sou · GXB371 · 2009-09-03 00:00:00 — Myndigheten har omfattande uppgifter i fråga om lagstiftning som anknyter till den inre marknaden, bl.a. konsumentkreditlagen (1992:830), marknadsföringslagen (2008:486), lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (1992:1672) om paketresor, produktsäkerhetslagen (2004:451), lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet, lagen (1992:1326) om personlig skydds- utrustning för privat bruk, lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende, lagen (2003:862) om finansiell råd- givning till konsumenter och prisinformationslagen (2004:347). Viktiga uppgifter följer av förordningen (2005:893) om marknads- kontroll av varor och förordningen (1994:1169) om europeisk miljö- märkning. ska inom sitt verksamhetsområde följa och analysera utvecklingen av konsumenternas förhållande och ställ- ning på olika marknader och har ett samlat ansvar för konsument- relaterade miljö- och hållbarhetsfrågor samt ett särskilt ansvar för miljömålsarbetet inom sitt verksamhetsområde. Myndigheten är kontaktmyndighet för svenska myndigheters samarbete med myndigheter inom EES och med kommissionen i konsumentrelaterade frågor som rör informationssamhällets tjänster enligt lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informa- tionssamhällets tjänster. Myndigheten är också kontaktmyndighet enligt och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de natio- nella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskydds- lagstiftningen och fullgör uppgifter som behörig myndighet enligt samma förordning i fråga om efterlevnaden av regler som har tillsyn över. På standardiseringsområdet är aktivt såväl i tekniska kommittéer genom SIS, som i det europeiska arbetet, särskilt när det gäller leksakers säkerhet. Även konsumentorgani- sationer har en viktig roll att spela för att öka konsumentinflytan- det inom standardiseringen och har vissa statliga medel till sitt förfogande för detta arbete. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar Myndigheten leds av en generaldirektör som myndighetschef. Generaldirektören är konsumentombudsman (KO). finns i där cirka 100 personer arbetar med konsumentfrågor av skiftande slag. Det har en särskild enhet med beteckningen , vars verksamhet framgår nedan. Inom finns funktionen , som till en del finansieras av kommissionen. Det är ett rådgivnings- kontor som ingår i nätverket . har till uppgift att göra det enklare för konsu- menterna att utnyttja fördelarna med den gemensamma europeiska marknaden. Kontoret ger information och råd till konsumenter i fråga om köp av varor och tjänster över nationsgränserna inom EU, främst via e-handel, och bistår dem vid anmälan till ett organ för alternativ tvistlösning, när en produkt är köpt utomlands. Kontoret i inrättades genom beslut av regeringen efter en förfrågan från Europeiska kommissionen. Uppdraget gick till och 2001 bildades . har inrättat en referensgrupp kopplad till Kon- sument bestående av bl.a. företrädare för , och . är enligt instruktion48 utfärdad ansvarig förvaltningsmyndighet för arbetsmiljö och arbets- tidsfrågor, med undantag för frågor som rör fartygsarbete. På verket ankommer bl.a. att ha tillsyn över efterlevnaden av arbets- miljö- och arbetstidslagstiftningen m.m. samt på miljölagstiftning- ens område enligt förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljö- balken. Arbetsmiljölagen är en ramlag. meddelar föreskrifter och allmänna råd med stöd av arbetsmiljö- och arbets- 48 Förordningen (2007:913) med instruktion för . Rättsliga och organisatoriska förutsättningar tidslagstiftningen och i den utsträckning som följer av förord- ningen (2000:271) om innesluten användning av genetiskt modi- fierade organismer, förordningen (2006:1010) om växtskyddsmedel och förordningen (2000:338) om biocidprodukter. Verket ansvarar för officiell statistik enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken. Det