sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — Ett problem som man uppmärksammat särskilt är att inte alla journalister har tillräcklig juridisk kunskap för att kunna rapportera från rättegångar på ett tillfredsställande sätt. För att öka journa- listers kunskap om rättssystemet och domstolens roll och funktion och minska förekomsten av missuppfattningar i rapporteringen, bjuder vissa domstolar in journalister till möten där man förklarar innebörden av det grundläggande straff- och processrättsliga regel- verket.TPF40FPT Det tidigare nämnda Rådet för domstolsväsendet har också låtit publicera en ordlista där betydelsen av vanligt förekommande juridiska termer förklaras, för att på det sättet hjälpa journalister att förstå den juridiska jargongen. I anser man det även vara en angelägen uppgift för domstolarna att informera allmänheten mer direkt, utan att gå om- vägen genom medierna. Detta gör man genom att aktivt tillhanda- hålla information om domstolarnas roll och uppgift på Internet, i skolor och andra medier. hade man en särskild domstols- dag, när samtliga domstolar i landet hade öppet hus. Allmänheten kunde då bl.a. själva delta i fingerade rättegångar. I ett projekt för- söker man möta unga. Med hjälp av frågesporter och tecknade serier informerar man på en särskild webbsida om verksamheten i dom- stolarna. Ett av de mer framgångsrika instrumenten för att infor- mera allmänheten direkt har visat sig vara en webbsida där allmän- heten har möjligheter att ställa frågor om domstolsväsendet. har antalet frågor där ökat och uppgår numera till flera hundra . 40TP PT Att de straffrättsliga reglerna nämns särskilt här torde hänga samman med att man i tidigt uppmärksammat att medierna huvudsakligen intresserar sig för brottmålen. Domstolarnas kontakter med medierna Hur de norska domarna bör förhålla sig i kontakterna med medierna beskrivs utförligt i skriften Dommerne og mediene – håndbok om regel- verk og god praksis for dommernes forhold til mediene (2006), som getts ut av Den norske Dommerforening . I handboken för- ordas att domstolarna med hänvisning till offentlighetsprincipen på olika sätt ska vara så tillgängliga som möjligt för massmedierna. Följ- aktligen uppmanas alla domstolar att bl.a. lägga ut sina uppropslistor på särskilda webbsidor. I förlängningen är tanken att domstolarna också ska kunna tillhandahålla t.ex. stämningsansökningar på webben. I mål som röner stor uppmärksamhet sägs i handboken att mass- mediernas roll som informatör och kontrollant av det offentligas maktutövning ofta måste anses väga tyngre än de inblandades skydd för den personliga integriteten. Med utgångspunkt i detta resone- mang förordas en utveckling mot att ibland låta förhandlingar som normalt borde hållas inom stängda dörrar vara offentliga, samt i andra fall tillåta företrädare för massmedierna att närvara under förhandlingar som hålls inom stängda dörrar. I samband med så- dana beslut kan man ställa upp riktlinjer för massmediernas efter- följande rapportering, i form av t.ex. referatförbud eller andra begränsningsvillkor. För att underlätta för massmedierna sägs i handboken att jour- nalister som bevakar en viss förhandling bör tillhandahållas tids- planer samt i så stor utsträckning som möjligt ges tillgång till allt skriftligt material som presenteras eller som det i övrigt hänvisas till. Vidare uppmanar författarna av handboken domstolarna att publicera sina avgöranden på den egna webbsidan. Vad gäller uttalanden till massmedierna rekommenderas att domare frångår den traditionella uppfattningen att avgöranden inte ska kommenteras på annat sätt än genom hänvisning till de skriftliga domskälen. Det sägs vara särskilt viktigt att domare ställer upp och kommenterar sina avgöranden när dessa utsätts för kritik i medierna, eftersom tystnad från domstolarnas sida i sådana situa- tioner medför risk att allmänhetens förtroende för domstolarna tar skada. Om medierapporteringen om ett enskilt mål upplevs vara missvisande, bör