sou · GWB360 · 2009-01-01 00:00:00 — Det är dock endast under en mycket begränsad tid som återanvändning ska tillämpas. Återanvändning av personnummer får konsekvenser också för statistiken och forskningen. Det är dock endast ett fåtal personer som kommer att kunna få ett personnummer som tidigare är använt. Återanvändning har förekommit tidigare och det finns inom statistiken rutiner för att hantera problemet. I förhållande till hur allvarlig situationen är får konsekvenserna för dessa verk- samheter anses vara hanterbara. Förslag: SPAR ska få innehålla uppgift om födelsetid. När inte längre fullständig födelsetid framgår av personnumret måste i stället födelsetiden registreras separat. Detta kräver att de aktörer som behöver uppgift om födelsetid också har rätt att ha denna uppgift i sina register. I folkbokföringsdatabasen får denna uppgift behandlas, se 2 kap. 3 § första stycket 3 lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. SPAR får däremot enligt dagens regler inte uttryckligen innehålla uppgift om födelsetid. En ändring måste därför göras i lagen (1998:527) om det statliga personadress- registret. Vidare kommer ändringar att behöva göras i de författningar som ger en myndighet rätt att behandla uppgift om person- nummer men inte om födelsetid. Många myndigheter behöver sannolikt tillgång till den fullständiga födelsetiden. Vi lämnar inte något förslag till ändringar i alla de författningar som reglerar behandlingen av personuppgifter. Personbeteckningar för icke folkbokförda Det födelsenummer som ingick i den identitetsbeteckning som föregick personnumret skulle enligt 3 § folkbokföringsförord- ningen (1946:469) ges till alla kyrkobokförda personer. Födelse- nummer skulle också ges till personer som inte var kyrkobokförda, om det föreskrevs i särskild författning.1 Enligt 7 § den gamla folkbokföringslagen (1967:198) skulle ett personnummer fastställas för varje person, alltså inte enbart för folkbokförda personer. Det fanns således inte något krav på stöd i författning för att ge en person som inte var folkbokförd ett personnummer. Personnummer gavs i vissa fall med stöd av förordning och ibland med ett indirekt stöd i författning.2 Ändringen jämfört med folkbokföringsförordning berörs inte i förarbetena till bestämmelsen. När den nya folkbokföringslagen (1991:481) kom infördes på nytt kravet att personer som inte var folkbokförda enbart skulle ges personnummer i de fall som angavs i lag eller annan författning. Det fanns ett uttryckligt författningsstöd för att ge ett person- nummer till personer som inte var folkbokförda endast när det gällde personer som fanns i rättsväsendets register och personer som var totalförsvarspliktiga. Enligt praxis gavs personnummer också för registrering i skatteregister, körkortsregister, sjömans- register, i register hos allmän försäkringskassa samt för utfärdande av pass och registrering i passregister. Att personnummer gavs utan direkt författningsstöd hade bland annat sin grund i att en föreskrift som innebar att en myndighet hade rätt att registrera 1967:88 med förslag till folkbokföringsförordning, m.m. s. 63. Se också avsnitt 2.1 där vi närmare beskriver personnumrets tillkomst och utveckling. 2Se SOU 1990:50 Ny folkbokföringslag s. 112. personnummer ansågs ge myndigheten en rätt att begära personnummer för personer som saknade sådant nummer.3 5.2Samordningsnummer för icke folkbokförda kan ett personnummer bara ges till personer som folkbokförs. infördes samordningsnumren genom en ny bestämmelse i folkbokföringslagen, 18 a §. Sam- ordningsnummer kan enligt denna bestämmelse efter begäran från en myndighet ges till personer som inte är eller har varit folkbokförda. Samordningsnumret är i princip konstruerat som ett personnummer och utgår från tillgängliga uppgifter om den enskildes födelsetid, men siffrorna för dag ska adderas med 60. Enligt 5 § folkbokföringsförordningen är det som beslutar om samordningsnummer. I samma lagrum finns också bestämmelser om vilka myndigheter som får begära samordnings- nummer och för vilka ändamål. Vi redogör för detta i avsnitt 5.2.3. beslut om tilldelning av samordningsnummer får inte överklagas, 39 § folkbokföringslagen. En begäran om samordningsnummer ska, enligt 6 § folkbok- föringsförordningen, vara skriftlig. Den ska innehålla tillgängliga uppgifter om den enskildes namn, kön, födelsetid, födelseort och medborgarskap. Begäran ska också innehålla uppgifter om vilka handlingar som har legat till grund för identifieringen av personen. Regeringen har beslutat att även tillgänglig uppgift om adress i ska anges i myndighetens begäran om samordnings- nummer. Ändringen träder i kraft . I likhet med vad som gäller för personnummer är det viktigt att en persons identitet är klarlagd när han eller hon får ett samordningsnummer. Den enskildes identitet ska därför som huvudregel vara fastställd för att en person ska kunna få ett samordningsnummer.4 När det gäller personer som ska registreras i beskattningsdatabasen och inom rättsväsendet har det dock gjorts undantag från kravet att identiteten ska vara fastställd. Det är den myndighet som begär ett samordningsnummer som ska fastställa personens identitet. 