sou · GWB39d2 · 2009-01-01 00:00:00 — självständiga roll inom fram- hävs i instruktionen genom att det av 13 § framgår att chefen för inspektionen ansvarar, beslutar om föreskrifter och beslutar i enskilda frågor om sjösäkerhet, förorening från fartyg, behörigheter för sjöfolk, bemanning av fartyg, arbetsmiljö, vilotider, sjöfartsskydd och hamnskydd i den mån dessa ankommer på samt tillsyn över efterlevnaden av sådana beslut som avses i punkt 1. Verksamheten beskriven på liknande sätt som för övriga inspek- tioner framgår av schemat nedan. Analysschemat tillämpat på verksamhet. Aktivitet i direkt anslutning till reglering och tillsyn - rätt att organisera trafik - rätt att utföra trafik Villkor för nyttjande av - övriga villkor för tillträde Villkor för resenärer och Inspektionens begränsade ansvarsområde jämfört med förhållan- dena inom luft- och järnvägssektorn speglar att man nöjt sig med att särskilja sådana frågor som enligt instruktionen måste beredas och beslutas utan inflytande från verket i övrigt. En viktig del av normgivningen är att utfärda föreskrifter om hur fartyg ska konstrueras, byggas, underhållas, framföras och beman- nas. Sjöfartsskyddet har blivit en del av normgiv- ningen och det kan speciellt påpekas att numera inte bara fartyg utan även hamnanläggningar och hamnar regleras. Avfallshantering i hamnar är också föremål för normering, liksom fartygens avgångs- och ankomstrapportering, kopplad till det EU-beslutade . Inspektionen utfärdar även normer för när lots ska anlitas. Ytterligare ett område är normer för mark- nadskontroll av fritidsbåtar. Normer för Marinens fartyg hanteras också av . Tillsynen avser bland annat efterlevnaden av föreskrifter om tek- niska och operativa förhållanden på fartyg och sjöfartsskydd på fartyg, svenskflaggade såväl som utlandsflaggade, och skydd i svenska hamnar och hamnanläggningar. Tillsynen innebär besikt- ningar och inspektioner ombord på fartyg och ute i hamnar samt kontroll på plats av rederiers och fartygs system för säkerhets- organisation. Inspektionerna omfattar bland annat arbetsmiljön ombord, att fartyget har kompetent personal och att det är lastat på rätt sätt. Dessutom görs hamnstats- och värdstatsbesiktningar av utländska fartyg och av färjetrafiken. De erkända organisationer som via delegeringsavtal får utföra besiktningar av svenska fartyg kontrolleras och utfallet rapporteras bland annat till EU-kommis- sionen. utför också marknadskontroll på den svenska fritidsbåtsmarknaden samt följer upp Marinens verksam- het. För att rederier ska få bedriva verksamhet ska de ha ett godkänt system för säkerhetsorganisation för de fartygstyper som de använder. Godkännandet omfattar inte någon ekonomisk kontroll. Till tillståndsgivning kan också räknas de behörigheter som utfärdas för olika kategorier av ombordanställda. De tillsynsobjekt som hanterar (fartyg, rede- rier, hamnanläggningar, hamnar) finns registrerade i ett datasystem, kallat SITS (Sjöfartinspektionens tillsynssystem). Vidare finns ett system för registrering av sjöfolk och deras tjänstgöringstid till sjöss. Olyckor, tillbud och personskador ombord på svenska fartyg registreras i SOS (olycksfallssystem). 4.3.5Statistik, olycksutredningar m.m. Inspektionen utreder och analyserar vissa olyckor och tillbud med svenska handels- och fiskefartyg samt med utländska handels- och fiskefartyg i svenska vatten. I övrigt utreder Statens haverikommis- sion de allvarligare olyckorna. Inspektionen för också statistik över alla händelser och ger ut en statistiksammanställning som omfattar olyckor, tillbud och personskador. Båtlivsgruppen, som består av fyra personer, arbetar med mark- nadskontroll för fritidsbåtar samt information och rådgivning för att främja sjösäkerheten. Vidare utvecklar man ett statistiksystem för fritidsbåtsolyckor och dödsfall i samband med dessa. var en gång en egen myndighet (1,5 årsarbets- krafter), som försåg allmänheten med information om säkerheten i fritidsbåtstrafiken. Myndigheten