sou · GXB350 · 2009-05-28 00:00:00 — I stället för en bruttopension på av lönen, den allmänna pensionen inräknad, kom en nettopension på att gälla. Den andra stora förändringen i pensionsvillkoren var att pensionsåldern för de stora grupper statsanställda – med undantag för officerare inom försvaret – som kunnat gå i pension vid 60 eller . En tredje nyhet i PA-91 var att en kompletterande ålderspension, Kåpan, infördes. En pensionsavgift sattes av till en försäkringsförening som de statliga avtalsparterna kom att bilda. Någon motsvarighet kom inte till stånd för anställda inom scenkonstområdet. Det blev aktuellt först . Genom en ny PISA-förordning (1991:1427) kom bestäm- melserna i PA-91, med undantag för Kåpan, att gälla även för anställda vid statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitu- tioner. Att de inte längre garanterades en total pension, inklusive allmän pension, på av lönen från föranledde inte någon ändring av de låga pensionsåldrarna för konstnärlig personal. De särbestämmelserna följde med till den nya förordningen utan att kompletteras med någon bestämmelse som behandlade det eventuella problemet med en låg allmän pension. Finansieringen av pensionerna var för , Operan, och Svenska rikskonserter reglerad i förordningen (1969:54) om beräkning och redovisning av löne- kostnadspålägg. För övriga institutioner som var anslutna till PISA-förordningen gällde förordningen (1984:222) om pensions- avgifter enligt statliga tjänstepensionsbestämmelser. Det löne- kostnadspålägg som de nationella institutionerna skulle betala var på underlaget för socialavgifter utom för musiker vid Svenska rikskonserter, för vilka lönekostnadspålägget var . Pensionsavgiften som övriga institutioner betalade till var antingen av arbets- tagarens pensionsgrundande lön. Den fortsatta utvecklingen av pensionssystemet för statsunder- stödda teater-, dans- och musikinstitutioner återkommer jag till i avsnitt 3.2. Där beskriver jag vad som gäller och de stora förändringar som skett . Efter en tillbakablick på hur pensionsvillkoren för det statsunder- stödda scenkonstområdet har utvecklats , följer här en avgränsning och beskrivning av området som sådant. Därefter går jag igenom dagens pensionssystem – förmåner, administration, finan- siering och kostnader. Avsnitten om finansiering och kostnader är relativt utförliga med hänsyn till alla de frågor om förändringarna av de delar av systemet som utredningen mött och alla besvärligheter som förändringarna vållat teater-, dans- och musik- institutionerna. Det är inte helt lätt att beskriva scenkonstområdet. Det finns ingen tydlig helhet, ingen fullständig statistik och ingen myndighet eller annan instans som har till uppgift att sammanställa material om hela området. När försök ändå har gjorts att kartlägga branschen har uppgifter fått hämtas från olika håll: , Statistiska central- byrån, Arbetsförmedlingen, branschorganisationer, fackliga organi- sationer etc. Tillgängligt material är av skiftande kvalitet och inne- håll och det är ofta svårt att dra några säkra slutsatser. Den här utredningens fokus är de statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitutionerna, men först en grov kartläggning av hela scenkonstområdet. Nedan presenteras kortfattat de olika aktörerna inom scenkonst- området. Genomgången tar sin utgångspunkt i de delar av bran- schen som tillämpar kollektivavtal i någon form, antingen genom medlemskap i någon arbetsgivarorganisation eller genom så kallade hängavtal med något av branschens fackförbund. En rad aktörer på scenkonstområdet tillämpar inte kollektivavtal. Dessa har följaktli- gen inte varit möjliga att kartlägga. Arbetsgivarna brukar delas in i tre grupperingar: institutioner, fria grupper och privatteatrar. Gränserna är flytande då det inte finns någon tydlig definition av respektive grupp. En fri grupp brukar ibland definieras som att det inte är en institution eller en privatteater. De tre grupperingarna kan kort beskrivas så här: Institutioner har ett