sou · GXB376 · 2009-09-29 00:00:00 — I verksamheten ska finnas en på lämpligt sätt organiserad arbets-, anpassnings- och rehabiliteringsverksamhet för fullgörande av uppgifter enligt AML och 22 kap. AFL. 22 kap. AFL reglerar Försäkgskassans ansvar för rehabilitering. Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering ska Försvarsmakten enligt 11 § LuF, efter ansökan, ge den anhörige skälig ersättning för sådana kostnader som en sådan insats orsakar. Om den som tjänstgör i utlandsstyrkan förolyckas eller skadas så svårt att sjukhusvård krävs, ska 9 Prop. 1998/99:68, s. 20. SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. Fö varaktig fred och säkerhet (2 § FoP). I Polisens utlandsstyrka får endast den tjänstgöra som behövs denna styrka ska fullgöra och som hos tjänstgöring (3 § FoP). Det ställs ha lämnat uppdraget för styrkan (5 § FoP). Även under sin tjänstgöring utomlands omfattas den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka av statens tjänstegrupplivförsäkring, avtalet onskada (PSA) och statliga pensionsbestämmelser (6 § FoP). rsvarsmakten även ersätta de anhöriga för skäligt antal resor till den förolyckade eller skadade samt uppehälle och tidsspillan vid sådan resa. Försvarsmakten ska även utge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det. Förordningen om Polisens utlandsstyrka10 Förordningen (1999:1155) om Polisens utlandsstyrka (FoP) ansluter till vad som föreskrivs i LuF för den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka (1 § FoP). Såväl dess struktur som dess innehåll liknar i tillämpliga delar förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Vid RPS ska det enligt förordningen finnas en utlandsstyrka med uppgift att utföra internationell fredsfrämjande verksamhet utomlands i den omfattning regeringen bestämmer, Polisens utlandsstyrka . Insatser av Polisens utlandsstyrka får utföras på uppdrag av FN, eller någon annan internationell organisation i syfte att skapa förutsättningar för för sådan verksamhet som RPS begärt att få fullgöra sådan dock inget krav på att vederbörande ska vara anställd inom polisväsendet. Den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka får lön enligt de grunder som RPS efter hörande av berörda arbetstagarorganisationer bestämmer (4 § FoP). När den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka beviljas ledighet ska RPS beakta de föreskrifter och rekommendationer som kan ha fastställts av den internationella organisation som kan om ersättning vid pers Utöver lön utgår reseförmåner och förmåner till följd av ökade levnadskostnader (7 § FoP). Den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka har rätt till minst en fri hemresa per halvår (8 § FoP). Om anhöriga har rätt att följa med enligt riktlinjer från den internationella organisation som lämnat uppdraget för styrkan, betalas även ersättning för kostnader med anledning av att anhöriga medföljer av RPS (9 § FoP). 10 Polisens utlandsstyrka beskrivs vidare i avsnitt 3.3.3. Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. SOU 2009:76 ter tjänstgöringstid 8.3 I likhet med vad som gäller för Försvarsmaktens utlandsstyrka har den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka rätt till fri sjukvård och akut tandvård i den mån motsvarande förmån inte bereds honom eller henne i annan ordning (10 § FoP). Även den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka har rätt till bibehållna tjänstgöringsförmåner – dock inte sjukpenning – vid skada som medför nedsatt arbetsförmåga utomlands. Vid arbetsskada som medför nedsatt arbetsförmåga ef ens slut ska RPS betala tillägg till sjukpenningen så att den sammanlagda ersättningen huvudsakligen uppgår till av lönen (11 § FoP). Vidare har den skadade rätt till ersättning för sjukvårdskostnader m.m. som föranletts av skadan (12 § FoP). Motsvarande regler som gäller för utlandsstyrkan inom Försvarsmakten om riskgaranti från staten och dödsfalls- och invaliditetsersättning gäller även för Polisens utlandsstyrka (13–15 §§ FoP). Vidare