sou · GWB338d2 · 2009-01-01 00:00:00 — Jag har dock valt att inte ytterligare fördjupa mig i regionalstödsreglerna. I sammanhanget är det också relevant att nämna kommissionens riktlinjer om undsättnings- och omstruktureringsstöd som har antagits för att förtydliga möjligheten till undantag i enlighet med artikel 87.3 c) vid undsättnings- och omstruktureringsstöd. De första riktlinjerna om undsättning och omstruktureringsstöd an- togs 1994 men numer gäller riktlinjer som antogs 2004.118 Utan att gå in på riktlinjerna i detalj kan dock betonas att det i samtliga riktlinjer på området som gällt finns detaljerade regler om hur undsättnings- och omstruktureringsstöd får se ut för att kunna godkännas av kommissionen. De krav som ställs är i all- mänhet ganska krävande. Stöd till undsättning innebär att krisstöd kan lämnas till mottagaren men att stödet senare kan krävas tillbaka. Det främsta syftet med undsättningsstöd är enligt riktlinjer att hålla ett ekonomiskt försvagat företag flytande som krävs för att utarbeta en omstrukturerings- eller likvidationsplan. Det är alltså fråga om en högst tillfällig hjälp som egentligen skall återbetalas.119 Efter det att en omstruktureringsplan har upprättats kan stöd för omstrukturering ges. En omstrukturering skall enligt riktlinjer grunda sig på en realistisk, enhetlig och omfattande plan som syftar till att åter- ställa ett företags långsiktiga lönsamhet. Vanligtvis omfattar den ett eller fler av följande inslag: omorganisation och rationalisering av företagets verksamhet i syfte att göra det effektivare, vilket i all- mänhet innebär att företaget avyttrar förlustbringande verksam- heter, omstrukturerar de verksamheter vars konkurrenskraft kan återställas samt ibland diversifierar och satsar på nya lönsamma verksamheter. Finansiell omstrukturering (kapitaltillskott, skuld- minskning) måste oftast följa på den fysiska omstruktureringen. Det betonas att omstrukturering enligt de aktuella riktlinjerna inte endast kan begränsas till finansiell omstrukturering utan att frågan om orsakerna till tidigare förluster utreds.120 Enligt punkt 20 riktlinjer finns det i fråga om kris- och omstruktureringsstöd utrymme för regionala hänsynstaganden. Förutsättningarna för detta utvecklas i punkterna 55 och 56. 118Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning om omstrukturering av företag i svårigheter, EGT C 244, 1.10.2004, s. 2–17. 119Ibid, punkt 16. 120Ibid, punkt 17. Att verkligen ta ställning till om undantag skulle medges enligt riktlinjerna om stöd till undsättning och omstrukturering i det här dokumentet är knappast görligt kanske främst med tanke på bris- ten på nödvändig information. Kanske skulle en del av Bostadsdelegationens och SBN:s åtgär- der godkännas antingen med regionalstödriktlinjerna eller undsätt- nings- och omstruktureringsriktlinjerna som grund. De åtgärder som inte skulle accepteras skulle dock klassificeras som statliga stöd som är oförenliga med den gemensamma marknaden. I båda fallen, dvs. både vad gäller Bostadsdelegationen och SBN, är det fråga om nya stöd eftersom de infördes efter det att blivit medlem i EU som borde ha anmälts till kommissionen i förväg. Eftersom anmälan inte gjordes i förväg och åtgärderna eventuellt inte, åtminstone inte i sin helhet, kan anses förenliga med den gemensamma marknaden finns det en uppenbar risk för att kommissionen vid en prövning skulle begära att staten respektive kommunerna måste återkräva stöden från de kommunala bostads- företagen. Mot bakgrund av att kommunala koncerner nämns i underlaget till uppdraget kan det i sammanhanget vara av intresse att nämna att Förstainstansrätten i mål T-613/97, Ufex, , Federal express international och mot kommissionen,121 slog fast att även vissa fall av korssubvention kan utgöra statligt stöd. I det