offentligt uppdrag Fria grupper har ofta en viss bidragsfinansiering Privatteatrar har ingen statlig finansiering Vid sidan av dessa tre finns teaterföreningar, som ofta är knuta till institutionen . Det finns tre huvudsakliga arbetsgivarorganisationer inom scen- konstområdet, nämligen Svensk Scenkonst, Teatercentrum och . Svensk Scenkonst (tidigare ) är bransch- organisation för arbetsgivare inom scenkonstområdet, främst för statsunderstödda scenkonstinstitutioner men också för privatteatrar och teaterföreningar. Medlemmarna består av cirka 70 institutioner, 6 privatteatrar och ett 30-tal teaterföreningar. Inom privatteaterområdet finns det ett stort antal aktörer som inte är medlemmar hos Svensk Scenkonst men som likväl tillämpar Svensk Scenkonsts kollektivavtal. har tecknat sådana hängavtal med cirka 40 arbetsgivare. Teatercentrum organiserar de fria teatergrupperna. Både juridi- ska personer och enskilda individer kan vara medlemmar. Centru- met har ett 70-tal medlemmar. Också inom fri-grupp-området finns ett stort antal aktörer som utan att vara medlemmar ändå tilläm- par de kollektivavtal som gäller på området. avtal med drygt 130 fria teatergrupper varav cirka 70 är medlemmar i . organiserar fria dansgrupper och koreografer. Även här kan både juridiska personer och enskilda individer vara med- lemmar. har cirka 165 medlemmar, varav endast ett 30-tal är juridiska personer. De fria musikgrupperna saknar motsvarighet till Teatercentrum och . Inom musikområdet finns dock ett stort antal fria aktörer. Enligt vad som är känt tillämpar de inte några kollek- tivavtal. Det finns tre arbetstagarorganisationer som i huvudsak organiserar anställda inom scenkonstområdet, , yrkes- musikerförbund och . organiserar yrkesverksamma artister, upphovs- män och teknisk och administrativ personal inom svensk teater, film, radio, TV och bio. Förbundet organiserar både löntagare och egen- företagare. har enligt kontakt totalt 8 386 medlemmar. () organiserar yrkesverk- samma musiker och sångare. Medlemmar arbetar i huvudsak i sym- foniorkestrar, på , länsteater- och länsmusikavdelningar samt musikteatrar och privatteatrar. SYMF uppger på sin webbplats att de har drygt 1 900 medlemmar varav cirka 400 fri- lansare. organiserar yrkesverksamma inom samtliga musikgenrer, det vill säga rock, pop, dansband, klassisk- /konst, jazz, folk, studio, musikal och cover. Antalet medlemmar uppgår till 3 058 enligt kontakt . Vidare organiserar Unionen, ingenjörer och DIK-för- bundet tjänstemän vid bland annat orkesterföretag, musikstiftelser och teaterföreningar samt andra ideella föreningar. Ledarna organise- rar chefer anställda vid bland annat och . Antalsuppgifter för dessa grupper saknas. I PTKs förhandlingsgrupp Svensk Scenkonst finns nu nämnda fackförbund representerade, vad gäller inom LO genom en adjungering. Staten har finansierat uppbyggnaden av så kallade allianser inom scenkonstområdet. Alliansmodellen kan beskri- vas som en anställningsform som ger yrkesverksamma konstnärer med frilansuppdrag en grundanställning. De som är anställda i en allians tar tjänstledigt från alliansen när de arbetar hos andra arbets- givare på området. Anställningsformen minskar skillnaden mellan fast anställning och frilansanställning. Bildandet av allianserna kan ses som en arbetsmarknads- och kulturpolitisk fråga. Allianserna är tre bolag vars verksamhet finansieras genom stat- liga bidrag. TeaterAlliansen ägs gemensamt av , Svensk Scen- konst och . TeaterAlliansen har 128 skåde- spelare anställda. Dansalliansen ägs gemensamt av , Svensk Scen- konst, och . Dansalliansen har 61 dansare anställda. Musikalliansen ägs gemensamt av Svensk Scenkonst, , , Teaterför- bundet och . Musikalliansen har 51 musiker anställda och kommer enligt uppgift att anställa ytterligare cirka 50 musiker . Det är inte möjligt att säkert säga hur många som omfattas av kol- lektivavtalen inom scenkonstområdet. Branschen karaktäriseras av stor rörlighet med en förhållandevis liten andel fast anställd