sou · GXB373 · 2009-10-07 00:00:00 — Trots filmens beroende av stöd lyfts filmbranschen fram som en viktig kreativ näring i , liksom i andra EU-samman- hang där man behandlar frågor om kultur och tillväxt. Det är när man vidgar perspektivet som filmens betydelse i olika avseenden framträder tydligare. Utmärkande för kreativa näringar är att de skapar olika typer av mervärden som konsumenter är beredda att betala extra för. Det gäller även filmbranschen, med sin närhet till teknik och teknik- utveckling. Inom distributionen av film är den tidigare kraftiga expansionen av dvd-marknaden ett tydligt exempel på detta. knyts förhoppningar till den mer avancerade och, när det gäller biograferna, till digital 3D. står, som berörs tidigare i detta kapitel, filmbranschen inför en stor utmaning i att etablera attraktiva legala tjänster för nätbaserad filmdistribution. Det finns även en rad andra skäl till att filmen anses ha central betydelse inom den kreativa sektorn. Filmproduktionen bidrar till sysselsättning inom ett mycket stort antal yrken som definieras som kreativa. Filmen har också kopplingar till andra kreativa näringar som kräver samma typer av kompetens som i filmproduktion och kan därmed bidra till tillväxten i andra delar av den kreativa sektorn. Filmen äger också förmågan att ge bilder av samhällen, miljöer och kulturer, som i sin tur kan marknadsföra ett land eller en region. Ett konkret uttryck för detta finner man i den framväxande film- turismen. I det följande beskrivs dessa olika aspekter närmare. En filmproduktion omfattar kreativt arbete i flera led, från idé- och manusstadiet till det hantverksmässiga och konstnärliga hos bl.a. scenograf, fotograf och skådespelare, och vid efterarbetet hos t.ex. klippare, ljudläggare, kompositör och musiker. Filmproduktionen är både teknik- och personalintensiv. En långfilmsinspelning inbegri- per ungefär 35 olika yrken och produktionen som helhet arbets- insatser inom ca 120 olika professioner. I arbetar ca 80 000 personer inom kultur- och medie- branscher, enligt Arbetsförmedlingen Kultur. Av dessa arbetar ca 60 000 i kultur- och medieyrken, övriga inom t.ex. försäljning, underhåll och service i respektive branscher. Antalet anställda i film- branschen var , enligt Arbetsförmedlingen Kulturs beräkningar, omkring 6 600. Tabell 2.4 Anställda i den svenska filmbranschen (2007) Film- och videoproduktion: (Omfattar produktion av långa spelfilmer, dokumentärer, kortfilmer, animationer o.d. i underhållnings-, reklam- eller utbildnings- syfte, inklusive efterarbete, såsom fram- kallning, klippning, redigering, textning, dubbning etc., samt drift av ljud- och Film- och videodistribution: (Omfattar uthyrning och försäljning av film och video till biografer, återförsäljare och uthyrare samt förvaltning av film- Omfattar inte framställning av filmkopior och videoexemplar, inte heller försäljning eller uthyrning av video i butik.) Visning på biograf: Totalt: 6 600 personer Uppgifter om sysselsättningen inom filmbranschen är alltid delvis osäkra, bl.a. till följd av en varierande produktionsnivå och olika anställningsformer; många som arbetar med film är t.ex. frilans eller projektanställda. Utöver dem som verkar i filmbranschen som sådan tillkommer dessutom alla de som på olika sätt arbetar i nära anslutning till filmbranschen, bl.a. inom olika servicenäringar. En filmproduktion ger sysselsättning även inom resor och transporter, hotell, catering m.m. 2.4.4Filmens kopplingar till andra kreativa näringar – cross media Filmen har alltid existerat nära andra konstarter, medier och uttryck. Innehållsligt, estetiskt, tekniskt och hantverksmässigt har filmen både lånat från och givit impulser till bildkonst, fotografi, grafik, dramatik och scenkonst, litteratur, nyhetsjournalistik, arki- tektur, formgivning och musik. Filmen utgör i sin tur också startpunkten för dagens kultur av rörliga bilder på allt fler olika plattformar, från biografen, över tele- visionen