sou · GXB361 · 2009-07-02 00:00:00 — Samtycke behövs inte av den som lider av en allvarlig psykisk störning, är utan del i vårdnaden eller befinner sig på okänd ort. Är detta fallet i fråga om var och en av dem som ska samtycka till adoptionen, ska i stället samtycke inhämtas från barnets särskilt förordnade vårdnadshavare (5 a §). Även om det inte behövs något samtycke av barnets förälder, ska föräldern ändå höras om det kan ske (10 §). har i några avgöranden tagit ställning till vilken betydelse det har att en icke vårdnadshavande förälder motsätter sig adoptionen. Rättsfallet NJA 1977 s. 206 gällde en pojke som vid tiden för ansökan om adoption var . Han hade bott tillsammans med sin mor och hennes nye make . Maken ansökte om att få adoptera pojken. Pojken hade motsatt sig umgänge med den biologiske fadern och två ansökningar om verkställighet av en dom på umgänge hade tidigare avslagits. Härtill kom att pojken samtyckte till adoptionen. biföll ansökan om adoption och framhöll att den biologiska faderns vilja under dessa omständigheter inte borde hindra en adoption. Rättsfallet NJA 1987 s. 116 gällde en flicka som var när ansökan om adoption lämnades in och för Högsta domstolens beslut. Hon hade vuxit upp tillsammans med sin mor och styvfar. Till en början hade hon träffat sin biologiske far sporadiskt men mer regelbundet med stöd av beslut av domstol. konstaterade att en adoption rycker undan den rättsliga grunden Föräldrars samtycke till adoption för umgänge mellan barnet och dess biologiska föräldrar eller en av dem. Vidare framhölls att det numera är vanligt att det i en familj finns barn som bara är mannens eller kvinnans och som bevarar nära relationer till den andra av sina föräldrar och att det i regel inte kommer i fråga att avbryta ett sådant förhållande genom adoption. Hänsyn måste dock tas till vilket värde ett umgänge med den biologiska föräldern kan ha för barnet i det enskilda fallet. fann att en adoption i det aktuella fallet måste anses vara till fördel för flickan. I rättsfallet NJA 1987 s. 628 ansökte en man om tillstånd att få adoptera sin makas dotter, som var vid ansökan och vid tiden för Högsta domstolens beslut. Förhållandet mellan flickans mor och biologiska far bröts när flickan var . Innan flickan fyllde träffades far och dotter vid fyra eller fem kortvariga tillfällen. Därefter förekom viss sporadisk brevkontakt. Fadern var bosatt utomlands och hade inga planer på att återvända till . fann att flickan inte hade ett sådant behov av umgänge med den biologiska fadern att det hindrade adoptionen. Flickan hade sedan hon var bott tillsammans med sin mor och styvfar som behandlat henne som sitt eget barn. ansåg att adoptionen måste anses vara till fördel för barnet och biföll ansökan. 9.2Något om utländsk rätt Enligt dansk rätt är huvudregeln att en adoption av den som är får ske endast om föräldrarna har lämnat sitt samtycke. Om en av föräldrarna inte har något föräldraansvar för barnet, är på okänd ort eller är förhindrad att bevaka sin rätt på grund av psykisk ohälsa eller annat liknande förhållande, krävs dock endast samtycke från den andra föräldern. Om detta gäller båda föräldrarna krävs samtycke från barnets förmyndare. Om en förälder med föräldra- ansvar inte lämnar sitt samtycke, kan adoption ändå medges om det är av avgörande betydelse för barnets välfärd. Om barnet är omhändertaget av sociala myndigheter, måste socialnämnden sam- tycka. Även om förälderns samtycke inte krävs, ska dennes inställning inhämtas innan beslut om adoption fattas, om det inte bedöms vara till men för barnet eller skulle orsaka olämplig försening av förfarandet. Möjligheten att besluta om adoption mot en vårdnadshavares vilja har använts sällan. Föräldrars samtycke till adoption las ett lagförslag som ger utökade möjligheter till adoption mot en vårdnadshavande förälders vilja. Enligt finsk rätt är huvudregeln att en adoption kräver samtycke av barnets båda föräldrar. Om det finns synnerligen vägande skäl