aktuella målet hade ett offentligt företag med monopolställ- ning, La Poste, tillhandahållit sitt dotterbolag (som agerade på en konkurrensutsatt marknad) logistik- och försäljningsstöd till ett vederlag som var lägre än motsvarande vederlag skulle ha varit under normala marknadsförhållanden. Domstolen slog fast att detta utgjorde statligt stöd enligt artikel 92.1 (nu artikel 87.1) Såsom framgått finns det uttryckliga redovis- ningskrav i transparensdirektivet. Om transparensdirektivet efter- levs i kommunerna, de kommunala bostadsföretagen och eventuella kommunala koncerner eller inte är för mig okänt. I sammanhanget måste det dock ses som ett steg i rätt riktning att det i 121 Mål T-613/97 Union française de lexpress (Ufex), , Federal express international () och mot Europeiska kommissionen [2000] ECR II-4055, punkt 64–78. tycks gälla en princip om att självkostnadsprincipen skall gälla på företagsnivå. En sådan regel torde motverka risken för kors- subvention. Den övergripande frågan som jag fick i uppdrag att besvara var om systemet med kommunala bostadsföretag och det svenska hyres- sättningssystemet är förenligt med . Genom genomgången i avsnitt 3 och 4 påvisas att det svenska systemet med allmännyttiga bostadsföretag som bostadsförsörjande enheter som sådana inte framstår som något problem ur statsstödperspek- tiv. Med hänvisning till utfallet i det s.k. S:t Eriksmålet, som nämn- des i avsnitt 2.4, av vilket det framgick att hyrorna inte väsentligen får understiga självkostnaderna för den aktuella fastigheten fram- står inte heller hyresnivåregleringen på ytan som något generellt problem utifrån . Såsom påpekas i avsnitt 5.1 skulle man i det avseendet kunna dra paralleller mellan det svenska bostadssystemet och det system som var för handen i mål C-379/98 som diskuterades i avsnitt 4.2.4.2, dvs. det faktum att den nationella lagstiftningen innebär en omfördelning av kost- nader för att uppnå vissa politiska mål innebär i sig inte att syste- met anses oförenligt med artikel 87.1. Det kan konstateras att det som tycks skapa problem är den breda verksamhet de allmännyttiga bostadsföretagen är satta att bedriva betraktat tillsammans med frågan om de allmännyttiga bostadsföretagen faktiskt täcker sina kostnader enligt självkost- nadsprincipen. Härutöver blir det intressant att undersöka om de allmännyttiga bostadsföretagen om de inte täcker sina kostnader istället på olika sätt tar emot stöd eller korssubventioner. Kombi- nationen av dessa olika faktorer kan leda till problem. Eftersom det har varit svårt att klargöra vad självkostnadsprincipen egentligen innebär och huruvida de allmännyttiga bostadsföretagen faktiskt täcker sina kostnader samt att olika kommuner tycks agera på olika sätt i förhållande till sina bostadsföretag innehåller rättsutlåtandet inte några generella uttalanden om systemets förenlighet med . Det som görs i avsnitt 5 är istället en stödprövning av de av bl.a. E & Y påstådda stödåtgärderna. Härav framgår att det finns åtgärder som sannolikt strider mot artikel 87.1. Vidare fram- går det att ingen av åtgärderna verkar kunna undantas från anmäl- ningsplikten med hänvisning till vare sig Altmark-kriterierna, någon av kommissionens förordningar eller kommissionens beslut angående tillämpningen av artikel 86.2. Någon eller några av åt- gärderna kan kanske vid en prövning av kommissionen, beroende på åtgärdernas närmare innebörd, anses förenliga med den gemen- samma marknaden, troligen inte mot bakgrund av artikel 86.2 eller 87.2 a) men eventuellt mot bakgrund av undantaget i artikel 87.3 c). I vissa sammanhang finns det även risk för att kommissionen vid en prövning skulle begära återkrav. Mot denna bakgrund finns det som jag ser det anledning att se över det svenska bostads- och hyressättningssystemet. Aldestam, aid rules