sou · GXB350 · 2009-05-28 00:00:00 — Ålderspensionen är en förmånsbestämd bruttopension. Operapensionsloven reglerar att tjänstetidskravet för hel pension är för dansare och för sångare. Pensionen uppgår till av lönen under förutsättning av heltidsanställning och full tjänstetid. Pensionen samordnas med arbetsinkomster enligt olika regler beroende på om avgång skett före eller efter . Om avgång skett efter den tidpunkten samordnas pensionen för den som får anställning som omfattas av lagen om , men inte för den som får eller privat anställning. För den som börjar en anställning vid Den Norske Opera blir lönen minskad. En dansare eller sångare som avgår före pensionsåldern har rätt till intjänad del av sin pension från och med . Enligt de regler som gäller har den som slutar högst före pensionsåldern på grund av svårigheter att uppfylla de konstnärliga kraven i anställningen rätt till intjänad del av pensionen redan från och med pensionsåldern. När dansaren eller sångaren uppnår den allmänna pensions- åldern , samordnas pensionen med ålderspension från folketrygden. Pensionen minskas av folketrygdens grundpension. Det betyder alltså att bruttosystemet säkerställer en ograverad pension då den allmänna pensionsåldern inträder. Konstnärligt anställda vid i har tidigare till största delen varit anställda på tjänstemannavillkor med rätt till tjänstemannapension, vilket är liktydigt med förmåns- Så ser det ut på andra håll är de flesta scenkonstnärer anställda på avtalsvillkor, vilket betyder att pensionen är avgiftsbestämd. För sångsolister betalas av grundlönen in till en bidrags- finansierad, avgiftsbestämd pensionsordning och för skådespelare betalas . Musiker, repetitörer och visstidsanställda korister får av grundlönen inbetald till pensions- ordningen. Skådespelare är avgångsskyldiga vid , musiker och repititörer vid , sångare vid och dansare vid . Avgångsskyldigheten inträder vid utgången av det spelår när respektive ålder uppnås. Fast anställda korister omfattas av villkoren om tjänstemanna- pension om de slutar sin anställning vid den ålder då de är avgångs- skyldiga. Tjänstemannapensionen beror av grundlön och tjänsteår. Det finns fastställda tabeller som visar vad en anställd med en viss grundlön och ett visst antal tjänsteår ska få i pension. Korister tjänar in 1,4 tjänsteår per anställningsår och kan högst uppnå en pensionsålder på . För hel pension krävs . Dansare omfattas normalt av villkoren för tjänstemannapension när de fyller och kan därmed ha rätt till pension vid avgång vid , då de är avgångsskyldiga. En dansare kan högst uppnå 22 tjänsteår inräknat tiden som anställd på avtalsvillkor . För dansare anställda på avtalsvillkor inbetalas till en avgiftsbestämd pensionsordning. Det är möjligt för dansaren att från och med få pensionsrätt överförd från de avgifts- bestämda pensionsordningen till tjänstemannapensionen och därmed höja antalet tjänsteår. Till såväl avtalsanställda dansare som dansare anställda på tjänstemannavillkor inbetalas av grundlönen till en kapitalpension, som kan lyftas vid pensionering som 40-åring. Vid när allmän pension börjar utbetalas sjunker nivån på tjänstemannapensionen. Minskningen är dock något mindre än det som betalas ut i allmän pension. Pensionen blir på så sätt något högre från och med än före . 5.3Andra yrken med låga pensionsåldrar PISA-förordningens pensionsåldrar 41 och för dansare respektive sångare är unikt låga på svensk arbetsmarknad. Mindre låga pensionsåldrar, men lägre än , gäller för vissa yrkesgrupper. Så ser det ut på andra håll De redovisas översiktligt i det följande utan anspråk på att vara en heltäckande redovisning. Den numera inte särskilt vanliga förekomsten av låga pensions- åldrar ska ses mot bakgrund av att pensionsåldern höjdes för stora grupper offentligt anställda från 60 eller till genom tillkomsten av det statliga pensionsavtalet PA-91 och det kommunala PFA 98. Enligt det statliga pensionsavtalet PA 03 är pensionsåldern för