sou · GXB327 · 2009-03-16 00:00:00 — Bestämmelserna om läroplan, individuell studieplan, arbetsplan och samverkansorgan i 1 kap. 3, 12 och 13 §§ och 4 kap. gymnasieförordningen (1992:394) ska tillämpas även för yrkesdansarutbildningen. Vad som anges i 3 kap. 1–2 och 5–6 §§ gymnasieförordningen (1992:394) om lärotider ska även gälla yrkesdansarutbildningen. Läsåret ska dock omfatta samt påbörjas och pågå som Dansarskolan bestämmer. Läsåret får ha högst . Elevernas skolarbete får förläggas måndag– lördag. Urvalet till yrkesdansarutbildningen ska grunda sig på färdighetsprov och en bedömning av sökandens förutsättningar att fullfölja utbildningen. Vid urvalet får även elevens betyg beaktas. Dansarskolan ska utse en nämnd som ska svara för antagningen. Yrkesdansarutbildningen ska innehålla arbetsplatsförlagd utbildning. Dansarskolan beslutar om omfattningen och svarar för att den arbetsplatsförlagda utbildningen uppfyller de kvalitetskrav som ställs på utbildningen. Fördelningen av platser till den arbetsplatsförlagda utbildningen får grunda sig på färdighetsprov. Bestämmelserna i 6 kap. 19–25 §§ gymnasieförordningen (1992:394) om ledighet, frånvaro, ordningsregler och tillrättaförande ska också tillämpas för yrkesdansarutbildningen. Betyg ska sättas på varje avslutad kurs och på projektarbete i ämnen som även förekommer i gymnasieskolan. Bestämmelserna i 7 kap. 1–7, 14 och 17–19 §§ gymnasieförordningen (1992:394) ska då tillämpas. Ansökan om att tas in till förberedande dansarutbildning i årskurs 4 respektive årskurs 7 samt till yrkesdansarutbildning ska skickas till Dansarskolan senast som myndigheten bestämmer. Dansarskolan får träffa avtal med en kommun om att kommunen ska bedriva viss undervisning. Avtalet får endast avse annan undervisning än dans. Avtal enligt första stycket får även träffas med en fristående skola som har godkänts och förklarats ha rätt till bidrag enligt 9 kap. 2 och 6 §§ eller 9 kap. 8 § skollagen (1985:1100). Avtal med en fristående grundskola får endast träffas om denna har rätt att sätta betyg enligt 1 a kap. 7 § förordningen (1996:1206) om fristående skolor. Beslut om antagning m.m. enligt 6, 9 och 10 §§ får inte överklagas. ändring i studiestödsförordningen (2000:655) Härigenom föreskrivs ifråga om studiestödsförordningen (2000:655) att 2 kap. 2 § samt bilaga A 1 och A 2 ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse nas till studerande vid andra nas till studerande vid andra läroanstalter och utbildningar än läroanstalter och utbildningar än sådana som enligt skollagen sådana som enligt skollagen (1985:1100) ingår i det offentliga (1985:1100) ingår i det offent- svensk studerande får dock in- svensk studerande får dock inack- orderingstillägg lämnas också för för studier vid en läroanstalt eller studier vid en läroanstalt eller utbildning som ingår i det utbildning som ingår i det orderingstillägg får också lämnas till studerande vid . Trots vad som anges i 1 § får inackorderingstillägg lämnas till en studerande som deltar i grundskoleutbildning i någon av årskurserna 7–9 1.om utbildningen genomförs vid en riksinternatskola, eller 2.om den studerande är utlandssvensk och utbildningen genomförs inom det offentliga skolväsendet eller vid en fristående grundskola som är godkänd för fullgörande av skolplikt. får meddela närmare föreskrifter om vem som kan få inackorderingstillägg. Engelskspråkig gymnasial utbildning i kommuns regi Folkhögskola, utbildning på grundskolenivå och utbildning som motsvarar gymnasial vuxenutbildning i vuxenutbildning (komvux) Grännaskolan, gymnasial utbildning vid riksinternatskolan Gymnasieskola, fristående, i fråga om utbildningar för vilka skolan förklarats berättigad till bidrag enligt 9 kap. 8 § skollagen (1985:1100) eller blivit ställd under statlig tillsyn Internationell gymnasieutbildning för International Baccalaureate (IB) och statlig vuxenutbildning, utom påbyggnadsutbildning och uppdragsutbildning Liber , utbildning på gymnasial nivå samt