sou · GXB327 · 2009-03-16 00:00:00 — Flera har framfört till utredningen att man tycker pedagogiken i den klassiska balettutbildningen även har alltför mycket 1800-talsinfluenser, bland annat ledningen vid i och Balettakademien i . Man förmedlar fortfarande uppfatt- ningen: Du är dålig om du inte i stället för att: Du ska bli bra på att! och andra menar att i stället för att fokusera på misslyckanden och utgallring bör läraren se det som sin uppgift att utveckla talanger och motivera de unga. Det är viktigt att det finns pedagoger på skolorna som kan och vill ta hand om en kropp som inte är superoptimal från början, det går att utveckla även den eleven. Det är uppgift att stödja eleven i detta, men det är också eleven som ska ha en egen vilja att bli bättre och satsa på det arbetet. Ledningen för i framhåller att läraren ska göra en korrekt bedömning av elevens resultat i förhållande till kursplanen och i utvecklingssamtal fokusera på hur eleven ska kunna ta sig från en nivå till en annan. Att ha ett statiskt synsätt på talanger, som grundar sig i elevens fysiska förutsättningar, gör att många barn riskerar att uteslutas från utbildningen. Barn som kanske inte har förutsättningar att bli premiärdansare inom den klassiska baletten kan mycket väl bli toppresterande moderna dansare. Man ska se det som sitt och skolans ansvar att eleven utvecklas maximalt. understryker i sammanhanget att det bl.a. av dessa skäl är viktigt att skaffa en gemensam syn på metodik, pedagogik och innehåll i undervisningen. Det har redovisats bl.a. i samband med tillsynsbesök att såväl elever som personal har uppfattningen att det inte är lika lätt som i andra ämnen att ge eleverna ett stort medinflytande. Orsaken anses vara att dansen, och då speciellt den klassiska baletten kräver en särskilt strukturerad inlärningsprocess. har vid inspektion anmärkt att elevernas rättigheter att tillsammans med läraren planera och utvärdera undervisningen i dans emellertid ska likställas med övriga ämnen. Vid en utvärdering av yrkesdansarutbildningen vid Kungliga i visades att eleverna hade mycket ansvar och inflytande i framför allt den moderna dansen, som var mindre styrd av danstekniken än den klassiska. Dessutom ansåg eleverna att man fick en bra och lättförståelig återkoppling på sin utveckling och sina kunskaper. På den förberedande dansutbildningen på i har efter en tillsyn redovisat att eleverna upplevt sig ha fått god återkoppling på vad som krävs för att utvecklas som dansare och hur kroppen ska klara påfrestningarna. Elevernas lust att lära har också varit tydlig. Bland danslärarna finns ofta annars flera olika uppfattningar i denna fråga, alltifrån att i huvudsak se dansen som ett ämne bland andra till att se den som en mästarlära som inte bör ifrågasättas av eleven. med flera menar att mästarlärandet och värdet av traderad kunskap inte ska förringas. Flera har pekat på att elevernas förväntningar inte alltid är förankrade i kunskap om de verkliga villkoren i arbetslivet. De har inte en korrekt bild av hur mycket möda framgången kräver som tålamodet bland eleverna är mindre än . De har en annan attityd, det ska gå fort att bli duktig. Några har menat att en del elever verkar vara fixerade vid uppfattningen att allt ska anpassas till dem själva och har svårt att ta till sig en bestämd koreografi. Skolan borde få dem att inse att det inte fungerar så om man har ambitionen att bli en dansare av högsta kvalitet. För att råda bot på attityderna behöver samarbetet med professionella kompanier ökas och för att ge möjlighet till praktik, men också genom att gästlärare i större utsträckning knyts till skolan. En ökad internationalisering av utbildningen och mer kompetens utifrån skulle medverka till en bättre förberedelse för arbetslivet. Det har framförts att inte heller utbildningen av lärarna håller erforderlig kvalitet och att förkunskapskraven för pedagogutbildningen på är för låga. Att bli antagen utan att ha tillräckliga professionella meriter och bli