och olika videoformat till persondatorer, Internet och mobiltelefoni. Den största delen av de rörliga bilder som konsumeras är inte spel- och dokumentärfilm av den typen som visas på biografer, dvd och filmkanaler. Men är filmen en viktig del av utbudet och konsumtionen även på nya plattformar. Filmproduktionen beskrivs ofta som en motor för hela den audiovisuella sektorn. På regional nivå har man ofta utgått från detta perspektiv, och strävat efter att skapa klusterbildningar med olika verksamheter inom den audiovisuella sektorn. Definitioner av den audiovisuella sektorn kan ha olika avgränsningar, men om man utgår från verksamheter med rörlig bild som uttrycksmedel kan man inkludera, utöver spel- och dokumentärfilm, tv-produktion, reklamfilm, musikvideo, informationsfilm och andra typer av beställ- ningsfilmer, animationer för olika digitala plattformar, som t.ex. webbsidor, samt dataspelsbranschen, som är en internationell industri i sig med större omsättning än hela filmindustrin. Det finns nära samband mellan spel- och dokumentärfilmsbranscherna och ett antal andra filmrelaterade branscher eller verksamheter, som reklamfilm, musikvideo, informationsfilm och tv-drama.32 Tydligast blir detta i produktions- ledet, där det inom dessa branscher återfinns ett flertal yrkesverk- samma som verkar inom flera områden, t.ex. skådespelare, foto- grafer samt ljus- och ljudtekniker. Flera svenska filmregissörer arbetar också parallellt med både reklam och spelfilm. Även allt fler svenska produktionsbolag inom reklam har börjat engagera sig i produktion av spel- och dokumentärfilm. har det blivit allt vanligare att spelfilmer även utgör en del av ett större medialt koncept, där det utöver filmen kan ingå t.ex. böcker, tecknade serier, soundtrack, tv-serier eller dataspel. Allt oftare lanseras samma berättelse och karaktärer i olika medier eller underhållningsformer, ibland i nästan omedelbar anslutning till varandra. Med den digitala tekniken börjar dessutom sätten vi tillgodogör oss litteratur, film, tv, musik och spel på allt mer att likna varandra. I datorn eller mobiltelefonen kan vi ta del av såväl litterära texter som rörliga bilder, musik och spel. Denna utveckling av konsumenters beteenden kommer i sin tur sannolikt att bidra till att produktionen och distributionen av film fortsätter att allt mer integreras med andra konstarter, medier och underhållningsformer. Fenomenet att olika medier kopplas samman för distribution av ett visst innehåll i olika former kallas internationellt för cross media (även cross media entertainment eller cross media communication). 32 Se även rapporten som näring och exportindustri av , på uppdrag av i samarbete med (2005). Genom cross media kan olika branscher inom medieområdet sam- verka och dra nytta av varandra. I ett ökande medieutbud blir detta en allt viktigare strategi för att nå potentiella konsumenter. Genom att ingå i samma mediala koncept ger olika medier draghjälp åt var- andra, och publikframgångar i ett medium kan föda framgångar i ett annat. En framgångsrik tv-serie eller bok blir till en populär film som i sin tur ger tv-serien eller boken än större popularitet. När olika branscher och medieformer möts skapas nya samarbeten, utvecklingsmöjligheter och synergieffekter. I takt med att filmen mer och mer har använt sig av digitala effekter och animationer har inte minst film- och dataspels- branscherna närmat sig varandra. Det finns också flera berörings- punkter mellan dataspel och film, då dataspel inte bara använder stoff från filmens värld, utan även mer generellt använder sig av filmiskt berättande och filmisk gestaltning. Mycket av den kompetens som nyttjas i dataspelsbranschen finns också inom filmen. Det gäller animation, ljussättning, textgrafik och andra visuella kompo- nenter, men även ljudläggning och musik och inte minst manus- arbete. Möjligheterna till samarbete är alltså goda. Den svenska dataspelsbranschen arbetar dock