lades ned och uppgifterna flytta- des till . Ansvaret för dessa uppgifter ligger nu på inspektionen. består av företrädare för berörda myndigheter (sjösäkerhetsdirektören är ordförande, och ingår), fritidsbåtsorganisationer (, och ), , Gästhamnar och fritidsdykarnas organisation. Fritidsfiskarnas organisation kommer att anslutas. Rådet verkar genom deltagande i mässor, sponsring av TV-program, informationsinsatser m.m. för att förbättra sjösäkerheten i fritidsbåtslivet. NFB) är en ideell förening, bildad av och båtorganisationerna , och . Den har skapat frivilliga utbildningar för fritidsbåtsägare för att förbättra sjösäkerheten och auktoriserar förhörsförrättare. Nämnden svarar också för utbild- ningens innehåll när det gäller kustskepparintyg och auktoriserar förhörsförrättare för det. Kustskepparintyget är obligatoriskt för den som vill köra fritidsbåt större än . Nämndens fram- tid är osäker, beroende på vad regeringen kommer att föreslå vad gäller körkort på sjön, nämnden kan försvinna eller få väsentligt utvidgade uppgifter. 4.3.7Normgivning, tillsyn och tillståndgivning – vita fält Enligt schemat i tabell 4.2 finns ingen föreskrivande verksamhet som berör infrastrukturförvaltare (farledsansvariga) eller trafik- organisatörer. Skälen är att den enhet på som hanterar dessa frågor inte hunnit komma igång med detta arbete eftersom de övergått från till Sjöfarts- inspektionen. fanns inte något behov av reglering. 4.4Överväganden och förslag om ansvarsfördelningen Ny eller utvidgad verksamhet För sjöfartssektorn innebär bildandet av Transportinspektionen att vi måste ta ställning till liknande ansvarsfördelning som redan genomförts mellan inspektionsansvariga och trafikverk inom luft- och järnvägssektorerna. Det har i diskussioner med Sjöfart- inspektionen och framkommit att man anser att det finns anledning att vidga inspektionens verksamhet till att omfatta normering och tillsyn över verksamhet som utförs internt inom eller av gentemot externa intres- senter. Förslagen till en vidgad verksamhet avser i vissa stycken också sådana områden som saknar tillfredsställande norme- ring och tillsyn. Förslaget avser t.ex. följande vad gäller normering: Föreskrifter för behörigheter för lotsar samt krav på utbildningsanordnare för dessa. Föreskrifter för farleders och hamnars infrastrukturförvaltare där t.ex. visst djup och bredd begränsar fartygs storlek. Föreskrifter för sjömätning. Föreskrifter för hur sjökort ska framställas (rätt information). Föreskrifter för sjötrafikövervakning och sjötrafikinformation (kommunikationssystem, operatör, utbildningsanordnare). Föreskrifter för infrastrukturförvaltaren av kustradio- och AIS- systemet (). Tillsynen bör då bland annat omfatta följande: Tillsyn av utprickning och djup/bredd i farleder. Tillsyn av farledshållare, sjömätare och sjökarteutgivare. Tillsyn av ansvar för Safe Sea Net (kommunikations- system). Tillsyn av utbildningsanordnare. Tillsyn av kustradio- och AIS-systemets funktion. Tillståndsgivning kommer i första hand att bli aktuell för utbild- ningsanordnare. Ett nytt register bör tas fram för att hålla reda på utprickning, fyrar etc. i farleder och hamnar. har ett sådant register för sin verksamhet (FAREG), men eftersom Sjöfarts- inspektionen ger även andra farledshållare tillstånd att märka ut farleder bör ett motsvarande register finnas i den nya myndigheten. Fortsatt samverkan men under nya förutsättningar För verksamheten Krav på system finns hänvisningar till såväl reglerande insatser som utövande av sektorsansvar och deltagande i internationellt arbete inom . Även för inspektionen (jämför schemat i avsnitt 4.3) nämns internationellt arbete och normering inom dessa områden. Förhållandet föranleder en kom- mentar. Normgivning och utövande av sådana uppgifter som hän- förs till sektorsansvar innebär en skillnad i perspektiv inom ett verksamhetsområde, vilket vi konstaterar i bilaga 7. I utvecklingen och effektiviseringen inom