danspedagog/lärare utan att någonsin ha dansat eller stått på en scen är inte tillfyllest. Man kan bli teoretiskt bra, men inte tillräcklig som praktiker. Det räcker inte för att hålla internationell klass. Mästar-lärling-pedago- giken är en viktig beståndsdel i utbildningen, men den förutsätter att läraren har dansarens erfarenhet och själv har stått på scenen, menar bl.a. . De sökande till danslärartjänsterna vid den svenska balettskolan borde ha en pedagogutbildning och dokumenterad arbetslivserfarenhet samt alltid ge en provklass före anställning, menar bl.a. danslärare vid balettskolorna i och . När en person är anställd ska skolan ansvara för regelbunden fortbildning. Danslärarna kritiseras ibland för en ringa förståelse för skollagstiftningens normer och krav på lärarrollen. Danslärarnas utbildning förbereder dem inte för skolans hela sociala ansvar har det hävdats. Det har vid uppföljningar och tillsyn noterats att olika danslärare kommit olika långt i att kombinera karaktären på utbildningen med de mål som enligt läroplanen ska prägla den svenska och gymnasieskolan. Frågan har uppmärksammats av i och ledningen vid i vid olika tillfällen. Det har hävdats att danspedagogerna är bra på att lära ut dans men inte kommer i närheten av den pedagogiska utbildning som en vanlig lärare har vad gäller att lösa konflikter mellan eleverna t.ex. En del lärare uppfattas ha svårt att förstå läroplanens mål och har svårt att arbeta tillsammans med resten av skolan mot dessa gemensamma mål. Ledningen för i har mött uppfattningen från danslärare att det är problematiskt att vara del av den svenska . Att lärarna som identifierar sig med Svenska balettskolans uppgifter i dansyrket och dess grunder för lärandet upplever sig bli mött av kraftig oförståelse från den vanliga grundskolekulturen framgår tydligt i en kartläggning som ledningen för i lät en konsult göra . Frågan ställs om dessa olika kulturer, lärandetraditioner och yrkespraxis går att förena under tak. När det gäller pedagogernas uppgifter menar skolans ledning att man måste göra en analys över vilken värdegrund man tror är en bra och framkomlig väg när det gäller att skapa de allra bästa dansarna. Värdegrunden i det här fallet handlar om mötet mellan elev och pedagog samt vilket engagemang visar sin elev. Vad är uppgift och vad är fokus? Vad och vilka kommer att engagera sig i, och hur märker eleverna detta? Den utredning som föregick nedläggningen av i visar också tydligt hur oklarheter om dansutbildningens mål, uppdrag, lärarnas roll och förutsättningar i förhållande till bl.a. skolans allmänna mål färgat av sig på undervisningen och såväl lärarnas som ledningens förmåga att hantera uppkomna målkonflikter och problem. I en värld där alla aktiva, elever och professionella dansare ständigt bedöms, måste lärarna stå under regelbunden granskning, och inte bara danslärarna utan musiker, teoriämneslärare och den administrativa personalen som ska stödja de estetiska målen som skolan har, menar bl.a. danslärare från Kungliga i . Kritik riktas också bl.a. från utbildningsledning och förvaltning i , institutioner och andra företrädare för dansen mot den modell för anställning som gäller inom ramen för skolsystemet. Det fungerar inte att ha danslärare anställda tills vidare, menar man, när utvecklingen går så fort som inom dansen. Personalen borde överföras till annat avtalsområde med möjlighet till kontraktsanställningar så att lärare kan anställas som den konstnärliga personal som det faktiskt är fråga om, föreslår bl.a. ledningen för Kungliga svenska balettskolan samt . De finns etablerade modeller som tillämpas i branschen och de borde användas här också. En helt fast lärarkår medför allt för få gästlärare i verksamheten. Det är en realitet med det ekonomiska utrymme som står till buds; skolan har inte råd att anlita de gästlärare som erbjuds dem. Det är emellertid nödvändigt att satsa på gästlärares engagemang i utbildningen och utnyttja dem som gästar institutionerna om