerar på orter med högre boende- och försäkringskostnader ser kommittén ett behov av att höja studiemedlen med ytterligare , dvs. med totalt i månaden.77 Kommittén kan dock inte föreslå en höjning på eftersom vi inte har lyckats hitta besparingar inom studiestöds- området som kan finansiera detta.78 77Exempel på olika budgetkalkyler visas i bilaga 4. 78Detta följer av 14 § Kommittéförordningen (1998:1474). Det högre bidraget innebär att det är olika bidragsnivåer för stude- rande på samma utbildningsnivå.79 Det avviker i några avseenden från de principer som kommittén anser bör gälla för studiemedels- systemet. Genom att det högre bidraget i första hand lämnas till studerande med viss utbildningsbakgrund är det ofta svårt för de studerande att veta om de uppfyller villkoren för det högre bidraget. Framför allt är det svårt för personer med utländska utbildningar att veta om deras utbildning är att jämställa med en svensk utbildning på grundskole- eller gymnasienivå. Om de budgeterade medlen för det högre bidraget är slut kan även den som uppfyller villkoren bli utan detta bidrag. För många stude- rande blir planeringsförutsättningarna därmed dåliga. Det är mycket stor skillnad mellan att få studiemedel med den generella bidragsnivån och studiemedel med den högre bidrags- nivån. Den generella bidragsnivån utgör av studie- medlens totalbelopp och den högre bidragsnivån utgör av totalbeloppet. Den som studerar och väljer att ta studielån får med det generella bidraget en studieskuld på . En person med det högre bidraget får under lika långa studier i studieskuld.