sou · GXB385 · 2009-11-05 00:00:00 — Obligatoriska programråd med deltagare från både skola, arbetsgivare och fack skulle ta ansvar för utformning av den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Statsbidrag utgick med per elev, vilket inte dock inte påverkade antalet utbildningsplatser i någon större omfattning. fanns 308 gymnasiala lärlingar på 31 skolor i 28 kommuner. Efter en ny översyn , Samverkan mellan skola och arbetsliv; Ds 2000:62, introducerades ännu en ny lärlingsliknande försöksverksamhet. Den kom att benämnas Lärande i arbetslivet (). Ungefär en tredjedel av utbildningstiden skulle vara arbetsplatsförlagd och denna arbetsplatsförlagda del fick en särskild kursplan omfattande 700 poäng (). Skolan var även här huvudman och kraven på programråd och lärlingskontrakt fanns kvar. Till denna försöksverksamhet utgick ett statsbidrag på per elev –2003 då ca 1 500 platser utnyttjades av en tilldelad ram på 2000 platser. Åren 2003–2006, då ingen ersättning utgick, sjönk antalet platser och endast 475 platser har rapporterats . Inte heller blev således någon större framgång. Försöket med förväntades utgöra grund för utformandet av en ny modern lärlingsutbildning som skulle sjösättas i och med den planerade gymnasiereformen (Gy 07). Regeringen valde dock att avbryta genomförandet och skjuta upp reformeringen till 2011 med en ny gymnasieutredning som grund. Delar av förslagen från Gy 07 kom dock till nytta i samband med den försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning som startade . 2.4Lärlingsutbildning i andra länderen utblick I jämförelse med traditionella lärlingsländer som bl.a. , och har som framgått en svag lärlingstradition och hos oss dominerar en i huvudsak skolförlagd grundläggande yrkesutbildning. En orsak till detta står att finna i att de partsöverenskommelser som är förutsättning för de duala systemen ute i inte kommit till stånd på samma sätt i . De överenskommelser som funnits har inte omfattat så många avtalsområden utan har främst reglerat färdigutbildningen efter den skolförlagda grundläggande yrkesutbildningen. Lärlingsutbildning i och i andra länder pågår liksom i i många länder en revitalisering av lärlingsutbildning med och som de kanske bästa exemplen. har under en förhållandevis lyckats bygga upp en omfattande lärlingsutbildning inom yrkesområden som både haft och saknat lärlingstradition. En viktig utgångspunkt är dock att eventuella förslag till ny gymnasial lärlingsutbildning måste ta hänsyn till den tradition och de förhållanden som råder där systemet förväntas fungera på avsett vis. Det går alltså inte att importera andra system utan noggrann analys av förutsättningarna för deras funktion och också väga in framtida utvecklingsmöjligheter. I t.ex. och dominerar inom yrkesutbildningen den så kallade duala lärlingsutbildningen, dvs. en yrkesutbildning som bedrivs växelvis i yrkesskola och på arbetsplats. Dessa lärlingssystem kännetecknas av ett mycket långtgående partsansvar för hela systemet. De bygger dels på en stark statlig lagstiftning i förhållande till parterna, dels på att eleverna är anställda i de företag där utbildningen bedrivs. Länder som och upplever dock problem med sina lärlingssystem eftersom de är så hårt reglerade och bundna till befintliga strukturer. Kompetenskraven inom flertalet yrken förändras så snabbt att det inte räcker att lära sig ett yrke, eller en nisch inom ett yrke och sedan slå sig till ro. Man måste förutom yrkeskompetensen också behärska att ständigt lära nytt, vara flexibel och kunna ta till sig ny teknik och kunskaper. På närmare håll bedrivs även i våra nordiska grannländer och yrkesutbildning på gymnasial nivå huvudsakligen i form av lärlingsutbildning. I omfattar den 3,5–och ungefär en tredjedel av utbildningen är skolförlagd och resterande två tredjedelar är arbetsplatsförlagda. I inleds yrkesutbildningen med skolförläggning varefter följer en tvåårig, i huvudsak arbetsplatsförlagd, lärlingsperiod. Gemensamt även för dessa länder är att eleverna är