verksamhets- områdena behövs såväl mer politikutvecklande insatser som reglering. Det föranleder i sin tur – det självklara – konstaterandet att samverkan alltid kommer att vara nödvändig mellan Transport- inspektionen och de verk som har de mer politiknära stabsuppgif- terna. Samverkan måste bland annat innefatta att avväga vilken kompetens och vilken eller vilka myndigheter som ska företräda olika delar av transportsektorn i olika faser av nationell och inter- nationell utveckling. I den nu integrerade situation som råder inom är det som till största delen har det samordnande ansvaret för det internationella arbetet. Skulle myndighets- organisationen inom transportområdet komma att ses över bör detta ansvar övervägas ytterligare. Innan den fortsatta översynen av slutförts bör den nuvarande ansvarsfördelningen mellan (i rollen som sektorsansvarig myndighet inom sjöfartsområdet) och sjö- fartsverksamheten inom Transportinspektionen kvarstå (se även nedan om verksamhet som bör kvarstå inom ). 4.4.2Verksamhet som bör föras över från till Transportinspektionen All verksamhet som bedrivs inom bör föras över till Transportinspektionen, förutom den person på fartygstrafikenheten som för verkets räkning arbetar som säker- hetsskyddschef/signalskyddschef samt med frågor som berör till- ståndsgivning för landskapsinformation och handläggning av CBRN-frågor, dvs. frågor om risk och sårbarhet när det gäller kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära ämnen. En motsvarande befattning bör redan finnas i någon av de andra inspektionerna. 4.4.3Verksamhet som bör föras över från övriga delar av till Transportinspektionen Kustfartstillstånd (cabotage) Enligt förordningen (1974:235) om tillstånd till sjöfart i inrikes trafik med utländskt fartyg m.m. kan tillstånd beviljas för att trans- portera gods eller passagerare i svensk sjöfart, s.k. kustfartstillstånd eller rätt till cabotage. Tillstånd beviljas av med beredning inom avdelningen Sjöfart och samhälle. När man ska ta ställning till frågor som rör marknadstillträde behöver man göra överväganden om i vilken grad dessa ska beredas politiknära av trafikverk eller regeringen respektive av Trans- portinspektionen – den senare i rollen som föreskrivande och prövande myndighet i förhållande till tydligt angivna regler eller kriterier för tillträde till marknaden samt till krav på säkerhets- och miljöegenskaper etc. I prövningen för att tillåta cabotage i svensk kusttrafik är frågan om det finns svenskt tonnage tillgängligt eller ej avgörande, förutsatt att säkerhet och andra grundläggande villkor är tillgodosedda. Är svaret ja ska tillstånd inte lämnas. Bedöm- ningen får anses ligga inom ramen för den typ av prövning som Transportinspektionen ska göra inom verksamhetsområdet marknadstillträde. svarar för registrering av svenska fartyg i det svenska registret, som organisatoriskt är knutet till den juridiska enheten. är ett inskrivningsregister som innehåller fartygsuppgifter, ägare till fartygen, inteckningar och innehavare till inteckning och andra anteckningar. Ansvaret för registret bör föras över till Transportinspektionen. disponerar ett särskilt anslag för att täcka kostna- derna för registerhållningen. Det finns enligt inga legala hinder mot att kostnaderna för registret till fullo skulle kunna finansieras med avgifter. Vi föreslår att så sker. 4.4.4Verksamhet som tills vidare bör ligga kvar hos för att senare föras över till annan myndighet Tillkomsten av Transportinspektionen samt de förslag till struk- turomvandling som kommer att läggas fram av kommer sannolikt att innebära en ändrad roll för . Motiven för strukturomvandlingen liknar i utredningsdirektiven dem som regeringen utvecklade när Luftfartsstyrelsen bildades och roll renodlades till att vara infrastrukturförvaltare. Sådana i förhållande till regeringens kvarvarande stabsuppgifter som kan hänföras till det som betecknas som sektorsansvar kan alternativ 1: kvarstå inom alternativ 2: överföras till