gäller samma regler om krav på organisation av rehabilitering (16 § FoP), social rehabilitering (17 § FoP) och uppföljande verksamhet (18 § FoP). .4 Avtalslösningar Utlandstjänstgöring innebär att en arbetsgivare utlandsstationerar redan anställd personal eller rekryterar personal speciellt för utlandsuppdrag . Ett alternativ är att arbetsgivaren skickar ut personal på utrikes tjänsteresa och förrättning. Arbetsgivaren bedömer utifrån utlandsuppdragets karaktär om detta ska betraktas som utlandsstationering eller om det ska genomföras under en utrikes tjänsteresa och förrättning. Utlandsstationering Under utlandstjänstgöring har arbetstagaren sitt tjänsteställe på en angiven stationeringsort utomlands. gäller inte de generella anställningsvillkor som finns i de annars vanligen tillämpliga kollektivavtalen för arbetstagare hos myndigheter under regeringen, ALFA (Allmänt löne- och förmånsavtal) och (). Anställningsvillkoren regleras i stället i en enskild överenskommelse – ett s.k. URA-kontrakt. SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. pdragets karaktär och arbetstagarens situation. Arbetsgiv r för anställnin Avtal om utlandskontrakt och riktlinjer för anställningsvillkor (URA)11 är det centrala ramavtalet för statligt anställda arbetstagare med utlandsstationering som inte omfattas av andra avtal eller annan reglering, exempelvis LuF (1 § andra stycket URA). Avtalstexterna i URA är anpassade för normalfallet när en arbetstagare utlandsstationeras från av en statlig myndighet och omfattas av svensk socialförsäkring, svenskt pensionssystem m.m. samt är obegränsat skattskyldig i . Avtalet är flexibelt och anger riktlinjer för anställningsvillkor. Arbetsgivaren har därigenom en möjlighet till individuellt anpassade lösningar av anställningsvillkoren utifrån verksamhetens krav, up aren kan med stöd av URA även anställa medarbetare tidsbegränsat enbart för utlandstjänstgöring. Anställningsvillkoren i URA är av tre olika slag, nämligen sådana villkor som ska regleras och för vilka det också anges hur det ska ske (t.ex. pension och försäkringar), sådana villkor som ska regleras utan att det närmare anges hur det ska regleras (t.ex. lön) samt sådana villkor som kan regleras (t.ex. ersättning för kostnader för bostad, flyttning och semesterhemresor) och för vilka avtalet har riktlinjer för hur detta kan ske. Tvingande för arbetsgivaren är att betala en lön med pensionsförmån samt att teckna en s.k. URA-försäkring hos Kammarkollegiet (12 § URA). I övrigt innehåller URA riktlinje gsvillkor som t.ex. arbetstid och kostnadsersättningar. En utlandsstationering ska alltid tidsbegränsas. En arbetstagare får för utlandsstationering – utöver vad som följer av LAS eller annan författning – anställas för en bestämd tid eller tills vidare längst till en viss tidpunkt. Har arbetstagaren en anställning tills vidare vid myndigheten ska han eller hon utan särskilt beslut vara ledig från denna anställning (3 § URA). En skriftlig överenskommelse om anställning – ett s.k. utlandskontrakt – upprättas mellan anställningsmyndigheten och arbetstagaren. Av utlandskontraktet ska framgå vilka villkor som gäller för utlandsstationeringen (4 § URA). Villkor rörande semester, kontraktets uppsägningstider samt vissa särskilda anställningsvillkor kan påverkas av tjänstgöringsperiodens längd (5 § URA). 7–12 §§ i URA anger vissa allmänna anställningsvillkor. Lönen består av individuell lön och i förekommande fall lönetillägg (7 § URA). Om inte annat har angetts i utlandskontraktet ska arbets11 , Centrala avtal 2007:1. Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. SOU 2009:76 gifterna och för tjä ska arbetstagaren beviljas ledighet med lön i sam stgrupplivförsäkring (TGL-S). Arbetsgivaren svarar för r som fra inns behov av att enhetligt reglera vissa anställningsvillkor för grupper av arbetstagare med likartad tjänstetsgivaren och lokal arbetstagartagaren ha förtroendearbetstid vid arbetsplatsen utomlands. Arbetstidens förläggning bör dock anpassas till arbetsupp hållandena i tjänstgöringslandet (8 § URA). Om inte något annat överenskommits i utlandskontraktet gäller i fråga om semester och semesterersättning att antalet semesterdagar som tjänas in också ska förläggas . Semesterns längd kan bestämmas med hänsyn till speciella förhållanden i tjänstgöringslandet. Antalet semesterdagar motsvarar, om inte annat överenskommits, det antal som anges i ALFA eller . Utöver semester band med nära anhörigs svårare sjukdom eller dödsfall (9 § URA). Om inte något annat överenskommits i utlandskontraktet får arbetstagaren vid frånvaro på grund av sjukdom under utlandstjänstgöringen behålla sin lön enligt utlandskontraktet (10 § URA). Arbetstagaren omfattas under utlandsstationeringen i normalfallet av pensionsvillkoren i pensionsavtal för arbetstagare hos staten m.fl. (11 § URA). När det gäller försäkringar omfattas arbetstagaren av avtalet om ersättning vid personskada (PSA) och avtalet om statens tjän att anmälan sker till Kammarkollegiet så att URA-försäkringen gäller för arbetstagaren och medföljande familjemedlemmar vid utlandsstationering (12 § URA, se nedan). Utöver nämnda allmänna anställningsvillkor som ska regleras i utlandskontraktet kan arbetsgivaren och arbetstagaren i utlandskontraktet komma överens om anställningsvillkor som på grund av utlandsstationeringen och särskilda förhållanden i tjänstgöringslandet ska gälla för arbetstagaren (13 § URA). Parterna bör då beakta de riktlinjer för sådana särskilda anställningsvillko mgår i en bilaga till URA. De villkor som avses i bilagan avser ersättning för merkostnader och ökade levnadsomkostnader på grund av utlandsstationeringen och särskilda förhållanden i tjänstgöringslandet. Bland sådana kostnadsersättningar kan nämnas ersättning för boendekostnader, flyttningskostnader, kostnader för barnomsorg , skolkostnader, reskostnader, hälso- och sjukvårdskostnader samt övriga merkostnader. Om det finns särskilda skäl kan även andra villkor överenskommas än de som reglerats i utlandskontraktet (14 § URA). Inom sådana verksamhetsområden där det f utomlands får vidare arb 258 SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. ågor om sådana anställningsvillkor som behandlas i 7–10 §§ och 13 § (23 § URA). ko sn ehåller bl.a. bestämmelser om förmåner för efterlevande till statligt anställda, erna ska beräknas. Vid , utbetalas ett engångsgare. Försäkringen gäller således nder tjänstgöringen och tjänstledighet. organisation sluta kollektivavtal i fr Utöver här nämnda bestämmelser innehåller URA även regler om arbetstagarens uppgiftsskyldighet (15 §), avslutande av utlandskontrakt (16–22 §§), tvistlösning (24 §) samt giltighetstid m.m. (25 §). URA kompletteras av allmänna råd för tillämpningen av avtalet. Dessa råd innehåller kommentarer till vissa bestämmelser i i fråga om bl.a. rekrytering, förberedelser inför utlandsstationeringen , förberedelser inför hemkomsten samt mpetensutveckling. Arbetstagare som omfattas av URA omfattas också av det statliga Avtalet om ersättning vid personskada (PSA) som är ett kompletterande ersättningssystem vid arbetsskada.12 Avtalet reglerar ersättning vid bl.a. arbetsolycksfall, arbetssjukdom, olycksfall på väg till eller från arbetet samt vålds- eller misshandelsskador (jfr avitt 8.5.5). PSA kan ge ideell ersättning vid bestående medicinsk invaliditet, men även ersättning för inkomstförlust utöver de 7,5 basbelopp som är taket i arbetsskadeförsäkringen. Ersättning kan också utges för skäliga kostnader som en arbetstagare har i samband med rehabilitering. Arbetstagaren omfattas även av Avtal om statens tjänstegrupplivförsäkring (TGL-S).13 Avtalet slöts mellan dåvarande och vissa arbetstagarorganisationer. Försäkringen regleras via (). Avtalet inn begravningshjälp samt regler om hur förmån dödsfall , oavsett orsak belopp till efterlevande förmånsta även under ledighet u För att ge försäkringsskydd för arbetstagaren och medföljande familjemedlemmar vid utlandsstationering ska arbetsgivaren enligt URA (12 §) teckna en URA-försäkring hos Kammarkollegiet. URA-försäkringen kan tecknas som en samlingsförsäkring eller som enskilda försäkringar. Försäkringen kan också tecknas för medföljande familjemedlemmar och omfattar dels ett personskadeskydd på skadeståndsrättslig grund, dels ett försäkringsskydd som motsvarar skyddet i en reseförsäkring. Den innehåller däremot inte något egendomsskydd, men arbetsgivaren kan teckna en kompletterande l 1999:A 6. 