till stor del med internationella produktioner för en internationell marknad, och ofta på uppdrags- basis, medan den svenska filmbranschen är mer nationell och omsättningsmässigt betydligt mindre vid jämförelse.33 De svenska dataspels- och filmbranscherna skulle vinna på att samarbeta mer. Även om de ekonomiska förutsättningarna skiljer sig åt mellan den växande dataspelsbranschen och filmbranschen i finns det i bägge branscher många små och sårbara produk- tionsbolag. Samarbete kan minska sårbarheten för mindre företag och ge större möjligheter till innovationer och utveckling genom utbyte av idéer och erfarenheter.34 Inte minst inom animationen ligger samarbete mellan film- och dataspelsbranscherna nära till hands. Animerad film ses av många som en framtidsbransch där i fråga om kompetens står sig väl i konkurrens med andra länder. Animerad film har tydliga kon- kurrensfördelar jämfört med konventionell film eftersom den inte är lika språkberoende – den dubbas i regel – och därför kan expor- teras. Även livslängden på marknaden är ofta längre för animerad film än för vanlig film. 33Se även rapporten utanför filmen av på uppdrag av Film m.fl. (QNB Analys & Kommunikation, 2007). 34Se även Filmen som näring och exportindustri. Mycket av den kompetens som grundläggs och utvecklas i pro- duktionen av spelfilm (och dokumentärfilm) kan alltså användas i andra branscher där tillväxtpotentialen kanske är större. Det kan vara dataspel, reklam och andra områden där kompetens kring rörliga bilder är centrala. 2.4.5Regional marknadsföring, filmturism i detta kapitel beskrivs den regionalisering av svensk film- produktion som skett under de senaste dryga tio åren. Regionalise- ringen är, som påpekats, ett internationellt fenomen, där dock ligger långt framme i utvecklingen. finns i fyra regionala produktionscentrum, där man samproducerar långfilm och tv-drama. Det är (), Filmpool Nord (), () samt Filmpool (). Regionaliseringen har drivits av att man på regional nivå har satsat offentliga medel på att locka nationell och internationell film- produktion till olika regioner. En drivkraft har varit att stimulera sysselsättning och företagsamhet som är kopplad till filmproduktion. En annan har varit att marknadsföra regionen gentemot omvärlden. Det kan gälla i flera avseenden, från att skapa en regional identitet förknippad med kunskap, kreativitet och liknande positiva värden, till att mycket konkret visa upp miljöer som ska locka åskådare till att besöka regionen och gynna besöksnäringen. Filmturism är ett allt oftare använt begrepp, som beskriver den turism som uppstår när människor besöker en plats som ett direkt resultat av att ha sett en film.35 Inspelningsplatser blir nya mål för den internationella turismen. Ett känt internationellt exempel är den turism som uppstått i efter att man där spelade in Sagan om . I är de olika filmatiseringarna av i och filmversionerna av , som utspelar sig i bl.a. , andra exempel. Värt att notera är att i alla dessa exempel finns det också en populär litterär förlaga, som starkt har bidragit till film- ernas popularitet. Kring filmturismen (och den litterära turismen) utvecklas särskilda arrangemang som specialresor och stadsvandringar. Fenomenet filmturism kan därmed ses som ett exempel på hur filmen ger ekonomisk stimulans även utanför själva filmbranschen 35 Se även Globalisering och kultur, red. , allmän rapport (, 2008). och filmmarknaden, genom ökad sysslesättning och nya intäkts- källor på andra områden. 