Transportinspektionen på liknande sätt som redan skett inom luftfartssektorn För att undvika onödig turbulens i verksamhet och för personal bör sektorsansvaret enligt vår uppfattning ligga kvar hos Sjöfarts- verket i samband med att Transportinspektionen bildas och till dess att riksdag och regering fattat eventuella beslut om den fort- satta omstruktureringen av och transportsektorn i övrigt. Skulle händelseutvecklingen inom sjöfartssektorn gå före övrig strukturomvandling kan det dock bli nödvändigt att tillfälligt parkera sektorsansvaret hos Transportinspektionen eller att självt hanterar dessa frågor. 4.4.5Ansvarsfördelningen mellan Transportinspektionen och Tillsynen över sjösäkerhet, miljöskydd och sjöfartsskydd hanteras av . Genom avtal som beslutas av inspek- tionen har fått ett antal uppgifter, bland annat att kontrollera behörigheter och bemanning av det nationella tonnaget. utför inte någon annan tillsynsverksamhet än den som finns i avtalet inom de områden som ver- kar. Det kan vara på sin plats att påpeka att i sin instruktion har ett uppdrag att hantera utsläpp av t.ex. olja. Detta ska dock inte förväxlas med miljötillsyn ombord, som inspektionen utför på egen hand. Verksamhetsvolym och finansiering (se nedan) av Transport- inspektionens verksamhet kommer att bli föremål för fortsatta överväganden. Verksamhetsvolym för sjöfartsdelen av Transportinspektionen Totalt omfattade verksamhet 164 årsarbets- krafter . Den budgeterade totala kostnaden för verk- samheten 2008 är . Antalet årsarbetskrafter har beräknats till 187. Överföringen av ansvaret för sjöfartsregistret m.m. innebär en ökning med drygt sju årsarbetskrafter och . Den ökade verksamhetsvolymen för sjöfartsdelen inom Trans- portinspektionen medför en motsvarande minskning av verksam- heten inom . Finansiering av sjöfartens andel av verksamheten inom Finansieringen av verksamhet sker, förutom med prestationsrelaterade avgifter, genom att en del av den s.k. farledsavgiften (se vidare bilaga 17) disponeras för inspektionens verksamhet. För sjöfartsregistret och den delen av verksamheten som avser fritidsbåtar erhålls också anslag. Med gjorda antaganden har finansieringen beräknats ske enligt nedan: Avgifter registerhållning (sjöfartsregistret) Anslag (sjöfartsregistret) Anslag (fritidsbåtsverksamheten). Myndighetsavgift (del av farledsavgiften) anser vi att kostnaderna för registerhållningen helt ska finansieras med avgifter. Den andel av normering, tillsyn m.m. som avser fritidsbåtar och båtsportlivet bör enligt vår mening också avgiftsfinansieras. Omfördelningen av ansvar innebär att en ökad andel av farled- savgiften ska användas till att finansiera Transportinspektionens verksamhet. Denna del av avgiften bör dock fastställas av Trans- portinspektionen eller regeringen. Av praktiska skäl bör dock Sjö- fartsverket stå för underlaget till fakturering, (t.ex. faktura- mottagare och fartygsanknutna uppgifter som bruttodräktighet och mängden lastat/lossat gods) för den allmänfinansierande avgift som ska tas ut från sjöfarten/rederierna. Det är dock viktigt att Transportinspektionen får komplett underlag för att kunna utforma en relevant taxa och fakturera. Beträffande generella överväganden om avgiftssystem, se bilaga innebär reformen inga statsbudgeteffekter. Vid ändrade finansieringsprinciper enligt våra förslag fås en avlastning på statsbudgeten enligt nedan: Avgifter för registerhållningen innebär minskade kostnader Avgiftsfinansiering av den del av inspektionens verksamhet som avser fritidsbåtar och båtsport minskar kostnader på Vägtransportsystemet är den utan jämförelse mest betydelsefulla och sammansatta delen av det svenska transportsystemet. I stort sett alla människor, företag och samhällsintressen är beroende av systemet. Detta medför att de som brukar systemet eller som är berörda av det på annat sätt är många och att de har skiftande utgångspunkter och anspråk när det gäller vägtransporterna. Ansvaret för olika delar av