applied to taxes – An analysis of the selectivity criterion, Iustus förlag, 2005. , NO och kommunerna en kollision mellan kommunalrätt och näringsrätt, FT 1986, s. 81-88. Competition law in Communities, Vol. IIA, Rules applicable to State aid, European Commission, 1995, s. 218. DSa, European Community on State Aid, Sweet & , , 1998. Elfte konkurrensrapporten, 1981. , EC of State aid, Clarendon Press, , 1997. Hancher, Ottervanger & Slot, EC State Aids, 2 ed. , Kommunala befogenheter, 6:e uppl., Juridik, , 2005. , Yttrande över EG-rättens krav på den svenska hyres- regleringen med anledning av målet fastigheter AB mot m.fl., 2004.09.27. , Konkurrenslagstiftning och bostadspolitik, 1999, Jurist- förlaget i . PM från 2002-10-16 om statligt stöd till omstrukturering av kommunala bostadsföretag som är författad av finansdepar- tementets bostadsenhet. Quigley and , EC State Aid and Policy, , , 2003, s. 9. Riberdahl, Kommunernas kompetens i fråga om näringslivet, FT 1994, s. 153–169. Schina, State Aids under the 92 to 94, , , 1987. Sjunde översikten över statligt stöd i Europeiska Unionen inom tillverkningsindustrin och vissa andra sektorer, 1999. Wyatt, Dashwood, Arnull and , European Union , 4:e uppl., Sweet & , , 2000. 2001/02:58. Commission communication of 1988 on the method for the application of Article 92(3)(a) and (c) to regional aid, (1988) OJ C 212/1, ändrade (1989) OJ C 78/5 och (1990) OJ C 163/6. Commission communication to the Member States, OJ C 307, 13.11.1993, s. 3–20. Gemenskapsramar för statligt stöd till forskning och utveckling, EGT C 45, 17.02.1996, s. 5–16. Riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål, EGT C 74, 10.03.1998, s. 9–18, ändrad lydelse i EGT C 288, 9.10.1999, s. 2 och EGT C 285, , s. 5. Riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål, bilaga A till ett brev till medlemsstaterna SG(98) D/1690 av . Kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag, EGT C 384, 10.12.98, s. 3–9. Rådets förordning (EG) nr 994/98 av om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättande av Euro- peiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd, EGT L 142, 14.5.98, s. 1–4. Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget, EGT L 83, 27.3.1999, s. 1–9. Nationella tak för täckningen av statliga stöd för regionala ändamål enligt undantagen i artikel 92.3 a och c i fördraget för perioden –2006, EGT C 16, 21.1.1999, s. 5. Kommissionens direktiv /52/EG av om änd- ring i direktiv /723/EEG om insyn i de finansiella för- bindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag, EGT L 193, 29.07.2000, s. 75–78. Kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier, EGT C 71, , s. 14–18. Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön, EGT C 037, 03.02.01, s. 3–15. Kommissionens förordning (EG) nr 68/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd till utbildning, EGT L 10, , s. 20–29. Kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse, EGT L 10, , s. 30–32. Kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag, EGT L 10, , s. 33–42. Kommissionens förordning (EG) nr 2204/2002 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG- fördraget på statligt sysselsättningsstöd, EGT L 337, 13.12.2002, s. 3–14. Rapporten on the implementation of the Commission notice on the application of the state aid rules to measures relating to direct business taxation, tillgänglig på: on/aid3.html#C Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, EGT C 244, 01.10.04, s. 2–17. Handlingsplan för statligt stöd, tillgänglig på: Kommissionens direktiv /81/EG av om ändring av direktiv /723/EEG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet, EGT L 312, 29.11.2005, s. 47–48. Kommissionens beslut av om tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget på statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, EGT L 312, 29.11.2005, s. 67–73. Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersätt- ning för offentliga tjänster, EGT C 297, 29.11.2005, s. 4–7. Riktlinjer för statligt regionalstöd –2013, EGT C 54, , s. 13–44. Mål 30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in mot Europeiska kol- och stålgemenskapernas höga myndighet, . 1961, s. 69, svensk specialutgåva, häfte 1. Mål 6 och 11/69 Europeiska gemenskapernas kommission mot , . 1969, s. 427, svensk specialutgåva, häfte 1. Mål 52/76 mot Munari s.a.s [1977] ECR 163. Mål 78/76 Firma und Weinlig mot . 1977, s. 329, svensk specialutgåva, häfte 3. Mål 82/77 Openbaar Ministerie i mot , . 1978, s. 1, svensk special- utgåva, häfte 4. Mål 730/79 B.V. mot Europeiska gemen- skapernas kommission [1980] ECR 2671. Förenade målen 188–190/80 , och mot kommissionen [1982] ECR 2545. Mål 323/82 SA Intermills mot Europeiska gemenskapernas kom- mission, 1984, s. 685, svensk specialutgåva, häfte 7. Mål 248/84 mot Europeiska gemenskapernas kommis- sion [1987] ECR 4013. Förenade målen 67, 68 och 70/85 Kwekerij Gebroeders van der m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommis- sion, . 1988, s. 305, svensk specialutgåva, häfte 9. Mål 66/86 och mot Zentrale zur bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V., . 1989, s. 9, svensk specialutgåva, häfte 10. Förenade målen C-72 och 73/91 mot Seebetriebsrat der , . 1993, s. 47, svensk specialutgåva, häfte 14. Mål C-189/91 mot [1993] ECR I-6185. Mål C-387/92 () mot Ayuntamiento de [1994] ECR I-877. Mål C-39/94 SFEI and Others v La Poste and Others [1996] ECR I-3547. Mål C-159/94 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken , . 1997, s. I-5815. Mål C-6/97 mot Kommissionen [1999] ECR I-2981. Förenade målen C-52–54/97 Epifanio Viscido m.fl. mot Ente Poste Italiane, . 1998, s. I-2629. Mål C-200/97 Ecotrade Srl mot Altiforni e Ferriere di Servola SpA, . Mål C-295/97 Industrie Aeronautische e Meccaniche SpA mot International Factors Italia SpA m.fl., . 1999, s. I-3735. Mål C-83/98P mot Ladbroke Racing och kommissionen [2000] ECR I-3271. Mål C-379/98 mot [2001] ECR I-2099. Mål C-482/99 mot kommissionen [2002] ECR I-4397; se även mål C-126/01 Ministre de léconomie, des finances et de lindustrie mot [2003] ECR I-13769. Mål C-53/00 mot Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS), . 2001, s. I-9067. Mål C-280/00 och Regierungspräsidium mot , . 2003, s. I-7747. Förenade målen C-34–38/01, Enirisorse SpA mot Ministero della Finanze [2003] ECR I-14243. Mål T-67/94 Ladbroke Racing mot kommissionen [1998] ECR II-1. Mål T-358/94 mot kommissionen [1996] ECR II-2109. Mål T-613/97 Union française de lexpress (Ufex), DHL Inter- national, Federal express international () och mot Europeiska kommissionen [2000] ECR II-4055. Mål T-55/99 Confederación Española de Transporte de Mercancías (CETM) mot Europeiska gemenskapernas kommission, . 2000, s. II-3207. Kommissionbeslut 93/625/EEC av angåen- de stöd lämnat av den franska staten till mutuel och till kapplöpningsföretagen, OJ L 300, 7.12.1993, s. 15–21. Kommissionsbeslut 97/239/EC av angående aid granted by under the bis/ter scheeme, OJ L 95, 10.4.1997, s. 25–29. Kommissionsbeslut angående ärende N 639/99 – Regionalstöds- karta 2000–2006 (), SG(2000)D/103189, . Kommissionsbeslut i ärende N 209/2001 – Guarantee for borrowings of the , SG (2001)D/289528, , 03.07.2001. Kommissionsbeslut i ärende NN 497/01 – Grants for Owner Occupation – (), C(2001)3459fin, , 13.11.2001. Kommissionsbeslut i ärende N 239/02 – Partnership Support for Regeneration – , C(2002)1641, , 24.05.2002. Kommissionsbeslut /937/EC av angående the aid scheme implemented by for captive insurance companies, OJ L 329, 5.12.2002, s. 22–29. Kommissionsbeslut /81/EC av angående the aid scheme