12 , Centrala avtal 2006:1. 13 , Centrala avta 259 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. SOU 2009:76 8.4.1 med att huvudmannaskapet för poliser i internationell Försvarsmakten (LuF). Bestämmelsen Utrikes tjänsteresa och förrättning Under en utrikes tjänsteresa och förrättning har arbetstagaren kvar sitt tjänsteställe på sin vanliga arbetsort i . ALFA respektive , som är anpassade för arbete i , fortsätter att gälla under förrättningen utomlands. Tjänsteresa och förrättning utomlands för arbetstagare vid myndigheter under regeringen regleras i kollektivavtalet Avtal om ersättning m.m. vid tjänsteresa och förrättning utomlands.14 Avtalet reglerar endast de förmåner och kostnadsersättningar som en arbetsgivare har möjlighet att erbjuda arbetstagaren skattefritt. Inga familjeförmåner kan erbjudas skattefritt. Beloppen för normalbelopp – traktamente – räknas i huvudsak fram från utgångspunkten att en arbetstagare bor på hotell och speglar kostnaden för att äta lunch och middag på restaurang i en storstad. Under tjänsteresan och förrättningen omfattas statligt anställda av Statens tjänstereseförsäkring. Denna grundar sig på förordningen (1993:674) om försäkringsskydd m.m. vid statliga resor. Statliga myndigheter är enligt förordningen skyldiga att vid tjänsteresor avtala med Kammarkollegiet om försäkring. Försäkringen gäller i hela världen, således även under ledighet i tredje land eller i . För det fall ersättning inte kan utges via statens riskgaranti kan försäkringen vid olycksfall ge ett invaliditets- och dödsfallsskydd om maximalt 22 basbelopp. 8.4 lagstiftningsärenden Bakgrund I samband fredsfrämjande verksamhet flyttades över från Försvarsmakten till RPS bildades, som nämnts, Polisens utlandsstyrka. Utgångspunkten var att skyddet för poliserna inte skulle försämras genom reformen.15 Regleringen för Polisens utlandsstyrka skulle därför även fortsättningsvis i huvudsak motsvara den som gäller för utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. För att åstadkomma detta infördes bl.a. en ny paragraf, 1a §, i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom 14 , Centrala avtal 2005:5. 1999/2000:1 uo 4, s. 68 f. 260 SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. inn ng. 2007:77 och SOU 2008:91). Förslaget har rem slog utredaren att en gemensam lagstiftning för all civil krishantering borde införas samt lämnade författs en lag om internationell civil krishantering, . Enligt utredaren borde en ny reglering ebär att vissa regler i den lagen är tillämpliga även på den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka (se avsnitt 8.3.3). I propositionen som låg till grund för regleringen av Polisens utlandsstyrka påpekades att utlandsstyrkan inom Försvarsmakten och Polisens utlandsstyrka består av olika personalkategorier med olika arbetsgivare och att detta talade för att det socialrättsliga skyddet för Polisens utlandsstyrka borde regleras särskilt.16 Det ansågs emellertid angeläget att förändringen av huvudmannaskapet inte fördröjdes varför angiven författningslösning valdes. Det framhölls emellertid att förslaget skulle ses som en övergångslösning och att en utvärdering borde göras med sikte på en särskild lagstiftni LuF och tillhörande förordning trädde i kraft . Vid riksdagsbehandlingen gav regeringen tillkänna att en utvärdering borde göras senast inom fem år.17 Frågor rörande särskild författningsreglering av arbets- och socialrättsliga frågor rörande personal i internationella civila uppdrag har därefter varit föremål för behandling i promemorian Domare och åklagare i internationella insatser (Ds 2002:1). Förslaget remissbehandlades men ledde inte till lagstiftning. Motsvarande frågor har för militär personal behandlats i betänkandena En svensk veteranpolitik , del 1 och 2 (SOU issbehandlats och hanteras inom Försvarsdepartementet. En lagrådsremiss förväntas . 