anställda och har lön på lärlingsnivå. I bägge fallen bygger lärlingsutbildningen också på ett långtgående och reglerat samarbete mellan på ena sidan utbildningsmyndigheter och skolor och på andra sidan arbetsmarknadens parter. Systemen bygger även på kollektivavtal om lärlingsutbildning mellan parterna och att dessa tar ett långtgående ansvar för lärlingsutbildningen. Finansieringen av lärlingsutbildningen sker i huvudsakligen genom en arbetsgivaravgift, i täcks kostnaderna delvis genom statliga medel. Lärlingsutbildning i och i andra länder Främst det danska systemet har fått stor uppmärksamhet i vårt land då det anses ha gett goda förutsättningar för de ungas övergång till arbetsmarknaden och därigenom leder till lägre ungdomsarbetslöshet. Man bör dock hålla i minnet att lärlingar i räknas till arbetskraften och i sysselsättning till skillnad från svenska yrkeselever (inklusive gymnasiala lärlingar). Nationella lärlingskommittén har genomfört en studie av flera länders lärlingssystem, vilken redovisas i bilaga 3. 3Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande 3.1Lärande på arbetsplats - en forskningsbakgrund Vi gör i detta kapitel en kort översikt över forskning om lärande i arbetslivet som tydligt visar på det arbetsplatsförlagda lärandets betydelse för att utforma en yrkesutbildning av god kvalitet. Det kan dock ske på många olika sätt. I de studier som vi refererar till och i de samtal som kommittén vid sina besök haft med lärlingselever om deras syn på lärande på arbetsplatsen, är den helt dominerande bilden att eleverna, trots att de anser att det finns brister, ger mycket goda omdömen av vad utbildningstiden på en arbetsplats har tillfört deras yrkeskunnande. Forskning om yrkesutbildning och kvalifikationskrav i arbetslivet har inte så lång tradition. (2007) framhåller att begrepp som kompetensutveckling och lärande i arbetslivet egentligen är nya påfund med rötter . Intresset för yrkeslärande, yrkeskvalificering och lärande i arbetslivet har fått en renässans i den nordiska pedagogiska forskningen . (1996) framhåller att det finns klara pedagogiska skäl till att flytta ut lärandet från formella utbildningar till lärande i arbetslivet. Detta för att mycket lite av det som formella utbildningar lär ut kan överföras och tillämpas i vardagligt arbete. Ur ett lärlingsperspektiv kan konstateras att ett effektivt lärande på en arbetsplats förutsätter att lärlingen är delaktig och aktiv i den gemenskap där de nyvunna kunskaperna ska praktiseras. Gruppdynamiken på arbetsplatsen har ofta en avgörande betydelse för om och hur lärande ska kunna uppstå. Här gäller det att finna en balans mellan olika aktörer; handledare, yrkeslärare, lärling och arbetslag. För att lärande ska uppstå på en arbetsplats krävs också enligt att det på arbetsplatsen finns utmanande uppgifter med Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande potential för lärlingen. Saknas detta kan lärandet tvärtom innebära en anpassning till passivisering, dvs. ett negativt lärande (1996, 2001). framhåller att lärande för att vara effektivt behöver bestå av såväl kognitiv inlärningsteori (kunskaper överförda genom verbala instruktioner) som situerat lärande (där kunskapen som ska överföras är kontextbunden och ingår i en social process). Använder man sig av båda modellerna tillsammans finns stora möjligheter till en fungerande praktik i arbetslivet men också en förberedelse för att kunna hantera nya eller okända situationer. För att vara framgångsrik med det arbetsplatsförlagda lärandet krävs att arbetsplatsen och individen/eleven har möjlighet att röra sig i de spänningsfält som finns mellan rutin och reflektion samt anpassning och utveckling. Samtal på en arbetsplats som del av lärandet Liknande tankar om betydelsen av interaktionen i arbetsgruppen har framförts av (1999) som lyfter fram det oplanerade och spontana samtalets betydelse för lärandet på en arbetsplats. Bjerlöv visar i sin i verksamhetsanknutna samtal hur lärande uppstår i spontana och oplanerade samtal