sou · GXB351 · 2009-06-09 00:00:00 — Åldersgränsen är inte en lämplighetsrekommendation utan innebär enbart att barn under den angivna åldersgränsen kan ta skada av innehållet. Kijkwijzer varnar alltså för att det kan finnas skadliga bilder i ett TV-program eller en Det slutliga ansvaret för vad barn får titta på ligger emellertid på föräldrarna. Kijkwijzer tillämpas på i princip alla audiovisuella produkter på den nederländska marknaden från biograffilmer och TV-program till filmer på dvd och videogram. När det gäller TV-program är nyhetsprogram och livesändningar undantagna eftersom de inte kan åldersklassificeras på förhand. Programföretagen måste dock beakta sändningstiden för sådana program och varna tittarna om eventuella starka bilder i förväg. används Kijkwijzer även för vissa mobiltelefontjänster. Däremot omfattas inte Internet. När det gäller TV- och datorspel tillämpas PEGI-systemet. De åldersrekommendationer och piktogram som Kijkwijzer fastställer anges i TV-guider, på biografer, i filmguider, annonser, affischer och på förpackningarna till dvd-filmer och videogram. Piktogrammen visas också i början av TV-program. Rekommendationerna för TV- program finns dessutom på en särskild text-TV-sida. 6.5.4Särskilda regler för TV-sändningar När det gäller TV-sändningar finns en medielag som bl.a. innehåller bestämmelser som syftar till att skydda personer mot skadliga program, dvs. program som kan orsaka dem skada i deras fysiska, mentala eller moraliska utveckling. Lagen föreskriver att program av detta slag ska klassificeras och att hänsyn ska tas till sändningstiden. Den som bryter mot reglerna kan påföras en administrativ avgift om högst . Bestämmelsernas efterlevnad övervakas av Commissariaat voor de Media. Kijkwijzers åldersrekommendationer är vägledande för sändningstiden för TV-program. Program som åsatts åldersgränserna alla åldrar, och får sändas när som helst . Program med 12-årsgräns får visas först efter och program med 16-årsgräns först efter . 6.5.5Klassificeringen av filmer m.m. Rent praktiskt går åldersklassificeringen till så att samt film- och videoföretag med hjälp av ett frågeformulär själva klassificerar sina produktioner. Specialutbildade anställda, s.k. coders, får efter att de har tittat på ett program eller en film besvara femtio frågor om det de har sett. Kijkwijzer via Internet och bearbetas av Kijkwijzers datorprogram som räknar ut vilken åldersgräns som ska sättas på produktionen. Alla företag och organisationer som är anslutna till NICAM är förpliktade att klassificera sina audiovisuella produktioner i enlighet med de regler som Kijkwijzer föreskriver och måste också tillkännage klassificeringen på ett adekvat sätt. Efterlevnaden av reglerna övervakas av en överklagandenämnd () som har befogenhet att vidta sanktioner mot det företag som inte uppfyllt reglerna, från tilldelning av varning till åläggande att betala en straffavgift om högst . Nämnden kan också beordra om tillägg till en klassificering eller att sändningstiden för ett program ska ändras. Som nämnts ovan är NICAM ansvarigt för samordningen av Kijkwijzer-systemet, till vilket mer än 2 200 företag och organisationer är anslutna. I finns både allmänheten och kommersiella programföretag, filmdistributörer och biografägare, distributörer och detaljister representerade. Till sin hjälp har NICAM en rådgivande kommitté som består av experter på media, ungdomar, utbildning och välfärd, representanter från föräldraorganisationer och andra samhällsorganisationer liksom från de företag som är anslutna till NICAM. har regeringens uppdrag att övervaka hur väl det självreglerande systemet efterlevs i praktiken. NICAM själv kvalitetssäkrar systemet och utför därutöver regelbundet tester av hur konsumenterna uppfattar och använder Kijkwijzer. I sägs utgångspunkten vara att vuxna personer själva ska kunna bestämma vad de vill titta på så länge som materialet är lagligt. Den yttersta gränsen för vad som är tillåtet att visa utgörs således av