de allra flesta . Undantagna är flygledare och yrkesofficerare som har pensionsålder 60 respektive . Vidare finns det anställda med lägre pensionsålder enligt övergångsbestämmelser till äldre pensionsavtal, vilket kallas för ÖB-rätt. Dessutom finns lokala kollektivavtal som möjliggör avgång med pension före . Ålderspensionen före 65 år Flygledare och yrkesofficerare har rätt till förmånsbestämd ålders- pension från 60 respektive fram till . Pensionen uppgår till av pensionsunderlaget upp till 1 inkomstbasbelopp, mellan 1 och 20 inkomstbasbelopp och mellan 20 och 30 inkomstbasbelopp. Pensionen före är antastbar, vilket innebär att rätten bortfaller om en flygledare eller officer avgår före pensionsåldern. När flygledare och yrkesofficerare uppnår pensionsåldern får de tillgodoräkna sig en engångsavgift på av lönen eller pensionsunderlaget för kalenderåret före det år de uppnår pensionsåldern. Denna avgift kompenserar för bortfall av avgifter för den individuella ålderspensionen fram till . I PA 03 finns det även en särskild bestämmelse om avgång före pensionsåldern för flygförare. Den som uppnått 25 flygtjänstår inom Försvarsmakten har rätt till ålderspension från utgången av den månad han eller hon fyller och får tillgodoräkna sig full tjänstetid. Utöver detta får flygförarna även tillgodoräkna sig en engångsavgift på av utbetald lön. Så ser det ut på andra håll Ålderspension före enligt övergångsbestämmelser Enligt det tidigare statliga avtalet PA-SPR var det stora grupper anställda som hade rätt att avgå med ålderspension vid 60 eller . När det avtalet ersattes av PA-91 upphörde de flesta av de lägre pensionsåldrarna. Emellertid fick de arbetstagare som då hade rätt att avgå med pension före enligt särskilda övergångsbestäm- melser behålla den rätten så länge de kvarstår i den anställningen. Dessa övergångsbestämmelser har förts över till PA 03. Pensionens storlek före är av pensionsunder- laget upp till 20 förhöjda prisbasbelopp och av belopp mellan 20 och 30 förhöjda prisbasbelopp. Den som avgår med ålderspension enligt övergångsbestämmel- ser får sin pensionsavgift för individuell ålderspension på av lönen slutbetald till . När de allmänna försäkringskassorna förstatligades och tillsammans med bildade myndigheten , hade kvinnor som fyllde vissa kriterier rätt enligt övergångsbestämmelser att avgå med pension . Vid förstatligandet omförhandlades dessa villkor så att övergångsbestämmelserna kom att omfatta såväl män som kvinnor. Pensionsåldern höjdes då också successivt beroende på födelseår. Exempelvis har den som är född pensionsålder , 1957 pensionsålder och 1962 pensionsålder . Samtliga ålderspensioner enligt övergångsbestämmelser är antastbara, Rätten till förmånen upphör om den anställde slutar i den tjänst som berättigar till förmånen. Vid vissa statliga myndigheter finns det lokala kollektivavtal om pension utöver vad som följer av PA 03. En grupp med ett eget avtal är lotsar vid . Lotsarna omfattas av PA 03 och har enligt avtalet som pensionsålder. Enligt ett lokalt avtal har lotsarna rätt att avgå vid utgången av 60-årsmånaden med en pension på av pensionsunderlaget upp till 1 inkomstbasbelopp, mellan 1 och mellan 20 och 30 inkomstbasbelopp. Vid avgång görs en avsättning till Kåpan Extra om av utbetald lön kalenderåret före avgångsåret. Så ser det ut på andra håll En annan grupp med ett eget avtal är Polisen. Det avtalet innebär att det sätts av av utbetald lön till Kåpan Extra för poliser med yttre tjänst. Dessa poliser får inte en lägre pensionsålder än , men de extra avsättningarna är tänkta att kunna användas för avgång med ålderspension före . För att kunna anställa kvalificerade personer för begränsad tid kan en arbetsgivare behöva utfästa en pension före 65. På det statliga området finns bestämmelser om så kallad inkomstgaranti före för generaldirektörer, landshövdingar och andra chefsanställningar enligt förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning. Motsvarande