8.4.2 Departementspromemorian Domare och åklagare i internationella insatser (Ds 2002:1) Förslaget I departementspromemorian Domare och åklagare i internationella insatser (Ds 2002:1) före ningsförslag till del dels en förordning härom för den civila krishanteringen dock avvakta den kommande utvärderingen av författningsregleringen för utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (jfr avsnitt 8.4.3). 1999/2000:1 uo 4, s. 72. 1998/99:FöU8 och rskr. 1998/99:225, jfr även bet. 2000/01:FöU6, s. 17. Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. SOU 2009:76 tyd ering för insatser inom internationell civil krishantering också borde föregås av en samlad översyn där förhållandet till andra gällande gen avseend t till kollekt rsäkringslösningar för andra internationella uppdrag, bl.a. URA. t till förordning om internationell civil krishantering var ingsverket delade utredarens uppfattning att samma socialrättsliga skydd borde gälla vid uppdrag för civil krishantering som för utlandsstyrkorna. Förslaget till lag om internationell krishantering var i huvudsak utformat utifrån lagen om (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten . Lagen skulle även omfatta verksamheten inom Polisens utlandsstyrka. Till följd härav skulle 1 a § i lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten upphöra att gälla. I 3 § första stycket i den föreslagna lagen angavs att 12 § semesterlagen (1977:480) samt arbetstidslagen (1982:673) inte skulle gälla för dem som tjänstgör i en insats inom internationell krishantering. En sådan reglering ligger i linje med vad som gäller för anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten men skulle, såvitt avser verksamheten inom Polisens utlandsstyrka, medföra en förändring i förhållande till gällande ordning. Lagen om internationell civil krishantering skulle tillämpas då en statlig myndighet (anställningsmyndighet) organiserar anställda att delta i insatser inom civil krishantering (1 §). Utredaren konstaterade emellertid att begreppet civil krishantering inte är helt enigt (jfr avsnitt 2.2) och att en författningsreglering skulle kunna kräva en definition. En sådan definition skulle kräva ett ställningstagande till om krishanteringsbegreppet ska anses omfatta alla kriser oberoende av deras orsak, dvs. inte endast kriser orsakade av säkerhetspolitiska konflikter utan även sådana som föranletts av exempelvis naturkatastrofer. Vidare påpekade utredaren att en generell författningsregl regleringar övervägs. Detta gällde dels förhållandet till reglerin e militära krishanteringsinsatser, dels förhållande ivavtalsregleringar och fö Förslage i väsentliga delar utformat utifrån förordningen (1999:1155) om Polisens utlandsstyrka. Remissinstanserna Flertalet av de 17 remissinstanserna tillstyrkte promemorians förslag i allmänhet liksom förslaget rörande arbets- och socialrättslig reglering. SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. tningsregler bilitering, då en my och poliser, som alla normalt har en arb var den remissinstans som främst behandlade den föreslagna författningsregleringen om internationell civil krishantering och som var mest kritisk till detta. Även om delade utredarens uppfattning att en förfat ing borde omfatta samtliga statliga (civila) myndigheter, menade verket att författningsregleringen borde begränsas till att gälla det socialrättsliga skyddet och inte omfatta övriga anställningsvillkor. Övriga anställningsvillkor lämpade sig enligt verket bäst för reglering mellan arbetsmarknadens parter.18 var vidare kritiskt bl.a. till förslaget till den del det avsåg reha ndighet kan komma att rekrytera personal specifikt för viss utlandstjänstgöring och då svårligen kan fullgöra rehabiliteringsinsatser sedan visstidsanställningen upphört. Enligt borde vidare en författningsreglering av det socialrättsliga skyddet ske skyndsamt och inte vara avhängig en utvärdering av motsvarande bestämmelser för Försvarsmaktens utlandsstyrka. Försvarsmakten tillstyrkte förslaget men framhöll beträffande förslaget till lag om civil krishantering bl.a. att det är tveksamt om man för domare, åklagare etsgivare, ska införa regler som ger det primära ansvaret för rehabilitering till en särskild statlig myndighet som organiserar den internationella verksamheten. Förslaget har, som nämnts, inte lett till någon lagstiftning. 