straffbestämmelser som reglerar innehållet i bl.a. biograffilm, videogram och dvd. All film som ska göras tillgänglig för allmänheten i , såväl sådan som ska visas på biografer som filmer på videogram och dvd för uthyrning och försäljning, ska emellertid förhandsgranskas och tilldelas en åldersgräns. Det sker genom att filmerna lämnas in till (BBFC) som har att göra en åldersklassificering och som dessutom har att kontrollera om innehållet i en film strider mot lag. Allt material som publiceras, även dator- och TV-spel, eller som offentliggörs i radioprogram, faller under lagen Obscene Publications Act 1959. En film kan anses obscen enligt den lagen om den, sedd som en helhet, har en tendens att deprave and corrupt (ungefär demoralisera och fördärva) en betydande andel av dem som kan förmodas se den. Det är alltså filmen som helhet som ska bedömas och enskilda scener måste därför ses i det större sammanhang som hela filmen utgör. En film som normalt skulle bedömas som obscen kan emellertid visas om det är i vetenskapligt, litterärt eller konstnärligt syfte, undervisningssyfte eller något annat syfte som är av allmänt intresse (BBFC Student s. 23). Den nu nämnda lagen förbjuder bland annat distribution, cirkulation, försäljning, uthyrning, utlåning, och visning av filmer och bilder som faller in under den. Den gäller både online och offline. Som nämndes inledningsvis har BBFC att bedöma om det material som underställs den för klassificering strider mot gällande straffbestämmelser. Utöver Obscene Publications Act finns det straffbestämmelser som förbjuder oanständiga bilder av barn (barnpornografi) samt bilder som skildrar grymhet mot djur och rashat. Material som är olagligt ska klippas bort innan en film kan godkännas. Om ett verk som helhet anses vara olagligt kan BBFC vägra att utfärda ett certifikat vilket innebär att det inte är godkänt för offentlig visning eller annan distribution till allmänheten. Det finns vidare en straffbestämmelse med ett förbud mot att sprida en video eller dvd till någon som inte har uppnått den av BBFC fastställda åldersgränsen. Straffet är fängelse högst eller böter med . Att sprida en video eller dvd som inte har underställts BBFC:s bedömning eller som inte har fått någon åldersgräns straffas med upp till fängelse eller böter (obegränsat belopp). För att få driva biografverksamhet i krävs tillstånd. Det är lokala myndigheter som beslutar om sådana tillstånd med stöd av Licensing Act 2003 (c. Enligt denna lag ska det finnas ett obligatoriskt villkor i tillståndet om att tillståndshavaren förbinder sig att begränsa barns tillträde till filmvisningar i enlighet med de rekommendationer som BBFC utfärdar. Den formella makten beträffande biograffilm ligger således kvar på de lokala myndigheterna men i praktiken följer dessa BBFC:s bedömningar. Lokala myndigheter har dock befogenhet att ändra BBFC:s beslut efter överklagande. De lokala myndigheterna kan alltså godkänna filmer som inte har godkänt, förbjuda filmer som har godkänt, ta bort klipp som BBFC har gjort eller göra nya klipp. I de flesta fall accepteras dock de bedömningar som BBFC har gjort. 6.6.4Videogram, dvd-filmer m.m. Video 1984 (c. 39) har till syfte att säkerställa att barn inte får tillgång till skadligt eller olämpligt material i form av filmer på videogram och dvd. Lagen föreskriver även förhandsgranskning av vissa dator- och TV-spel, exempelvis sådana spel som innehåller sex, våld eller tvång i samband med sex eller som visar grovt våld mot människor eller djur (section 2 [1c] och [2] Video ). Vid bedömningen av om ett videograms eller en dvd-films (video work) lämplighet ska beslutsmyndigheten särskilt beakta om det videogram etc. som är föremål för bedömning kan orsaka skada hos potentiella tittare eller, genom deras beteende, hos samhället med hänsyn till hur filmen etc. behandlar kriminellt beteende, olagliga droger, våld, skräck eller sex (section 4 A (1) Video ). Med potentiell tittare avses varje person, inklusive barn och unga, som kan tänkas se videogrammet i fråga om det godkänns för spridning. Det är BBFC som har fått i uppdrag att utföra den prövning som föreskrivs i Video och följaktligen utfärda det godkännande som krävs för att videogram, dvd:er m.m. ska få lov att spridas till den brittiska allmänheten. 