3Inriktning på de framtida insatserna för filmen Förslag: Insatserna för filmen bör, med kvalitet och förnyelse som allmän inriktning, syfta till att främja produktionen av värdefull svensk film och stimulera svensk films utveckling, främja spridning och visning av värdefull film i olika visnings- former i hela landet, utveckla biografens roll som kulturell mötesplats i hela landet, verka för filmmarknadens utveckling i alla visningsformer, öka kunskapen om film och rörlig bild hos barn och ungdom och stimulera deras eget skapande, bevara filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse och i ökad utsträckning tillgängliggöra dem för forskning och allmänhet, utveckla det internationella utbytet och samarbetet på film- området, samt verka för ökad jämställdhet i svensk filmproduktion. ska enligt uppdraget värdera filmpolitikens nuva- rande huvuduppgifter. I samband med detta redovisar Filmutred- ningen sin bedömning av hur inriktningen på de framtida film- politiska insatserna bör utformas. I stiftelseförordnandet för Stiftelsen anges att syftet med stiftelsen är att främja värdefull svensk film- produktion, spridning och visning av värdefull film, bevarandet av Inriktning på de framtida insatserna för filmen filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse samt att verka för internationellt samarbete i dessa avseenden. Det är insatserna inom dessa fyra områden – svensk filmproduktion, distribution och visning, filmen som kulturarv samt internationellt filmsamarbete – som brukar lyftas fram som den nationella filmpolitikens huvud- uppgifter. Enligt uppfattning kan dessa uppgifter ses som fyra hörnstenar som alla är nödvändiga för en samman- hängande politik på filmens område. Ett grundläggande villkor för detta synsätt är att verksamheter inom alla dessa områden är mer eller mindre beroende av offentliga insatser för att fungera eller i många fall ens existera. Man kan avsätta olika mycket resurser för filmpolitiken beroende på ambitionsnivå, men det är svårt att se hur man skulle kunna avstå från någon av dessa fyra uppgifter utan att det skulle undergräva helheten. Om man anser det angeläget att främja produktionen av film bör man också beakta att filmer görs för en publik som bör få möjlighet att se dem. Om man anser det viktigt att filmer når dagens publik bör det också ses som väsentligt att filmer bevaras och tillgängliggörs för eftervärlden. Om man tycker att det är av vikt att dagens och morgondagens publik får se filmer bör det omvänt också anses angeläget att nya filmer produceras. Om dessa tre områden inom filmsektorn betraktas som betydelse- fulla bör det också ses som viktigt att det på dessa områden finns ett samarbete mellan och omvärlden, i synnerhet som film- sektorn allt mer internationaliseras och filmen finns på dag- ordningen såväl i det nordiska samarbetet som i samarbetet inom EU och . Med de fyra huvuduppgifterna som grund har det utarbetats ett antal mål för den nationella filmpolitiken. Första gången film- politiska mål fastställdes i ett större kulturpolitiskt sammanhang var kulturproposition (prop. 1996/97:3). Senast de film- politiska målen prövades i särskild ordning var i propositionen Fokus på film – en ny svensk filmpolitik (prop. 2005/06:3), i anslut- ning till filmavtal. Flertalet av målen ingår också filmavtal. bedömning av hur inriktningen på de fram- tida nationella insatserna för filmen bör utformas utgår bl.a. från utredningens analys av den aktuella utvecklingen på filmområdet och de förslag till förändringar av filmpolitiken som redovisas senare i detta betänkande. ställer sig väsentligen bakom hur filmpolitikens nuvarande inriktning formuleras. I en del fall Inriktning på de framtida insatserna för filmen syftar förslag till förändringar av stöden till att bättre uppfylla nuvarande mål. har det, när filmpolitiken tidigare varit föremål för prövning, funnits en tendens att addera nya mål till tidigare mål på ett sätt som gör att man riskerar att tappa fokus. I den senaste filmpolitiska propositionen anges tolv olika mål, varav några innehåller flera delmål. Vissa av målen syftar också till att lyfta fram aspekter som mer eller mindre redan ryms i andra mål. Enligt bedömning bör därför inriktningen på de framtida insatserna för filmen kunna sammanfattas i åtta olika mål. Det är mål som enligt uppfattning bör kunna vara giltiga oavsett om framtida insatser finansieras genom ett