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer, m.m. s. 74 ff. 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer, m.m. s. 82 f. bör alltid innehålla uppgift om underlaget (pass, körkort, kontakter med utländska instanser med mera) för myndighetens identitets- kontroll. De uppgifter som lämnas i samband med en begäran om sam- ordningsnummer registreras i folkbokföringsdatabasen, 2 kap. 3 § lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. De uppgifter som registreras är: 6.grunden för att ge en person ett samordningsnummer 7.de handlingar som har legat till grund för identifiering 8.uppgift om att det råder osäkerhet om personens identitet. Registreringen av uppgifter styrs främst av kravet på en säker tilldelning av samordningsnummer. Genom att uppgifterna finns i registret kan kontrollera om en person som är aktuell för samordningsnummer har fått ett sådant nummer. får lämna ut uppgifter om personer med sam- ordningsnummer i elektronisk form till andra myndigheter. får vidare via direktåtkomst lämna ut uppgifter om en persons samordningsnummer och namn till samtliga myndigheter. Övriga uppgifter som registreras om en person med samordnings- nummer får lämnas ut via direktåtkomst till de myndigheter som enligt lag eller förordning får behandla uppgifterna, 2 kap. 8 § lagen om behandling av personuppgifter i folkbokförings- verksamhet. Det finns vissa begränsade möjligheter att lämna ut uppgifter om personer med samordningsnummer i elektronisk form även till privata organisationer, främst till , 2 kap. 6 och 9 §§ lagen och 13–16 §§ förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. 5.2.2Skälen att införa samordningsnummer Samordningsnumren infördes framför allt för att tillgodose myndigheternas behov av att för personer som inte var folkbok- förda ha en enhetlig beteckning, som kunde användas vid informa- tionsutbyten.5 Numret ansågs ha liten betydelse för den enskilde men vara av stor betydelse för vissa myndigheters hantering av personuppgifter. Om varje myndighet använde en egen identitetsbeteckning för registrerade personer kunde den inte användas vid informations- utbyten med andra myndigheter. Behovet av en säker kom- munikation mellan myndigheterna krävde således i vissa samman- hang en enhetlig personbeteckning även för personer som inte var folkbokförda. Systemet med att ge vissa personer som inte var folkbokförda ett personnummer fungerade inte bra. I förarbetena till bestäm- melserna om samordningsnummer6 anfördes att personnumret kunde uppfattas som en sorts inträdesbiljett till samhället. Det kunde ifrågasättas om personer som inte var folkbokförda skulle ha den inträdesbiljett som personnumret innebar. Det kunde också uppfattas som stötande att personer som begått ett brott eller misstänktes för att ha begått ett brott fick ett personnummer. Samordningsnumret hade den fördelen att det inte gav sken av att ha getts till en person som ansågs bosatt i landet. Det var ett förhållande som ansågs minska benägenheten för den som hade fått numret att använda det i vilseledande syfte. Vidare ansågs att identiteten hos personer på tillfälligt besök i landet som begått ett brott eller var misstänkta för att ha begått ett brott ofta var svår att fastställa. Även inom skatteområdet var underlaget för kontrollen av en persons identitet i många fall bristfälligt när ett personnummer skulle ges till en person. Om kontrollen av en persons identitet inte var tillräcklig kunde följden bli att en person fick mer än ett personnummer. Det ledde i sin tur till att personen kunde uppträda under flera identiteter och förekomma med skilda nummer i olika register. Därmed för- svårades personkontrollen exempelvis vid inresa från utlandet, polisiära ingripanden, lagföring och straffverkställighet. Om en person hade dubbla identiteter fanns det också en risk att han eller hon kunde få dubbla bidragsförmåner samt undandra sig förpliktelser av olika slag. 5Se SOU 1996:68 Några folkbokföringsfrågor s. 226 f. och 234 f. och prop. 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer, m.m. s. 77 ff. 1997/98:9 Skydd för förföljda personer, samordningsnummer, m.m. s 78. 