det ska bli någon rörelse uppåt i kvalitetshänseende. och andra bedömare inom dansen har uppfattningen om att man måste se sig om efter lärare utifrån om man ska förnya den svenska balettutbildningen. Den nuvarande dansutbildningens arbetslivsförankring anses av bedömarna inom professionen vara kraftigt eftersatt. Det är en spridd uppfattning att eleverna behöver mer praktik och en starkare koppling till arbetslivet. Det hävdas att eleverna inte förbereds ordentligt för livet som yrkesdansare. meddelade regeringen sin uppfattning, att utbildningen vare sig på grundskole- eller gymnasienivå kan anpassas till arbetsmarknadens behov eller elevernas behov inför kommande yrkesverksamhet eftersom skolornas ekonomi är helt avhängig elevantal och skolpeng. Den svenska dansutbildningen uppfattas vidare ge mer en skolversion av yrket som dansare i stället för att öppna sig mot dagens verkliga yrkessituation. Det är en gemensam uppfattning bland alla som utredningen varit i kontakt med att det är nödvändigt att vara en del av yrkeslivet i dansutbildningen, och man måste se till att arbeta mer tillsammans med yrkesverksamma. Bland annat menar att det är en brist att balettskolans elever inte har någon regelrätt praktik, vilket skulle bidra till att ge dem en erfarenhet som de skulle ha nytta av inför starten på sin karriär. Det har anförts att det skulle underlätta om det fanns juniorkompanier, som gör att eleverna kan möta verkligheten mer förberedda. Detta vore önskvärt eftersom det vanligtvis saknas utrymme för praktikplatser i de reguljära uppsättningarna. Uppfattningen att ett ungdomskompani med stabil finansiering och organisation skulle underlätta ungdomarnas inträde på arbetsmarknaden delas av många, bl.a. av balettskolorna i och . Skolan i föreslår att detta skulle vara en del av sista årskursen, med högst 16 elever som skulle ingå i ett kompani som var knutet till skolan. Genom ett skolkompani skulle eleverna få en arbetslivserfarenhet och en möjlighet att visa upp sig för möjliga arbetsgivare medan de fortfarande var inom skolans hägn. Som nackdel med konceptet ungdomskompanier har bl.a. pekat på att i en homogent ung grupp inte finns någon som kan föra den professionella erfarenheten vidare, och att det är en aspekt att tänka på om man väljer sådana lösningar. Kungliga menar att det också borde finnas en betald aspiranttid för eleverna i slutet av utbildningen, en uppfattning som delas också av . Företrädare för Kungliga , i och andra bedömare har uppfattningen är att dansutbildningen lider av att det finns ett för litet urval från början. Orsakerna kan bl.a. sökas i att marknadsföringen i landet är eftersatt och att det saknats förutsättningar för att bedriva outreach- program för att intressera och rekrytera begåvade elever som man gör t.ex. i och . Det skulle behövas, men förutsätter då en struktur för dansutbildningen i som gör att man kan administrera sådana insatser och ta hand om de barn som börjar intresserar sig på olika håll i landet. Det saknas nu inte endast ett aktivt rekryteringsarbete utan också lämpliga boendeformer för dem som inte redan är bosatta på utbildningsorten. Det är en gemensam uppfattning bland dansens intressenter att det är en uppenbar brist att det saknas elevhem vid balettskolorna. Genom att erbjuda möjlighet till elevhemsboende skulle ekonomiska och praktiska orsaker inte hindra barn eller unga från hela landet få en chans att bli yrkesdansare, menar bl.a. och de tre balettskolorna. De menar att en sådan möjlighet definitivt skulle kunna öka rekryteringen. uppmärksammade detta behov i slutet av 1990- talet men fann att man inte hade resurser att lösa frågan. På yrkesdansarutbildningen vid är det av eleverna som inte bor i och tvingas resa långt . Även utbildningen i , med ett mycket stort upptagningsområde, skulle föredra ett elevhem i stället för att som få inackordera elever i privatrum där de får sköta sig själva. balettskolan i anser att det är för tidigt att skicka iväg eleverna efter årskurs 9 och anser att en yrkesdansarutbildning på gymnasial nivå i skulle bidra till att fler danselever från regionen valde att stanna kvar inom dansen. Internationellt sett, menar man, är det dessutom mycket ovanligt att bara ha en halv utbildning. Den kritik som riktats mot dansutbildningen har som framgår ovan i olika avseenden berört kopplingen till och gymnasieskolans regelverk. I det följande beskrivs vissa effekter som regelverket har på dansutbildningen. 