behov och förmån finns för att få kvalificerade politiker att ställa upp i val till riksdag.3 Den huvudsakliga pensionen för anställda i kommuner och landsting är en avgiftsbestämd pension. Pensionsavgif- ten beräknas från och av utbetald bruttolön. Dessutom finns en förmånsbestämd ålderspension, enbart beräknad på lön över 7,5 basbelopp, som tjänas in fram till . Den kan tas ut tidigast . I det kommunala pensionsavtalet KAP-KL anges inga pensions- åldrar. Det finns en yrkesgrupp, anställda inom räddningstjänsten med huvudsaklig tjänstgöring i utryckningsstyrka, som har rätt till oavkortad pension före , så kallad särskild avtalspension för anställda inom räddningstjänsten. Som villkor för den särskilda avtalspensionen gäller att den anställde har tillhört räddningstjäns- ten under och att 25 av dessa år har fullgjorts i utryckningsstyrka. Den som fyller det villkoret kan avgå med särskild avtalspension tidigast från och med månaden efter 58- årsmånaden. Den särskilda avtalspensionen uppgår till av ett pensionsunderlag upp till 7,5 inkomstbasbelopp och trappas ner från mellan 7,5 och 20 inkomstbasbelopp, 3 Lag (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Så ser det ut på andra håll beroende på vilket år arbetstagaren är född. Pensionen betalas ut fram till den månad arbetstagaren fyller och den minskas på visst sätt med eventuella förvärvsinkomster. Arbetstagaren fort- sätter att tjäna in sin ålderspension från och med som den särskilda avtalspensionen betalas ut. Däremot får han eller hon ingen kompensation för den allmänna pension som inte tjänas in under tid som pensionär fram till . Inom den privata sektorn tenderar de grupper som har lägre pensionsålder än att bli färre. Det handlar mest bara om övergångsbestämmelser om tidigare utfästelser. ITP 1 saknar en uttalad pensionsålder. Däremot har arbetsgivaren ett betalningsansvar fram till . Collectum utreder hur de grupper som har en lägre pensionsålder ska kunna anpassas till ITP 1. ITP 2 är öppet för individuella överenskommelser om lägre pensionsålder än . Det kan röra sig om allt , men dessa överenskommelser är ofta förbehållna högre tjänstemän. Det finns företag som har överenskommelser om en lägre pensionsålder än för hela grupper anställda. Det gäller exempelvis vissa vårdföretag som tillämpar ITP-planen. En grupp anställda inom 2 som kan avgå före med pension är sjöbefäl. De kan ansöka om att få avgå med pension . Finansieringen av pensionen samt slutbetalningen av pensionen från sker kollektivt genom samtliga rederier som ingår i . Det görs inga löpande avsättningar utan extra uttaxeringar görs efter uppskattning av hur många som förmodas avgå med pension. Någon kompensation för utebliven intjänad allmän pensionsrätt ingår inte i . För piloter gäller pensionsålder enligt ITP 2. Den löpande premien beräknas så att både pensionen före och är färdigbetald vid . Nivån på pensionen varierar mellan olika företag. Enligt ett exempel uppgår pensionsnivå före till av pensionsmedförande lön upp till 20 inkomstbasbelopp och på all lön däröver. Så ser det ut på andra håll I anknytning till ITP-planen finns kabinpersonal som har pensionsåldern fram till . Då ändras pensionsåldern till . Både förmånen före och finansieras från och med genom förhöjda löpande månadspremier, så att pensionen är färdigbetald . Det finns bland dem som tillämpar Avtalspension SAF-LO vissa grupper som har lägre pensionsålder än . En sådan grupp är gruvarbetare. De lägre pensionsåldrarna regleras i särskilda avtal. Fora har ingen samlad information om vilka grupper som har sådana avtal och hur dessa avtal är utformade. Inom ramen för Avtalspension SAF-LO finns det olika öppningar för extra avsättningar av pensionsavgifter. Exempelvis finns det företag som har kollektivavtal om en höjd avgift av utbetald lön. De extra avsättningarna har växlats mot löne- avstående. Exempel på sådana kollektivavtal är och . Det förekommer också individuella överenskommelser om högre