vägtransportsystemet är också uppdelat på ett antal aktörer, myndigheter och förvaltningsnivåer. Plane- ringen, byggandet och driften av infrastrukturen, tillträdet till systemet och användningen av det skiljer sig därför åt på många sätt från vad som gäller för de andra trafikslagen. Från ett regleringsperspektiv är det främst mängden regelverk med olika myndigheter inblandade som gör systemet komplext i kombination med att antalet brukare är högt och att systemet är öppet för både tillståndspliktig verksamhet och icke tillstånds- pliktig användning. Exempel på ansvarsfördelningen är följande: För väghållning och drift av väg är regioner väghål- lare för de allmänna vägarna och kommunerna väghållare för de vägar som är gator och inte allmänna vägar. Över den statliga väghållningen finns det ingen reglerad tillsynsverksamhet. För enskilda vägar är t.ex. samfällighetsföreningar väghållare. Tillträdet till systemet är inte reglerat annat än genom krav på behörighetshandlingar, t.ex. körkort för vissa fordon och krav på trafiktillstånd för yrkesmässig trafik. Systemet är inte avgränsat för enbart yrkesmässig användning utan privat och yrkesmässig användning är blandad. Teknisk kontroll av fordon utförs av AB m.fl. besiktningsorgan. Förarutbildning sker av bland annat trafikskolor över vilka har tillsyn och förarprövningen sker av bland annat som också har tillsyn över denna. Dessutom finns en fri sektor med privat förarutbildning. Länsstyrelserna är regionala körkortsmyndigheter, tillstånds- och tillsynsmyndigheter för yrkesmässig trafik och biluthyr- ning samt för säkerhet i vägtunnlar. Polismyndigheterna utför kontroller av att olika regler följs ute på fältet, t.ex. när det gäller trafikregler och kör- och vilotider inom den yrkesmässiga trafiken. Trafikregler finns i trafikförordningen och kan meddelas lokalt genom lokala trafikföreskrifter av en kommun, en länsstyrelse eller en polismyndighet. Trafiksäkerhet och miljö är begrepp som ingår på ett eller annat sätt i många av de regelverk som styr byggande av väg, förar- utbildning etc. Trafiksäkerhet, miljö och tillgänglighet är några av de delmål som ska tillgodoses av sektorsmyndigheten. Huvuddelen av ansvaret för normgivningsarbetet för fordons och bränslens miljöegenskaper överfördes 2004 till . Ansvaret för det internationella arbetet överfördes fullständigt till . har ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtrans- portsystemet. ansvar och uppgifter m.m. framgår till en del av förordningen (2007:960) med instruktion för . ska verka för att de transportpolitiska målen uppnås och vara samlande, stödjande och pådrivande inom sektorn gentemot övriga berörda parter. Det övergripande målet för verket är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. ansvarar för planering, byggande och drift av de statliga vägarna och har också till uppgift att ta tillvara intressen i det internationella arbetet som rör väg, fordon och trafik. Verket ansvarar även för en rad i instruktionen uppräknade områden, nämligen frågor om följande områden: Trafik på väg och i terräng. Utfärdande av körkort och förarbevis, förarutbildning och förarprov. Fordons beskaffenhet och utrustning. Handikappanpassning av kollektivtrafik på väg. Väganordningars tekniska utförande. Avgränsning av väghållningsområden. Prövning av arbetsplaner för vägbyggnadsföretag. Fördelning och tillsyn av statliga bidrag till enskild väghållning, trafikhuvudmän och kommuner. Ansökningar om ekonomiskt bidrag från EU till svenska väg- projekt. Nationell och regional samordning av trafiksäkerhetsarbetet på väg. Samordning och genomförande av djupstudier av samtliga väg- trafikolyckor som har medfört att någon har avlidit. ska till regeringen redovisa, analysera och utvär- dera utvecklingen inom verkets sektorsområden samt tillhandahålla underlag för tillämpningen av 3–5 kap. och (1987:10). Verket får bedriva uppdrags- och försälj- ningsverksamhet som är förenlig med verkets uppgifter i övrigt samt får