6.6.5Närmare om BBFC:s prövning De riktlinjer som BBFC följer är detaljerade och finns att tillgå via BBFC:s hemsida. Sammanfattningsvis är de huvudsakliga bedömningsgrunderna följande: Strider innehållet mot lag? Är det troligt att innehållet är skadligt för den berörda åldersgruppen? Är innehållet, i förhållande till den berörda åldersgruppen, klart oacceptabelt enligt allmän uppfattning? Riktlinjerna tar hänsyn till alla tillämpliga bestämmelser i lag men även till allmänhetens uppfattning. Den senaste versionen av riktlinjerna är då en omarbetning skedde som tog hänsyn till allmänhetens synpunkter på de tidigare gällande riktlinjerna. BBFC beaktar våld och hur det presenteras men det är normalt endast då våld skildras i ett sexuellt sammanhang som BBFC brukar vägra att godkänna en film eller en dvd för visning eller spridning. I riktlinjerna föreskrivs sju olika ålderskategorier. U (betyder att en film är tillåten för alla. PG (Parental Guidance) innebär att alla kan titta på filmen men att vissa scener kan vara olämpliga för små barn. 12A och 12 är lämpliga för personer som är eller äldre men även personer under den åldern får se en film med 12A-klassificering i vuxens sällskap. Klassificeringen 15 innebär att filmen är lämplig för personer som är eller äldre och 18 att en film passar endast för vuxna. En film märkt med R18 får visas endast i speciella biografer med särskilt tillstånd eller hyras ut eller säljas i licensierade sexshopar och bara till personer som fyllt . Klassificeringar kan skilja sig åt mellan filmer som ska visas offentligt och filmer som distribueras för tittande i hemmet. Det har att göra med att BBFC vid klassificeringen av filmer på videogram och dvd för hemmabruk måste ta hänsyn även till att det finns en ökad risk att personer som inte uppnått åldersgränsen för filmen tittar på den och för att filmsekvenser spelas om och om igen eller ses lösryckt från sitt sammanhang. Vid sidan av åldersklassificeringen ger BBFC även konsumentvägledning för filmer. anger flertalet av filmdistributörerna i dessa konsumentråd i marknadsföringen för alla filmer. Förutom att BBFC:s konsumentinformation finns med i reklamen eller på förpackningarna av film, videogram, dvd och TV-spel publiceras den också på BBFC:s hemsida på Internet (). 6.6.6Om (BBFC) BBFC stod ursprungligen för , vilken bildades av filmindustrin . tillämpade de lokala myndigheter som övervakade biograffilmerna sina egna vitt skilda censurregler. Syftet med bildandet av BBFC var att skapa större enhetlighet i bedömningarna genom en nämnd som skulle kunna fatta beslut som accepterades nationellt. I samband med att nämndens uppdrag utvidgades till att även åldersklassificera videogram för privat bruk ändrade nämnden namn till , vilket även tydliggör att huvuduppgiften är att åldersklassificera filmer. BBFC är oberoende och tar inte emot bidrag från vare sig filmindustrin eller regeringen. I stället finansieras dess verksamhet med avgifter som betalas av dem som lämnar in filmer, videogram, dvd:er och digitala spel för klassificering. Avgifterna beräknas utifrån filmens längd och kategori enligt en standardtariff. (En omkring lång engelskspråkig spelfilm eller video kostar plus moms.) För reklamfilmer och trailers liksom digitala medier betalas en standardavgift. Välgörenhetsorganisationer och icke-kommersiella organ kan ansöka om reducerad avgift för filmer som inte ska spridas i vinstsyfte. Förhandsgranskning är uttryckligen förbjuden i konstitution (artikel 5 första och tredje stycket i Grundgesetz). Begränsande åtgärder före produktionen eller distributionen av ett intellektuellt verk, särskilt att göra det beroende av föregående granskning och godkännande av dess