utbildning för vuxna på grundskolenivå Lundsbergs skola, gymnasial utbildning vid riksinternatskola Lycée Français , utbildning på gymnasial nivå Humanistiska , gymnasial utbildning vid riksinternatskolan och internationell gymnasial utbildning kommun, distansundervisning på gymnasial nivå enligt förordningen (1992:1261) om distansundervisning på gymnasial nivå i Tyska skolan, utbildning på gymnasial nivå Folkhögskola, annan utbildning än sådan som anges i A 1 och Stiftelsen och läns skogsskola för , arbetsledarfortbildning och statlig vuxenutbildning, påbyggnadsutbildning som inte är uppdragsutbildning Kompletterande utbildningar som enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar har förklarats berättiga till studiestöd enligt avdelning A , , utbildning till hovslagare , seminörutbildning jaktvårdsskola ändring i förordningen (2008:613) med instruktion för Härigenom föreskrivs ifråga om förordningen (2008:613) med instruktion för att 2 § ska ha följande lydelse. ska ha tillsyn över 1.det offentliga skolväsendet samt den av det allmänna anordnade förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen, 2.kommunernas uppföljningsverksamhet som omfattas av 1 kap. 18 § skollagen (1985:1100), 3.hur kommunerna fullgör sitt tillsynsansvar i fråga om verksamhet som avses i 2 a kap. 13 § och 2 b kap. 6 § skollagen, 4.kommunernas skyldighet att se till att skolpliktiga barn får föreskriven utbildning, 5.utbildning vid sådana skolor med enskild huvudman (fristående skolor) som avses i 9 kap. skollagen, 6.utbildning vid riksinternatskolor, 7.utbildning vid särskilda ungdomshem enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 8.särskild undervisning enligt 10 kap. 3 § skollagen för skolpliktiga elever på sjukhus eller motsvarande, 9.visstidsutbildning vid sådana särskilda resurscenter som avses i 10 kap. 3 a § skollagen, 10.kommunernas handläggning av frågor enligt 10 kap. 4 § skollagen, och 11. vissa andra utbildningar och verksamheter i den omfattning som följer av särskilda bestämmelser eller särskilda beslut. 11. utbildning som sker med stöd av lagen (2009:xx) om yrkesdansarutbildning. 12. vissa andra utbildningar och verksamheter i den omfattning som följer av särskilda bestämmelser eller särskilda beslut. 1Arbetets uppläggning och genomförande En viktig del av utredningens arbete var inledningsvis att på olika sätt verifiera och i grunden förstå de olika problem och möjligheter som finns inom den svenska yrkesdansarutbildningen och därvid skilja ut vad som påverkas av strukturella förhållanden och vad som kan vara relaterat till andra omständigheter. Samtal och diskussioner med företrädare för dansprofessionen och dansutbildningarna var en värdefull källa för utredningen, kompletterad med genomgång av tidigare utredningar, rapporter, skrivelser, beslut m.m. och inhämtande av information från utländska balettskolor. Utredningen organiserade två probleminventeringsmöten för att samla upp synpunkter på den svenska yrkesdansutbildningen. Till dessa möten inbjöds företrädare från huvudmännen för den förberedande dansutbildningen vid grundskolorna i , , och kommuner, huvudmannen för yrkesdansarutbildningen i , gymnasium/Kungliga , , , Kungl. Operan , , och . Samtliga inbjudna medverkade utom och . Utredningen skapade därefter en referensgrupp med företrädare från de nämnda organisationerna, m.fl. Deltagarna i referensgruppen finns förtecknade i bilaga 3. Referensgruppen har varit av stor betydelse för arbetet i utredningen. Insamlad information, överväganden, slutsatser och utkast till förslag har diskuterats och prövats i denna grupp, innan utredningen gjort sina slutliga ställningstaganden. Det utskickade materialet och diskussionerna i gruppen har ofta resulterat i skriftliga synpunkter från medlemmarna. Referensgruppen har sammanträtt . Arbetets uppläggning och genomförande Utredningen har däremellan haft många kontakter med enskilda medlemmar i referensgruppen samt andra personer inom dansprofessionen