perso- nal och en stor andel visstidsanställd personal. samlar in statistik om verksamhet, ekonomi och personal för institutioner och fria grupper på teater-, dans- och musikområdet som fått statsbidrag . Enligt statistiken , som är den senaste som publicerats, uppgick anta- let årsverken vid institutionerna till 5 719 och vid de fria grupperna till 485. Totalt var 17 314 anställda vid institutionerna och 1 930 vid de fria grupperna. Det finns ingen aktuell statistik tillgänglig för de fria grupper som inte får några statsbidrag och heller inte för privatteatrarna eller teaterföreningarna. I sammanhanget bör också sägas något om andelen uppdrags- tagare/egenföretagare kontra anställda i branschen. I olika utred- ningar förekommer skiftande uppgifter om utvecklingen och om att antalet uppdragstagare skulle ha ökat kraftigt . Enligt prognoser från Arbetsförmedlingen Kultur och uppskattas andelen uppdragstagare/egenföretagare öka trendmässigt med mellan . Svensk Scen- konst har gjort en enkätundersökning avseende åren 2003–2005 om hur många av scenkonstnärerna som har F-skattsedel vid institu- tionerna. Enkäten visar att andelen har ökat från till . Det är länsmusiken som står för ökningen. Nedan presenteras institutionerna och deras verksamhet med utgångs- punkt från material som har lämnat till utredningen. I statistik brukar institutionerna delas upp i nationella, regionala/lokala och övriga institutioner. Vidare brukar scenkonst- området i den statistiken grupperas i dels teater och dans, dels musik. Enligt klassning finns det cirka 75 institutioner, varav 64 omfattas av de pensionsbestämmelser som är föremål för denna utredning1. Till de nationella institutionerna räknas (Operan), (), Rikstea- tern, Svenska rikskonserter, Stiftelsen , och . fattar beslut om anslaget för dessa verksamheter sammantaget. Regeringen beslutar om för- delningen av statsbidraget och om mål, återrapporteringskrav och uppdrag. Statsbidraget betalas ut av Kammarkollegiet. Operan och är nationalscener. Ett av regeringens upp- ställda mål med verksamheten är att de ska vara de i ledande 1 De 64 institutionerna finns förtecknade i bilaga A till PISA-förordningen, se bilaga 2 PISA- förordningen. institutionerna inom opera och balett respektive teater. är en ideell förening uppbyggd av lokala och regionala teaterföre- ningar. är en del av . Svenska riks- konserter är en av staten bildad stiftelse som har till uppgift att bidra till bredd och variation i musikutbudet i hela landet. är en stiftelse bildad av de institutioner som har större fasta dansensembler samt och . Stiftelsens ända- mål är att främja och utveckla den samtida dansen. är en självständig verksamhet inom Stiftelsen som bland annat anordnar teater- föreställningar. är en nationalgåva från till . Målet med statens bidrag är bland annat att öka den ömsesidiga kunskapen om ländernas samhällsliv, språk och kultur. Regionala och lokala teater- och dansinstitutioner De regionala och lokala teater-, musikteater- och dansinstitutioner- na får stöd från såväl staten som landsting2 och kommuner. Det statliga stödet betalas ut av . Normalt har dessa institu- tioner en styrelse bestående av politiskt valda representanter, med kommun och/eller landsting som huvudman. Den statliga kultur- politiska ambitionen är att möjliggöra en mångsidig verksamhet av hög kvalitet i hela landet. I vissa län är den regionala musikverksamheten integrerad med musikteater och/eller orkesterverksamhet. I denna kategori inryms ett antal teatrar som bedöms vara av natio- nellt intresse utan att regeringen har fastställt särskilda verksam- hetsmål för det statliga bidraget. Exempel på dessa är Föreningen och Orionteatern. 