en representant för domstolen kontakta medierna och klara ut missförstånden. Den enskilde domaren bör dock vara återhållsam med att uttala sig om annat än de egna målen, och endast domstolschefen bör uttala sig på domstolens vägnar. Domstolarnas kontakter med medierna Pressmeddelanden sägs av handboksförfattarna vara lämpliga om ett avgörande kan förväntas röna ett så stort massmedialt intresse att en gemensam orientering av innehållet i avgörandet för mass- medierna är att föredra. Om de förklaringar till innehållet i avgör- andet som följer av ett tänkt pressmeddelande inte känns till- räckliga, utan det kan förväntas att informationen kommer att följas upp av frågor, kan det finnas anledning att i stället hålla press- konferens. Det framhålls i handboken att ingen annan yrkesgrupp eller aktör är bättre ägnade än domarna själva att förklara enskilda avgöranden. Om domarna gör det i större utsträckning, kan det bidra till en mer nyanserad rapportering om enskilda domstols- avgöranden och förebygga att missuppfattningar om innehållet i domar och beslut slår rot. Med anledning av detta har Domstolsstyrelsen tillsammans med Dommerforeningen tagit initiativ till att etablera en fast medie- grupp enligt svensk förebild. Gruppen – som har sju medlemmar – påbörjade sitt arbete . Medlemmarna i gruppen uttalar sig varken på det norska domstolsväsendets, enskilda dom- stolars, eller enskilda domares vägnar, utan ger bara uttryck för sina personliga uppfattningar. Det danska publicerade en rapport om danskarnas syn på straff, som bl.a. visade att allmänheten i stor utsträckning saknade insikt i hur rättssystemet fungerar.TPF41FPT Slut- satserna i rapporten och erfarenheterna från andra länder – främst och – har lett till att Domstolsstyrelsen har tillsatt en arbetsgrupp som ska överväga om det bör etableras ett nätverk av domare med särskilda uppgifter i förhållande till medierna (press- kontaktdommere).TPF42FPT Dessa domare skulle då vara särskilt tränade för att uppträda i medierna och syftet skulle vara att på ett för journalister begripligt och tillgängligt sätt kunna förklara rättssystemets funktion och vissa kontroversiella domar. Den största utmaningen anses bestå i att skapa acceptans för en ordning som innebär att domare uttalar sig om andras domar. 41TP PT Balvig (2006). 42TP PT Man syftar här såvitt avser på domarna i mediegruppen. Domstolarnas kontakter med medierna Arbetsgruppen lämnade ett förslag som innebär att det vid varje domstol ska utses en domare som är ansvarig för presskontakter med anledning av pågående mål. Tanken är att press- kontaktdomaren ska kunna besvara generella frågor om enskilda mål och ärenden, dock inte om han eller hon själv har deltagit i avgörandet. 6.5.3Vissa myndigheters kontakter med massmedierna I detta avsnitt redogörs översiktligt för hur några svenska myndig- heter funderat kring sina kontakter med massmedierna och orga- niserat dessa, närmare bestämt polisen, , Eko- brottsmyndigheten, , och Försäkrings- kassan. lät publicera skriften Polisen i Pressen (2000) i syfte att sprida kunskap internt om hur polisen kan arbeta med mediefrågor och underlätta polisers kontakter med journa- lister. Skriften innehåller en samling goda råd tänkta att kunna användas som utgångspunkt för lokala diskussioner kring dessa frågor och som en grund för en anpassning till varje polismyn- dighets särskilda förutsättningar. Sedan skriften publicerades har polismyndigheterna kommit att fokusera informations- och medie- frågor i större utsträckning än tidigare och hanteringen av frågorna har genomgått en tydlig professionalisering. Polismyn- digheternas organisation för informations- och mediefrågor bygger numera överlag på skriftens ledord åtkomlighet, ärlighet och öppenhet. Att skriften fått karaktären av en samling goda råd beror på att skillnaderna mellan polismyndigheterna visade sig vara mycket stora när det gäller organisationen kring informationshantering och mass- mediekontakter. Att så är fallet