i och utlandet för att få synpunkter på problem, möjligheter och sätt att lösa olika frågor. En sammanställning av utredningens kontakter ingår i källförteckningen. Utredningen har också besökt och träffat personal och i vissa fall elever på /Kungliga i , Skällstorpsskolan/i , Angeredsgymnasiet, Kungl. Utredningen har samlat information från ett urval balettskolor i andra länder. Vi har begränsat oss till utbildningar, som bedömts kunna tjäna som inspiration eller förebilder inom ett svenskt system. Våra kontakter inom den svenska dansvärlden har medverkat med att identifiera sådana skolor och utbildningar. Betänkandet är upplagt så att dess första del, kapitlen 2–5, huvudsakligen är av beskrivande karaktär. I kapitel 2 redogörs för historien bakom den svenska yrkesdansarutbildningens nuvarande utformning, dess kopplingar till och gymnasieskolans regelverk, den kritik som har riktats mot dansutbildningen och vilka hinder och möjligheter det befintliga regelverket erbjuder ur dansämnets perspektiv. I kapitel 3 sammanfattas iakttagelser från de utländska dansutbildningar, som har haft större betydelse för de förslag som lämnas. En mer ingående redogörelse för de utländska dansutbildningarnas uppläggning och organisation har hänförts till bilaga 4. Kapitel 4 ägnas åt en beskrivning av dansarnas arbetsmarknad och kapitel 5 åt hur olika beslut inom kulturpolitiken inverkat på dansutbildningen. Den andra delen av betänkandet omfattar kapitlen 6–12. Här återfinns utredningens motiv, slutsatser och förslag. I kapitel 6 beskrivs utgångspunkterna för de förslag som utformats för den fortsatta yrkesinriktade dansutbildningen i . I kapitel 7 beskrivs ett nytt huvudmannaskap för yrkesdansarutbildningen och hur utbildningen ska vara organiserad. Kapitel 8 redogör för uppläggningen av den nya utbildningen och dess omfattning. Frågan om lärarförsörjningen och förslag om förändrade anställningsvillkor för danslärare behandlas i kapitel 9. Förslagen om dimensioneringen av dansutbildningen, rekryteringen, elevernas boende Arbetets uppläggning och genomförande samt studiefinansieringen framgår av kapitel 10. Beräkningarna av kostnaderna för den nya yrkesdansarutbildningen presenteras i kapitel 11 och i kapitel 12 finns specialmotiveringarna till författningsförslagen. I betänkandet används i några sammanhang termer eller begrepp som är normalt förekommande i dansvärlden, men som inte alltid används utanför denna krets. Bland annat förekommer i texterna begreppet ta klass i någonting, vilket innebär att en dansare tar lektioner i någon form av dans. Ett annan term som används är audition, som i detta sammanhang innebär uppdansning, t.ex. inför en jury eller liknande inför antagning till utbildningen eller till ett kontrakt hos ett danskompani. Inom dansvärlden kallas utbildningsplan för syllabus, något som anammas i texterna. Vidare nämns olika danstekniker som har uppkallats efter den dansare/koreograf som skapade tekniken, såsom Agrippina Vaganova, , Merce och . 2.1Från balettelevskola till grundskola och gymnasium Yrkesdansarutbildningen har anor då instiftades i samband med att en balettkår bildades för den nyinrättade i . I de föränderliga politiska och kulturella klimaten kom skolan och balettkonsten att uppleva olika perioder av upp- och nedgångar under det följande århundradet. Olika privata utbildningar kom till efterhand. Den ryske koreografen kom till vars uppsättningar för Balett ledde till en period av blomstring. Ledningen av Balettelevskolan vid övertogs av och och kvaliteten på utbildningen höjdes. påbörjades utbildning för yrkesdansare även vid i (1949), Balettakademien i (1957) och (1961). De scenbundna utbildningarna hade som främsta mål att utbilda dansare för den egna scenens behov och utbildningen var förlagd utanför den obligatoriska skolundervisningen på eftermiddagar och . Vid i fanns speciella balettklasser med särskilt tillrättalagt schema dit högstadieelever kunde söka. I och fanns ingen anpassad undervisning