sou · GXB381 · 2009-10-01 00:00:00 — Vidare fastställs vilka skyldigheter busstransportföretagen har vid avbruten resa, liksom vilka regler som gäller för hantering av klagomål och kontroll av efterlevnad. I denna artikel anges förordningens syfte. I denna artikel anges tillämpningsområdet för förordningen. Denna artikel innehåller definitioner. Denna artikel gäller bevis för att ett transportavtal ingåtts och innehåller ett förbud mot att erbjuda avtalsvillkor som är diskriminerande på grundval av passagerarnas nationalitet eller bostadsort. Denna artikel gäller ansvarsbegränsning med avseende på de rättigheter som införs genom förslaget. Detta kapitel innehåller bestämmelser om busstransportföretagens skadeståndsansvar för passagerarna och deras resgods. Passagerarna ska ha rätt till enhetliga kompensationsnivåer och omfattas av harmoniserade bestämmelser om skadeståndsansvar för busstransportföretag. Företagens skadeståndsansvar är obegränsat. Under vissa villkor kan företagen inte heller bestrida skador upp till ett visst belopp i samband med en olycka. Passagerare som råkar ut för en olycka har rätt till förskottsutbetalningar för att avhjälpa ekonomiska svårigheter som drabbar dem eller deras familjer till följd av dödsfall eller skada. Detta kapitel innehåller även bestämmelser om ersättning för förlust av eller skada på resgods. Denna artikel gäller ansvar vid dödsfall eller personskada. Denna artikel innehåller allmänna regler om ersättning. Enligt denna artikel ska busstransportföretag göra förskottsutbetalningar vid en olycka. Denna artikel innehåller bestämmelser om ersättning för förlorat eller skadat resgods. Detta kapitel gäller i huvudsak personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet som använder detta transportsätt. Denna kategori passagerare saknar ofta möjlighet att resa med buss eftersom tjänsterna inte är tillgängliga och busstransportföretagen inte erbjuder nödvändig assistans. I detta kapitel hanteras problemen genom ett förbud mot all diskriminering på grundval av funktionshinder eller nedsatt rörlighet i samband med bokning av en resa eller ombordstigning på ett fordon. Detta påverkar inte tillämpningen av vissa i lag föreskrivna undantag, särskilt av motiverade säkerhetsskäl. Omfattningen av obligatorisk assistans på terminaler och ombord på fordon anges närmare i bilaga I. Denna assistans ska tillhandahållas kostnadsfritt, förutsatt att passageraren i förväg har meddelat att sådan assistans behövs och anländer till terminalen före planerad avgång. Busstransportföretagens personal och terminalpersonalen ska ha nödvändig kunskap om assistans till personer med funktionshinder. Denna artikel innehåller bestämmelser om förbud att vägra transport på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I denna artikel behandlas undantag, särskilda villkor och information med avseende på kapitlets bestämmelser. Denna artikel innehåller allmänna bestämmelser om tillgänglighet för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Denna artikel innehåller bestämmelser om rätten till assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Denna artikel innehåller bestämmelser om assistans på terminaler. Denna artikel gäller assistans ombord. I denna artikel anges villkoren för assistans. Denna artikel behandlar busstransportföretagets eller biljettutfärdarens vidarebefordran av meddelanden om behovet av assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet till tredje part. Denna artikel innehåller bestämmelser om skyldigheten att se till att personalen har lämplig utbildning i frågor som rör funktionshinder. Denna artikel fastställer allmänna bestämmelser om ersättning för förlorade eller skadade rörlighetshjälpmedel. Detta kapitel gäller busstransportföretagens skyldigheter om resan avbryts på grund av inställd trafik eller förseningar. Vid inställd resa och, när det gäller regelbundna resor , försening av avgången med , ska företagen erbjuda rimlig alternativ befordran inom jämförbara tidsramar eller, om det inte är möjligt, informera passagerarna om andra tillgängliga tjänster. Om detta krav inte uppfylls ska företagen betala ersättning motsvarande av biljettpriset. Passagerarna har i samtliga fall rätt till reseinformation. Denna artikel innehåller allmänna bestämmelser om skadeståndsansvar vid inställda resor och kraftiga förseningar. I artikeln anges omfattningen av rätten till information, ombokning och/eller ersättning vid inställda resor och kraftiga förseningar. I denna artikel