2 Med landsting avses här och i den fortsatta texten även och Västra Götalands- regionen. Det statliga bidraget till den regionala musikverksamheten utgår till landsting som i de allra flesta fall utför uppdraget genom länsmusik- organisationen i länet. Länsmusikorganisationerna i respektive län ser sinsemellan relativt olika ut. Samverkan med arrangörsledet och verksamhet för barn och ungdom är några av länsmusikens upp- gifter. Länsmusiken bedriver också verksamhet i projektform, till exempel barnkulturdagar, tonsättarprojekt, kultur i vården och sam- arbete med amatörverksamhet. Regeringen beslutar vilka institutioner som ska få statligt bidrag för orkesterverksamhet. En förutsättning för statligt bidrag är att verksamheten också stöds av kommun och/eller landsting. Några av orkestrarna är en del av länsmusiken i respektive län, medan andra har en mer självständig organisation. Åtta av 20 länsmusikorganisa- tioner har också orkesterverksamhet med bidrag från . I vissa län är den regionala musikverksamheten integrerad med musikteater och/eller orkesterverksamhet. Det finns ett par institutioner som inte ingår i stati- stik beroende på att det inte har någon statlig finansiering. En sådan institution är Kungliga filharmonikerna, vars hemvist är . är namnet på den stiftelse som äger och hyr marken av . är huvudfinansiär för och därmed även för Kungliga Filharmonikernas verksamhet. Den här ordningen blev resultatet av en särskild överenskommelse där fick ansvaret för och staten fick ansvaret för och . Institutionernas årsverken, kostnader och intäkter har lämnat statistik för åren 2003–2007 till utredningen avseende antal årsverken, kostnader och intäkter vid institutio- nerna. Uppgifterna saknar och och är i övrigt preliminära och har ännu inte publicerats. Rådande förhållanden SOU 2009:50 Antal årsverken vid institutionerna –2007 Källa: , uppgifter för och 2007 har hämtats från årsredovisning respektive verk- samhetsberättelse. För saknas uppgift om årsverken. I stället har uppgift om medeltal anställda använts. Begreppen är snarlika men inte identiska. Den markanta ökningen av antalet årsverken förklaras delvis av institutionernas rapportering. redovi- sade tre institutioner med integrerad verksamhet organisationens totala personal och ytterligare två länsmusikorganisationer inklude- rade respektive orkesterinstitution i sina redovisningar. Tabell 3.2 Antal årsverken vid institutionerna fördelade på yrkes- grupper Institutionernas kostnader 2003–2007 Källa: , uppgifter för och 2007 har hämtats från årsredovisning respektive verk- samhetsberättelse. På samma sätt som i redovisningen av antal årsverken skedde en ökning som hänger samman med rapporte- ringen av uppgifter till . Kostnaderna ökade även . Framför allt var det personalkostnaderna som ökade. Tabell 3.4 Institutionernas kostnader 2006 fördelad på olika poster Varav (procent) nad (tkr) Institutionernas intäkter 2003–2007 Källa: , uppgift för och 2007 har hämtats från årsredovisning respektive verksam- hetsberättelse. Ökningen hänger samman med rapporterin- gen av uppgifter till . De ökade intäkterna kan härledas till ökade bidrag från staten och landsting. Minskningen av intäkter kan också härledas till staten och landsting. Rådande förhållanden SOU 2009:50 Institutionernas intäkter 2006 fördelad på olika poster Varav (procent) Tjänstepensionsvillkoren vid flertalet av de statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitutionerna regleras dels i en statlig förordning, dels i ett kollektivavtal. Förordningen (2003:56) om tjänstepension och tjänstegruppliv- försäkring för vissa arbetstagare med icke-statlig anställning (PISA- förordningen) knyter an till det statliga pensionsavtalet PA 03. Den omfattar förmånsbestämd ålderspension, sjukpension och efterlev- andepension. Med förmånsbestämd pension menas att det är pen- sionsförmånens storlek som är definierad i pensionsbestämmel- serna. om avgiftsbestämd individuell ålderspension (AIP) omfattar en avgiftsbestämd ålderspension. Med avgifts- bestämd menas att det är den pensionsavgift som ska sättas av som är definierad i pensionsbestämmelserna. När PA 03 och den nuvarande PISA-förordningen infördes fick de som hade eller mindre kvar till pensionsåldern kvarstå på äldre pensionsbestämmelser. För dem regleras pensions- villkoren i