filmavtal eller på annat sätt. Den allmänna inriktningen för målen bör vara kvalitet och för- nyelse. Den debatt som följde efter att lämnade sitt betänkande (SOU 2009:16) kom särskilt att kretsa kring kvalitets- begreppets betydelse för de kulturpolitiska målen. Filmpolitiken verkar på ett annat sätt än andra delar av kulturpolitiken gentemot en bransch och en marknad som i sin helhet till stor del är bero- ende av att det finns ett substantiellt ekonomiskt stöd. Utan film- politiska insatser skulle det knappast finnas någon svensk film av betydelse i det växande utbud av rörliga bilder som omger oss i allt fler format och på allt fler plattformar. Även andra delar av film- sektorn, såsom viss distribution och visning av film och bevarandet av filmarvet för eftervärlden, är beroende av offentliga insatser. Filmsektorn befinner sig, p.g.a. sin närhet till teknik och teknik- utveckling, också i ständig förändring. I detta perspektiv är det av avgörande betydelse att kvalitet och förnyelse är ledstjärnor i filmpolitiken. I längden är det nödvändigt för att filmpolitiken ska kunna upprätthålla sin legitimitet. Kvalitet bör ses som ett levande begrepp, som kan utmanas och omprövas. Målen bör vara följande. De filmpolitiska insatserna bör syfta till att främja produktionen av värdefull svensk film och stimulera svensk films utveckling. Filmen är en central konstart och kulturyttring i det moderna samhället. Vid sidan av musiken är filmen den konstart som når flest människor. En betydande andel av de filmer som ses av en svensk publik är svenska. är så gott som all produktion av svensk spel- och dokumentärfilm beroende av offentliga insatser, i likhet med filmproduktionen i de flesta andra länder, särskilt inom små språk- områden. Inriktning på de framtida insatserna för filmen Filmen har ett eget kulturellt och estetiskt berättigande, sam- tidigt som den formulerar och förmedlar bilder av samhället. Filmen ger mer än någon annan konstart på ett konkret sätt bilder av ett land och dess människor. Filmen både formar ett lands självbild, som kan vara mer eller mindre mångfasetterad, och ger omvärlden dess bilder av ett land. En politik som stöder svensk filmproduktion bör främja den svenska filmens kvalitet och utveckling. Det kan gälla såväl det film- iska hantverket som konstnärliga värden eller angelägenhetsgrad, såväl filmer med ett brett publikt tilltal som filmer som utmanar och ställer krav på publiken. Att upprätthålla och utveckla kvaliteten i svensk film är nödvändigt för en livskraftig svensk filmproduktion. Filmen har en central roll också inom den kreativa sektorn. En livaktig svensk filmproduktion som är präglad av utveckling och förnyelse kan ge kraft och dynamik åt andra kreativa näringar. Filmpolitiken bör främja spridning och visning av värdefull film i olika visningsformer i hela landet. Alla filmer, oavsett budget, inrikt- ning eller målgrupp, görs för en publik. Det finns sannolikt knappast någon filmmakare som inte drömmer om att nå en så stor publik som möjligt. Den kommersiella biografmarknaden ensam förmår ofta inte sprida filmer utanför de större städerna. Vissa filmer som räknas till det yppersta av den internationella filmkonsten skulle aldrig ens få distribution i enbart på kommersiella villkor. Det är viktigt att ett utbud präglat av bredd och mångfald kan till- gängliggöras för en så stor publik som möjligt på biograferna. Men biografdistribution är inte alltid det optimala sättet att sprida all film. Det har länge varit ett filmpolitiskt mål att främja filmens spridning i olika visningsformer eller visningsfönster, men i prak- tiken har andra fönster än biografen satts på undantag i den svenska filmpolitiken. Utvecklingen av fler visningsfönster bör tvärtom bejakas och utnyttjas för spridningen av värdefull film. De film- politiska insatserna bör i detta avseende moderniseras, om de ska förbli relevanta och verkningsfulla inom en sektor i snabb förändring. Det