inom mark- och vattenområdet utföra uppdrag som rör vägar, järnvägar, flygplatser, hamnar, parker samt vatten- och avloppsledningar och därmed jämförbara projekt. har en central förvaltning som är belägen i medan sju regioner svarar för den regionala förvaltningen; region , , region , region , region , region och . Den statliga väghåll- ningen utövas av regionala förvaltning och affärs- verksamheten inom verket sker genom tre affärsenheter: , och Färje- rederiet. I utredningen för ökad konkurrens och effektivitet (SOU 2007:78) föreslås att och Konsult (det sistnämnda tillsammans med Projektering) bolagiseras per . ansvarar för vägtrafikregistret som innefattar for- donsregistret, körkortsregistret, yrkestrafikregistret och felpar- keringsregistret. Genom bemyndiganden kan också meddela föreskrifter på dessa områden. Inom pågår uppbyggnaden av en rikstäckande nationell vägdatabas som bland annat ska göra viss trafikföreskriftinformation tillgänglig för trafi- kanterna. finns Vägtrafikinspektionen som en enhet inom . Vägtrafikinspektionen har inga myndighets- uppgifter. huvudsakliga arbetsuppgift var tidigare att vara väg- hållningsmyndighet samt tillsynsmyndighet för statsfinansierad väghållning. uppdrag har dock efter hand utökats med ett tillsynsansvar inom olika områden. I samband med att beslutade att skulle slås samman med Väg- verket utökades verkets tillsynsroll inom trafiksäkerhetsområdet. har verket haft ett sektorsansvar som innefattar ett betydligt bredare ansvar för vägtrafiksystemet. Det innebär att verket ska svara för samverkan och samordning men även vara pådrivande i frågor som rör vägtransportsystemet. Väg- verket förväntas därigenom ta ett övergripande ansvar för de mål som ska uppnås inom vägtransportsystemet. Verket ska dels ta en aktiv roll i frågor som rör fordon, förare och vägtransport- infrastruktur som handhas av annan huvudman, dels vara aktiv i frågor som rör samspelet mellan olika aktörer. Verkets tillsynsuppgift har i vissa fall varit kopplad till att kon- trollera att de statliga medel som betalas ut till kommuner och enskilda används på rätt sätt och i andra fall haft som syfte att åstadkomma en enhetlig standard för att uppfylla kraven på ökad trafiksäkerhet. I proposition 1995/96:131 sektorsansvar inom väg- transportsystemet m.m. framgår innebörden av det sektorsansvar som verket har. Områden som särskilt utpekas i propositionen är vägtransportssystemets miljöpåverkan, trafiksäkerhet, väginfor- matik, fordonsfrågor, kollektivtrafik på väg, funktionshindrades resmöjligheter, yrkestrafik på väg samt forsknings- och utveck- lingsverksamhet. De uppräknade områdena beskrivs i mer generella ordalag i fråga om ansvar och befogenheter. uppgifter inom reglerings- och tillsynsområdet och verkets sektorsansvar i anslutning till dessa uppgifter sammanfattas i nedanstående schema. Analysschemat tillämpat på verksamhet. Aktivitet i direkt anslutning till reglering och tillsyn - rätt att utföra trafik Villkor för nyttjande av - övriga villkor för till- Villkor för resenärer och Den grundläggande matrisen ovan har utvecklats med en beskriv- ning av delområden inom respektive verksamhetsområde, med utgångspunkt i de uppgifter som lämnat och som fram- går av ett särskilt appendix till denna bilaga. delområden förtecknats med uppgift om grundläggande författ- ningar samt vissa kommentarer. I det följande redovisas en beskrivning och en sammanfattning av appendix, med referens till nummer för motsvarande delområde i appendix. Redovisningen följer aktivitetsindelningen Normgivning/ Tillsyn/Tillståndsgivning m.m. Eftersom uppgifter inom vissa områden omfattar flera – eller samtliga – aktiviteter, blir effekten att redovisningen återkommer till dessa områden . Detta kan uppfattas som en upprepning men har således sin grund i att aktiviteterna är olika och att vi har valt att tillämpa samma analysschema för samtliga transportslag. Körkorts- och yrkestrafikområdet behandlas särskilt i bilaga 14.