innehåll är alltså inte tillåten. Däremot är det tillåtet att förhandsgranska medier i syfte att skydda barn och unga från skadligt medieinnehåll. Det finns en särskild lag som behandlar skyddet av minderåriga (23.7.2002 BGBl. I S. 2730 ff., 2003 I S. 476 med senare ändringar). Lagen gäller inte bara skydd från skadlig påverkan från medier utan reglerar även restriktioner för minderåriga beträffande rökning, alkohol, tillträde till offentliga lokaler etc. I lagen om skydd för unga finns bl.a. bestämmelser som föreskriver att medier inte får visas eller på annat sätt göras tillgängliga för barn och ungdomar om de inte har godkänts och åldersklassificerats av myndighet. För att skydda barn och unga finns det också ett system med listning av medier som kan anses skadliga för barn och ungdomar. En sådan listning kan göras först efter att filmen, videogrammet, dvd:n etc. har kommit ut på marknaden. Ett medium som listats förbjuds inte generellt. Däremot föreskrivs begränsningar i möjligheterna att göra materialet tillgängligt för allmänheten och att marknadsföra det offentligt. Dessa inskränkningar i fråga om spridning och marknadsföring gäller även alster som bedöms som mycket farliga för minderåriga (schwer jugendgefährdende) även om de inte har tagits med på listan (Bundesprüfstelle für jugendgefährdende Medien: Wegweiser Jugendmedienschutz, s. 6). I 131 § i Strafgesetzbuch (13.11.1998 I 3322) finns ett absolut förbud mot viss befattning med skrifter som skildrar omänskliga våldshandlingar mot människor eller människoliknande varelser på ett sätt som förhärligar sådana våldshandlingar eller framställer dem som harmlösa eller som framställer det grymma eller omänskliga i ett händelseförlopp på ett sätt som skadar den mänskliga värdigheten. menas inte bara skrifter i egentlig mening utan även ljud- och bildbärare, databärare, illustrationer och andra bilder. Den som sprider en sådan skrift som sagts eller som visar den offentligt eller på annat sätt gör den tillgänglig, eller som exempelvis erbjuder, ger eller gör den tillgänglig till en person eller producerar, förvarar, erbjuder, annonserar, importerar eller exporterar den straffas med böter eller fängelse i högst . Enligt 18 § i lagen om skydd för unga (Jugendschutzgesetz) ska en särskild nämnd, Bundesprüfstelle för jugendgefährdende Medien, upprätta en lista över Trägermedia och Telemedia som allvarligt kan skada barns och ungdomars utveckling eller deras uppfostran till ansvarstagande samhällsmedborgare. Dit hör framför allt framställningar som är omoraliska och förråande eller som uppmuntrar till våld, kriminalitet och rasism. I lagen om skydd av unga används begreppen Trägermedia och Telemedia. Med Trägermedia avses alla medier genom vilka text, bild eller ljud kan spridas fysiskt, t.ex. böcker, tidningar, grammofonskivor, ljud- eller videokassetter eller digitala eller analoga dataminnen som disketter, cd-rom, dvd. Dessutom omfattas texter och bilder på anslagstavlor, plakat, reklamblad etc. Begreppet Telemedia innefattar utbudet av onlinetjänster, digitala datafiler med text, bild eller ljud som görs tillgängliga genom överföring med teleteknik i fasta telefonnät, mobiltelefonnät, kabelnät eller på annat jämförbart sätt. Däremot omfattas inte rundradiosändningar (dvs. TV och radio) eller individuella kommunikationstjänster såsom telefon och telefax. Enligt 15 § i lagen om skydd av unga (Jugendschutzgesetz) får Trägermedia som registrerats på listan över media som är skadliga för unga inte erbjudas, ges eller på annat sätt göras tillgängliga för ungdomar. Sådana Trägermedia får inte heller visas i lokaler som barn och unga har tillträde till eller som de har insyn i. Dessutom gäller särskilda restriktioner för marknadsföring och försäljning av sådana medier som finns med på listan. I paragraf 4(2), första meningen, punkt 2(2) och andra meningen i det avtal om skydd av den mänskliga värdigheten och skydd av minderåriga i radio- och TV-sändningar samt Telemedien som gäller