kommer sig av att myndigheterna är självständiga i förhållande till varandra, men beror också på att de varierar mycket i storlek. skiljer sig de olika polis- myndigheterna mycket åt i dessa avseenden. Medan mindre polis- myndigheter ofta har någon eller några personer som är ansvariga för informationsfrågorna har de större, som t.ex. polismyndigheterna i Domstolarnas kontakter med medierna , och , byggt upp hela orga- nisationer med flera nivåer för att hantera dessa frågor. För att ta i som exempel har det till myndighetsledningen knutits en pressgrupp som har ett samordningsansvar för myndighetens informations- och medie- arbete. Gruppen består av två presstalesmän och en pressekreterare. När det gäller den operativa verksamheten finns det en särskild grupp hos länskommunikationscentralen som i skift bemannar ett telefonnummer som journalister uppmanas att vända sig till. Gruppens huvudsakliga uppgift är att informera om de brott och händelser som pågår eller har inträffat inom länet. Informationsansvarig vid platsen för brottet eller händelsen är annars chefen för polis- insatsen. Han eller hon gör på platsen inte bara en bedömning av vilka utredningsåtgärder som ska vidtas utan också av vilket stöd- behov som finns för att hantera mediebevakningen. Pressgruppen hos myndighetsledningen kan då avdela en eller flera personer för att svara på journalisternas frågor. Sedan brottet eller händelsen rapporterats och blivit ett ärende hos något av länets åtta polisdistrikt går ansvaret, inklusive ansvaret för informationsfrågorna, över från insatschefen till stationsbefälet. Stationsbefälet gör i detta skede en ny bedömning av vilket stöd- behov som finns för att hantera mediebevakningen och kan begära stöd, antingen hos den informationsansvarige i distriktet eller hos pressgruppen vid myndighetsledningen. I varje distrikt finns det minst en person som är ansvarig för informations- och medie- frågor. I nästa skede hanteras informationsfrågorna i nära sam- arbete med den utredningsansvarige och om journalisterna har mer detaljerade frågor om hur förundersökningen fortskrider hänvisas de ofta direkt till utredningsmannen. I samtliga nu beskrivna skeden görs en kontinuerlig bedömning av vilket informationsbehov som finns och hur många personer som bör avdelas för att svara på journalisternas frågor. Man fokuserar härvid funktionen, innebärande att det ska finnas tillräckligt många personer avdelade för att kunna hantera den massmediala bevakningen och besvara frågor från journalisterna. Personerna byts dock ut mellan varven, både den ytterst informationsansvarige och övriga som är involverade i medie- arbetet. I samband med större polisiära insatser, s.k. särskilda händelser, bygger pressgruppen vid myndighetsledningen upp en organisation som är anpassad för att hantera mediebevakningen vid den specifika Domstolarnas kontakter med medierna Härutöver får pressgruppen genom för- frågningar från andra polismyndigheter i samband med mer mass- medialt uppmärksammade händelser och kan i sådana situationer avdela en eller flera personer att vara den andra polismyndigheten behjälplig med mediehanteringen. Utöver de nämnda funktionerna finns det vid i en kommunika- tionsenhet som är ansvarig för webbaserad information. Inom polisen strävar man generellt efter att det åtminstone ska finnas en informationschef och en webbredaktör per myndighet med ett övergripande ansvar för informations- och mediefrågorna. Informationschefen ska helst sitta i myndighetens ledningsgrupp och rapportera direkt till länspolismästaren. Utvecklingen går mot att i allt större utsträckning rekrytera professionella informatörer till tjänsterna som informationschefer men fortfarande har flera informationschefer polisbakgrund. När det gäller den operativa verk- samheten har de flesta myndigheter numera särskilda presstalesmän som sköter kontakterna med medierna. Administrativa frågor om t.ex. personal eller ekonomi slussas däremot, i den mån informa- tionschefen