bör vara en viktig uppgift för filmpolitiken att utveckla bio- grafens roll som kulturell mötesplats i hela landet. som framväxten av nya visningsfönster bör välkomnas är det likväl ange- läget att ta vara på och utveckla de särskilda kvaliteter som enbart biografen besitter. Biografen är filmens offentliga arena och en mötesplats för människor. Inte minst för unga människor har bio- grafen en viktig social roll. Man går på bio också för att träffas och umgås. Digitalisering ger möjlighet till en vitaliserad roll för biografen, Inriktning på de framtida insatserna för filmen med ett mer varierat filmutbud och även annat kulturutbud i digital form. Den digitala biografen kan ge rum åt en deltagarkultur där publiken har en mer aktiv roll och kulturkonsumenters olika intressen och förutsättningar får större genomslag. Därmed kan både biografens kulturella och sociala funktion utvecklas. Det gäller inte minst på mindre orter, där kulturutbudet ofta är mindre och mötesplatserna få. Digital teknik ger också bättre möjligheter att tillgängliggöra film för döva, hörselskadade och synskadade per- soner. Digitaliseringen bör mot denna bakgrund ses i ett bredare kulturpolitiskt och tillgänglighetspolitiskt perspektiv. Det är också angeläget att kommunerna tar ett ökat ansvar för de mindre bio- grafernas utveckling och framtid. Filmpolitiken bör verka för filmmarknadens utveckling i alla visningsformer. Illegal fildelning är ett fenomen som drabbar film- branschen som helhet och som hotar inte minst utvecklingen av nya legala visningsfönster för film. Lagstiftningen kring upphovs- rätten på Internet är av avgörande betydelse för att stävja upphovs- rättsintrång. En modern filmpolitik bör på andra sätt främja film- marknaden i alla visningsfönster, främst när det gäller utvecklingen av legala nätbaserade filmtjänster. Det är viktigt att filmpolitiken här har en tydlig, offensiv roll, baserad på aktuell kunskap och sam- verkan med berörda branscher. Insatserna på filmområdet bör syfta till att öka kunskapen om film och rörlig bild hos barn och ungdom och stimulera deras eget skapande. Film och andra rörliga bilder får allt större betydelse i människors liv och i samhället. Inte minst för barn och ungdomar fyller film och rörlig bild en viktig funktion som spegel för den egna identi- teten och omvärlden. Genom att se film i ett pedagogiskt samman- hang och genom eget skapande kan barn och ungdomar få för- djupade kunskaper om filmens uttrycksmedel och om hur filmen formar bilder och upplevelser av världen. Det är kunskaper som är en viktig grund för barns och ungdomars mediekompetens. Här är såväl film i skolan som arbetet i videoverkstäder inom ramen för regional filmverksamhet viktiga instrument. Det bör vara en angelägen uppgift att bevara filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse och i ökad utsträckning tillgänglig- göra dem för forskning och allmänhet. Filmen har ett värde i sig som konstart. Såväl spelfilmen som dokumentärfilmen är också historiska källor som på olika sätt vittnar om den tid och det samhälle de har skapats i. En levande filmhistoria utgör också en god grund för filmkonstens fortsatta utveckling. har ett unikt filmarv som Inriktning på de framtida insatserna för filmen väcker intresse och beundran världen över. Det är av största vikt att filmarvet bevaras och att det kan bli mer tillgängligt än vad som ofta är fallet . arbete är komplicerat och omfattande och ställer krav på organisation, logistik, kompetens och teknik. Filmens digitalisering för här med sig både nya möjligheter och nya utmaningar. Filmpolitiken bör utveckla det internationella utbytet och samarbetet på filmområdet. Filmen har i princip alltid haft utbytet och sam- arbetet mellan länder som en grundläggande förutsättning. är det internationella samarbetet viktigare än någonsin för såväl produk- tionen och distributionen av film som för bevarandet och till- gängliggörandet av filmen som kulturarv.