ska vidare ansvara för ett informations- system om arbetsskador, följa utvecklingen, sörja för information och ta initiativ på arbetsmiljöområdet samt främja samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmiljöområdet och företagshälsovårdens utveckling (2 §). Det har ett samlat sektors- ansvar för handikappfrågor inom arbetsmiljöområdet och ska inom ramen för detta vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter (3 §). är föreskrivande myndighet för maskiner, tryckbärande anordningar, utrustning för explosionsfarlig miljö, personlig skyddsutrustning, ergonomi, vibrationer, buller - mät- standarder, oförstörande provning, svetsteknik m.m. samt risk- bedömning och arbetsmiljöstyrning. Verket har särskilda samrådsskyldigheter i förhållande till bl.a. arbetsmarknadens parter och ska samråda med representativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer innan det beslutar före- skrifter som riktar sig till enskilda, kommuner eller landsting eller beslutar i förvaltningsärenden av större vikt. Med Försäkrings- kassan, Arbetsförmedlingen och ska verket sam- verka för att uppnå en effektivare resursanvändning på rehabili- teringsområdet. är förbindelsekontor på utstatione- ringsområdet. Utstationeringsdirektivet innehåller bestämmelser om vilka villkor som ska gälla för utstationerade arbetstagare, dvs. arbetstagare som vanligtvis arbetar i ett annat land, men arbetar i (utstationerad arbetskraft). I är det "förbindelsekontor" som ska ge information om vilka arbets- och anställningsvillkor som gäller vid utstationeringar i . deltar i betydande omfattning i EU-arbetet, bl.a. genom deltagande i kommittéer och grupper som arbetar med utformning av direktiv, tolkning och tillämpning av direktiv samt erfarenhetsutbyte och information om arbetsmiljörelaterade frågor. På arbetsmiljöområdet svarar det för svensk rapportering om praktisk tillämpning av gällande direktiv. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar är svensk kontaktpunkt i Europeiska arbets- miljöbyrån, ett i lokaliserat EU-organ som sprider informa- tion om arbetsmiljöfrågor. Verket samordnar här företrädare för regering, arbetsgivare och arbetstagare i ett trepartssammansatt nätverk. Strukturen återfinns även i sammansättningen av arbets- miljöbyråns styrelse och nätverket.49 representerar i den rådgivande kom- mittén för arbetsmiljöfrågor,50 vilken bistår kommissionen med att förbereda, genomföra och utvärdera arbetsmiljöverksamheten. Kommittén yttrar sig om förslag till nya EU-regler och följer tillämpningen av direktiv i medlemsstaterna. Verket är också före- trätt i kommitténs permanenta och tillfälliga arbetsgrupper. Vidare deltar i ,51 en rådgi- vande kommitté under kommissionen. Denna behandlar frågor om gemenskapslagstiftningen på arbetsmiljöområdet och verkar för kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan arbetsmiljömyndigheter i . Verket brukar också ha företrädare i arbetsgrupper under kommittén. Det leds av en generaldirektör som myndighetschef. I ledningen ingår också en överdirektör samt avdelningschefer. Inom verket finns sex avdelningar, som är direkt underställda generaldirektören. Verket har tre regionala inspektionsavdelningar under var sin avdelnings- chef för huvudsakligen tillsyn enligt arbetsmiljölagstiftningen inom särskilda geografiska områden, var och en med tre eller fyra distrikt. I inspektion Syd ingår distrikten i , och , i inspektion Mitt distrikten i , och och i inspektion Nord distrikten i , , och . I inspektionsavdelningarnas uppgifter ingår att bl.a. göra inspektioner, utredningar och mätningar och genom- driva arbetsmiljökrav. De beslutar om tillstånd, medgivanden, undantag och dispenser m.m. De ska samverka med andra myndig- heter och utöva marknadsövervakning. 49Trepartsstrukturen förekommer även inom (), där verket har liknande uppgifter. 50Advisory at Work, ACSH. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar I övrigt har verket en avdelning för juridik i vars uppgifter bl.a. ingår frågor om införlivande av direktiv, en avdelning för regel- arbete och expertstöd, dit bl.a. standardiseringsfrågorna hör, samt en avdelning för administration och kommunikation. är enligt instruktion52 utfärdad förvaltningsmyndighet på miljöområdet och ska vara pådrivande och samlande i miljöarbetet. Verkets arbete ska syfta till att främja en hållbar utveckling med utgångspunkt i den ekologiska dimen- sionen. Verket ska bidra med underlag och expertkunskap för regeringens arbete på miljöområdet, nationellt och internationellt. Vägledande i dess arbete ska vara de miljökvalitetsmål som har fastställt och strategierna för att nå målen. I det arbetet har verket ett övergripande ansvar för miljömålsfrågor, och det ansvarar för samordning, utveckling, uppföljning, utvärdering, rapportering och information i fråga om sådana miljökvalitetsmål, vilka gäller klimatpåverkan, frisk luft, försurning, ozonskiktet, övergödning, hav, sjöar och vattendrag, kust, skärgård, våtmarker, fjällmiljö samt växt- och djurliv. ansvarar för att samordna arbete för giftfria och resurssnåla kretslopp. (1–3 §§) Till särskilda uppgifter hör horisontell väg- ledning, samordning, uppföljning och utvärdering av miljö- och tillsynsarbete i förhållande till myndigheter med särskilt sektors- ansvar för miljömålsarbetet samt andra centrala, regionala och lokala myndigheter och att vid behov föreslå åtgärder för miljö- arbetets utveckling. Verket ska bevaka bl.a. att miljöaspekterna integreras inom alla sektorer. Till uppgifterna hör vidare att bevaka allmänna miljövårdsintressen i olika mål och ärenden och där följa hur tillämpas, att ansvara för genomförandet av miljö- övervakningen samt beskriva och analysera miljötillståndet och miljöutvecklingen. I fråga om avfallshantering ska verket bevaka och verka för effektivitet och enkelhet och för att denna är kapaci- tets- och metodmässigt godtagbar. Verket finansierar miljöforsk- ning, följer olika styrmedels effektivitet, analyserar och väger in samhällsekonomiska, juridiska och internationella aspekter och bidrar med analys-, metod- och kompetensstöd i det regionala till- 52 Förordningen (2007:1052) med instruktion för (senast ändrad 2009:169). Rättsliga och organisatoriska förutsättningar växt- och utvecklingsarbetet avseende miljöfrågor (4 §). Verksam- hetsområdet omfattar aspekter på friluftsliv, frågor om jakt och vilt enligt jaktlagstiftningen samt övergripande och samordnande ansvar i frågor om omgivningsbuller (5 §). Internationellt ska bl.a. medverka i det svenska miljöarbetet och svara för internationell rapportering inom sitt ansvarsområde (6 §). Miljöarbetet berörs till stor del av beslut inom EU. är företrätt i ett hundratal olika expertgrupper och genomförandekommittéer. Verkets experter bistår också bl.a. i samband med förhandlingar i ministerrådet. deltar också i informella nätverk, t.ex. IMPEL, där de europeiska länderna utbyter erfarenheter av genomförande och tillämpning av regler inom ett hundratal EU-grupper, t.ex. när förslag bereds som utvecklar detaljregler och följer upp beslut om nya EU- regler. är knutpunkten53 för praktiska med- verkan i Europeiska miljöbyrån, EEA, som följer miljöutvecklingen i och effekterna av miljöpolitiken i syfte bl.a. att tillhanda- hålla beslutsunderlag för miljöpolitiska åtgärder. Inom medverkar här den svenska grenen av nätverket för EEA (EIONET) med ett drygt trettiotal experter från åtta myndigheter. Verket medverkar vidare i europeiskt forskningssamarbete genom nätverk och fördelar stöd till EU-projekt. Ledning och organisation m.m. leds av en generaldirektör som myndighetschef. Det är organiserat på fem avdelningar, fyra sekretariat och en verksstab. Till generaldirektören är knutna fyra sekretariat; ett internationellt, ett för information, ett för forskning och ett för personal. De fem avdelningarna arbetar med verksamhetsstöd, klimat, miljöanalys, miljörätt och naturresurser. Verket har totalt cirka 550 anställda. Kontor finns i , och . Till är knutna ett flertal råd. Av dessa behandlar utredningen i annat sammanhang Tillsyns- och före- skriftsrådet, som är ett rådgivande organ för samråd och samverkan 53 Focal Point, NFP. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar för myndigheternas arbete i frågors om rör tillsyn och föreskrifter enligt (se avsnitt 6.12 nedan). Andra särskilda rådgivande organ inom är Rådet för havsmiljöfrågor, Rådet för tilldelning av utsläppsrätter, Rådet för rovdjursfrågor, Rådet för avfallsfrågor, Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald och . Ett särskilt beslutsorgan som också har samråds- och sam- verkansuppgifter i miljökvalitetsarbetet är . Rådet för investeringsstöd är ett särskilt beslutsorgan för att fullgöra verkets uppgifter enligt förordningar om statliga bidrag.54 är ett särskilt beslutsorgan med uppgift bl.a. att fördela statsbidrag till friluftsorganisationer.55 Kemikalieinspektionen är enligt instruktion,56 utfärdad med reservation för att någon annan myndighet har uppgiften, förvaltningsmyndighet för ärenden om hälso- och miljörisker med kemiska produkter, varor som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt och biotekniska organismer. I fråga om sådana varor och deras hälsorisker ska inspektionen enligt instruktionens 3 § 1 särskilt följa utvecklingen, hålla regeringen informerad och vid behov föreslå åtgärder samt meddela föreskrif- ter enligt bestämmelser som meddelats med stöd av Inspektionen ansvarar för samordning, utveckling, uppföljning, utvärdering, rapportering och information i fråga om miljökvali- tetsmålet Giftfri miljö och ska rapportera till det miljömålsråd som finns inom och samråda med detta om vilken rapportering som behövs (2 §). I fråga om samma miljökvalitetsmål hör det också till inspektionens särskilda uppgifter att bidra med kunskap för att främja forsknings- och utvecklingsarbete som har särskild betydelse för att nå målet (3 § 6). Kemikalieinspektionen ska vidare särskilt pröva frågor om god- kännande av bekämpningsmedel och svara för annan förhands- granskning av kemiska produkter och biotekniska organismer, föra 54Förordningen (1998:23) om statliga bidrag till lokala investeringsprogram som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället och förordningen (2003:262) om statliga bidrag till klimatinvesteringsprogram. 55Och i övrigt fullgöra uppgifter enligt förordningen (2003:133) om statsbidrag till friluftsorganisationer. 56Förordning 2007:1064 med instruktion för Kemikalieinspektionen. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar och utveckla register över kemiska produkter och biotekniska organismer och informera, stödja och samverka med företag, myndig- heter och andra berörda om kemikalier, biotekniska organismer, kemikaliesäkerhet och gällande regler samt i frågor som rör inspektionens verksamhet (3 § 2–4). Utöver det som framgår av 7 § myndighetsförordningen57 ska inspektionen särskilt medverka i samarbetet inom Europeiska unionen inom sitt ansvarsområde liksom i annat internationellt miljöarbete m.m. samt vara regeringens expert i det arbete som regeringen här bedriver (3 § 5). Ledning och organisation m.m. Kemikalieinspektionen hör under och leds av en generaldirektör som myndighetschef med en stab. Antalet anställda är cirka 200. Inspektionen är organiserad med sekretariat för juridik, infor- mation, strategier och styrmedel, ett internationellt sekretariat samt fyra avdelningar; för tillsyn, industri- och konsumentkemikalier, bekämpningsmedel och biotekniska produkter samt administration. Alla avdelningarna är verksamma med EU-samordning. Det internationella sekretariatet samordnar övrigt internationellt arbete, bl.a. med konventioner på kemikalieområdet. Inom Kemikalieinspektionen finns bl.a. Rådet för Reach-frågor som är ett rådgivande organ med uppgift att vara ett råd för infor- mation och samverkan mellan näringsliv, myndigheter och andra berörda intressenter i informationsfrågor och andra frågor som rör den s.k. Reach-förordningen.58 Förutom ordföranden har rådet högst tretton andra ledamöter som representerar myndigheter, näringsliv och andra berörda intressenter. Dessa utses efter förslag från de berörda. 