sou · GXB322 · 2009-03-04 00:00:00 — Förbudet mot ombuteljering eller omförpackning innebär inte förbud mot att t.ex. hälla upp en flaska vin i en karaff. Paragrafen motsvarar 4 kap. 6 § AL. Paragrafen motsvarar 4 kap. 7 § AL. Paragrafen motsvarar 4 kap. 2 § AL med en redaktionell ändring av 2. Paragrafen motsvarar 5 kap. 1 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 5 kap. 2 § första stycket AL. Paragrafen motsvarar 5 kap. 2 § andra stycket och 3 § AL med redaktionella ändringar. Bestämmelsen motsvarar 5 kap. 5 § AL med smärre redaktionella ändringar. Paragrafen ersätter 5 kap. 6 § AL och handlar om försäljning av öl som inte är starköl, vanligen kallat folköl. För sådan försäljning krävs inte tillstånd, men verksamheten ska anmälas till den kommun där försäljningen sker. För att försäljning ska vara tillåten ställs vissa villkor. Sålunda ska anläggningen uppfylla vissa hygieniska krav som gäller för försäljning av livsmedel. Vidare krävs att det utrymme där försäljningen äger rum ska vara avsedd för stadigvarande verksamhet med livsmedel och att där också säljs mat. Därmed menas att det ska finnas ett varierat utbud av matvaror, således kan t.ex. inte bensinstationer som inte har livsmedelsbutik eller korvkiosker komma ifråga. Vidare sägs att den som bedriver detaljhandel ska utöva egenkontroll och ha ett särskilt program för detta. Som en nyhet har det särskilt i lagen angetts att personalen skal ha erforderliga kunskaper om vad som gäller ölförsäljning. Detta syftar särskilt på ålderskontrollen. Underlåtenhet att anmäla kan bestraffas enligt förslagets 10 kap. 9 §. Paragrafen ersätter 8 kap. 1 § och stadgar liksom tidigare att tillsyn över detaljhandeln med öl ska utövas av kommunen och polismyndigheten. För att inskärpa vikten av kontroll har tillagts att kommunen ska upprätta en plan för tillsynsverksamheten. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 7 kap. 21 §§ AL. Paragrafen motsvarar 4 kap. 8 § AL med redaktionella ändringar. 2, 3 och 4 §§ Paragraferna motsvarar 4 kap. 9, 10 och 11 §§ AL. Paragrafen ersätter bestämmelsen i 4 kap. 11 a § AL. Den nuvarande bestämmelsen som reglerar vad framställning i bild får omfatta vid marknadsföring av alkoholdrycker genom kommersiell annonsering i periodiska tidskrifter utvidgas så att den gäller inte bara sådan annonsering utan också annonsering i andra medier. Avsikten är att bestämmelsen ska vara medieneutral. Således kommer regeln att omfatta bl.a. marknadsföring av alkoholdrycker genom kommersiella annonser på Internet som vänder sig till svenska konsumenter. Som redovisats närmare i den allmänna motiveringen i avsnitt 10 är det för regelns tillämpning utan betydelse om den som svarar för annonseringen eller hemsidan har sin etableringsort i eller i utlandet så länge annonseringen riktar sig mot den svenska marknaden. Regeln omfattar såväl svagare som starkare alkoholdrycker. I andra stycket har högsta tillåtna annonsstorlek vid marknadsföring av alkoholdrycker genom kommersiell annons i periodiska skrifter reducerats från nuvarande till 950. Måttet motsvarar en halv sida i en tidning av s.k. tabloidformat; ett format som kvällstidningarna och de flesta morgontidningar har. Den minskade storleken för tidningsannonser har ansetts bättre svara mot den övergripande grundregeln att särskild måttfullhet ska iakttas vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter. 6 och 7 §§ Paragraferna motsvarar 4 kap. 11 b § och 11 c § AL. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 12 § AL. Lydelsen har ändrats så att även de i 7 § andra stycket uppställda villkoren för hur varningstexten ska återges och utformas omfattas av sanktionsregeln i 8 §. Paragrafen motsvarar 4 kap. 13 § AL. Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 a § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar bestämmelser i 7 kap. 12 § och 6 kap. 1 § (AL). Utöver att dessa bestämmelser har sammanförts i paragrafen har endast smärre språkliga justeringar skett. Paragrafen ersätter bestämmelserna i 7 kap. 5 och 6 §§ AL. Möjligheten att erhålla stadigvarande serveringstillstånd har utvidgats till att omfatta även den som bedriver cateringverksamhet för slutna sällskap. Den som har cateringstillstånd ska inför varje serveringstillfälle anmäla detta till tillståndsmyndigheten. En sådan anmälan bör minst innehålla uppgift om tid och plats för serveringen, antal personer som serveringen avser och typ av sällskap. Genom anmälningsförfarandet ska tillståndsmyndigheten kunna kontrollera att grundläggande krav för alkoholservering upprätthålls. därför ske i sådan tid före serveringstillfället att tillståndsmyndigheten har en faktisk möjlighet att på plats kunna kontrollera att serveringslokalen är lämplig. I den allmänna motiveringen, avsnitt 11, redovisas närmare bakgrunden till och de överväganden som föranlett den nya bestämmelsen. Bestämmelsen är ny genom att det i lag slås fast att kommunen ska ha riktlinjer för tillståndsgivningen. Genom tydliga riktlinjer blir det känt i förväg vilka lokala hänsynstaganden som kommunen avser att tillämpa vid prövning av en ansökan om serveringstillstånd. I riktlinjerna bör kommunen t.ex. ange vilka områden i kommunen som är olämpliga för etablering av serveringsställe, vilka principer man har för serveringstider och betydelsen av olika remissinstansers synpunkter, särskilt polismyndighetens och . För att riktlinjerna ska vara aktuella och i takt med utvecklingen i kommunen bör de ses över . Frågan behandlas i den allmänna motiveringen, avsnitt 11.2. Paragrafen motsvarar 7 kap. 13 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen ersätter nuvarande bestämmelse i 7 kap. 14 § AL. Tilllämpningsområdet för när polismyndighetens yttrande måste inhämtas har utökas till att också avse ärenden som rör ansökningar om servering till allmänheten vid enstaka tillfälle eller enstaka tidsperiod (tillfälliga serveringstillstånd). Undantag härifrån får ske när den tillfälliga serveringen är av obetydlig. Detta har inte närmare utvecklats i den allmänna motiveringen men undantaget är främst avsett att träffa tillställningar som typiskt sett inte kan förväntas ge upphov till några särskilda problem ur ordnings- eller nykterhetssynpunkt. En bedömning måste ske från fall till fall. Paragrafen ersätter 7 kap. 7 § AL. Till de krav som uppställs på tillståndshavare med stadigvarande serveringstillstånd har fogats krav på att han eller hon ska ha genomgått ett av godkänt kontrollprov (examination) avseende kunskap om alkohollagstiftningen. Syftet är att åstadkomma en mellan kommunerna god och enhetlig nivå när det gäller kunskaper på detta område. En examination bör som regel ha föregåtts av utbildning. Kontrollprov bör kunna ske regionalt, genom länsstyrelsers försorg. Den som redan innehar serveringstillstånd berörs inte om inte någon anmärkning framkommer som kan föranleda kontroll. Sökande som har tillstånd till annan servering i samma kommun samt andra sökande - t.ex. sökande med tillstånd i annan kommun - bör kunna undantas från examinationskravet. I tveksamma fall ska emellertid kravet på kontrollprov upprätthållas. Tillfälliga serveringstillstånd bör kunna meddelas utan ett formellt krav på examination, men grundläggande kunskaper krävs även i dessa fall. När en juridisk person är tillståndshavare bör kravet på kontrollprov i mindre aktiebolag, handelsbolag och dylikt omfatta en personkrets som svarar mot minst hälften av de personer som har betydande inflytande och är aktiva i rörelsen. I större företag, t.ex. hotell- eller restaurangkedjor, där ägarna och den centrala företagsledningen inte är involverade i den dagliga driften, får det anses tillräckligt om kunskapskravet upprätthålls för de personer som arbetar operativt i ledande ställning. Dessa anvisningar överensstämmer med FHI:s Allmänna råd i ämnet. Förslaget om examination och olägenheterna med dagens ordning redovisas i den allmänna motiveringen, avsnitt 11.3. Paragrafen ersätter 7 kap. 10 § AL. Ett tillägg har gjorts av innebörd att