genom att följa upp innehållet i en projektgrupps samtal och jämföra dessa med vad som deltagarna i gruppen hade för individuella målsättningar samt vad institutionen hade för målsättning. Samordning och kompetenshöjning blev resultatet av projektgruppens samtal. Kanske finns här en nyckel till en av de viktigaste faktorerna för inlärning i arbetslivet. Om så är fallet bör det få konsekvenser för både elevens och handledarens aktivitet på arbetsplatsen. och lanserar i Mästarlära - lärande som social praxis (2000), begreppet mästarlära, som i huvudsak bygger på social inlärning med imitation och identifikation som medel för lärandet. Skriften kan ses som en kraftfull teoretisk kritik mot alltför skolcentrerad pedagogik. Begreppet mästarlära är inte så utbrett i men är nära besläktat med lärlingsutbildning och emanerar från den hävdvunna gången från lärling, via gesäll till Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande mästare, men kan omfatta verksamheter inom många andra områden. Den lärprocess som sker via mästarlära gör ingen åtskillnad mellan lärande och användandet av det lärda. Här är det Deweys allmänna princip om lärande genom handling som styr processen enligt författarna. Lärandet sker genom träning, vägledning och uppsikt med det gemensamma draget att det sker direkt utan formell verbal undervisning. Den historiska infallsvinkeln ger enligt författarna viktiga erfarenheter, från skråväsende och industrisamhällets framväxt, till att ge en bredare förståelse för mästarlärans relevans i dagens utbildningar. Författarna betonar att mästarlärandet inte behöver stå i direkt motsatsförhållande till institutionaliserad utbildning utan att det lärande som uppstår vid mästarlära även framgångsrikt borde kunna användas vid skolutbildning. Detta förutsätter en varvad utbildning mellan perioder på arbetsplats och teoretisk utbildning på skola. Den kognitiva mästarläran med sina olika lärandetekniker såsom modellinlärning, reflexion baserad på observation och vägledande och stödjande lärardeltagande bör enligt författarna framgångsrikt kunna överföras. Den bör också vara en självklar grund för planering och utvärdering av gymnasial lärlingsutbildning. och redovisar även några orsaker till det stora intresse som finns för mästarlära. En är att dagen skolsystem har uppenbara problem. Motivation och den praktikchock som ofta präglar övergång från utbildning till arbete är problem man skulle kunna motverka med mer lärlingsutbildning. En annan orsak är att misstron mot massundervisning ökat och intresset för tryggheten i en individuell mästarlära ökat. I det postmoderna samhället har också hyllningen av det decentraliserade och lokala trätt fram. Även här blir då mästarlära en lockande lösning på individens problem i relationen till sin miljö. (1999). Vygotskij och praktiskt lärande (2006) konstaterar, med stöd av Vygotskijs teorier, två självklarheter som skulle förändra vårt skolsystem från grunden om vi tog dem på allvar. Den ena, inre aktivitet föregås alltid av yttre aktivitet, är en maxim som i sig själv är ett helt pedagogiskt fundament. Men en teori behöver också en praktisk tillämpning. Den syn på lärande som presenterar passar väl med motiven till gymnasial lärlingsutbildning. Elever har inte saker mer Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande eller mindre i huvudet utan det är i sitt faktiska och praktiska liv som lärandet och kunskapen uppstår, vilket betyder att jag först lär mig tillsammans med andra det jag sedan kan göra själv (, 2009). betonar; precis som , vikten av det situerade lärandet, och där passar nästa självklarhet in; bilmekaniker blir man lättast på en bilverkstad. Att de och intellektuella förmågorna skildes åt inom utbildningssystemen som en konsekvens av den industriella revolutionen är därför djupt olyckligt och felaktigt anser . Tvärtom, hävdar , borde relationen mäster - lärling vara en förebild för all form av lärande, inte bara inom traditionellt hantverk. Allt lärande är till sin natur något mycket praktiskt, där yttre aktiviteter bildar råmaterial som transformeras till inre processer (2006). 