men elever kunde i viss mån erhålla befrielse från främst gymnastikundervisning, och i även i vissa andra ämnen. I blev dansaren och koreografen balettchef på 1968 och såg att dansutbildningen behövde byggas ut och utvecklas för att följa med i konstformens ständiga utveckling. Den unge dansaren vid Kung- liga , gavs uppdraget att ordna detta och kom att leda Balettelevskolan genom de kommande årens förändringar. behandlades utbildningen i konstnärlig scenisk dans i betänkandet Statens skolor för scenisk utbildning, DsU 1968:9. Där behandlades förutom utbildning av koreografer och danspedagoger även utbildning av dansare. Vad gäller utbildningen av dansare blev uppfattningarna i remissförfarandet så vitt skilda att regeringen inte var beredd att förorda någon förändring av utbildningen utan ansåg att frågan borde ses över ytterligare. beslutade emellertid med utredningens förslag som grund att inrätta Statens dansskola i med huvudsaklig uppgift att utbilda danspedagoger och koreografer. Statens dansskola fick senare, efter egen begäran, på försök anordna en särskild kurs i klassisk balett, och jazzdans på högskolenivå som en form av förberedelse för fortsatt utbildning vid skolans koreograf- och danspedagoglinjer med start /74.2 Diskussionen om nya former för utbildningen av dansare fortsatte. bedrevs som framgått ovan fortfarande utbildningen till yrkesdansare vid i , i och . Utbildningen började när eleven var mellan åtta och . Mellan 500 och 700 barn sökte inträde vid de tre balettelevskolorna varav ca 70 antogs som elever. Dansundervisningen förlades till eftermiddags- och två– . Elevavgifter togs ut för undervisningen i och men var kostnadsfri vid Operan i . Problemet med denna konstruktion, med yrkesutbildningen helt förlagd till de tre scenernas balettelevskolor efter den obligatoriska skolans åk 9, var att danseleverna inte kunde fortsätta sina teoretiska studier fram till studentexamen eller full gymnasiekompetens. 1970:25, SU1970:108, rskr 1970:274. 2Prop 1973:1 bil.10 s.154. Mot denna bakgrund bemyndigade Kungl Maj:t chefen för att tillkalla ett antal sakkunniga med uppdrag att utreda frågor om utbildningen av dansare. Utredningens direktiv3 utsade att den förberedande dansundervisningen i största möjliga utsträckning skulle samordnas med och borde utgöra en del av . Det var betydelsefullt att undervisningen i dans medför minsta möjliga störning av den ordinarie skolgången. Ämnestid kunde tänkas skäras ner till förmån för dans men eleverna skulle kunna genomföra sitt reguljära studieprogram med utbildningsmål i allt väsentligt likvärdigt med andra grundskoleelevers. Dansundervisningen fick påbörjas tidigast . Utredningen skulle överväga anställningsformer och kompetenskrav för lärare i dans inom . Förberedande dansutbildning skulle endast få finnas på tre orter, varav en skulle förläggas till . Vad gäller utbildningen av yrkesdansare borde den vara en tvåårig gymnasial utbildning, utredningen skulle ta hänsyn till behörighetskrav till högskolan och urvalsreglerna till gymnasieutbildningen borde övervägas. Direktiven gav de sakkunniga två alternativ vad gäller organisationen: utbildningen skulle fortsättningsvis antingen anordnas som en linje inom dåvarande Statens dansskola eller inom ramen för gymnasieskolan. Utredarna skulle ange vilket av dessa alternativ som borde genomföras. överlämnade sitt betänkande Utbildning av yrkesdansare till regeringen , DsU 1976:8 och 9. De sakkunniga ansåg det angeläget att dansarutbildningen skulle göra det möjligt för svensk danskonst och svenska dansare att hävda sig internationellt. Tillgången till avgiftsfri, likvärdig utbildning på flera ställen i landet borde ökas så att den som ville ägna sig åt och hade fallenhet för en yrkesdansarbana skulle ha den möjligheten. Man betonade att danskonstens framtid är beroende av dess förmåga 3 I statsrådsprotokoll . till konstnärlig förnyelse, vilket ställer stora krav på utbildningen av dansare. Man konstaterade att den