eller pressekreteraren inte själv kan eller bör svara på frågan, till länspolismästaren. Till funktionen som presstalesman finns en strävan att utse erfarna poliser med god kännedom om den polisiära verksamheten och polisorganisationens uppbyggnad. Förutom för att säkerställa att informationen som lämnas blir korrekt är huvudskälet till denna ordning att man – inte minst med hjälp av uniformen – tydligt vill markera vem som är budskapets avsändare. Den centralt anordnade utbildningen om stabsarbetet innehåller ett särskilt avsnitt som handlar om informations- och mediefrågor. Flera av de personer som tjänstgör som informationschefer och presstalesmän har dessutom tidigare undervisat personalen internt i informations- och mediefrågor. Det förekommer härutöver lokala utbildningar, t.ex. har samtliga som arbetar med informations- och mediefrågor vid i genomgått en tre dagars medieutbildning. arbetar för tillfället med en policy för polismyn- digheternas informationsverksamhet. Policyn kommer att innehålla riktlinjer och huvudprinciper för hur myndigheterna bör organisera arbetet med informations- och mediefrågor. Domstolarnas kontakter med medierna Enligt informationspolicy är målet med myn- dighetens externa och interna information att sprida kunskap, stärka förtroendet för åklagarrollen, underlätta medarbetarnas dagliga ar- bete och stärka gemensamma värderingar. All information inom och utom myndigheten ska vara anpassad efter målgruppernas be- hov och kunskaper, både innehållsmässigt och språkligt. Myndig- heten har en gemensam grafisk profil som alltid ska följas. När det gäller den externa informationen ska medarbetarnas för- hållningssätt kännetecknas av öppenhet med beaktande av de ramar som behovet av sekretess innebär. Förhållningssättet ska präglas av objektivitet, opartiskhet och vara fritt från värderingar. Alla inblandade parter, inte minst misstänkta, ska behandlas med respekt. Huvudmålgrupperna för den externa informationen är personer som direkt eller indirekt är berörda av lagföring, studerande och presumtiva medarbetare, samverkande myndigheter, politiker och faktasökande allmänhet. Vid sidan av medierna använder man tryckt material, tidskriften och webbplatsen som kommunikations- kanaler. När det gäller just medierelationer är den allmänna utgångs- punkten att en journalist alltid ska få ett besked och att infor- mationen ska ges . Det gäller även om beskedet är att ingen information kan ges för tillfället. Samtliga medarbetare har ett ansvar för att bidra till goda medierelationer. Huvudregeln är att den som har bäst kunskaper i sakfrågan ska svara för infor- mationen. I enskilda mål bör det alltså vara den ansvarige åklagaren som uttalar sig. Övergripande principiella frågor om olika brotts- typer besvaras i första hand av ansvarigt utvecklingscentrum (UC). Allmänna frågor om åklagarverksamheten och organisationen finns på webbplatsen men kan också besvaras av informations- eller åklagaravdelningarna vid . När något händer som medarbetaren tror eller vet kommer att intressera allmänheten och medierna förespråkar myndigheten ett aktivt förhållningssätt som innebär att medarbetaren bör ta initiativ till kontakter med journalister, exempelvis genom att skriva ett press- meddelande eller hålla presskonferens. På det sättet är nämligen chansen att få ut egna budskap och fakta oförvanskade betydligt större. Domstolarnas kontakter med medierna På den obligatoriska grundutbildningen för åklagare ingår ett kursmoment om allmänna informationsfrågor och medieträning. Myndigheten erbjuder också en vidareutbildning i mediefrågor för mer erfarna åklagare. Denna utbildning bygger på frivilligt deltag- ande. Ett inslag i utbildningen är att man får lära sig att hitta budskap, dvs. hur man tar fram den nödvändiga och viktigaste informationen i ett större och kanske ofta flerbottnat och kompli- cerat händelseförlopp. Den externa kommunikationen fyller en central funktion i Eko- brottsmyndighetens verksamhet, särskilt när