ett serveringsutrymme kan användas gemensamt av flera restaurangföretag . Något uttryckligt förbud häremot finns visserligen inte i alkohollagen eller dess förarbeten, men det har rått en viss oklarhet om vad som gällt. Huvudregeln bör alltjämt vara att ett serveringsutrymme ska vara knutet till en och samme tillståndshavare som tillståndet avser. Serveringstillstånd som medger att två eller flera tillståndshavare delar på ett serveringsutrymme bör meddelas sparsamt. Även för ett gemensamt serveringsutrymme är det ett grundkrav att hela utrymmet är överblickbart för var och en av tillståndshavarna. För sådan servering bör man också noga överväga om tillståndet behöver förenas med särskilda villkor, t.ex. om att ordningsvakter ska finnas på plats under hela eller del av serveringstiden. I 24 § regleras ansvarsfördelningen mellan tillståndshavarna. Förslaget behandlas under avsnitt 11.4 i den allmänna motiveringen. Paragrafen ersätter 7 kap. 8 § AL. Kravet på köksutrustning och mat har ändrats för att bättre svara mot dagens matkultur. Sålunda ska även matrestauranger som enbart serverar kalla måltidsrätter kunna komma i fråga för serveringstillstånd, t.ex. sushirestauranger och restauranger som enbart serverar vegetarisk mat. Dessa och vissa andra typer av restauranger anses inte leva upp till lagens krav på lagad mat. Begreppet tillredd mat har därför förts in som ett nytt kriterium vid sidan av lagad mat. Att maten är tillredd innebär att den kan iordningställas på annat sätt än genom tillagning på mer traditionellt vis (kokning, stekning, fritering, etc.). Vidare ska det finnas ett varierat matutbud - flera huvudrätter samt efterrätter. Kravet på köksutrustning har ersatts med att restaurangen ska ha ett eget kök. Det bör dock erinras om att livsmedelslagens villkor om att köket ska vara utrustat på visst sätt för att klara vissa grundläggande livsmedelshygieniska krav i praktiken innebär en viss lägsta gräns som köksutrustningen inte får underskrida. Som grundläggande krav för serveringstillstånd gäller också att lokalen har en god standard och att serveringsutrymmet är överblickbart. Gatukök och vissa enklare serveringsställen bör inte heller fortsättningsvis kunna erhålla serveringstillstånd. Kravet på att kunna tillhandahålla ett flertal maträtter av varierat slag lättas upp efter . Det är då tillräckligt att matutbudet begränsas till ett fåtal enklare maträtter. För tillfälliga serveringstillstånd ställs något lägre krav, liksom för catering. I tredje stycket anges vad som krävs för att rumsservering ska vara tillåten, något som inte har reglerats i alkohollagen. För servering av alkoholdrycker genom rumsservering erfordras att det finns ett grundläggande tillstånd för servering av alkoholdrycker i hotellets restaurang. Att restaurangverksamheten och hotelldriften inte vilar i samma ägares hand utgör inget hinder mot att ge särskilt tillstånd för rumsservering. För rumsservering ska dock alltid utfärdas ett särskilt tillstånd. Liksom ska servering i pauser på teater eller konsertlokal vara undantagen från matkravet. Frågorna behandlas under avsnitt 11.5-6 i den allmänna motiveringen. Genom bestämmelsen, som är ny, blir det möjligt att ge serveringstillstånd för mässor och andra liknande arrangemang där servering och provsmakning av alkoholdrycker till allmänheten förekommer. För tillstånd krävs att den som deltar i mässan som utställare eller motsvarande har ett eget serveringstillstånd och att det på mässområdet (motsvarande) finns tillgång till lagad eller på annat sätt tillredd mat. Till skillnad från vad som annars gäller för serveringstillstånd behöver inte var och en av mässutställarna kunna tillhandahålla lagad eller tillredd mat från eget kök i anslutning till den egna utställningsytan (monter etc.) utan det är tillräckligt att det på mässområdet finns minst ett kök som uppfyller detta krav. Köks- och serveringsverksamheten vid det för utställarna gemensamma köket måste vara dimensionerat så att det kan ta emot ett stort