kan en adoption dock beslutas även om föräldrarna eller en av dem inte har gett sitt samtycke eller återtagit ett tidigare givet samtycke. Detta förutsätter att adoptionen på ett uppenbart avgörande sätt är till barnets bästa och att det med beaktande av barnets bästa samt umgänget mellan barnet och föräldern, förhållandet mellan dem samt förhållandets natur, inte finns tillräckliga skäl till att föräldern inte har gett sitt samtycke eller återtagit det. Adoption kan också medges då föräldern på grund av sjukdom eller handikapp inte kan uttrycka sin vilja på ett giltigt sätt eller om föräldern finns på okänd ort. Enligt isländsk rätt krävs samtycke från en förälder som har vårdnaden om barnet. Om någon av föräldrarna befinner sig på okänd ort eller är förhindrad att lämna samtycke på grund av psykisk ohälsa, räcker det med den andra förälderns samtycke. Gäller detta för båda föräldrarna, krävs samtycke av en särskilt förordnad vårdnadshavare. Är de sociala myndigheterna vårdnads- havare, krävs samtycke från dessa. Även om samtycke saknas, kan adoption medges om barnet är familjehemsplacerat hos sökandena och omständigheterna tydligt talar för att barnet bör adopteras. Norsk rätt föreskriver att den som är inte får adopteras utan samtycke av den eller dem som har föräldraansvaret. Om en av dem finns på okänd ort eller på grund av psykisk ohälsa är förhindrad att lämna samtycke, räcker det att den andra vårdnadshavaren samtycker. Om detta gäller båda vårdnadshavarna, krävs samtycke från förmyndaren. En förälder som inte har föräldraansvar för barnet ska, om det är möjligt, ges tillfälle att yttra sig. Om någon annan än föräldrarna är förmyndare, ska denne också få tillfälle att yttra sig. Särskilda regler gäller när fylkes- nämnden har beslutat att föräldraansvaret ska fråntas föräldrarna på grund av brister i hemmiljön. Om ett sådant beslut har fattats, kan fylkesnämnden ge samtycke till en adoption. Detta förutsätter att det är sannolikt att föräldrarna varaktigt inte kan ge barnet till- räcklig omsorg eller att barnet har fått en sådan anknytning till de människor och den miljö där barnet befinner sig att det kan leda till allvarliga problem för barnet om barnet flyttas. Vidare krävs att adoptionen är till barnets bästa och att sökandena har varit fosterföräldrar till barnet och har visat sig lämpliga att uppfostra Föräldrars samtycke till adoption barnet som sitt eget. De allmänna villkoren för adoption måste också vara uppfyllda. Av belgisk rätt följer att samtycke krävs av båda barnets föräldrar. Om en av dem inte kan uttrycka sin vilja eller finns på okänd ort, räcker det med den andres samtycke. I annat fall krävs samtycke från en förmyndare. När någon, vars samtycke krävs, motsätter sig adoption får adoption ändå medges om det är uppen- bart att vägran är orimlig. Om det är föräldrarna som motsätter sig adoptionen krävs vidare att de visar ointresse för barnet eller att de äventyrar barnets hälsa, säkerhet eller moral. I är huvudregeln att föräldrar med föräldraansvar (parental responsibility) ska samtycka till adoptionen. Undantag gäller om föräldern är på okänd ort, om föräldern är förhindrad att lämna sitt samtycke eller om barnets välfärd kräver det. Moderns samtycke får inte lämnas tidigare än efter barnets födelse. Huvudregeln enligt tysk rätt är att barnets föräldrar ska samtycka till adoptionen. Även om en förälder inte samtyckt, kan adoption beslutas om föräldern på ett grovt sätt har brustit i sina skyldigheter mot barnet eller genom sitt förhållande till barnet har visat att hon eller han är likgiltigt inställd mot barnet. Det krävs vidare att barnet skulle drabbas på ett oskäligt sätt om adoptionen inte sker. Om förälderns misskötsamhet inte har varat , krävs dessutom att det kan förutses att barnet framöver inte kommer att kunna tas om hand av föräldrarna. Utan samtycke av en förälder kan adoption också beslutas om föräldern på grund av särskilt svår psykisk sjukdom är oförmögen att ta hand om