2.4.1Den förberedande dansutbildningen i Av 1 kap. 2 § skollagen framgår att alla barn och ungdomar ska ha lika tillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom och att den inom varje skolform ska vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet. Alla barn ska ha lika rätt till likvärdig utbildning. Den förberedande dansutbildningen är i praktiken en speciell gren av från årskurs 4 och framåt. Den är inte öppen för alla barn i utan elever antas efter särskild prövning och finns endast på ett fåtal platser i landet. Att det är fråga om en speciell utbildning som inte passat in i har manifesterats genom att förordningen om förberedande dansutbildning i beslutats för att den ska kunna anordnas. Likvärdighetskravet inom skolformen uppfylls genom att danseleverna, med vissa särskilt angivna avvikelser i timplanen för grundskoleutbildningen, får undervisning så att också målen i kursplanerna i övrigt nås. Den reglering som gäller i det här avseendet innebär inget hinder eller någon begränsning för dansutbildningen eller dess elever utan ger utbildningen förutsättningarna för att kunna bedrivas inom . har fastställt kursplaner och meddelat föreskrifter om mål för undervisningen i den förberedande dansutbildningen i . Av dessa framgår att eleven ska erhålla sådan teknisk färdighet och konstnärlig uttrycksförmåga i dans att eleven ges förutsättningar att antas till och genomföra den gymnasiala yrkesutbildningen till dansare. Vidare anges i huvudsak vad dansutbildningen ska innehålla. Bestämmelserna innehåller inga krav på att skolan ska följa någon speciell modell för lärandet eller något inom danskonsten vedertaget system för baletträningen. Några närmare bestämningar av vad som ska presteras eller på vilken kvalitetsnivå är inte angivet, förutom att lägst grad 4 i den inom svensk undervisning i klassisk balett vedertagna syllabusen, Klassisk balett, övningar i sju svårighetsgrader ska ha uppnåtts i årskurs 9. På vilket sätt eller om den i övrigt ska tillämpas i undervisningen framgår emellertid inte utan det är något som respektive skola får avgöra. Som framgått finns syftet med den förberedande dansutbildningen angivet, men det är beskrivet i relation till den gymnasiala yrkesutbildningen. För den finns det emellertid ingen nationell kursplan, och därmed saknas en meningsfull koppling mellan de två utbildningsleden. Det är bland annat dessa förhållanden som föranlett kritiken att dansutbildningen i saknar enhetlighet och samband, vilket inverkar negativt på utbildningens nivå och kvalitet. Till den förberedande dansutbildningen i ska de elever tas emot som har förutsättningar att utvecklas inom dansen. Det har ansetts oklart vad lagstiftaren egentligen närmare avsett med den formuleringen. Antagningen ska göras av en särskild antagningsnämnd som skolans huvudman utser och vars beslut inte kan överklagas. Någon vägledning om tillämpningen kan således inte erhållas den vägen. Den enskilda skolan kan, men måste inte, fatta beslut om antagning på grundval av färdighetsprov. Respektive skolas antagningsnämnd avgör vad det är för förutsättningar som ska bedömas. I avsaknad av några enhetliga normer är det öppet för att göra lokala tolkningar som grund för antagningsbesluten till utbildningen. Det finns i gällande regelverk inga krav på likvärdighet i antagningen av eleverna till den förberedande dansutbildningen, utan de kan variera mellan skolorna. Elevens fysiska konstitution och hälsa Det har påpekats att det är viktigt att eleven har en fysisk