det gäller det brotts- förebyggande arbetet. Man har också insett att den mediala bilden av myndigheten är viktig för myndighetens anseende. De övergripande syftena med kommunikationsarbetet är bl.a. att förstärka myndighetens image och skapa förtroende externt och att öka förståelsen för myndighetens verksamhet hos medborgarna. För att förstärka imagen och skapa förtroende uppmanas med- arbetarna t.ex. att inför mediekontakter tänka igenom hur man bäst kan formulera sig för att skapa en så positiv bild som möjligt av myndigheten. Man har en ansvarsfördelning när det gäller mass- mediala kontakter som innebär att den som är mest kunnig inom ett område oftast är mest lämplig att uttala sig. Övergripande strate- giska frågor eller generella policyfrågor besvaras emellertid i första hand av myndighetens ledning, ofta av generaldirektören själv. Man uppmärksammar vikten av att en snabb och öppen intern kommunikation inom myndigheten är en förutsättning för att bilden utåt ska bli så samstämmig som möjligt. Informationsfunktionen hos myndigheten, som består av en informationschef och en om- världsanalytiker, har här ansvaret för att initiera, diskutera, förädla och stötta kommunikationen i myndigheten bl.a. genom att till- handahålla kanaler för detta ändamål. För att hålla medarbetarna informerade om vad som pågår i myndigheten läggs t.ex. åtal och domar i mer uppmärksammade mål ut på intranätet. Om medarbetarna haft mediekontakter som kan förväntas leda till att myndigheten uppmärksammas i medierna, ska de informera informationschefen. För att myndigheten ska kunna ge en samstämmig bild utåt läggs det på intranätet bl.a. ut infor- mation om vilken uppfattning myndigheten har i större frågor. Domstolarnas kontakter med medierna övergripande syftet med det interna informationsarbetet är att med- arbetarna ska få information om olika händelser som har bäring på verksamheten innan händelsen uppmärksammas i medierna. Man försöker skapa ett klimat som innebär att medarbetarna ska vilja förmedla information till medierna. Myndighetens ledning fyller här en viktig funktion genom att ständigt uppmärksamma vikten av att myndigheten informerar allmänheten om verksamheten. På det sättet sägs ledningen bidra till att skapa en stämning av öppenhet.TPF43FPT Förhållningssättet gentemot medierna ska enligt myndighetens kommunikationspolicy präglas av just öppenhet, men också av tydlighet och lyhördhet. Med öppenhet avses då att myndigheten ska sträva efter att vara så öppen som möjligt utan att verk- samheten äventyras eller att sekretessregler sätts ur spel. Kravet på tydlighet innebär att myndigheten ska sträva efter ett okomplicerat språk och så klara budskap som möjligt. Med lyhördhet avses att man ska sätta sig in i och försöka känna hur de som tar emot infor- mationen tänker och reagerar. En ledstjärna i kommunikationsarbetet är att arbetet ska be- drivas långsiktigt genom att bygga relationer och genom att infor- mationen som lämnas ska vara trovärdig. En viktig aspekt av att bygga relationer handlar om att bemöta journalister med respekt. Det innebär t.ex. att man på olika sätt försöker hjälpa journalister till rätta och att man alltid ringer tillbaka om man ansett sig behöva betänketid eller annars inte haft möjlighet att svara på journalistens frågor . Det ska också vara lätt för journalister att få kontakt med företrädare för myndigheten. T.ex. är alla personer i ledande befattningar skyldiga att ha sina mobiltelefoner på, bl.a. för att de ska kunna nås av journalister. Myndigheten anordnar medieträning. Utbildningen ges i första hand till åklagarna som har de flesta mediekontakter. Ett moment i utbildningen handlar om s.k. bridging-tekniker, som innebär att man får lära sig hur man i samtalet med t.ex. en journalist kan brygga över från de frågor man får till att tala om det man själv tycker är viktigt att upplysa om. Myndigheten håller på att ta fram en ny kom- munikationspolicy. 