barnet och barnets utveckling skulle äventyras om barnet inte adopteras. I kan ett barn adopteras om föräldrarna inte längre har vårdnaden om barnet. Om föräldrarna har vårdnaden om barnet, kan en adoption ske om föräldrarna inte motsätter sig en adoption. En protest från en vårdnadshavande förälder kan dessutom lämnas utan avseende om barnet och föräldern inte har bott tillsammans som en familj, om föräldern har missbrukat sitt vårdnadsansvar, gravt misskött sin omsorg av barnet eller om föräldern har begått brott mot barnet. Föräldrars samtycke till adoption föreslog vid sin allmänna översyn av 4 kap. 1989 att det generella undantaget från krav på samtycke av en förälder som inte är vårdnadshavare skulle tas bort. I stället skulle domstolen kunna gå emot en sådan förälders vilja om adoptionen var förenlig med barnets bästa. Utredningen betonade vikten av att ett barn har goda kontakter även med en förälder som inte är vårdnadshavare, och ansåg att det normalt inte borde komma i fråga att genomföra en adoption om någon av föräldrarna motsätter sig det. Genom den föreslagna förändringen skulle gällande rättspraxis komma till tydligare uttryck i lagtexten (se SOU 1989:100 s. 166 f.). Förslaget har inte lett till ändrad lagstiftning. Frågan om en icke vårdnadshavande förälders samtycke till adoption har vidare behandlats i departementspromemorian Föräldrars samtycke till adoption, m.m. (Ds 2001:53). Bakgrunden till promemorian var ett mål som avgjordes av 1998.1 Målet gällde en flicka född . Flickans föräldrar bodde inte tillsammans vid barnets födelse och fadern hade efter flickans födelse endast sporadisk kontakt med henne. Han hade inte heller del i vårdnaden om henne. ansökte moderns make om tillstånd att adoptera flickan. Flickans biologiska far motsatte sig adoptionen. avstyrkte adoptionen med hänvisning till flickans behov av umgänge med sin far. Tingsrätten anförde att flickan inte hade haft något egentligt umgänge med fadern och inte heller hade behov av ett sådant då hon uppfattade adoptionssökanden som sin far. På grund av detta och då adoptionen i övrigt ansågs vara till fördel för flickan gavs tillstånd till adoptionen. Den biologiska fadern över- klagade beslutet till hovrätten som dock avslog överklagandet. meddelade inte prövningstillstånd. Den biologiske fadern vände sig därefter till för de mänskliga rättigheterna. Inför kommissionen gjorde klaganden gällande att tillståndet till adoption, utan hans medgivande, hade inneburit en kränkning av hans rätt till respekt för familjelivet enligt artikel 8 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Sedan kommissionen funnit att en kränkning av artikel 8 hade ägt rum hänsköts målet för prövning vid . Den bestred att konventions- brott hade skett. 1 Söderbäck mot , European Court of Human Rights (), dom i mål nr 113/1997/897/1109. Föräldrars samtycke till adoption fann i sin dom att adoptionen inte innebar en kränkning av nämnda artikel. Domstolen grundade sitt avgörande på flera omständigheter, bl.a. att kontakterna mellan den biologiska fadern och flickan hade varit oregelbundna och begränsade och att kontakten hade upphört vid tiden för adoptionsbeslutet. Vidare fann domstolen att för beslutet hade de facto familjeband funnits mellan flickan och adoptanten under och att adoptionen konsoliderade och formaliserade dessa band. Dom- stolen framhöll också att det hade hållits förhandling i adoptions- ärendet vid vilken den biologiska fadern hade framfört sina synpunkter. Tingsrätten hade därför varit i en bättre position än att göra avvägningen mellan de olika intressena i målet. Med hänsyn till detta och då barnets bästa hade beaktats av de nationella domstolarna fann att adoptionen föll inom ramen för den s.k. bedömningsmarginalen. Adoptionens negativa effekter på klagandens förhållande till barnet kunde under omständigheterna inte anses oproportionerliga. Någon kränkning av artikel 8 hade därför inte skett. I departementspromemorian drogs slutsatsen