klassiska baletten spelade en dominerande roll i den internationella dansarutbildningen. Lektion om 75– fem–var normalt. Inträdesåldern var mellan sju och men föregående dansträning var vanlig. Utredningen ansåg att den förberedande dansundervisningen i den svenska ska ge en god fysisk grund och tillräckliga danskunskaper för fortsatt yrkesutbildning, stimulera till självverksamhet och eget skapande samt utveckla sin musikalitet och känsla för rytm. Det var emellertid viktigt att inte låsa frågan om när elev ska börja dansa till en bestämd ålder. Utredarna ansåg att den som börjar har större förutsättningar att bli en skicklig dansare. Därför borde förberedande dansträning erbjudas blivande danselever inom exempelvis en dansskolas ram. I skulle elever få påbörja sin dansundervisning fr.o.m. åk 4 men även senare och grunden i utbildningen borde vara baletteknik. Utredarna menade att danselevernas arbetsbörda måste lättas så att fritid kan användas till annat än dans. Om danseleverna förs samman till särskilda klasser skulle det vara lättare att få rum med mer dansundervisning inom skolan. Var målet att integrera dem i vanliga klasser begränsades möjligheten i stället. Den tid som gick att ta av ordinarie ämnen skulle under alla omständigheter inte räcka till för att ge tillräcklig dansträning. Utredningen förordade ett alternativ som innebar att något mer än hälften av tiden för dansundervisning togs från ämnen och återstående behov fick täckas upp . Inom skolans ram skulle undervisning i dans utgöra () i åk 4 som vartefter utökades till att omfatta i åk 9. Utredningen ansåg också att en bedömning av de sökandes grundförutsättningar skulle ske före utbildningens början. Ett samrådsorgan skulle finnas mellan skolan och en teater som rådgivande instans till skolstyrelsen i frågor om inriktning, tillsättning av lärartjänster m.m. Särskilda studierektorer borde ansvara för undervisningen i , med god kännedom om dansområdet. Utredningen föreslog att , och skulle få ha förberedande dansutbildning inom . Yrkesutbildningen av dansare föreslogs fortsättningsvis anordnas som en tvåårig gymnasieutbildning. Utbildningen skulle utformas så att eleverna fick allmän behörighet för tillträde till högskolan. Eleverna förutsattes genomgå inträdesprov för att antas. Denna yrkesutbildning borde också vara vägen för den som vill söka in till Statens dansskolas pedagogiska linje. Omfattningen av undervisning i dans föreslogs uppgå () inkl vissa tillval i såväl åk 1 och 2 samt fördelat på musik, kulturhistoria, dramatisk framställning och arbetsfysiologi. skulle anslås till svenska, engelska, samhällskunskap och timme till förfogande (TTF). Yrkesutbildningen skulle förläggas till p.g.a. utbudet av dans och möjligheten att rekrytera kvalificerade lärare och gästpedagoger. Detta skulle också underlätta ett sambruk av sådana resurser mellan dansinstitutionerna. Utbildningens karaktär var för övrigt sådan att man inte kunde lokalisera den till mer än en ort enligt utredarna. Dansarutbildningen borde dimensioneras så att blir självförsörjande på dansare. En intagning av ca 90 elever bedömdes realistisk vad gäller den förberedande dansutbildningen i för att ge underlag till ett intag på 45–50 elever på gymnasial nivå. Som en konsekvens av direktiven och utredarnas förslag skulle en successiv avveckling av undervisningen vid , i och påbörjas. I yttranden över betänkandet påpekade flera remissinstanser att förslagen på flera punkter innebar väsentliga avsteg från grundläggande principer för . Utbildningen för dans såsom yrke och konstart med de speciella krav den ställer, torde emellertid få anses så unik och gälla för en så begränsad grupp att en särbehandling kunde vara befogad. Ville man bejaka satsningen på en fullgod inhemsk dansarutbildning var det nödvändigt att acceptera avvikelser från gällande principer för främst den obligatoriska skolan. De allmänna målen för elevernas utveckling borde emellertid inte äventyras. Även om det fanns