avsättningar. Inom avtalsområdet finns även Livsarbetstidspension/Arbetstids- pension som är ett komplement till Avtalspension SAF-LO. Det är en arbetsgivarbetald försäkring enligt vilken den anställde väljer om tid ska sparas i en tidbank eller om extra avsättningar ska göras till pension. Tidbanken ger möjlighet till extra ledighet. Extra pensions- avsättningar förbättrar möjligheterna att gå helt eller delvis i pension före . Även utanför de stora kollektivavtalsområdena finns pensions- villkor som ger rätt till pension före . Inom den fackliga sfären har det varit vanligt att ombudsmän kunnat gå i pension vid . Det förefaller emellertid där, som på andra håll, som att utvecklingen går mot höjda pensionsåldrar. Det finns en yrkeskategori som har en likartad situation som dansare och sångare när det gäller karriärens längd och det är elitidrottarna. Jag har därför försökt ta reda på i vad mån de har anordningar som sörjer för tiden efter karriären. Så ser det ut på andra håll Enligt vad Unionen uppger har elitidrottarnas behov av att sluta kollektivavtal vuxit i och med att anställnings- förhållandena blivit allt mer lika dem på arbetsmarknaden i övrigt. Det är främst inom lagidrotter där idrottarna blir anställda av sina klubbar som intresset av kollektivavtal är som störst. Kollektiv- avtalen handlar främst om lön, pension, semestervillkor och att det finns adekvata olycksfallsförsäkringar. Det finns inga tjänstepensionsavtal inom området som är förmånsbestämda och liknar villkoren i PISA-förordningen. Däremot förekommer alla möjliga arrangemang för att trygga den framtida försörjningen. Försäkringsmäklare uppvaktar aktivt idrottarna i det avseendet. Det pågår också diskussioner kring alternativa karriärvägar när idrottsbanan är slut. Hockeyspelare i elitserien har ett kollektivavtal som innefattar IdrottsUtövarPensionsplanen (IUP). Enligt planen sätts från och med av lönen av till pension. I de pågående förhandlingarna diskuteras om och hur idrottarna ska kunna inordnas i ITP 1. För fotbollsspelare finns motsvarande villkor som för hockeyspelarna. Förändringar i bakomliggande pensionssytem och utvecklingen på scenkonstens område har lett till problem med tjänstepensionerna vid statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitutioner. Problemen är så pass svårartade att det krävs genomgripande förändringar för att komma tillrätta med dem. Under de senaste tio–femton åren har stora förändringar skett av de arbetsbaserade pensionssystemen i och då även av det statliga tjänstepensionssystemet. Livsinkomstprincipen är grundläggande för det reformerade all- männa ålderspensionssystem som började införas . Pensionen baseras på hela livets inkomst. Värdet av alla under yrkeslivet inbetalda pensionsavgifter motsvarar det som ges ut i pension. Övergången från det förmånsbestämda ATP-systemet till en inkomstpension och en premiepension har sin parallell i den successiva förändringen av tjänstepensionssystemen på arbets- marknaden. Om man bortser från övergångsgenerationer har det nu kommit dithän att även tjänstepensionen i sin helhet är avgiftsbaserad på den del av inkomsten som grundar allmän pension. På högre inkomster är den för anställda i offentlig sektor fortfarande i huvudsak förmånsbaserad. Livsinkomstprincipen har en koppling till flera reformer som genomförts för att främja arbetslinjen. Enligt lagen om anställningsskydd har till exempel en arbetstagare numera rätt att stanna kvar i sin anställning till den månad han eller hon fyller , oavsett förutsättningarna att i den åldern utöva sitt yrke. Den rätten har föregåtts av att stora grupper anställda inom offentlig sektor avstått från sin rätt till ålderspension eller 63 och mot en förbättrad pension från och med . Tjänstepensionskostnaderna för anställda inom offentlig sektor har synliggjorts. betalar exempelvis statliga myndigheter försäkringstekniskt beräknade till SPV för sina anställdas pensionsförmåner eller så gör myndigheterna (affärsverk) försäkrings- tekniska avsättningar i balansräkningen. På så sätt har statliga myndigheter fått ta kostnadsansvaret för de pensionsvillkor som de genom förhandlar fram med sina fackliga mot- parter. 