att reglerna i 4 kap. inte tog tillräcklig hänsyn till en icke vårdnads- havande förälders intressen och att det borde bli svårare att genomföra en adoption mot en icke vårdnadshavande förälders vilja. I promemorian föreslogs att samtycke till adoption som huvudregel ska krävas av båda föräldrarna, dvs. även av en förälder som är utan del i vårdnaden och att en bestämmelse skulle införas i 4 kap. om att ett vägrat samtycke från en förälder som är utan del i vårdnaden inte hindrar adoption om detta är uppenbart bäst för barnet. Vidare föreslogs bl.a. att frågan om det ska krävas samtycke till adoptionen från en förälder utan del i vårdnaden ska prövas enligt lagen i barnets ursprungsstat. Inte heller detta förslag har lett till någon ändrad lagstiftning. har även den vårdnadshavande förälderns vetorätt varit föremål för diskussion. Särskilt när det gäller familje- hemsplacerade barn har det framförts att dagens regler kan hindra att adoptioner som skulle vara till barnets bästa genomförs (se t.ex. SOU 2000:77 s. 142). Föräldrars samtycke till adoption 9.4Krav på samtycke av barnets föräldrar Bedömning: Den gällande huvudregeln om att den som är inte får adopteras utan sina föräldrars samtycke bör behållas. Liksom bör kravet på samtycke inte gälla om föräldern vistas på okänd ort eller inte har del i vårdnaden. Den vetorätt som en vårdnadshavande förälder normalt har i ett ärende om adoption bör behållas. I syfte att underlätta nationella adoptioner när detta är till barnets bästa är det lämpligt att det utvecklas arbetssätt för att främja samförstånds- lösningar i frågor om adoption och att det ges stöd till dem som arbetar med dessa frågor inom kommunerna. Detta bör vara uppgift. Förslag: Undantaget från samtyckeskravet när en förälder lider av en allvarlig psykisk störning behålls men utformas så att det tydligare framgår att föräldern ska vara varaktigt förhindrad att samtycka på grund av störningen. Den särskilda bestämmelsen om samtycke vid omadoption tas bort. Skälen för bedömningen och förslaget Enligt direktiven ska utredningen ta ställning till om det finns skäl till förändringar när det gäller krav på samtycke från barnets föräldrar. Utgångspunkten bör vara att lagen ska ge en så god garanti som möjligt för att barnets bästa sätts i främsta rummet vid ett beslut om adoption, som hänsyn ska tas till Europa- konventionens bestämmelser om föräldrars rätt till skydd för privat- och familjelivet. Utredningen ska beakta eventuella förslags konsekvenser när det gäller internationella adoptioner och behovet av särreglering i dessa fall. Övervägandena i detta avsnitt kommer endast att beröra situationer där den som sökanden vill adoptera har sitt hemvist i . Vid internationell adoption gör sig särskilda hänsyn gällande. Som framgår av avsnitt 16.4 föreslår utredningen en särskild lagvalsregel för situationer där barnet har sitt hemvist utomlands eller har förts till i syfte att adopteras. Den innebär att frågor om föräldrarnas samtycke till adoptionen prövas Föräldrars samtycke till adoption enligt lagen i barnets ursprungsstat. Endast om det saknas regler om adoption i barnets ursprungsstat tillämpas 4 kap. föräldra- balken. Adoption utan samtycke av en förälder som inte har del i vårdnaden om barnet Enligt 4 kap. gäller ett generellt undantag från kravet på samtycke om föräldern inte har vårdnaden om barnet. Föräldern ska dock ges tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Det är svårt att dra någon säker slutsats om vilken tyngd en icke vårdnadshavande förälders vilja har enligt gällande rätt. Även om föräldern inte har någon vetorätt, framhålls i förarbetena att största hänsyn bör tas till förälderns inställning (se NJA II 1917 s. 486 och NJA II 1950 s. 60). De få refererade rättsfall som finns från är relativt gamla och rör endast styvbarnsadoption. En omständighet som särskilt har framhållit är dock vilket värde ett umgänge med den biologiska föräldern har för barnet (se NJA 1987 s. 116 och NJA 