fastställs rätten till reseinformation. Genom denna artikel öppnas möjlighet att söka ytterligare ersättning. Enligt denna artikel ska busstransportföretagen samarbeta för att anta bestämmelser som stärker passagerarnas rättigheter och förbättrar tjänstekvaliteten. Enligt detta kapitel ska busstransportföretag upprätta interna förfaranden för hantering av klagomål. Klagomål från passagerare ska behandlas inom strikta tidsfrister. Skyldigheten att informera passagerarna om deras rättigheter ligger hos företagen och terminalförvaltarna. SOU 2009:81 Bilaga 5 Denna artikel innehåller bestämmelser om reseinformation som ska tillhandahållas av busstransportföretag och terminalförvaltare. Enligt denna artikel ska busstransportföretag och terminalförvaltare informera passagerarna om deras rättigheter enligt denna förordning. Denna artikel innehåller bestämmelser om ett förfarande för hantering av klagomål. Detta kapitel innehåller bestämmelser om kontroll av efterlevnad och lämpliga institutionella ramar. Medlemsstaterna ska utse nationella tillsynsorgan till vilka passagerare kan framföra klagomål vid påstådda överträdelser av deras rättigheter enligt denna förordning. De nationella organen ska samarbeta med varandra. Medlemsstaterna ska dessutom införa bestämmelser om avskräckande påföljder om passagerarnas rättigheter inte respekteras. Denna artikel gäller kontroll av efterlevnaden av denna förordning, inklusive inrättande av nationella tillsynsorgan. Enligt denna artikel ska tillsynsorganen offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet. I denna artikel fastställs principen om samarbete mellan nationella tillsynsorgan. Denna artikel gäller de påföljder som medlemsstaterna ska tillämpa. Enligt detta kapitel ska kommissionen efter förordningens ikraftträdande rapportera till rådet och parlamentet om hur den fungerar. Förordningen träder i kraft efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och ska börja tillämpas efter . I denna artikel fastställs kommissionens rapporteringsskyldigheter. Denna artikel gäller ändringen förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för I denna artikel anges vilken dag förordningen träder i kraft. I denna bilaga anges omfattningen av den assistans som ska lämnas till personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet på terminaler (a) och ombord på en buss (b). Denna bilaga omfattar innehållet i utbildningen i frågor som rör funktionshinder. 2008/0237 (COD) om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1, med beaktande av kommissionens förslag17, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande18, med beaktande av yttrande19, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och av följande skäl: (1)Gemenskapens insatser på busstransportområdet bör bland annat syfta till att sörja för ett långtgående skydd för passagerarna, som är jämförbart med andra transportsätt och gäller oavsett vart de reser. Dessutom bör full hänsyn tas till de allmänna konsumentskyddskraven. (2)Eftersom busspassageraren är transportavtalets svagare part bör man slå vakt om passagerarnas rättigheter oavsett deras nationalitet eller bostadsort i gemenskapen. (3)Passagerarna bör omfattas av skadeståndsbestämmelser som är jämförbara med andra transportsätt vid olyckor som leder till dödsfall eller skada. (4)Passagerarna bör ha rätt till förskottsutbetalningar som täcker deras omedelbara ekonomiska behov efter en olycka. (5)Busstransportföretag bör vara ansvariga för förlust av eller skador på passagerares resgods på villkor som är jämförbara med andra transportsätt. EUT C [], [], s. (6)Busstransporttjänster bör gagna allmänheten. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, oavsett om orsaken är handikapp, ålder eller andra faktorer, bör därför ha möjligheter att använda buss som kan jämföras med andra medborgares. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra medborgare till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering. (7)Mot bakgrund av artikel 9 i konvention om rättigheter för personer med funktionshinder och för att ge personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet samma möjligheter som andra medborgare att resa med buss, bör bestämmelser om icke-diskriminering och assistans under resan införas. Dessa personer bör därför godtas för befordran och får inte vägras transport med hänvisning till deras funktionshinder eller nedsatta rörlighet, utom av orsaker som motiveras av säkerhetsskäl och föreskrivs i lag. De bör ha rätt till assistans på bussterminaler och ombord på fordonen samt vid påstigning och avstigning. För att främja social delaktighet bör personerna i fråga få assistans utan extra kostnad. Busstransportföretag bör införa tillgänglighetsbestämmelser, helst med utgångspunkt i det europeiska standardiseringssystemet. (8)När beslut fattas om utformningen av nya terminaler, och i samband med omfattande renovering, bör förvaltare om möjligt ta hänsyn till behoven hos personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Förvaltare av bussterminaler bör under alla omständigheter ange platser där dessa personer kan anmäla sin ankomst och sitt behov av assistans. (9)Busspassagerares rättigheter bör omfatta rätt till information om tjänsten före och under resan. All information av betydelse som lämnas till busspassagerare bör också lämnas i alternativa former som är tillgängliga för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. (10)Denna förordning bör inte begränsa busstransportföretags rätt att begära kompensation från någon, däribland tredje man, i enlighet med tillämplig lag. (11)Passagerarnas besvär på grund av att resan ställs in eller försenas kraftigt bör begränsas. Passagerarna bör därför bli omhändertagna och informeras på lämpligt sätt. Passagerare bör ges möjlighet att avbeställa biljetten och få ersättning för biljetten eller erbjudas ombokning under tillfredsställande villkor eller information om alternativ befordran. Om busstransportföretag underlåter att lämna passagerare nödvändig assistans bör passagerarna ha rätt till ekonomisk ersättning. (12)Busstransportföretag bör samarbeta för att anta bestämmelser på nationell nivå eller EU-nivå för att förbättra det omhändertagande och den assistans som passagerare erbjuds om deras resa avbryts, särskilt vid långa förseningar. (13)Denna förordning ska inte påverka passagerares rättigheter enligt direktiv /314/EEG om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang20. I fall då en paketresa ställs in av andra orsaker än att busstransporttjänsten ställs in bör denna förordning inte tillämpas. EGT L 158, 23.6.1990, s. 59. (14)Passagerarna bör få fullständig information om sina rättigheter enligt denna förordning så att de faktiskt kan utöva sina rättigheter. (15)Passagerare bör kunna utöva sina rättigheter genom lämpliga förfaranden för klagomål som tillämpas av busstransportföretagen eller genom att framföra klagomål till de organ som utsetts för detta ändamål av den berörda medlemsstaten. (16)Medlemsstaterna bör sörja för och övervaka att deras busstransportföretag rent allmänt följer denna förordning och utse ett lämpligt organ för att kontrollera dess efterlevnad. Kontrollen bör inte inverka på passagerares tillgång till rättslig prövning enligt förfaranden i nationell lag. (17)Medlemsstaterna bör fastställa påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning samt se till att påföljderna tillämpas. Påföljderna bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. (18)Eftersom målen med förordningen, nämligen att säkra höga och likvärdiga nivåer för skydd och assistans för passagerare vid busstransport i alla medlemsstater, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av det betydande internationella inslaget, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (19)Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter21. (20)Genomförandet av denna förordning bör grundas på och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete)22. Den förordningen bör därför ändras i enlighet med denna. (21)Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 21EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. 22EUT L 364, 9.12.2004, s. 1. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I denna förordning fastställs regler på följande områden: (1)Icke-diskriminering mellan passagerare med avseende på de transportvillkor som busstransportföretagen erbjuder. (2)Busstransportföretagens skadeståndsansvar vid olyckor som leder till passagerares dödsfall eller skada eller vid förlust av eller skador på passagerares resgods. (3)Icke-diskriminering och obligatorisk assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet som reser med buss. (4)Busstransportföretagens skyldigheter gentemot passagerarna vid inställd resa eller försening. (5)Den information som minst ska tillhandahållas passagerarna. (6)Hantering av klagomål. (7)Kontroll av efterlevnaden av passagerarnas rättigheter. 1.Denna förordning ska tillämpas på persontransport av busstransportföretag i linjetrafik. 