svårigheter att anordna dansundervisning utan att inrätta speciella dansklasser borde det ändå prövas att så långt som det var praktiskt möjligt organisera dansutbildning utan att begränsa elevernas möjlighet till sociala kontakter med andra elever. Flera remissinstanser menade att samvaron med andra människor ur skilda samhällsgrupper med olika kön, erfarenheter och intressen var en viktig förutsättning för verksamhet och ensidigt sammansatta elevgrupper borde undvikas. Remissinstanserna instämde med dansarutredningen att det var angeläget att nedbringa undervisningstiden för danseleverna, men påpekade att utbildningsmålen inte enbart uppnås genom antalet undervisningstimmar utan var direkt beroende av undervisningens kvalitet. Utbildningen måste ge utrymme för danseleverna att ägna sig åt andra sysselsättningar än dans under sin fritid och det vore positivt om man kunde undvika en permanent sex dagars arbetsvecka för eleverna, med hänsyn tagen till bl.a. kontakter med andra barn och samvaro med föräldrar. På grund av utbildningens tidsmässiga omfattning, behovet av träning under sommarlov samt andra särskilda regler för utbildningen ansågs det särskilt viktigt att föräldrar på sina och elevens vägnar avgav en skriftlig förklaring att de erhållit grundlig information om utbildningen vid inskrivningen. Utredningens förslag till timplaner ansågs vara rimligt avvägd liksom innehållet i utbildningen. Möjligheten att överföra elever som inte visade sig ha förutsättningar för dansutbildningen till mer reguljära studievägar inom fann stöd hos remissinstanserna. Det måste dock finnas stödåtgärder för danselever som på eget initiativ eller efter avrådan avbryter dansutbildningen så att de inte handikappas i förhållande till andra grundskoleelever. Förstärkt medicinsk yrkesvägledning och medicinsk expertis borde vidare knytas till den grupp som skall bedöma elevernas grundförutsättningar för dansutbildning. Inackorderingsfrågan på de tre orterna borde undersökas så att det åtminstone var möjligt för intresserade och lämpade elever att få dansutbildning oavsett bostadsort. hänsyn tagen till elevernas ålder borde föräldrarna få välja utbildningsort där den lämpligaste inackorderingen kunde ordnas. Inackorderade danselever i borde få studiehjälp på samma villkor som gällde för gymnasieskolan eftersom utbildningen för elever som inte hade sitt hem på utbildningsorten skulle bli förenad med dryga kostnader. 2.1.3Regeringens proposition 1978 – försöksverksamhet inleds Regeringen instämde i utredningens förslag om timplan och att hälften av tiden för dansundervisning togs från ämnen. En sammanhållen undervisning i särskilda klasser betraktades av regeringen som en förutsättning för den förberedande dansundervisningen. Den skulle bedrivas som försöksverksamhet inom i , och och skulle få inledas fr.o.m. ht 1978. godkände i enlighet med regeringens förslag den institutionella förändringen av dansutbildningen samt grunderna för statsbidrag till verksamheten.4 Vad gäller yrkesutbildningen anförde regeringen att man delade utredningens uppfattning och att man skulle lämna bidrag så att två klasser av en specialkurs för yrkesutbildning av dansare skulle komma till stånd inom gymnasieorganisation. I budgetpropositionen5 noterades att utbildningarna inte kommit igång efter det att skolstyrelserna i de tre kommunerna gemensamt förklarat att staten måste stå för en större andel av merkostnaderna för dansundervisningen.6 Regeringen förordade att det statliga bidraget till den förberedande dansundervisningen borde ökas och motsvara per klass för mellanstadiet och per klass för högstadiet. Även kostnader för ackompanjatörer beaktades. Inför /82 utfärdade dåvarande () föreskrifter för försöksverksamheten med förberedande dansundervisning i . Verksamheten skulle anordnas genom jämkning av timplan enligt särskilda beslut där kompletterande frivillig dansundervisning skulle meddelas på elevens fritid enligt särskild timplan. Fr.o.m. /83 fastställde SÖ