pensionsavtalet PA-91 och förordningen (1991:1427) om tjänstepension och tjänstegrupplivförsäkring för vissa arbetstagare med icke-statlig anställning (även den kallad PISA-förordningen). Anställda vid teater-, dans- och musikinstitutionerna omfattas inte av statens grupplivförsäkring (TGL-S), det statliga person- skadeavtalet (PSA) eller det statliga trygghetsavtalet (TA).3 I stället 3 Detta gäller med undantag för den konstnärlige ledaren vid som omfattas av TGL-S. har institutionerna egna kollektivavtal för trygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA) och tjänstegrupplivförsäkring (TGL) för vilka Försäkring är försäkringsgivare. Vidare omfattas de anställda av ett omställningsavtal och den verksamhet som bedrivs genom . Denna utredning handlar inte om den allmänna pensionen, men en kort beskrivning av dess ålderspension är på sin plats. Nuvarande ålderspensionssystem beslutades av 1998. Det består av inkomstpension, premiepension och garantipension samt tilläggspension för personer som är födda och tidigare. Systemet har trätt i kraft gradvis och gäller fullt ut . Det omfattar alla som är födda eller sena- re. De äldsta i åldersgruppen, de som är födda –1953, får en del av sin pension i form av tilläggspension enligt de gamla reglerna om folkpension och ATP. Ju tidigare i perioden en person är född, desto större är andelen tilläggspension. Inkomstpensionen och premiepensionen grundar sig på hela liv- ets inkomst. Det innefattar alla inkomster för vilka skatt betalas, inklusive ersättningar från socialförsäkringssystemet och arbetslös- hetsförsäkringen, med begränsning till en lägsta och en högsta nivå. Den högsta nivån, det så kallade taket, för pensionsgrundande inkomst är 7,5 inkomstbasbelopp, vilket 2009 motsva- rar en månadslön på . För att tjäna in till en pensions- grundande inkomst krävs att årsinkomsten uppgår till minst 0,423 prisbasbelopp. Är inkomsten så hög beräknas den pensionsgrundande inkomsten från första kronan. Den pensionsgrundande inkomsten är bruttoinkomsten minus allmän pensionsavgift (). För att kompensera tillfällen i livet som är mindre inkomst- bringande tjänas pension in i samband med barns födelse, vid högre studier och vid värnplikt. Det som då tjänas in kallas pensionsgrund- ande belopp. Pensionsgrundande inkomst och pensionsgrundande belopp utgör tillsammans pensionsunderlaget. Med det som grund fastställs årets pensionsrätt för inkomstpensionen. Den är av pensions- underlaget. Pensionsrätterna läggs samman år för år på ett pensions- konto till en pensionsbehållning. Pensionsbehållningen räknas upp i takt med den genomsnittliga inkomstutvecklingen i Storleken på inkomstpensionen påverkas av många fakto- rer, exempelvis pensionsrätt tjänats in, hur hög lönen har varit, vid vilken ålder pensionen tas ut och hur den eko- nomiska situationen i samhället utvecklar sig. av pensionsunderlaget sätts in på ett individuellt premiepensionskonto som sköts av (). Individen väljer själv var pengarna ska placeras bland de fonder som är registrerade hos PPM. Premiepensionsrätt kan föras över till make/maka eller registrerad partner. Premiepensionen är en form av fondförsäkring. När den tas ut kan den omvandlas till traditionell försäkring. Den kommer då att förändras med återbä- ringsräntan. Om den fortsätter som fondförsäkring kommer den att förändras med fondernas värdeförändringar. Tilläggspension, inkomstpension och premiepension kan tidi- gast tas ut från . Ju längre uttaget dröjer, desto högre blir pen- sionen. Fortsatt arbete innebär också att inkomstpensionen och premiepensionen ökar. Den som haft låg eller ingen inkomst kan få garantipension. Nivån på den är 2,13 prisbasbelopp för en ensamstående pen- sionär och 1,9 prisbasbelopp för en gift pensionär, vilket 2009 är 7 519 respektive . För att få full garantipen- sion krävs bosättning i från . Garantipen- sionens storlek minskas med annan pension från det allmänna pen- sionssystemet. Däremot påverkas inte garantipensionen av tjänste- pensioner, privata