2.Medlemsstaterna får undanta stads- och förortstrafik samt regional trafik som omfattas av avtal om allmän trafik, om sådana avtal garanterar passagerarrättigheter på en nivå som är jämförbar med den som föreskrivs i denna förordning. 3.När det gäller tillfällig trafik ska endast kapitel II tillämpas. I denna förordning avses med (1)busstransportföretag: ett transportföretag som i etableringsstaten har tillstånd att utföra transporter med buss i enlighet med villkoren för tillträde till marknaden i nationell lagstiftning och ett som innehar ett giltigt gemenskapstillstånd som utfärdats i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 684/92 för att utföra internationell persontransport, tillfällig trafik: trafik i den mening som avses i artikel 2.3 i förordning (EEG) nr 684/92, (3)linjetrafik: trafik i den mening som avses i artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 684/92, (4)transportavtal: ett avtal om transport mellan ett busstransportföretag eller dess auktoriserade biljettutfärdare och passageraren om tillhandahållande av en eller flera transporttjänster, (5)biljett: ett giltigt färdbevis som berättigar till transport, eller något likvärdigt i papperslös form, inbegripet i elektronisk form, som utfärdats eller godkänts av ett busstransportföretag eller av dess auktoriserade biljettutfärdare, (6)biljettutfärdare: varje återförsäljare av busstransporttjänster som ingår transportavtal och säljer biljetter för ett busstransportföretags eller för egen räkning, (7)researrangör: en arrangör eller återförsäljare i den mening som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv /314/EEG, (8)person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet: en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk funktionsnedsättning eller på grund av annat funktionshinder eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare, (9)bokning: ett tillstånd på papper eller i elektronisk form som berättigar till transport enligt i förväg bekräftade och personligt utformade transportarrangemang, (10)terminalförvaltare: en organisatorisk enhet i en medlemsstat som har getts ansvaret för förvaltningen av en bussterminal, (11)inställd resa: en resa som inte genomförs trots att den i förväg planerats och för vilken minst en bokning gjorts, (12)försening: skillnaden mellan den tidpunkt då passageraren planerades avresa eller ankomma enligt den offentliggjorda tidtabellen och den verkliga eller förväntade avgångs- eller ankomsttiden. Transportavtal och icke-diskriminerande avtalsvillkor 1.Busstransportföretaget ska förse passagerare med ett bevis för att transportavtalet har ingåtts genom att utfärda en eller flera biljetter. Biljetterna ska anses vara prima facie-bevis på att avtal har ingåtts och därmed ge de rättigheter som föreskrivs i denna förordning. 2.Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser om allmän trafikplikt som kräver subventionerade taxor ska avtalsvillkor och taxor som tillämpas av busstransportföretag eller biljettutfärdare erbjudas allmänheten utan någon diskriminering på grund av slutkundens nationalitet eller bostadsort eller etableringsorten för busstransportföretaget eller biljettutfärdaren inom gemenskapen. 1.Förpliktelserna enligt denna förordning får inte begränsas eller åsidosättas, exempelvis genom undantag eller en begränsande klausul i transportavtalet. 2.Busstransportföretag får erbjuda avtalsvillkor som är förmånligare för passageraren än de villkor som fastställs i denna förordning. Kapitel II Busstransportföretagens skadeståndsansvar gentemot passagerarna och med avseende på deras resgods Ansvar vid dödsfall eller personskada 1.Busstransportföretaget ska i enlighet med detta kapitel vara ansvarigt för skada som uppkommer till följd av att en passagerare avlider eller tillfogas personskada eller psykisk skada genom olyckshändelser som har samband med driften av busstransporttjänsten och som inträffar medan passageraren uppehåller sig i ett fordon eller stiger på eller av ett fordon. 2.Busstransportföretagets skadeståndsansvar ska inte omfattas av någon finansiell begränsning, genom vare sig lag, konvention eller avtal. 3.Ett busstransportföretag får inte avvisa eller begränsa sitt skadeståndsansvar för skador upp till ett belopp av genom att bevisa att företaget iakttagit den omsorg som föreskrivs i punkt 4 a. 4.Ett busstransportföretag ska inte vara ansvarigt enligt punkt 1 (a)om olyckshändelsen har orsakats av omständigheter som inte kan hänföras till själva driften av busstransporttjänsten och som busstransportföretaget inte hade kunnat undgå, även om företaget hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade, eller förebygga följderna av, (b)i den utsträckning som olyckshändelsen beror på fel eller försummelse av passageraren. 