3.2Lärande i arbetslivet i praktiken – APU, , APL och gymnasial lärlingsutbildning När man i den svenska debatten om yrkesutbildningens organisation har hänvisat till lärlingsutbildningar av olika slag har det i praktiken mest kommit att handla om utbildning förlagd till arbetslivet i största allmänhet. Ett antal olika pedagogiska modeller för arbetsplatsförlagt lärande har prövats med olika grader av styrning och ekonomiska incitament. Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) är en krävande och kvalificerad form av lärande i arbetslivet men kan vara svår att få till stånd enligt intentionerna. APU föreslogs av ÖGY och innebär att kursplanestyrda utbildningsavsnitt förläggs till arbetsplatser. APU ingår som ett obligatoriskt inslag i alla nationella yrkesprogram med en omfattning av minst . Som del av lärande på en arbetsplats ger den goda förutsättningar för eleverna att kunna träna och tillägna sig de mer generella kompetenser som tillsammans med ren yrkeskompetens blir allt viktigare. Styrelsen för utbildningen ansvarar för platsanskaffning och APU:ns kvalitet. Den arbetsplatsförlagda utbildningen ska omfatta minst . motsvarar 24 timmars undervisning i skolan. Rektor beslutar om vilka kurser eller delar av kurser som Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande Om i tillräcklig omfattning inte kan anskaffas får utbildningen skolförläggas. Styrelsen ska dock i sådana fall vidta alla åtgärder för att utbildningen åter kan arbetsplatsförläggas. Någon nationell utvärdering av APU har inte gjorts . senaste utvärdering (, Samverkan Skola - Arbetsliv, rapport 153) visade att inte något av de 13 programmen med obligatorisk APU nådde för varje elev. Enligt utvärderingen fick av eleverna inte den föreskrivna tiden för APU. Enligt utvärderingen var den viktigaste faktorn för att kunna genomföra APU att det fanns ekonomiska resurser för samverkan, dvs. resurser för att yrkeslärarna skulle kunna skaffa , planera och göra arbetsplatsbesök samt resurser för handledarutbildning. Någon ersättning till företagen utgick normal inte. Handledarutbildning genomfördes, enligt utvärderingen, vid mindre än hälften av utbildningarna, vilket medförde en låg kompetens om innehållet i kursplanerna. Kritik har ibland riktats mot att APU är för stelbent. Det är svårt att exakt översätta skolans kursplaner till moment i ett företags produktion eller ett företags kundönskemål. Skolan fick acceptera att eleverna gick in i det arbete som normalt förekom på arbetsplatsen och att man efteråt, så gott det gick, fick stämma av den arbetsplatsförlagda utbildningens innehåll mot kursplanerna. Trots dessa stora brister bedömde att samverkan jämfört med tidigare hade utvecklats i positiv riktning. APU:n bedömdes också av yrkeslärarna ha en stor betydelse för möjligheten att uppnå programmålen. I denna som i andra utvärderingar var eleverna mycket positiva till APU:n och de tillmätte den en mycket stor betydelse. Det finns en mängd goda exempel på skolor som lyckats upprätta en mycket bra samverkan med lokala näringslivet och har en integrerad utbildning där teori och praktik varvas. Den försöksverksamhet kallad lärande i arbetslivet () som startade innebar ett nytt sätt att se på arbetsplatsförlagt lärande. Medan APU betonar att det är fråga om hela eller delar av nationella eller lokala kurser som förläggs till arbetslivet innebar att ungefär en 1/3 av utbildningstiden skulle vara arbetsplatsförlagd och denna arbetsplatsförlagda del fick en särskild ramkurs- Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande plan omfattande 700 poäng (). Huvudman var också här skolan och kraven på programråd och lärlingskontrakt fanns kvar. I och med infördes en kursplan med en särskild målbeskrivning om 700 poäng som ersatte hittillsvarande kurser. Enligt denna målbeskrivning skulle eleven kunna utföra förekommande arbetsuppgifter inom ett yrkesområde och