implemented by in favour of co- ordination centres in Vizcaya, OJ L 31, , s. 26–31. Kommissionsbeslut /755/EC av angående the aid scheme implemented by for coordination centres established in , OJ L 282, 30.10.2003, s. 25–45. Kommissionsbeslut /515/EC av angåen- de the State aid implemented by the for inter- national financing activities, OJ L 180, , s. 52–66. Kommissionsbeslut av om stödordning som genomfört för befrielse från skatt på energi. Kommissionsbeslut C 13/2003 – Business tax regime applicable to and – Financial measures put in place by the State in support of , av , tillgänglig på kommissionens hemsida, kortversion i OJ L 269, 2005, s. 30 f. Kommissionsbeslut angående ärende E 2/2005 – Funding of housing associations – The av . Kommissionens beslut av om tillämpning av artikel 86.2 i EG-fördraget på statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, EGT L 312, 29.11.2005, s. 67–73. Utkast till kommissionsbeslut angående stödärende N 42/2004 – Transfer Tax Exemption for in the Neue Länder – , C (2004), . Utkast till kommissionsbeslut i ärende N 343/2005 – Support for the revalorisation of Prefabs – , C(2006) D/ , /05/1465, , 24th , till- gängligt på kommissionens hemsida. Rättsutlåtande om betydelsen av EG:s konkurrensrätt för svensk bostads- marknad och hyreslagstiftning *Professor i processrätt och i EG-rätt vid Grunden ), 10 samt 81 eller 82............................................. Särskilt om samhandelskriteriet och hyresmarknaden............ Tillägg om fri rörlighet för tjänster och etablering ................. Sammanfattning och slutsatser....................................... Rättsutlåtandet är disponerat på följande sätt. avsnitt beskriver jag de konkurrensrättsliga regler i EG-fördraget som kan vara av relevans för svensk hyreslagstiftning. I ett tillägg går jag också kort in på EG-fördragets regler om fri rörlighet för tjänster och etableringsfrihet och tänjer genom detta på mitt uppdrag. Trots formuleringarna i 5.1 i uppdragsunderlaget går jag inte igenom alla rättsfall, beslut och åtgärder av med relevans för statlig reglering av konkurrensen. Det finns ganska många rättsfall som rör i sammanhanget perifera rättsfrågor. Det finns vidare många rättsfall där samma slutsatser upprepas. Jag har valt att koncentrera beskrivningen av till det som är avgörande på området: samhandelskriteriet. I varje avsnitt tar jag ställning till den beskrivna regelns betydelse för svensk hyreslagstiftning. I ett avslutande avsnitt sammanfattar och utvecklar jag mina ställningstaganden. I utlåtandet förstår jag genomgående med uttrycket svensk hyreslagstiftning och bostads- marknad den svenska regleringen för bestämning av hyresnivå i hyresförhållanden mellan privata hyresvärdar och enskilda hyres- gäster (12:55 ff). Jag har inte funnit det nödvändigt att gå närmare in på bruksvärdesystemets innebörd enligt svensk gällande rätt. Vidare har jag förstått det som framhålls på s. 17 i uppdrags- underlaget andra stycket som att jag har att hypotetiskt bedöma överensstämmelsen mellan svensk rätt och om regeln vore att domstol skulle ha att fastställa skälig hyra vid tvist utan de kommunala bostadsföretagens hyressättning som ut- gångspunkt. Alltså: i detta utlåtande behandlas och deras förhållande till svensk hyreslagstiftning och bostadsmarknad samt i viss utsträckning de senares förhållande till EG-fördragets artiklar 49 och 43. I ett separat rättsutlåtande behandlar den svenska hyreslagstiftningen i ljuset av EG-fördragets statsstödsregler. Bestämmelsen har följande lydelse: 1.Följande är oförenligt med den gemensamma marknaden och för- bjudet: alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan med- lemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden, särskilt sådana som innebär att a)inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, b)produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar be- gränsas eller kontrolleras, c)marknader eller inköpskällor delas upp, d)olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner med vissa han- delspartner, varigenom dessa får en konkurrensnackdel, e)det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser, som varken till sin natur eller enligt handels- bruk har något samband med föremålet för avtalet. 