5.Ingenting i denna förordning ska (a)innebära att ett busstransportföretag ensamt är skadeståndsskyldig part, eller (b)inskränka några rättigheter för ett busstransportföretag att söka ersättning från någon annan part i enlighet med en medlemsstats tillämpliga lagstiftning. 1.Om en passagerare avlider ska ersättningen inom ramen för det skadeståndsansvar som avses i artikel 6 omfatta (a)de nödvändiga kostnader som föranleds av dödsfallet, särskilt kostnaderna för transport av kroppen och begravningskostnaderna, (b)om döden inte har inträffat , de ersättningsposter som anges i punkt 2. 2.Om en passagerare tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada ska ersättningen täcka (a)nödvändiga kostnader, särskilt kostnaderna för vård och transport, (b)inkomstförlust till följd av förlorad eller nedsatt arbetsförmåga och ökning av levnadskostnaderna. 3.Om passagerarens död medför att en person, mot vilken den avlidne var eller skulle ha blivit underhållsskyldig enligt lag, förlorar sitt underhåll ska ersättning också lämnas för denna förlust. 1.Om en passagerare avlider eller tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada genom en olyckshändelse som har samband med driften av busstransporttjänsten ska busstransportföretaget omgående, och under inga omständigheter senare än efter det att den ersättningsberättigade fysiska personens identitet har fastställts, göra de förskottsutbetalningar som behövs för att täcka omedelbara ekonomiska behov, i proportion till den skada som lidits. 2.Vid dödsfall ska förskottsutbetalningen uppgå till per passagerare, utan att tillämpningen av punkt 1 därför påverkas. 3.En förskottsutbetalning ska inte innebära ett erkännande av skadeståndsansvar och kan kvittas mot eventuella senare utbetalningar enligt denna förordning, men den kan inte återkrävas annat än i de fall skadan uppstått genom passagerarens försumlighet eller vållande, eller när en annan person än den ersättningsberättigade personen har mottagit förskottsutbetalningen. Skadeståndsansvar för förlorat och skadat resgods 1.Busstransportföretaget är skadeståndsansvarigt för förlust av eller skador på resgods som företaget getts ansvaret för. Den högsta ersättningen ska vara per passagerare. 2.Vid olyckor som beror på driften av busstransporttjänsten ska busstransportföretaget vara skadeståndsansvarigt för det personliga lösöre som passagerarna hade på sig eller medförde som handbagage. Den högsta ersättningen ska vara . 3.Busstransportföretaget ska helt eller delvis befrias från ansvar om det kan visa att passageraren själv vållade eller medverkade till skadan genom fel eller försummelse. Förbud mot att vägra transport 1.Busstransportföretag, deras biljettutfärdare och researrangörer får inte med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet (a)vägra att godkänna en bokning av en transporttjänst eller att utfärda en biljett för en resa som omfattas av denna förordning, (b)neka personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet ombordstigning, förutsatt att personen i fråga har en giltig biljett eller bokning. 2.Personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet ska utan extra kostnad erbjudas bokningar och biljetter. Undantag och särskilda villkor 1.Utan hinder av bestämmelserna i artikel 10 får busstransportföretag, deras biljettutfärdare eller researrangörer, med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet, vägra att godkänna en bokning, att utfärda en biljett eller neka ombordstigning för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet (a)för att uppfylla tillämpliga säkerhetskrav i internationell lagstiftning, gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning eller för att uppfylla säkerhetskrav som fastställts av den myndighet som utfärdade tillståndet till det berörda busstransportföretaget, (b)om fordonets storlek gör det fysiskt omöjligt att ta ombord eller transportera personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet. Om transportföretag, biljettutfärdare eller researrangörer vägrar att godkänna en bokning av de skäl som anges i punkt 1 a eller 1 b ska de göra rimliga ansträngningar att föreslå ett godtagbart alternativ för personen i fråga.