mellan delstaterna (Staatsvertrag über den und den Jugendschutz in Rundfunk und Telemedien vom 10. bis 27. ), anges att Telemedia som finns med på listan över medier som är skadliga för unga eller vars innehåll helt eller delvis stämmer överens med någon av de produkter som finns med på listan är tillåtna endast om den som tillhandahåller dem garanterar att de görs tillgängliga endast för vuxna (slutna användargrupper). Förutom de nu nämnda bestämmelserna finns ytterligare några som föreskriver straff eller sanktionsavgifter för överträdelser i samband med att medier görs tillgängliga för unga i strid med exempelvis angivna åldersgränser. Barn och unga får medges tillträde till en offentlig filmvisning endast om den film som visas har godkänts av den ansvariga myndigheten i respektive delstat (Bundesland) eller en frivillig självregleringsorganisation i enlighet med en i lag föreskriven procedur. Filmer som är gjorda i syfte att informera eller utbilda får visas även utan sådant godkännande. Likaså är det tillåtet att låta barn som har fyllt få tillträde till filmer som är godkända från om de är i sällskap med en förälder eller förmyndare. Det finns ytterligare restriktioner för barns tillträde till biografer utifrån barns ålder och filmvisningen äger rum. Barn får över huvud taget inte tillträde till biografer och andra offentliga filmvisningar utan sällskap av förälder, förmyndare eller lärare. För barn men under gäller att de måste ha sällskap av en vuxen om filmvisningen slutar efter . Ungdomar men under måste ha sällskap av en vuxen om filmvisningen slutar efter och detsamma gäller för ungdomar som fyllt om filmvisningen slutar efter . 6.7.4Trägermedia (t.ex. videogram och dvd:er) Videogram och andra tekniska upptagningar (Trägermedia med tysk terminologi) får endast göras allmänt tillgängliga för barn eller unga om programmen har godkänts för den berörda ålderskategorin av den ansvariga myndigheten i delstaten (Bundesland) eller av en frivillig självregleringsorganisation i enlighet med en i lag föreskriven ordning. Åldersrekommendationen ska anges på en etikett som ska vara tydligt synlig på den tekniska upptagningen och dess förpackning. Tekniska upptagningar som inte har åsatts någon åldersgräns eller som har klassats som inte godkända för visning för unga får inte erbjudas, överlämnas eller på annat sätt göras tillgängliga för barn eller unga och inte heller erbjudas eller överlämnas i detaljhandel utanför affärslokaler, i kiosker eller andra försäljningsställen som konsumenter normalt inte går in i eller i postorderverksamhet. 6.7.5Åldersklassificering av filmer, TV-spel m.m. Filmer och film- eller spelprogram som är sådana att de kan störa barns och ungas utveckling eller deras fostran till ansvarsfulla samhällsmedborgare får inte godkännas för den berörda åldersgruppen. De åldersgränser som finns är: tillåten för alla, tillåten , tillåten , tillåten och inte tillåten för visning för unga (dvs. för personer ). Ansvaret för åldersklassificeringen av biofilmer och film på dvd och videogram samt dator- och TV-spel ligger hos de delstatsmyndigheter (Obersten Landesjugendbehörden) som har ansvar för skyddet av minderåriga. Dessa har kommit överens om att acceptera de bedömningar om åldersgränser som görs av självregleringsorganisa- tionerna (FSK) för biograffilmer och videogram och Unterhaltungssoftware Selbstkontrolle (USK) för dator- och TV-spel. 7Om medieutbud, medieanvändning och mediepåverkan har medielandskapet förändrats på ett genomgripande sätt. Medieutbudet ökar i allt snabbare takt och vid sidan av de traditionella medieformerna har informationsteknologin lett till flera nya. Medierna har en betydligt större räckvidd och många lägger mer tid på nyare medier än på de traditionella. Den moderna informationsteknologin har gjort det möjligt att styra mediekonsumtionen i fråga om när, var, hur och vad man vill ta del av. Flera av de nyare medieformerna erbjuder också möjligheter till eller förutsätter att tittarna