2.Avtal eller beslut som är förbjudna enligt denna artikel är ogiltiga. 3.Bestämmelserna i punkt 1 får dock förklaras icke tillämpliga –på avtal eller grupper av avtal mellan företag, –beslut eller grupper av beslut av företagssammanslutningar, –samordnade förfaranden eller grupper av samordnade förfaranden, som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, sam- tidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås och som inte a) ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvän- diga för att uppnå dessa mål, b) ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga. Det är artikelns första stycke som är av störst relevans i det här sammanhanget. Stycket innehåller tre kumulerade rekvisit som måste täckas för att bestämmelsen ska vara tillämplig i konkreta fall. Det första är att något slags samarbete mellan företag ska ha genomförts. Det andra är att detta samarbete ska ha på något sätt snedvridit eller haft till syfte att snedvrida konkurrensen på en väsentlig del av den gemensamma marknaden. För det tredje ska samarbetet åtminstone ha kunnat påverka handeln mellan med- lemsstaterna. Eftersom artikel 81 träffar konkurrensbegränsande samarbete mellan företag är den i sig irrelevant för frågan om den svenska hyresregleringen står i strid mot . Visserligen bör allmännyttiga bostadsföretag ses som företag i den mening artikel 81 ger begreppet.1 Och det innebär att varje kommunalägt bostadsföretag är underkastat samma förbud mot konkurrensbe- gränsande samarbete som de privatägda bostadsföretagen. För de allmänna bostadsföretagen innebär det vidare givetvis att de är förbjudna att åstadkomma konkurrenssnedvridningar, genom sam- arbete med privata eller andra offentligägda bostadsföretag, under utnyttjande av den prisnormerande position den svenska hyresreg- leringen ev. ger dem.2 Men frågeställningen är i detta sammanhang inte att bedöma faktiska och hypotetiska konkurrensbegränsande aktiviteter företagna av kommunalägda bostadsföretag. Här är frågan om den svenska hyresregleringen i sig träffas av de konkurrens- rättsliga reglerna.3 Med avseende på artikel 81 är det därför lätt att säga att bestämmelsen är inriktad på konkurrensbegränsande sam- arbete mellan företag och inte på statlig marknadsreglering. 1Som företag räknas varje enhet som ägnar sig åt ekonomisk verksamhet. Allmänna organ som bedriver ekonomisk verksamhet kan ses som företag, se målet Höfner & (1991) para 21–24. Det framstår som ganska givet att offentligt ägda bolag som ägnar sig åt att hyra ut bostäder ska räknas som företag och omfattas av förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete. Visserligen framgår av uppdragsunderlaget att de ändamål som används som motivering till att det finns kommunala bostadsföretag ligger mer i linje med allmänna samhällsintressen än med statskommersiella överväganden. Men, även om det enligt uppdragsunderlaget förekommer att det ges offentligt stöd till kommunala bostadsföretag samt det finns en utdelningsbegränsning, framgår också att verksamheten givetvis är tänkt att åtminstone gå runt. Vidare framgår tydligt att de kommunala bostadsföretagen, via bruksvärdesystemet, är tänkta att påverka den allmänna hyressättningen. Därför går det knappast att komma ifrån att se de kommunala bostadsföretagen som enheter som ägnar sig åt ekonomiska aktiviteter av betydelse.