8.4.3 betänkanden En svensk veteranpolitik, del 1 och 2 (SOU 2007:77 och 2008:91) Förslaget I betänkanden En svensk veteranpolitik, del 1 och 2 (SOU 2007:77 och 2008:91), behandlas frågan hur en svensk veteranpolitik, dvs. hur ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser bör vara utformat. I slutbetänkandet lämnar utredningen ett antal förslag avseende omhändertagandet av veteransoldater och deras anhöriga. Andra förslag, av mer indirekt betydelse, tar sikte på Försvarsmaktens struktur och arbetssätt. 18 Verket har vid hearingen vidhållit sin inställning i denna del. Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. SOU 2009:76 drag innefattade att göra en allmän översyn av lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom försvarsmakten (LuF), . bes tureringen innebär bl.a. h Stödåtgärder Utredningens upp att analysera om lagen är ändamålsenligt utformad samt att eventuellt lämna förslag till nödvändig författningsreglering De olika förslagen till lagstiftningsåtgärder innebär att lagens tillämpningsområde ändras och att vissa grundläggande bestämmelser får ett delvis annat innehåll. Vidare föreslås att Försvarsmaktens utlandsstyrka avvecklas som en organisatorisk enhet. Myndighetens internationella verksamhet ska i stället betraktas som en naturlig del av den samlade försvarsverksamheten. Mot bakgrund av de författningsändringar som föreslås och behovet av att omstrukturera den nuvarande lagen är enligt den mest lämpliga lagtekniska lösningen att införa en ny lag med bestämmelser för Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser och att LuF upphävs. Utredningen föreslår även att den nuvarande förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten upphävs och ersätts av en förordning med bestämmelser för Försvarsmaktens personal i internationella militära insatser. Lagförslaget innebär att vissa bestämmelser som finns i nuvarande LuF ska gälla för personalen också , exempelvis tämmelserna om anställning, arbetstid, semester, arbetsmiljö och arbetsskador. Bestämmelserna förs över till den nya lagen med de ändringar som är påkallade till följd av att begreppet utlandsstyrkan avvecklas och att det i stället är verksamhetens art som anger lagens tillämpningsområde. Omstruk att bestämmelserna i under rubriken (6–10 §§) delas upp för att i den föreslagna lagen i stället införas under rubrikerna Särskilt uppföljningsansvar (6 och 7 §§) oc (8–12 §§). Lagförslaget innebär vidare att arbetsgivarens uppföljningsansvar förtydligas och lyfts fram från förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (18 §) till den nya lagen (6 §). Förslaget till ny förordning motsvarar i stora delar nu gällande förordning med de ändringar som avskaffandet av utlandsstyrkan medför. En skillnad är dock att förslaget innehåller särskilda bestämmelser avseende Försvarsmaktens organisation för att kunna fullgöra ansvaret i fråga om stöd till anhöriga samt ansvaret för personal som tjänstgjort i internationella militära insatser (19 och 20 §§). SOU 2009:76 Arbets- och socialrättsliga frågor, m.m. utvecklingen liksom en grundlig problemorientering. Försvarsmakten ansåg också att ett utredningen, däribland en förslag att ersätta nuvakan, eftersom upphävandet av författningarna innebär att man rycker undan grunden fs t f n övriga paragrafer är enligt Försvarsmakten sådana att de i nuvarande utformning inte kan läggas utlandstjänstgöring i kris- och konfliktområden.