43TP PT Det bör i detta sammanhang nämnas att avdelning hos Rikspolis- styrelsen anmälde myndigheten till Justitiekanslern för brott mot meddelar- friheten och förbudet mot att efterforska källor. Domstolarnas kontakter med medierna Massmediekontakter anses vara en förutsättning för att uppnå sina mål. För att minska skattefeletTPF44FPT, påverka attityder och normer och för att öka medborgares och företags förtroende för anses massmediekontakter vara ett viktigt verktyg. Därför strävar efter goda relationer med massmedierna, varvid värdeorden offensiv, pålitlig och hjälpsam ligger till grund för kommunikationen. Det sagda innebär att medarbetarna förutsätts vara aktiva och informera om verksamheten, att de ska vara öppna och ärliga, att det ska vara lätt för massmedierna att komma i kontakt med Skatte- verket och att massmedierna ska ges snabb och bra service. Man konstaterar att det är hundratals medarbetare inom som i olika sammanhang har kontakt med journalister och uttalar sig i medierna. Det anses i sig vara en styrka och en tillgång i kommunikationen att ett stort antal personer uttalar sig och har kontakt med massmedierna, och inte bara ett fåtal chefer och talespersoner. pressekreterare är för övrigt inte talespersoner utan har till uppgift att förmedla kontakter till den som bäst kan svara på en viss fråga. Riktlinjerna härvidlag är att den som bäst känner till ett ärende eller en verksamhet oftast är bäst lämpad att svara på frågorna och det kan vara en fördel om chefer svarar på frågor om hållning och verksamhetens inriktning eftersom de har ansvar för övergripande frågor. Om en medarbetare känner osäkerhet inför att svara på frågor från journalister, uppmanas han eller hon att rådgöra med sin chef, pressombud eller med presstjänsten på huvud- kontoret. Om en medarbetare inte kan eller vill svara på en fråga, ska vederbörande hänvisa journalisten vidare till sin chef eller sitt pressombud. har som nämnts bl.a. en central presstjänst, som är knuten till huvudkontoret i . På presstjänsten finns två pressekreterare, vars primära uppgift är att förmedla kontakter. Pressekreterarna har också till uppgift att besvara frågor om publi- cering av foton och bilder som finns tillgängliga för detta ändamål på webbplats. På webbplatsen finns dessutom ett press- 44TP PT Skattefelet är skillnaden mellan den skatt som skulle ha blivit fastställd – om alla skatte- betalare redovisade alla sina verksamheter och transaktioner korrekt – och den skatt som i praktiken fastställs (efter kontrollinsatser). Domstolarnas kontakter med medierna rum där tillhandahåller pressmeddelanden och nyhets- brev. anordnar härutöver olika seminarier för journalister. Seminariepresentationerna finns även tillgängliga på webbplatsen. På regional nivå finns särskilda pressombud, som journalisterna kan kontakta om de t.ex. vill prenumerera på lokala pressmeddelanden. har en central presstjänst, som är placerad vid verkets huvudkontor i . De inledande massmediala kon- takterna är i första hand tänkta att gå genom presstjänsten. Till press- tjänsten har fyra personer knutits, en pressansvarig, en informa- tionschef och två informatörer. Presstjänsten har också beredskap för medierna på ett särskilt telefonnummer, vardagar utanför kontors- tid samt , och allmänna helgdagar mellan och 20. På webbplatsen publiceras nyhetsbrev och pressmeddelanden och det finns också en automatisk prenumerationstjänst för dessa publikationer. Om verksamheten har uppmärksammats i medierna, händer det att man på webbplatsen publicerar repliker på olika debatt- artiklar. har en central presstjänst, som är knuten till huvudkontoret i . Till denna har knutits en presschef och en pressekreterare. Presstjänsten har primärt till uppgift att förmedla kontakter. I varje län finns regionala presskontakter som fyller motsvarande funktion. Presstjänsten och de regionala presskontakterna utformar också pressmeddelanden, som publiceras på kassans webbplats. Man kan även prenumerera på dessa liksom på kassans nyhetsbrev och rapporter.