pensioner eller kapitalinkomster. Garantipensio- nen följer prisbasbeloppets utveckling och den kan tidigast tas ut från . De teater-, dans- och musikinstitutioner vars anställda omfattas av PISA-förordningen finns förtecknade i bilaga A till förordningen.4 Förutom 64 institutioner omfattas även arbetstagare vid fria teater-, dans- och musikgrupper, arbetstagare vid samt den konstnärlige ledaren vid . Det finns dock ingen fri grupp som har anslutits till PISA-förordningen. I PISA-förordningen föreskrivs att det statliga kollektivavtalade pensionsavtalet PA 03 ska tillämpas med de tillägg och undantag 4 Förordningen återges i bilaga 2 PISA-förordningen. som anges i förordningen.5 De avgiftsbestämda förmånerna enligt PA 03 är undantagna. Tilläggen avser i första hand reglering om lägre pensionsåldrar än . Förordningen gäller under förutsätt- ning att arbetsgivaren betalar för detta enligt förordningen (1997:908) om för statens avtalsförsäkringar (premieför- ordningen) eller enligt särskilt beslut av regeringen. I förhandlingsprotokoll till PA 03 från beslutade parterna på det statliga avtalsområdet att pensionsrätt enligt PISA-förordningen inte längre ska beaktas för pensionsrätt enligt PA 03. Det innebär att förmåner enligt PA 03 inte ska påverkas av löner och tjänstetid efter 2003 hos en arbetsgivare som omfattas av PISA-förordningen. Regeringen har dock beslutat att pensionsrätt enligt PISA- förordningen även i fortsättningen ska påverkas av pensionsrätt enligt PA 03. Av PISA-förordningen framgår att om en arbets- tagare omfattas eller har omfattas av PA 03 ska anställningen anses vara en sådan anställning som avses i förordningen. Vidare kan rege- ringen besluta att arbetstagare som avses i förordningen, och som har eller senare får en statlig anställning kan få statlig pensionsrätt genom PISA-förordningen i stället för genom PA 03, för att därigenom inte riskera att få en lägre pension. 5 PA 03 finns att tillgå via webbplats, . Under avtal går det både att ladda ner och att beställa Centrala avtal 2008:3, Pensionsavtal PA 03. I bilaga B till PISA-förordningen regleras att den pensionsålder som framgår av följande tabell ska gälla för respektive anställning. Tabell 3.7 Antal anställda i genomsnitt 2007 fördelade på pensionsålder6 balettchef, balettmästare, chef institution,7 regissör danspedagog, hovkapellist, kapellmästare,8 koreograf, koreolog, kormästare, musiker9 dirigent, musikinspicient, kapellmästare,10 musiker,11 Källa: SPV. Om en arbetstagares anställning omfattar arbetsuppgifter från två eller flera verksamhetsområden med olika pensionsåldrar, tillämpas den pensionsålder som gäller för det verksamhetsområde där de huvudsakliga arbetsuppgifterna normalt ingår. Här avses så kallade kombinationsanställningar som till exempel skådespelare/regissör. Arbetsgivaren ansvarar för rapporteringen av vilken pensionsålder som ska tillämpas. 6Antal anställda i genomsnitt har beräknats genom att summera alla anställningar den första i och därefter dela detta antal med 12. 7Stockholms konserthusstiftelse, konsert AB, , stift- elsen Svenska rikskonserter eller teaterchef utom vid fria grupper. 9Inom regional musikverksamhet eller vid stiftelsen . 10Annan än vid . 11Annan än vid eller stiftelsen eller inom regional musik- verksamhet. Ålderspensionen enligt PISA-förordningen bestäms utifrån ett pen- sionsunderlag och en tjänstetidsfaktor och förändras i samma grad som prisbasbeloppet förändras. Före utgör ålderspensionen enligt PISA-förordningen hela pensionen och från och med är den ett komplement till den allmänna pensionen. Nivåerna på ålders- pensionen är därför olika före och därefter. Pensionsunderlaget är den genomsnittliga pensionsgrundande lönen för de fem hela kalenderåren närmast före avgångsåret. Lönerna indexeras med prisbasbeloppet och jämförs i samma basbelopps- nivå. Vid avgång senare än vid pensionsåldern sätts gränsen vid året före det år då gått efter det att pensionsåldern uppnåtts eller det år då uppnåtts.