konstitution och hälsa som klarar de påfrestningar som han eller hon utsätts för i dansträningen, och i sitt kommande yrke. Hälsobedömningen är alltså ett moment som bör genomföras för elevens egen skull. Enligt 14 kap. 2 § skollagen ska skolhälsovården främst vara förebyggande, utföra hälsokontroller och enkla sjukvårdsinsatser. Hälso- och sjukvårdspersonal i skolan lyder under hälso- och sjukvårdssekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen. Skolhälsovården anses vara en självständig verksamhetsgren vilket innebär att sekretess gäller gentemot elevvårdande och övrig personal vid skolan. Skolläkare eller skolsköterska måste som regel inhämta elevens och vårdnadshavares tillstånd för att få lämna vidare uppgifter om eleven.25 I den utsträckning antagningsnämnden anser sig behöva ett direkt utlåtande av läkare inför antagningen om en elevs fysiska förutsättningar måste detta sannolikt arrangeras av huvudmannen i särskild ordning och bekostas av densamme, eftersom det inte är möjligt inom nuvarande regelverk att ställa krav som är förenade med avgifter eller särskilda kostnader för att antas till utbildning i . Det är inte helt tydligt om de förutsättningar som förordningen om förberedande dansutbildning inom grundskola anger, dvs. att de elever som har förutsättningar att utvecklas inom dansen ska tas emot i utbildningen, innebär att antagning kan villkoras med läkarundersökning som ska uppfylla vissa kriterier som antagningsnämnden eller styrelsen för utbildningen beslutat. Det har såväl kritiserats som ansetts vara positivt att man inte kan låta uppdansning vid olika tillfällen avgöra om elever ska få fortsätta sin dansutbildning eller ej. Man kan konstatera att en elev kan antas till den förberedande dansutbildningen vid en skola när väl antagningsnämnden en gång har bedömt att eleven har förutsättningar att utvecklas inom dansen. Denna bedömning kan ske inför 25 riktlinjer för skolhälsovården (2004). årskurs 4 eller senare årskurs. Enligt grundskoleförordningen ska eleverna i årskurserna 1–8 vid slutet av varje läsår flyttas till närmast högre årskurs, med vissa undantag. Det finns inga möjligheter att ställa krav på att en elev exempelvis ska ha fått godkänt på vissa prov för att flyttas från en årskurs till en annan. I regelverket finns inga undantag för dansutbildningen. Följdaktligen är det inte möjligt att exempelvis ställa krav på en godkänd uppdansning för att flyttas till nästa årskurs i dansutbildningen. Någon ny bedömning kan inte göras även om eleven kan anses ha de erforderliga förutsättningarna att utvecklas inom dansen. När det gäller dansutbildningen har eleverna samma rätt till stöd som inom i övrigt om de har svårigheter i skolarbetet. Stödundervisning ska ges om det kan befaras att eleven inte kommer att nå de mål som minst ska ha uppnåtts i slutet av det tredje, det femte och det nionde skolåret eller om eleven av andra skäl behöver särskilt stöd. En danselev kan alltså ställa krav på att få sådant stöd att han eller hon, oberoende av sina förutsättningar, i alla fall ska nå upp till grad 4 i syllabusen i årskurs 9. Detta har ansetts medföra att den tid som borde ägnas åt att ge de elever som har reella förutsättningar att bli yrkesdansare i stället får ägnas åt dem som inte har det. Denna senare aspekt är aktuell också vad gäller möjligheterna till nivågruppering, ett behov som kan betraktas som stort i en så extremt färdighetsinriktad utbildning som balett och yrkesdans. har meddelat en vägledande slutsats om vad som gäller inom och menar att nivåindelning efter kunskaps/prestationsmässiga förutsättningar i ett ämne , kan vara motiverat utifrån ett pedagogiskt syfte. Varje elev ska emellertid ha möjlighet att nå målen för utbildningen och förverkliga sina möjligheter. Det har vidare framförts kritik mot att eleverna inte kan ges erforderlig dansträning. Särskilt har avsaknaden av möjligheten att ha dansträning och på delar av sommarlovet betraktats som en betydande nackdel jämfört