5.2.3Myndigheter som får begära samordningsnummer Registrering i rättsväsendets informationssystem Alla som har begått ett brott eller misstänks för att ha begått ett brott i får ett samordningsnummer, om de inte redan har ett personnummer eller samordningsnummer. Det gäller alla typer av brottsliga gärningar från mindre allvarliga förseelser, som trafikförseelser, till brott som innebär en allvarligare kriminalitet. De som får ett samordningsnummer av denna anledning är ofta personer som vistas här mer tillfälligt. När det är fråga om mindre allvarliga förseelser är det normalt inte aktuellt att frihetsberöva personerna utan dessa lämnar landet när tiden för den planerade vistelsen i är slut. Personer som har begått allvarliga brott i kan frihetsberövas och på så sätt hållas kvar i landet. Det finns ett antal bestämmelser om att samordningsnummer ska användas inom rättsväsendet. Ett förundersökningsprotokoll ska innehålla den misstänktes samordningsnummer, 21 § förunder- sökningskungörelsen (1947:948). Även de flesta register som förs får innehålla uppgift om samordningsnummer, exempelvis straff- förelägganderegistret (den misstänktes eller förelagdes samt målsägandens samordningsnummer), registret över förelägganden av ordningsbot, misstankeregistret och belastningsregistret. En domstol ska i körkortssammanhang skicka vissa underrättelser till och polismyndigheten ska anmäla vissa förhållanden av betydelse i körkortssammanhang, 7 kap. 8–10 §§ körkorts- förordningen (1998:980). Pass och registrering i passregistret Enligt 2 § passförordningen (1979:664) ska till en ansökan om pass som görs till en passmyndighet utom riket bifogas ett personbevis, intyg eller annan handling som styrker uppgift om bland annat sökandens personnummer eller samordningsnummer. Endast svenska medborgare kan som huvudregel få ett svenskt pass, 1 § passlagen (1978:302). De som får ett samordningsnummer när de ansöker om ett pass är typiskt sett barn som är födda och bosatta i utlandet och som därför inte har folkbokförts, men som är svenska medborgare eftersom föräldrarna är svenska. För behandling av personuppgifter i verksamhet som gäller bland annat socialförsäkringsförmåner som handläggs av Försäkrings- kassan eller finns en socialförsäk- ringsdatabas. I denna får myndigheterna behandla bland annat identifieringsuppgifter, 14 § lagen (2003:763) om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. Vad som avses med begreppet identifieringsuppgifter framgår inte av förarbetena till bestämmelsen.7 I begreppet ingår emellertid rimligtvis även uppgift om samordningsnummer. Samordningsnummer ges exempelvis till personer som har rätt till pension från av den anledningen att de har en anknytning till en person i landet. Det kan exempelvis vara fråga om efterlevande makar eller makor och barn. Anledningen till rätten till pensionen eller andra förmåner kan vara EG-rättsliga bestämmelser, främst rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemen- skapen (rådets förordning (EEG) nr 1408/71), men det finns också andra bestämmelser som kan ge personer i utlandet rätt till förmåner från . Dessa personer har normalt aldrig befunnit sig i . Enligt 22 och 23 §§ mönstringslagen (1983:929) ska föra ett sjömansregister som bland annat ska innehålla uppgifter om dessa sjömäns identitet. I begreppet uppgifter om sjömäns identitet ingår rimligtvis uppgift om samordningsnummer. Samordningsnummer ges till sjömän som arbetar på svensk- flaggade båtar som exempelvis kan gå i trafik mellan och ett annat land. Dessa sjömän varken bor eller har bott i . 7 Se prop. 1996/97:155 Enhetlig registerlagstiftning på socialförsäkringsområdet, m.m., prop. 2000/01:69 En begränsad översyn av socialförsäkringsregisterlagen (1997:934) och prop. 2002/03:135 Behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. I vägtrafikregistret ska enligt förordningen (2001:650) om väg- trafikregister uppgift om bland annat samordningsnummer föras in i olika delregister. Samordningsnummer ges till personer som vistas i och under den tiden köper ett fordon i landet. Det kan exempelvis vara en person som bor i , men som har ett fritidshus i och som önskar ha en bil här. Även asyl- sökande samt personer som omfattas av lagen (1976:661) om immunitet och privilegier (lagen om immunitet och privilegier) kan få ett samordningsnummer av detta skäl. Ett förarbevis och ett traktorkort ska innehålla uppgift om bland annat innehavarens samordningsnummer, 5 § förordningen (1999:991) om förarbevis för moped klass I och för terrängskoter samt 2 kap. 2 § körkortsförordningen (1998:980). Ett körkort får numera endast utfärdas till den som studerat i eller som är permanent bosatt här enligt det bosättningsbegrepp som anges i körkortslagen.8 Det är därför inte