1987 s. 628). En adoption innebär en grundläggande förändring i barnets förhållande till sina biologiska föräldrar. Genom adoptionen klipps de rättsliga banden till föräldrarna av. En adoption har också stor betydelse socialt och psykologiskt, såväl för barnet som för barnets föräldrar. Även om barnets vårdnadshavare har det primära ansvaret för att tillgodose barnets rätt till trygghet och omvårdnad, har lagstiftaren genom flera reformer betonat barnets behov av båda sina föräldrar och deras gemensamma ansvar för att tillgodose barnets behov. Också en förälder som inte har vårdnaden om barnet kan betyda mycket för barnet. Han eller hon kan vara väl insatt i barnets förhållanden och ha en god kontakt med barnet. Som har nämnts i avsnitt 6 följer det också av praxis att hänsyn måste tas till förälderns intressen. Enligt artikel 8 i har en förälder – liksom barnet – rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv. Denna rätt får inskränkas endast om det är nödvändigt för att ta till vara vissa uppräknade intressen, bl.a. barnets rättigheter.2 2 Se t.ex. det i avsnitt 9.3 nämnda målet Söderbäck mot samt följande rättsfall från . X mot , dom , ansökan nr 11223/04, mot , dom i mål nr 16/1993/411/490 och B mot , dom i mål nr 5/1986/103/151. Se även angående omhändertagande av barn mot Föräldrars samtycke till adoption Med dessa utgångspunkter är det utredningens uppfattning att en förälders motstånd mot en adoption bör få relativt stor betydelse i ett ärende om adoption och att en avvägning måste ske mellan förälderns och barnets intressen. Frågan är hur det kan säkerställas att förälders intressen beaktas i tillräcklig utsträckning. I departementspromemorian Föräldrars samtycke till adoption, m.m. (Ds 2001:53) föreslogs att det generella undantaget från krav på samtycke av en icke vårdnadshavande förälder skulle tas bort och att i stället en bestämmelse skulle införas om att ett vägrat samtycke inte hindrar en adoption om detta är uppenbart bäst för barnet (se ovan avsnitt 9.3). Utredningen ställer sig inte bakom detta förslag. Enligt utredningens mening finns det en klar risk för att den föreslagna bestämmelsen skulle försvåra adoptioner i situationer där en adoption är bäst för barnet. Ett uppenbarhets- rekvisit innebär att det ställs mycket stora krav på bevisningen i det enskilda fallet. Styvbarnsadoptioner skulle avsevärt försvåras jäm- fört med . Bestämmelsen skulle även i andra fall kunna hindra adoptioner som är till barnets bästa. Det kan t.ex. vara så att ett barn har varit familjehemsplacerat hos ett par som har förordnats som särskilda vårdnadshavare för barnet och att de vill adoptera barnet. Som kommer att redogöras för mera utförligt i fram- ställningen nedan sker det mycket få adoptioner i sådana fall som det finns forskning som tyder på att barn som adopteras utvecklas avsevärt bättre än barn som är placerade i familjehem. Det skulle vara olyckligt om dessa adoptioner ytterligare försvåras. I sammanhanget bör nämnas att det gällande generella undan- taget från samtycke i fråga om en icke vårdnadshavande förälder är förenligt med Europarådskonvention om adoption (jfr artikel 5.4). Enligt utredningens uppfattning bör det alltså i lagen inte gälla några särskilda förutsättningar för en adoption i de fall där en icke vårdnadshavande förälder inte har lämnat sitt samtycke till adoptionen. Även om förälderns intressen är skyddsvärda och ska beaktas, bör barnets bästa alltid vara avgörande. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet är det dock viktigt att även omständigheter som hänför sig till barnets föräldrar vägs in. Detta tydliggörs i den av utredningen föreslagna inledande bestämmelsen , dom i mål nr 24/1995/530/616 och mot (nr 1), dom i mål nr 2/1987/125/176. Föräldrars samtycke till adoption om barnets bästa. Enligt bestämmelsen ska det vid bedömningen av vad som är bäst för barnet särskilt beaktas viljan och förmågan hos barnets föräldrar att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran. Detta innebär att domstolen – och även den som genomför utredningen i ärendet – måste göra en bedömning av om de even- tuella brister som finns när det gäller förälderns omsorgsförmåga är tillräckligt allvarliga för att motivera en adoption. Enligt bestäm- melsen ska vidare särskilt beaktas den personliga relationen i övrigt mellan barnet och de biologiska föräldrarna. En adoption mot förälderns vilja bör förutsätta att den personliga relationen mellan barnet och föräldern är sådan att det inte framstår som sannolikt att en fortsatt kontakt kommer att ha karaktären av ett föräldra- skap, dvs. att föräldern kommer att vara ett viktigt stöd för barnet och bidra till barnets trygghet och utveckling (se avsnitt 6.3). Enligt utredningens bedömning finns det vidare anledning att vidta andra åtgärder i syfte att tydliggöra förälderns intressen i adoptionsförfarandet. En grundläggande utgångspunkt bör vara att barnets föräldrar alltid betraktas som parter i ärendet och att de får möjlighet att komma till tals. I syfte att betona detta föreslår utredningen en tydligare bestämmelse om domstolens skriftväxling med barnets föräldrar (se avsnitt 12.1). Det är också viktigt att föräldrarna får möjlighet att komma till tals inom ramen för den utredning som görs på uppdrag av domstolen. De bör få informa- tion om omständigheter som är relevanta och erbjudas den rådgivning som kan behövas. Som framgår av framställningen i avsnitt 9.5 föreslår utredningen att bestämmelser om detta införs i 4 kap. . Bör den vårdnadshavande förälderns vetorätt tas bort? Om en förälder som har vårdnaden om barnet inte befinner sig på okänd ort eller lider av en allvarlig psykisk störning, får en adoption inte beslutas utan att föräldern har lämnat sitt samtycke. En vårdnadshavande förälder har alltså normalt en vetorätt mot adoptionen. Denna vetorätt har funnits adoptionsinstitutet införde i . Det ansågs då naturligt att barnets vårdnadshavare skulle ha rätt att bestämma i fråga om en adoption (se NJA II 1917 s. 486 och NJA II 1950 s. 59). Frågan är om vetorätten bör behållas. Föräldrars samtycke till adoption har uppmärksammats främst när det gäller barn som bor i och som är placerade på institu- tioner och i familjehem. Under utredningens arbete har synpunkter framförts om att det med hänsyn till barnets bästa sker alltför få adoptioner av barn i dessa fall. Per var cirka 15 100 barn placerade av samhället för vård utanför det egna hemmet. Av dessa bodde drygt sju av tio i familjehem.3 Av uppgifter som (se dir. 2007:168) tagit fram i fråga om vårdtiden vid 18-årsdagen för barn födda –1989 som varit placerade i familjehem, framgår att har varit placerade och har varit placerade i över tio år.4 har yttrat sig i mellan 106 och 232 ärenden om nationell adoption . Majori- teten av dessa adoptioner (mellan ) avsåg adop- tion av styvbarn. Endast mellan 12 och 26 barn som var placerade i familjehem och mellan 13 och 22 svenska spädbarn adopterades under den nämnda perioden.5 Det har ifrågasatts om det inte i fler fall än skulle vara till barnets bästa att få bli adopterat. I sammanhanget har framhållits att det såväl i som internationellt har gjorts studier som visar att barn som adop- teras generellt sett klarar sig avsevärt bättre än barn som växer upp i familjehem och att en adoption kan ge barnet bättre förutsättningar för en långsiktig utveckling.6 Utredningen vill inledningsvis klargöra att det inte omfattas av utredningens uppdrag att ta ställning till frågor om uppväxt- förhållandena för barn som är placerade i familjehem eller behovet av att underlätta adoptioner i dessa fall. Utredningens uppdrag är i denna del begränsat just till frågan om i vilka fall en adoption bör kräva ett samtycke av barnets föräldrar. Frågorna har dock ett nära samband. Mot bakgrund av de beskrivna förhållandena när det gäller nationell adoption och den nämnda forskningen kan det 3Se Statistik – Socialtjänst, Barn och unga – insatser , s. 5 och 25 ().