med de utländska skolornas Begränsningarna framgår av skollagen där det anförs att elev inte behöver delta i obligatoriska inslag i utbildningen per läsår och inte under mer än . Av grundskoleförordningen framgår att utbildningen ska förläggas till måndag–fredag och vara så jämnt fördelat över som möjligt. Vidare framgår av grundskoleförordningen att läsåret ska börja och sluta samt ha minst och minst . Därutöver får inom läsåret läggas ut högst för planering av skolarbetet eller för fortbildning av lärare. Detta innebär att allt som ligger utanför dessa tider ska betraktas som frivillig undervisning, vilket påtalat vid olika tillfällen. Utomlands är det vanligt att sommarkurser och fortbildning bedrivs av balett- och dansskolorna som ett sätt att ge intresserade del av den utbildning och danskompetens man besitter och även med utländska gästlärare. Dessa kurser fungerar i stor uträckning också antingen som delmoment i rekryteringsprocessen eller som obligatoriska inslag i dansträningen för redan antagna elever. För att täcka kostnaderna tar man vanligtvis ut kursavgifter. I är det svårt att bedriva verksamhet av det slaget, dels för att utbildningen i enligt skollagen ska vara avgiftsfri för eleverna, dels för att kommunerna inte heller i annat fall enligt lagen (1991:1109) om uppdragsutbildning i vissa fall får bedriva avgiftsbelagd utbildning som riktar sig till enskild person. Förhållandet har ansetts begränsa dansutbildningens möjligheter att bedriva utåtriktade aktiviteter. I den mån de kan genomföras krävs finansiering av huvudmannen så att de blir gratisaktiviteter för den deltagande. När det gäller utrustning och lokaler för dansutbildningen gäller grundskoleförordningens krav att ska ha ändamålsenliga lokaler och utrustning som behövs för en tidsenlig utbildning. Detta kan ses som ett stöd för de behov dansutbildningen har för att dess undervisning och träning ska kunna bedrivas. I sammanhanget kan noteras att det behov av ordnat boende som efterfrågats i diskussionerna för de danselever som inte är bosatta i eller i närheten av någon av de tre utbildningsorterna, inte är behandlat i gällande regelverk. Det finns möjligheter att få inackorderingstillägg, men inga krav på att huvudmannen för respektive skola ska engagera sig i eller svara för elevens boende. Inom det offentliga skolväsendet har regeringen beslut att medge riksrekrytering till en yrkesdansarutbildning på gymnasial nivå. Den är förlagd till som bedriver den på under benämningen Kungliga . Som riksrekryterande program ska den stå öppen för elever från hela landet. Utbildningen är enligt skollagen ett specialutformat program och inget nationellt program. Ett specialutformat program ska kunna ligga till grund för fortsatt utbildning på högskolenivå eller för yrkesverksamhet. På det sättet gör regelverket yrkesdansarutbildningen likställt med övriga nationella program inom gymnasieskolan. En väsentlig del av den kritik som riktats mot dansutbildningen handlar om avsaknaden av sammanhang mellan den förberedande dansutbildningen i och yrkesdansarutbildningen på gymnasieskolan. Eftersom den senare inte är ett nationellt program saknas nationella mål och kursplaner. Enligt skollagen beslutar styrelsen för utbildningen om kursplaner för specialutformade program, alltså även för yrkesdansarutbildningen. Det finns inga krav i författningarna på att denna utbildning ska ansluta till eller använda sig av den syllabus som det hänvisas till i förordningen om den förberedande dansutbildningen i . Yrkesdansarutbildningens innehåll, mål och uppläggning styrs således av den kommunala huvudmannen. Ett ytterligare starkt kritiserat förhållande är det sätt på vilken antagningen till yrkesdansarutbildningen går till. Gymnasieförordningen saknar helt den reglering som gäller för den förberedande dansutbildningen med avseende på vilka elever som ska tas emot i yrkesdansarutbildningen. För intag till gymnasiet gäller först och främst att vara behörig för gymnasiestudier.