längre aktuellt att ge personer ett samordningsnummer på grund av de ska registreras i körkortsregistret. Registrering i register över totalförsvarspliktiga De som skulle kunna vara aktuella att ge ett samordningsnummer för att de ska registreras i register över totalförsvarspliktiga är svenska medborgare i utlandet som inte har något svenskt pass och därmed inte har fått ett samordningsnummer av den anledningen. Det förekommer dock inte i praktiken att personer får ett sam- ordningsnummer av denna anledning. Registret över totalförsvarspliktiga får innehålla bland annat uppgift om samordningsnummer, 9 § lagen (1998:938) om behand- ling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga. 8 Se SOU 2007:100 för folkbokförda i s. 30. Bestämmelser finns i körkortslagen (1998:488) och körkortsförordningen (1998:980). Personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier De personer som omfattas av lagen om immunitet och privilegier kan få ett samordningsnummer på begäran av , 5 § folkbokföringsförordningen. Det är personer som har en anknytning till andra länders ambassader och konsulat i Sverige.9 Det är också personer som omfattas av lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. Den personal som är anställd vid (det Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar, ECDC) som har sitt säte i omfattas av denna lag. Detsamma gäller dessa personers familjemedlemmar. Slutligen omfattas även personal vid en lång rad andra internationella organ av lagen om immunitet och privilegier. Några av dessa organ har personal i , medan flertalet inte har någon anknytning till , se bilagan till denna lag. Den person som ska få ett samordningsnummer måste emeller- tid först begära det hos , 5 a § förordningen (1994:1543) om personregister över främmande staters beskick- ningspersonal m.m. personregister över främ- mande staters beskickningspersonal m.m. får innehålla uppgift om bland annat den registrerades samordningsnummer, 3 § samma för- ordning. Samordningsnummer ges till två olika grupper av personer som ska registreras i beskattningsdatabasen. Det är för det första personer som efter egen begäran får en F-skattsedel eller en A-skattsedel. En F-skattsedel ska – med vissa undantag – utfärdas för en person som begär det och som uppger att han eller hon bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet i landet. En A-skattsedel ska utfärdas för en skattskyldig som begär det. kan alltså inte vägra att utfärda en A-skattsedel. En A-skattsedel ska utfärdas oavsett medborgarskap. I samband med att en F-skattsedel eller A-skattsedel utfärdas måste ge personen ett sam- 9 Dessa personers immunitet och privilegier regleras i om diplomatiska förbindelser, (SÖ 1967:1) och i om konsulära förbindelser, (SÖ 1974:10–12). ordningsnummer om han eller hon inte redan har ett person- nummer eller samordningsnummer. Samordningsnummer av denna anledning kan ges till personer som vistas här stadigvarande men än för att arbeta här. Även asylsökande har rätt att arbeta här och kan på detta sätt få ett samordnings- nummer. Det är för det andra skattskyldiga som bor utomlands, exempelvis artister och andra som har ett uppdrag i under någon enstaka dag eller än . Även dessa personer ska registreras i beskattningsdatabasen men någon A-skattsedel ska inte utfärdas. I och med att personen ska registreras i beskattningsdatabasen måste ge personen ett samordningsnummer om han eller hon inte redan har ett personnummer eller samordningsnummer. Dessa personer är ofta inte medvetna om att de får en svensk personbeteckning. Det finns också bestämmelser som innebär att själv- deklarationer, ansökningar om skattereduktion och allmänna fastighetsdeklarationer ska innehålla uppgift om bland annat personnummer eller samordningsnummer om personen har ett sådant nummer, se exempelvis 2 kap. 1 § förordningen (2001:1244) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Den som för egen räkning exempelvis öppnar ett inlåningskonto ska bland annat ange sitt samordningsnummer, om han eller hon har fått ett sådant nummer, under förutsättning att banken är skyldig att utan föreläggande lämna kontrolluppgift beträffande räntan, 9 kap. 1 och 2 §§ förordningen om självdeklarationer och kontroll- uppgifter. 5.2.4Samordningsnummer i andra verksamheter Det finns bestämmelser som innebär att samordningsnummer kan användas också inom andra verksamheter än de som nämns i 5 § folkbokföringsförordningen. De flesta av dessa bestämmelser gäller verksamheter som bedrivs av statliga myndigheter. Här följer några exempel på sådana verksamheter. Underrättelseverksamhet med mera, 1 kap. 13 § lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvars- maktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säker- hetstjänst samt 1 kap. 12 § lagen (2007:259) om behandling av Allmänt om samordningsnummer SOU 2008:60 personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet. verksamhet, 2 kap. 29 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndig- hetens verksamhet. verksamhet, 2 kap. 9 § lagen (2001:185) om behandling av uppgifter i verksamhet. Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten (Arbetsför- medlingen), 3 § förordningen (2002:623) om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Utlännings- och medborgarskapsverksamheten (Migrations- verket, , polismyndigheterna och utlands- myndigheterna), 4 och 10 §§ förordningen (2001:720) om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen. Det finns också exempel på bestämmelser om att samordnings- nummer får användas i kommunala verksamheter som kom- munernas socialtjänst, 7 § lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom , och kommunernas upp- följningsverksamhet enligt 1 kap. 18 § skollagen (1985:1100), 4 § förordningen (2006:39) om behandling av personuppgifter i den kommunala verksamheten rörande information om icke skol- pliktiga ungdomar. Ett stort antal bestämmelser innebär en skyldighet för myndig- heter och andra organisationer att lämna ut uppgift om bland annat samordningsnummer till andra. I vissa fall är myndigheter och andra organisationer som inte får begära samordningsnummer skyldiga att lämna ut uppgifter om samordningsnummer till andra myndigheter och organisationer som inte heller får begära samordningsnummer, se exempelvis 20 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring och 6 kap. 13 a § studiestöds- förordningen (2000:655). Antalet personer som får ett samordningsnummer har ökat sedan numret infördes . Enligt uppgifter från () fick 35 074 personer samordningsnummer och 2007 tilldelades 54 283 samordningsnummer. har totalt 351 864 samordningsnummer tilldelats. har till och med ytterligare 9 917 samordningsnummer tilldelats. fördelade sig antalet samordningsnummer på de olika verksamheter som nämns i 5 § folkbokföringsförordningen enligt följande: Registrering i belastningsregister, misstankeregister och register som förs enligt polisdatalagen (1998:622) eller i övrigt inom rättsväsendets Utfärdande av pass och registrering i passregistret Registrering i register över totalförsvarspliktiga Personer som omfattas av lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall Uppgift om verksamhet saknas Av de personer som har fått ett samordningsnummer har senare folkbokförts. Av dessa tycks den större delen vara personer som har fått ett samordningsnummer för att registreras i beskattningsdatabasen. 5.2.6Uppgifter som registreras i SPAR I det statliga personadressregistret (SPAR) får enligt 4 § lagen (1998:527) om det statliga personadressregistret behandlas bland annat uppgift om personnummer. får även uppgift om samordningsnummer behandlas i SPAR, under förutsättning att det inte råder osäkerhet om personens identitet. Bestämmelserna ska tillämpas även på personer som har fått ett samordningsnummer . I och med att regeringen har beslutat att även tillgänglig uppgift om adress i ska anges i en begäran om samordningsnummer blir det möjligt för SPAR att innehålla även denna uppgift om personer med samordningsnummer. har föreslagit en ändring i 18 § folkbok- föringslagen. Förslaget innebär att den som avses i 4 § lagen om immunitet och privilegier (utländska anställda vid internationella organisationer och deras familjmedlemmar) ska få ett person- nummer som identitetsbeteckning. Samordningsnumren som de anställda och deras familjemed- lemmar under vissa förhållanden kan få fungerar enligt Värdlands- utredningen inte i samhället. Detta medför ständiga problem i samband med många vardagliga transaktioner.10 Betänkandet har varit ute på remiss, men regeringen har inte föreslagit någon ändring i lagen. 10 Se SOU 2006:26 som värdland för internationella organisationer s. 33 ff. Samordningsnumren har funnits . Numren infördes framför allt för att det skulle finnas en enhetlig personbeteckning för att underlätta informationsutbyten mellan myndigheter om personer som inte var folkbokförda. De flesta av de personer som har ett samordningsnummer har ingen eller en mycket svag anknytning till . Ett mindre antal personer med samordningsnummer vistas mer stadigvarande i landet och har använt samordningsnumret i sina kontakter även med andra än statliga myndigheter, exempelvis landstingen och bankerna. I det dagliga livet upplever dessa personer att de blir behandlade som en andra klassens invånare på grund av att de har ett samordningsnummer i stället för ett personnummer.