är delaktiga och påverkar medieinnehållet. De olika teknikerna och marknaderna konvergerar – smälter samman – och gränserna mellan dem blir inte lika tydliga som . Tidningar finns numera både i pappersformat och på Internet och nyheter förmedlas via mobiltelefonen eller datorn. TV och radio går att ta del av på andra sätt än de traditionella, t.ex. via datorn eller mobiltelefonen. Tekniken möjliggör också att användande av medier är kopplat till t.ex. hemmet. Mobilitet är centralt i dagens kommunikationssamhälle. Det sker också en diversifiering, fragmentering och individualisering när det gäller medieinnehåll, medieutbud och medieanvändning. Omstruktureringen av mediemarknaden är omfattande. som konkurrensen blir hårdare ökar koncentrationen på flera Om medieutbud, medieanvändning och mediepåverkan Producenter och förmedlare av medieprodukter är starkt koncentrerade både i fråga om ägande och innehåll.1 Den tid som svenskar lägger ned på användning av medier har ökat med . Den samlade bruttotiden3 för svenskarnas medieanvändning var en genomsnittlig dag och den ökar i huvudsak med ålder. Barn i åldern 9–ägnar medierna en genomsnittlig dag. För ungdomar 15–handlar det och vilket är en ökning med . har ungdomarnas användning av traditionella medier som TV, radio, cd och böcker minskat till förmån för andra aktiviteter på Internet. Det är ungdomarna som har ökat sin medietid mest, följt av 24–44-åringarna. Barn (9–) har ökat sin medietid med medan gamla (65–) låg kvar på ungefär samma nivå 2008 som . En genomsnittlig dag tittar av befolkningen på TV. TV-tittandet är utbrett i alla åldrar, men mest tittar barn och pensionärer, . Lägst andel TV-tittare återfinns bland 20–24-åringarna, . Den tid som ägnas åt TV-tittande en vanlig dag är i genomsnitt . När det gäller tittartid ligger pensionärerna i topp medan barn i åldern 9–ägnar åt att se på TV. Andelen vuxna som använder Internet eller nästan har ökat från till . Siffran avser den totala användningen oavsett om den sker i arbetet eller privat. Andelen som en genomsnittlig dag använder Internet i hemmet är . Den totala Internetanvändningen en genomsnittlig dag skiljer sig markant mellan olika grupper. Det är fler män 1Se , Media Governance. and Offence in Media Content ur Regulation, Awareness, Empowerment, (red. ), Clearinghouse on Children, Youth and Media, Nordicom, 2006, s. 11 f. 2Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från Nordicoms Mediebarometer 2008, Nordicom, 2009 (MedieNotiser 1/2009). Undersökningen genomförs genom telefonintervjuer med ett slumpmässigt individurval av svenska befolkningen (ca 4 500 intervjuer). 3Det är den samlade bruttotiden, dvs. en summering av den tid som avsätts för varje medium, som mäts. Det tas inte hänsyn till om två eller flera medier använts . SOU 2009:51 Om medieutbud, medieanvändning och mediepåverkan än kvinnor bland Internetanvändarna, fler unga än äldre och fler högutbildade än lågutbildade. De högsta andelarna användare finns bland unga 15–() och högre tjänstemän/akademiker (). För barn i åldern 9–är andelen . De lägsta andelarna användare finns bland lågutbildade och pensionärer (). Den totala tiden för Internetanvändning bland nätanvändare – oavsett användningsplats och användningsområde – är en genomsnittlig dag. Motsvarande siffra för Internetanvändning i hemmet är . Den dagliga Internetanvändningen i hemmet gäller främst e-post () och fakta-/informationssökning (). Barns och ungdomars användning av Internet skiljer sig från övriga gruppers. Ungdomar tittar på videoklipp, deltar i diskussions-/chattgrupper, läser bloggar och laddar ner musik, film, radio eller TV i högre utsträckning än äldre. Barn utnyttjar nätet till relativt få aktiviteter: messenger-tjänster och spel är dominerande. Spel på dator, TV eller Internet är något som främst barn och unga ägnar sig åt. Hälften av barnen och av ungdomarna spelar en genomsnittlig dag. har av barnen och av ungdomarna spelat. Motsvarande siffra för personer i åldern 25–är .