6.2Behov av förändrat scenkonstpensionssystem De nu beskrivna förändringarna har stor betydelse för den problem- bild som beskrivs i kapitel 4. Till dem ska läggas de förändringar som sker på scenkonstens område, till exempel att allt fler anställs för begränsad tid i stället för tillsvidare. Pensionerna för anställda vid statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitutioner har visserligen också förändrats, men det har skett så att säga i andra hand, som en följd av att det statliga tjänstepensionssystemet har förändrats. Kopplingen till det statliga pensionsavtalet och den finansieringsmodell som skapats för statliga myndigheter har gjort det svårt att anpassa pensionerna till de speciella förhållanden som råder på scenkonstområdet. På grund av att pensionsvillkoren har varit författningsreglerade har Svensk Scen- konst och de fackliga organisationerna endast marginellt kunnat på- verka dem. En analys av utredningens uppdrag leder fram till att uppdraget går ut på att så långt möjligt växla från statligt reglerade pensions- villkor till kollektivavtalsreglerade villkor. I direktiven är saken for- mulerad så här: Eftersom tjänstepensionering på den svenska arbetsmarknaden normalt regleras genom kollektivavtal måste ett förslag om författningsreglering kunna motiveras utifrån de sär- skilda förhållandena på detta område. Inställningen att pensionsvillkoren även på detta område ska bestämmas av arbetsmarknadens parter ter sig okontroversiell, närmast självklar. Tre frågor behöver besvaras. Hur kan den statliga regleringen avvecklas på bästa sätt? Behöver någon del i en ny ordning vara statligt reglerad? Hur skulle det kollektivavtalade pensionssystemet kunna se ut? Mina svar på frågorna lämnar jag i följande fem kapitel. Grundläggande är att PISA-förordningen måste avvecklas för att Svensk Scenkonst och dess fackliga motparter ska kunna ta det ansvar för pensionsvillkoren som enligt min uppfattning borde vara deras, inte statens. Avvecklingen kan starta först , men bör sedan ske under en rimligt kort övergångsperiod. Ålderspensionen före för konstnärlig personal fungerar inte som den en gång var tänkt. Dansare och sångare är i stället betjänta av ett system för karriärutveckling eller karriärväxling. Staten har här en roll att spela. Kapitel 8 handlar om det. I kapitel 11 föreslår jag parterna vad de för övrig konstnärlig personal bör ersätta ålderspensionen före med. När PISA-förordningen avvecklas går den konstnärliga personalen miste om den antastbara ålderspensionen före . Som kompen- sation bör de få ett tillägg till sin intjänade del av ålderspensionen från och med . Den kompensationen beskrivs i kapitel 9. Frågan om förutsägbara pensionskostnader är akut. Den bör därför tas om hand genom en övergång till kollektiva för ålderspensionen före . De nya statliga förmånerna till dan- sare och sångare före bör inte längre belasta enskilda institutioner. Hur detta skulle kunna fungera utvecklar jag i kapitel 10, där jag också tar upp den justering av statsbidragen till scenkonstinstitutionerna som bör göras. Avvecklingen av PISA-förordningen måste följas av en utveckling av eller annat pensionsavtal. Detta är en fråga för Svensk Scenkonst och deras fackliga motparter. För min del anser jag avgiftsbestämda pensioner vara bäst lämpade för förhållandena på scenkonstområdet. I kapitel 11 prövar jag hur stora pensions- avgifterna behöver vara för att ersätta de avvecklade förmåns- bestämda pensionerna och vilka tilläggsavgifter som en övergångs- generation behöver för att den inte ska förlora på växlingen från förmånsbestämda till avgiftsbestämda pensioner. Avgifterna är baserade på försäkringstekniska beräkningar som utredningen låtit göra. Jag föreslår också en kollektiv avgift för specifika ändamål. En avslutande reflexion: Efter att i begynnelsen ha varit en fråga för arbetsgivaren och under ha omhändertagits av staten övergår pensionsvillkoren för den statsunderstödda scenkonsten nu till att vara en fråga för arbetsgivare och anställda. 