antal besökare. Även för mässarrangemang ska gälla de allmänna bestämmelserna om marknadsföring av alkoholdrycker, bl.a. att den ska vara måttfull. Vid bedömningen bör emellertid viss hänsyn kunna tas till att besökaren typiskt sett kan antas vara medveten om att ett arrangemang av detta slag i grunden handlar om marknadsföring. För förslaget redogörs i avsnitt 12 i den allmänna motiveringen. Paragrafen ersätter 7 kap. 8 § tredje stycket tredje meningen AL. Kravet på att lokal ska vara lämplig från brandsäkerhetssynpunkt utvidgas till att omfatta även lokal som används för servering till slutna sällskap av den som har stadigvarande serveringstillstånd. Självfallet kan bestämmelsen inte omfatta annat än lokaler som är avsedda för allmänheten, sålunda inte cateringservering i enskilda hem. Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 kap. 9 § AL. Då det är närheten till riskmiljöer som vanligtvis bör medföra att tillstånd till etablering på en viss föreslagen plats vägras, har belägenheten särskilt betonats i lagtexten. Frågan behandlas under avsnitt 11.8 i den allmänna motiveringen. Paragrafen ersätter dels 6 kap. 1 a § och dels 7 kap. 21 § AL. Beträffande ingripande vid ölservering ska liksom tidigare gälla samma regler som vid detaljhandelsförsäljning. Paragrafen motsvarar 6 kap. 2 § AL med redaktionella ändringar. Första stycket ersätter 6 kap. 3 § första stycket AL. Nytt är att det förs in ett krav på en lägsta åldersgräns för den som är serveringsansvarig. Vidare görs, med hänsyn till den privata sfär som ett hotellrum är, vid rumsservering undantag från kravet på att en serveringsansvarig ska vara närvarande . Däremot kvarstår tillsynsansvaret, men blir i praktiken begränsat till en bedömning av beställarens ålder och nykterhetstillstånd när drycken levereras. Andra stycket motsvarar 6 kap. 3 § andra stycket AL. Tredje stycket ersätter 6 kap. 3 § tredje stycket AL och reglerar vilken personkrets som måste vara anställd av tillståndshavaren eller inhyrd av denne från ett bemanningsföretag. Liksom enligt AL gäller att anställningskravet omfattar köks- och serveringspersonal. Till denna krets av personer förs också annan personal som har uppgifter av betydelse för ordning och nykterhet. Så kallade entré- värdar är exempel på personer som typiskt sett får anses ha sådana uppgifter. Ordningsvakter som är förordnade av polismyndighet och som står under kontroll av denna har undantagits från anställningskravet. Undantaget gäller inte andra ordningsvakter än de som har förordnande av polismyndighet. - Tillämpningsområdet för möjligheten att utan anställning anlita restaurangskoleelever som serveringspersonal utvidgas till att också kunna gälla andra restauranger än restaurangskolor. Detta beror på att praktikplatserna annars inte skulle räcka till. Bestämmelsen i fjärde stycket är ny. För att få kontroll över verksamheten kan tillståndsmyndigheten utnyttja sin möjlighet att ställa villkor, t.ex. att personal som inte är anställd ska anmälas dit. Frågorna behandlas under avsnitt avsnitt 11.9 i den allmänna motiveringen. Paragrafen ersätter 6 kap. 4 § AL. beslutanderätt bibehålls men med den inskränkningen att servering av starköl, vin och spritdrycker inte får ske än under den s.k. normaltiden ; dock kan den få senareläggas efter särskild prövning till längst . Avsikten är inte att alla serveringsställen ska tillåtas ha öppet till . Vid varje ansökan ska en prövning ske utifrån bl.a. ställets belägenhet, till den kundkrets man vänder sig, och innehållet i polismyndighetens och yttrande. Om ansökan avser öppethållande efter bör denna prövning vara extra noggrann. Tillstånd bör inte ges om polismyndigheten avstyrker det. Som regel bör man också ställa villkor för utsträckt serveringstid, t.ex. beträffande ordningsvakter. - Tiden för utrymning av serveringsstället efter serveringstidens utgång sträcks ut från . Detta görs för att hindra att alla gäster lämnar serveringsstället , vilket medför trängsel och därmed sammanhängande risk för