57SFS 2007:515; av utredningen behandlad nedan under avsnitt 7.1.1. 58Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv /45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv /769/EEG och kommissionens direktiv /155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG; EUT L 396, s. 1. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar Om Reach-förordningen, till vilken hör kompletterande direktiv,59 kan här sägas att denna ersatt ett stort antal EG-rättsakter, i huvud- sak direktiv som varit genomförda i svenska regler.60 Därmed har en mängd svenska föreskrifter på kemikalieområdet ersatts av direktverkande EU-regler. Enligt Reach-förordningen faller dock tillsynen och sanktionsansvaret på medlemsstaterna. Den har trätt i kraft stegvis med början . Förordningen bygger på att tillverkare, importörer och användare i senare led bär ansvaret för att ämnen som på marknaden inte har skadliga hälso- och miljö- effekter. Industrin har därigenom fått tydligare undersöknings- ansvar för kemiska ämnen. Den ska svara för riskbedömningar och redovisa hur ämnena kan hanteras säkert. För särskilt farliga ämnen infördes ett nytt system för tillståndsprövning. På skilda förordnings- och direktivområden inom sitt ansvars- område bevakar och deltar Kemikalieinspektionen i EU-arbetet bl.a. inom ett antal arbetsgrupper m.m. inom rådet, där den biträder , samt inom kommissionen. Det finns också olika nätverk. På många områden är inspektionen ansvarig nationell myndighet och har i allmänhet också författningsansvar, i åtskilliga fall även ansvar för tillstånd och godkännanden m.m. Det gäller frågor inom tillämpningsområdet för ett antal rättsakter. Svensk genomförandereglering på området sträcker sig i allmänhet från lagnivå (ofta ) över regeringsförordningningar till detaljerade föreskrifter av Kemikalieinspektionen. Rättsakter och områden som berör Kemikalieinspektionen omfattar bl.a. biocider61, elektriska och elektroniska produkter62, 59 Främst konsekvensändringar i direktivet 67/548/EEG om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen. och rådet direktiv /121/EU av om ändring av rådets direktiv /548/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen för att anpassa det till förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) samt om inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, (EUT L 396, 30.12.2006, s. 850). 60Det rörde sig om 40 rättsakter på kemikalieområdet. Förordningstexten är mycket omfattande; 141artiklar under 15 avdelningar. Förordningen kompletteras av 17 bilagor. 61Europaparlamentets och rådets direktiv /8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden samt förordning (EG) nr 2032/2003, ändrad genom förordning (EG) nr 1048/2005. Direktivet innebär att biocidprodukter ska vara godkända innan de sätts ut på marknaden, och förordningen avgränsar vilka ämnen det gäller. 62Det s.k. RoHS-direktivet 2002/95/EG förbjuder användningen av kvicksilver, kadmium, bly, sexvärt krom och vissa flamskyddsmedel i nya elektriska och elektroniska produkter. Avgränsningen av produktkategorier sammanhänger med det s.k. WEEE-direktivet 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, vilket faller under ansvar. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar flyktiga organiska ämnen (s.k. VOC)63, genmodifierade organis- mer64, preparat65, tvätt och rengöringsmedel66, växtskyddsmedel67 och förpackning och märkning av farliga ämnen68. I fråga om export och import av farliga kemikalier finns bestämmelser i den s.k. Rotterdamkonventionen (RC) samt i den mer långtgående och omfattande EG-förordningen 689/2008.69 De innebär främst att vissa kemikalier inte får exporteras utan importlandets förhandsmedgivande, s.k. PIC (Prior Informed Consent) och ställer krav på förhandsanmälan och exportanmälan. Kemikalieinspektionen deltar som utsedd nationell myndighet (Authority, DNA) i det EU-gemensamma arbetet att tillämpa Rotterdamkonventionens och förordningens regler. 63Europaparlamentets och rådets direktiv /42/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa färger och lacker samt produkter för fordonsreparationslackering och om ändring av direktiv /13/EG. Direktiv /42/EG syftar till att ytterligare minska luftföroreningar och innebär ändring det mer övergripande direktivet 1999/13/EG, om utsläpp vid produktionsanläggningar. 64Europaparlamentets och rådets direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv /220/EEG jämte en rad råds- och kommissionsbeslut samt och rådets förordning (EG) nr 1946/2003 om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer. 65Det s.k. preparatdirektivet dvs. och rådets direktiv /45/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat jämte tre kommissionsdirektiv; 2001/60/EG, 91/155/EEG och ändringsdir. 2001/58/EG. Preparatdirektivet trädde i kraft innebärande genomgripande förändringar av tidigare direktivföreskrifter. 66Den från gällande s.k. Detergentförordningen, och rådets förordning (EG) nr 648/2004 om tvätt- och rengöringsmedel med ändringsförordning (EG) nr 907/2006 som gäller fr.o.m. har mycket vid omfattning och avser alla medel som används till att rengöra fasta ytor, kläder, textilier och husgeråd. Den kräver i princip att tensider ska vara dokumenterat lätt nedbrytbara och skärper deklarationskrav m.m.för konsumentprodukter. 67Rådets direktiv /414/EEG (konsoliderad version) om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, enligt vilket aktiva ämnen i bekämpningsmedel måste godkännas inom EU. Ett växtskyddsmedel ska godkännas av Kemikalieinspektionen innan det får sättas ut på den svenska marknaden. 68Rådets direktiv /548/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen, det s.k. ämnesdirektivet, med bilagor, senare ändringar bl.a. anpassningar till Reach-förordningen genom direktiv /121/EG samt kommissionens förordning (EG) nr 440/2008 om testmetoder enligt Reach-förordningen. Direktivet ersätts stegvis genom föreskrifter i förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar (CLP- förordningen), som börjat gälla . 69Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 689/2008 om export och import av farliga kemikalier, vilken trädde i kraft och då ersatte förordningen (EG) 304/2003. Rättsliga och organisatoriska förutsättningar Härutöver har inspektionen bevakningsansvar beträffande gödsel- medel med kadmiuminnehåll70 samt leksaker71 och byggprodukter.72 6.12Organisationen av marknadskontroll och annan tillsyn Av särskild betydelse för utredningens arbete är frågor kring orga- nisation av marknadskontroll och annan tillsyn i . Det är ett område som inbegriper många statliga men också kommunala myndigheter. Begreppet marknadskontroll är som framgått ovan ett gemenskaps- rättsligt begrepp som i infördes i samband med anslut- ningen till EES 1994.73 Marknadskontroll syftar till att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och säkerhet samt främja fri rörlighet inom EU. Dessutom medför den ökade möjligheter att undvika oseriösa företag och illojal konkurrens på marknaden.74 I och med införandet av den nya metoden har som nämnts tidigare marknadskontroll fått en mycket stor betydelse. Den nya metoden har medfört att den obligatoriska förhandskontroll av produkter som tidigare utfördes av myndigheter har avskaffats inom de berörda sektorerna.