7Den statliga regleringen av pensionsvillkoren avvecklas Den översyn som utredningen har att genomföra ska enligt direktiven inriktas på att pensionssystemet ska vara anpassat till de speciella förhållanden som råder på scenkonstens område. Bör systemet efter en sådan anpassning vara reglerat i kollektivavtal eller i författning? Den frågan får sitt svar i detta kapitel. Ett förslag om författningsreglering måste kunna motiveras ut- ifrån de särskilda förhållandena på scenkonstområdet. Förslag om sådan författningsreglering lämnar jag i kapitel 8. Jag föreslår att PISA-förordningen avvecklas för anställda inom scen- konstområdet med början . Förordningens bestämmelser om ålderspension föreslås upphöra att gälla med utgången av , utom för de åldersgrupper som har högst kvar till pensionsåldern enligt förordningen eller de institutionschefer som varit anställda utan avbrott . Bestäm- melserna fortsätter naturligtvis att tillämpas även för tidigare anställda som vid upphörandet hade rätt till en förmån enligt förordningen. Tabell 7.1 PISA-förordningen fortsätter att gälla efter 2011 för anställda som är födda i följande intervall Den statliga regleringen av pensionsvillkoren avvecklas Jag föreslår vidare att PISA-förordningen ska fortsätta att gälla för anställda som fortlöpande har rätt till tillfällig sjukpension . Institutionschef för vilken PISA-förordningen gäller och som är född eller senare föreslås kunna komma överens med arbets- givaren om att andra pensionsbestämmelser ska gälla. Nyanställd institutionschef ska inte omfattas av förordningen. Jag föreslår slutligen att bestämmelserna om sjukpension och efterlevandepension enligt PISA-förordningen och premiebefrielse enligt SPVs försäkringsvillkor ska gälla till och med . Premiebefrielsen föreslås omfatta pensionsavgiften för . Den grundläggande fråga som utredningen fått är om pensions- villkoren ska vara kollektivavtalsreglerade eller statligt reglerade. Den frågan har en stark koppling till hur anpassningen till de speciella förhållandena på scenkonstområdet ska gå till. Ska det ske genom kollektivavtal eller författning? En anpassning genom kollektivavtal förutsätter att nuvarande författningsreglering av- vecklas. 7.2.1Kollektivavtalsreglerat i stället för författningsreglerat Det statsunderstödda scenkonstområdet är närmast unikt på det sättet att pensionsvillkoren i huvudsak är statligt reglerade. För statsanställda upphörde den statliga regleringen 1974. De skäl som en gång kan ha funnits för att scenkonstområdet inte följde efter föreligger inte längre. Pensionskostnaderna har varit en del av statens stöd till institutionerna. finns det inga bidrag som är specialdestinerade till pensioner. Institutionerna betalar den försäkringstekniska kostnaden för pensionerna. När kostnaderna för pensionerna har ökat, har i praktiken också statsbidragen ökat, om än inte alltid till den grad att de täckt hela kostnadsökningen. Att staten i fortsättningen ska stå för hela kostnadsökningen borde inte vara självklart. Verksamheten finansieras till stora delar även med bidrag från landsting och kommuner. I och med att staten inte längre Den statliga regleringen av pensionsvillkoren avvecklas bekostar pensionerna med särskilda medel, faller det tyngsta skälet för staten att reglera pensionsförmånerna. Om det är scenkonstinstitutionernas ansvar att betala vad pen- sionerna kostar bör de också, som andra arbetsgivare, kunna påverka kostnaden. Som andra arbetsgivare har man en arbetsgivar- organisation som förhandlar med fackliga organisationer om anställningsvillkor. Att då ha pensionsvillkor som de statliga parterna förhandlar om och som är tillämpliga genom en förord- ning får anses vara en egenartad ordning.