störningar av olika slag. Genom bestämmelsen i fjärde stycket undantas minibar och rumsservering från de regler om serveringstider och utrymningstid som annars gäller. får fritt bestämma servering får ske och hinder mot att tillåta servering dygnet runt finns inte. Frågorna behandlas i avsnitt 11.10 i den allmänna motiveringen. Paragrafen motsvarar 6 kap. 5 § AL med redaktionella ändringar. Genom ändringen av 2 § kan den som driver cateringverksamhet och har stadigvarande serveringstillstånd få göra inköp hos partihandlare. Bestämmelsen är ny. Den som har serveringstillstånd kan få ett särskilt tillstånd för egen kryddning av brännvin för användning i den egna serveringsverksamheten. Tillståndet ska som regel förenas med villkor såväl om vilka volymer av drycken som får iordningställas som vilken alkoholhalt de ingående råvarorna högst får innehålla. Regeln är ett undantag från huvudregeln om att s.k. ombuteljering (vidarebehandling) endast får ske av partihandlare. För vidarebehandling krävs annars tillverkningstillstånd. För förslaget redogörs i avsnitt 13 i den allmänna motiveringen. Paragrafen ersätter 6 kap. 6 och 7 §§ AL med redaktionella ändringar. Paragrafen ersätter 3 kap. 6 § AL. Den har placerats i serveringsavsnittet då den bör framhållas i detta sammanhang och egentligen fyller någon funktion endast vid servering. Paragrafen motsvarar 6 kap. 8 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 6 kap. 9 § med redaktionella ändringar. Paragrafen ersätter 8 kap. 1 § tredje stycket AL. Den har utökats med en regel om att kommunerna ska upprätta och till inge en plan som visar vilken tillsyn som kommunen ämnar genomföra under det kommande verksamhetsåret (tillsynsplan). I den allmänna motiveringen framhålls att planen bör innehålla uppgift om verksamhetens inriktning. Efter verksamhetsårets slut ska kommunen ge in en särskild redovisning till över den tillsyn som förekommit och vad som därvid kommit fram. ska i sin tur återkomma till kommunen med synpunkter på såväl tillsynsplanen som redovisningen. Avsikten med den nya bestämmelsen är att den ska leda till att en mer planmässig tillsyn sker i kommunerna vid sidan av den mer händelsestyrda. Frågan behandlas i avsnitt 11.11 i den allmänna motiveringen. Paragraferna ersätter 7 kap. 19-20 §§ AL till den del de avser serveringstillstånd. En ny mildare sanktion, erinran införs jämte varning (21 §). Den har i praktiken sin motsvarighet i de anmärkningar som tillståndsenheterna brukar utdela när man inte finner att en överträdelse, t.ex. en enstaka överservering, når upp till gränsen för återkallelse eller varning. Genom uttryckligt lagstöd får en sådan anmärkning större skärpa. De förhållanden som kan medföra återkallelse eller varning behålls i stort sett oförändrade. I motsats till vad som gäller enligt alkohollagen ska emellertid varning vara ett förstahandsalternativ. Som regel bör återkallelse ske först när en tillståndshavare har tilldelats en eller flera varningar utan att låta sig rättas. I vissa allvarligare fall måste dock återkallelse ske utan föregående varning. Dessa fall har exemplifierats i 22 §. Förutom det självklara fallet att tillståndet inte längre utnyttjas nämns att det har förekommit brottslighet på eller i anslutning till serveringsstället - t.ex. i garderober eller utanför restaurangen av ordningsvakter eller andra som tjänstgör där - utan att tillståndshavaren ingripit. Det finns också en generell regel av innebörd att tillståndet får återkallas om tillståndshavaren brutit mot lagens regler eller vad som i övrigt gäller för tillståndet på ett sådant sätt att varning inte är en tillräckligt ingripande åtgärd. Avsikten är inte försvåra möjligheten till återkallelse, utan att varning ska tillgripas för att ge vederbörande tillfälle att rätta sig. Den som har tilldelats varning bör också stå under extra tillsyn. För det fall att flera delar på ett serveringsutrymme och det inte kan utredas vem som är ansvarig för en händelse som bör föranleda återkallelse av serveringstillståndet får serveringstillståndet återkallas för samtliga tillstånd som omfattas av det gemensamma utrymmet, eftersom det då har visat sig att arrangemanget inte fungerar. Någon kollektivt utdelad varning ska dock inte kunna komma ifråga. Förslagen kommenteras närmare under avsnitt 11.12 i den allmänna motiveringen. 