arbetsplatsförläggningen skulle bidra till kompetenser som t.ex. kreativitet och problemlösningsförmåga. var ett erkännande av att lärandet måste ses ur ett bredare perspektiv än det som kännetecknar APU-modellens kursplanestyrda nyinlärning. Tankegångarna bakom stod mer i överensstämmelse med nyare forskningen om arbetsplatsförlagt lärande. En ytterligare bekräftelse på ett nytt synsätt i fråga om lärande på arbetsplats var att begreppet arbetsplatsförlagt lärande (APL) föreslogs i propositionen Kunskap och kvalitet Prop. 2003/04:140. APL gav uttryck för en bredare syn på arbetsplatsförlagt lärande och dess betydelse för yrkesutbildningen än vad APU hade gjort. Även (SOU 2008:27) föreslår att begreppet APL bör införas då det bättre infångar de olika dimensionerna i den lärprocess som kan erhållas på en arbetsplats. På arbetsplatsen sker lärandet i en realistisk miljö under överinseende av en yrkeskunnig handledare och här kan eleven tillägna sig den komplexa yrkeskoden i ett realistiskt socialt sammanhang. I ett arbetsplatsförlagt lärande ges eleven möjlighet att erfara hur de olika kunskapsområdena i kurserna utgör delar i ett helgjutet yrkeskunnande. Det arbetsplatsförlagda lärandet ger även goda förutsättningar för eleverna att kunna träna och tillägna sig de mer generella kompetenser som blir allt viktigare. Social och kommunikativ kompetens, problemlösningsförmåga och serviceinställning är exempel på sådana generella kompetenser. Av förordningen om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning framgår tydligt att arbetsplatsförlagd utbildning, enligt gymnasieförordningens bestämmelser, inte behöver finnas på Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande Därigenom markeras att lärlingsutbildningen avses bli en egen studieform inom gymnasieskolan som ger ett mervärde och inte bara innebär en utvidgad arbetsplatsförlagd utbildning. Någonstans blir det en artskillnad snarare än en gradskillnad, när de arbetsplatsförlagda inslagen blir så stora att lärlingen vistas så mycket på arbetsplatsens att lärlingen kommer in i arbetsplatsen inre gemenskap. Då fördjupas också möjligheterna enligt tidigare genomgång till mästarlärande. Även om det i lärlingskonceptet finns inbyggt att en lärling ska vistas på en och samma arbetsplats för att komma in i den inre gemenskapen mm enligt ovan finns både av praktiska och pedagogiska skäl motiv för att en lärling växlar mellan två eller fler arbetsplatser. Det kan t.ex. handla om att verksamheten på arbetsstället är så begränsad att eleven skulle få med sig en smal och ensidig kunskaps- och erfarenhetsprofil eller att målen för undervisningen helt enkelt inte skulle gå att uppnå. Det är svårt att bortse från de förslag som gymnasieutredaren lagt om en permanentad lärlingsutbildning i förhållande till de erfarenheter vi fått från den pågående försöksverksamheten, För de nationella yrkesprogrammen föreslås att det, liksom , ska förekomma minst 15 veckors arbetsplatsförlagt lärande, vilket innebär att högst kan vara skolförlagd karaktärsämnesundervisning. Inom gymnasial lärlingsutbildning föreslås det omvända förhållandet råda. Där ska, minst i stället genomföras på arbetsplats och högst som skolförlagd karaktärsämnesundervisning. Det innebär att en gymnasial lärling vars arbetsplatsförlagda utbildning omfattar en 40-timmarsvecka får väsentligt mer utbildningstid än en elev inom en skolförlagd yrkesutbildning. Den stora omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande inom gymnasial lärlingsutbildning sätter fokus på vissa särskilda regleringar som bl.a. syftar till att kvalitetssäkra det arbetsplatsförlagda lärandet. Enligt kommitténs mening är frågan om hur lärlingsutbildningen ska kvalitetssäkras en av lärlingsutbildningens kärnfrågor, som kommer att behandlas av Kommittén i det fortsatta arbetet. Lärlingsutbildningen måste kvalitetssäkras genom ett nära samarbete mellan utbildningsanordnaren och respektive bransch. Det är särskilt viktigt för de mindre yrkesområdena inom t.ex. hantverksområdet. kan