8 kap. Allmänna bestämmelser om tillsyn och tillståndshavares skyldigheter Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 § AL med redaktionella ändringar. Paragraferna motsvarar 7 kap. 15-16 §§ AL, beträffande 3 § med redaktionella ändringar. Paragraferna motsvarar 7 kap. 22 §, 8 kap. 2 § samt 8 kap. 7 § AL med redaktionella ändringar och handlar om myndigheternas skyldighet gentemot varandra. Paragraferna motsvarar 8 kap. 3 §, 7 kap. 17 § samt 8 kap. 4-6 §§ med redaktionella ändringar och handlar om tillståndshavares skyldigheter gentemot myndigheterna i olika hänseenden. Paragrafen motsvarar 9 kap. 1 § AL. Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 § AL. Beslut av FHI eller kommun som meddelats enligt lagen eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller personuppgiftslagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. länsrätten, av den som beslutet har gått emot. Närboende har enligt praxis rätt att klaga över ett meddelat serveringstillstånd. Det är att märka att för beslut som rör marknadsreglerna i 6 kap. gäller andra regler, utom i de fall beslut fattats av en kommun. Paragrafen motsvarar 10 kap. 1 § AL med den ändringen att mäsk inte längre räknas upp som en särskild produkt vid sidan av sprit eller spritdrycker. Anledningen till denna ändring redovisas i den allmänna motiveringen, avsnitt 4. I den mån mäsk påträffas får man bedöma från fall till fall beroende på omständigheterna om det ska betraktas som vintillverkning, vilket är tillåtet, eller sprittillverkning eller förberedelse till detta brott, vilket är straffbart. Paragrafen motsvarar 10 kap. 1 a § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 4 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 2 § AL med redaktionella ändringar. Bestämmelsen motsvarar 10 kap. 3 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 5 § AL. Bestämmelsen ersätter 10 kap. 6 § AL. Den har i förhållande till alkohollagen utökats till att omfatta även kommersiell förmedling av försäljning av alkoholdrycker. Därmed avses förmedlingstjänster av olika slag som är inriktade mot s.k. privatinförsel genom ombud. Bestämmelsen behandlas under avsnitt 6.3 i den allmänna motiveringen. Paragrafen motsvarar 10 kap. 7 § AL med redaktionella ändringar. Bestämmelsen är ny i förhållande till alkohollagen och straffbelägger underlåtenhet att anmäla verksamhet med detaljhandelsförsäljning respektive servering av s.k. folköl. Paragrafen motsvarar 10 kap. 8 § Al med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 9 § med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 9 § AL. Paragrafen motsvarar 11 kap. 1 § AL med den sakliga ändringen att produkten mäsk utgår. En redogörelse för bakgrunden till denna ändring lämnas i avsnitt 4 i den allmänna motiveringen. I övrigt endast redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 11 kap. 2 § AL med redaktionella ändringar. Paragraferna motsvarar 11 kap. 2 a § respektive 11 kap. 3 § AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 11 kap. 4 § med den ändringen att mäsk inte längre räknas upp bland de produkter som omfattas av bestämmelsen. Ändringen torde ha en mycket begränsad praktisk betydelse. Jämför i övrigt kommentaren till 1 §. Paragrafen motsvarar 11 kap. 5 § med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 12 kap. 1 och 2 §§ AL med redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar 12 kap. 3 § AL med viss språklig och redaktionell ändring. Någon saklig ändring i förhållande till alkohollagen är inte avsedd. 3, 4 och 5 §§ Paragraferna motsvarar 12 kap. 4, 5 och 6 §§ AL. 19.2Lagen (2007:592) om kassaregister m.m. I paragrafen har införts ett nytt andra stycke.