samarbetet bli komplicerat om t.ex. de aktuella företaget inte är med i någon rikstäckande branschorganisation. För att utbildningen ska kunna kvalitetssäkras krävs Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande ett centralt arbete som stöd för Lärlingsråden. De nationella råd för yrkesprogrammen som regeringen föreslagit i propositionen om den nya gymnasieskolan och som fått i uppdrag att börja arbetet med bör enligt uppfattning utgöra lämpliga fora för ett sådant arbete. Rådens arbete ska bl.a. syfta till att förbättra överensstämmelsen mellan yrkesutbildningens innehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden och att ge råd och stöd för att anpassa, utveckla och förnya utbildningsutbudet och innehållet i yrkesutbildningen så att den motsvarar den kompetens som arbetsmarknaden efterfrågar. Utifrån sådant underlag skulle ha bättre förutsättningar för sitt uppdrag och kan därmed få större betydelse för utbildningens utveckling. Samsyn och samverkan fordras även för utveckling och översyn av yrkesspecifika kursplaner samt för utbildning av personal som handhar introduktion, uppföljning och bedömning på lärlingsplatser. Kursplanerna är framtagna i samarbete med respektive bransch för att utbildningen ska omfatta vad yrkena kräver och att rätt kvalitet uppfylls. Infärgning och samverkan mellan karaktärsämnen och kärnämnen är viktiga för motivation och förståelse. 4Former och organ för samverkan skola - arbetsliv 4.1Hur underlättar vi elevers inträde på arbetsmarknaden? Vi har inledningsvis uppmärksammat att den grundläggande yrkesutbildningen i gymnasieskolan enligt kommitténs uppfattning inte enbart har ett utbildningspolitisk uppdrag utan också ett arbetsmarknads- och näringspolitiskt. Gymnasieskolan är nämligen också en strategisk viktig del av kompetensförsörjningen för arbetslivet på nationell och regional nivå. Den grundläggande utbildningens utformning är viktig när det gäller ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Ur dessa perspektiv har lärlingsutbildning tilldragit sig ett stort intresse. Kunskap om arbetslivet ingår som en naturlig del i den kunskap som eleverna behöver för att kunna växa in i samhället och fungera som aktiva medborgare. Dessa kunskaper kan utvecklas i alla ämnen varför kontakter med arbetslivet bör vara en del i varje ung människas socialisation. Kunskap om arbetslivet utgör också grunden för den yrkes- och studieorientering som skolan ska ge eleverna inför gymnasievalet. Även om eleverna i har kvar innan de själva kommer ut i arbetslivet bör det tydliggöras att all utbildning ytterst syftar till inträde på arbetsmarknaden. För att eleverna ska kunna få de kunskaper som möjliggör väl underbyggda studie- och yrkesval måste de få tillfälle att på olika sätt pröva skilda arbetsuppgifter och arbetsmiljöer. Även om barn och unga av naturliga skäl har en kort planeringshorisont är det viktigt att de unga får självupplevda Former och organ för samverkan skola - arbetsliv insikter i de krav som ställs inom olika yrken och på olika arbetsplatser. Sådana insikter stärker upplevelsen av sammanhang och mening och bidrar därigenom till ökad studiemotivation. samverkan med arbetslivet bör ske i varierande former och förekomma på olika sätt beroende på elevernas ålder. Studie- och yrkesorientering omfattar alla aktiviteter som genomförs för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda studie och yrkesval. Rektor är ansvarig för att organisera verksamheten och läraren ansvarar i sin undervisning för att kunskap om arbetslivet och ämnesanknytning sker. Studie- och yrkesvägledarna ansvarar för vägledning enskilt eller i grupp liksom information om alternativ inför valet till gymnasieskolan. För att eleverna ska få en grund för sina val som bygger på verklig kunskap, insikt och förståelse måste undervisningen rymma ett tydligare pedagogiskt perspektiv på studie- och yrkesvalsfrågorna än vad som är vanligt . Speciellt när det gäller lärlingsutbildning kan valprocessen vara komplicerad.