sou · GXB38 · 2009-02-05 00:00:00 — I praktiken innebär det att kontrollmyndigheterna i samband med rekrytering ofta måste avsätta väsentliga resurser för kompetensutveckling, till exempel inom områdena tillsynsmetodik och förvaltningsrätt, vilket dels innebär merkostnader för myndig- heterna och dels att det tar innan rekryterad personal blir operativ. Den uppgift att erbjuda viss löpande kompetensutveckling för personalen vid kontrollmyndigheterna som föreslås följa med Livs- medelssäkerhetsmyndighetens ansvar att leda och samordna kont- rollen är viktig för att säkerställa att kontrollpersonalen har adekvat kompetens, till exempel aktuell kunskap om regelverken och deras tillämpning, men den bidrar dock inte direkt till myndigheternas lång- siktiga kompetensförsörjning. Mot bakgrund av kontrollmyndig- heternas kompetensförsörjningsproblem är det utredningens upp- fattning att staten bör vidta särskilda åtgärder för att underlätta kompetensförsörjningen. Närmare bestämt anser utredningen att det bör inrättas en särskild högskoleutbildning med inriktning mot kontroll inom livsmedelskedjan. En dylik utbildning skulle lämp- ligen kunna bedrivas gemensamt av och som tillsammans har den breda kompetens inom området som krävs. Det skulle även underlätta ett samarbete med och stärka som ett nationellt centrum inom livsmedelssäkerhetsområdet. Laboratorieverksamhet är en viktig stödfunktion till riskvärdering och offentlig kontroll inom livsmedelskedjan. Enligt förordning (EG) nr 882/2004 ska den behöriga myndigheten utse laboratorier som får analysera prover som tagits vid offentlig kontroll. Den behöriga myndigheten får dock endast utse laboratorier som bedri- ver verksamhet och är bedömda och ackrediterade enligt särskilda internationella standarder. finns två centrallaboratorier i med ansvar inom livsmedelskedjan. har laboratorier för analys av kemiska och mikrobiologiska ämnen i livsmedel. Laboratorieverksamheten är i första hand ett stöd för myndighetens riskvärderingar och opera- tiva kontroll av livsmedel. SVA har laboratorier för bakteriologiska, virologiska, parasit- ologiska och kemiska undersökningar samt obduktion av djur samt kemiska och mikrobiologiska undersökningar av foder. Huvud- delen av rutindiagnostiken sker på uppdrag av samt andra myndigheter och organisationer inom kontrollen av djurhälsa och foder. Laboratorierna vid och används dels för rutindiagnostik eller serieanalys och dels för forskning och utveck- ling. Rutindiagnostik eller serieanalys avser analyser med etablerade metoder. Merparten av rutindiagnostiken och serieanalyserna pro- duceras i stora volymer i permanenta produktionslinjer. Men en inte obetydlig del produceras i små volymer utanför produktions- linjerna. Forskning och utveckling avser i första hand utveckling och validering av nya analysmetoder för användning inom kontrol- len samt framtagande av särskilda kunskapsunderlag, till exempel riskvärderingar. Utöver detta bedrivs i anslutning till laboratorie- verksamheten produktion och försäljning av vissa laboratoriepro- dukter och övriga laboratorietjänster. laboratorieverksamhet är koncentrerad till fyra enheter inom Forsknings- och utvecklingsavdelningen: Mikrobio- logiska enheten, Kemiska enheten 1, Kemiska enheten 2 och Toxi- kologiska enheten. Mikrobiologiska enheten identifierar och värderar risker samt utvecklar och kvalitetssäkrar metoder för analys av bakterier, mögelsvampar och virus i livsmedel. Enheten utför nationella refe- renslaboratoriefunktioner inom sex områden: mjölk och mjölkpro- dukter, viral och bakteriell kontamination av musslor, Listeria monocytogenes, koagulapositiva stafylokocker inklusive Staphylo- coccus aureus, Escerichia coli inklusive verotoxinproducerande E.coli och campylobakter. Därtill utvecklas och standardiseras analysmetoder samt bedrivs kvalitetssäkring av laboratorier (kom- petensprovning) och kartläggande laborativt arbete. Kemiska enheten 1 utför serieanalys av bekämpningsmedels- och läkemedelsrester, utvecklar analysmetoder bland annat inom områdena veterinärmedicinska läkemedel och bekämpningsmedel, naturliga gifter samt gifter som kan bildas vid tillverkning av livs- medel. Enheten ansvarar för nationella referenslaboratoriefunktio- ner inom tre områden: läkemedelsrester, bekämpningsmedelsrester och naturliga gifter i musslor. Kemiska enheten 2 utvecklar och kvalitetssäkrar metoder samt utför undersökningar som stöd för riskvärderingar, kontroll, regel- arbete och näringsrekommendationer inom följande områden: mykotoxiner, metaller och spårelement, organiska miljöförore- ningar (såsom PCB och dioxiner), polycykliska aromatiska kolväten, fett- och vattenlösliga vitaminer, fettsyror, kolhydrater, artidentifiering, identifiering av specifika proteiner (till exempel allergener) samt av genmodifierade livsmedel. Enheten utför natio- nellt referenslaboratoriefunktioner inom sex områden: GMO, metaller, mykotoxiner, polycykliska aromatiska kolväten, dioxiner och PCB samt vattenhalt i fjäderfä. Vidare ansvarar enheten för allergiinformation. I samarbete med Toxikologiska enheten, Mik- robiologiska enheten samt Nutritionsavdelningen utförs tillämpade undersökningar som underlag för riskvärderingar eller risk-nytta- analyser. Toxikologiska enheten identifierar och värderar risker samt utför tillämpade laboratorieförsök för framtagande av underlag till riskvärderingar av kemiska ämnen i livsmedel. rieverksamhet består av toxikologiska in vivo och in vitro experi- ment för att bedöma kemiska ämnens toxicitet, upptag, distribu- tion och effekt på olika organ och cellfunktioner. Den omfattar dels effektstudier (gentoxikologi, immunotoxikologi och metabo- lism) och dels studier av hur upptag och distribution av toxiska ämnen och näringsämnen påverkar kroppens funktioner. Flera projekt bedrivs i samarbete med och . Enhetens laboratoriepersonal ansvarar även för planering av och provtagning inom så kallade matkorgsundersök- ningar samt för studier av befolkningens exponering för framförallt olika miljöföroreningar i livsmedel inklusive bröstmjölk. I sam- arbete med Kemiska enheten 1 och 2 samt Nutritionsavdelningen utförs tillämpade undersökningar som underlag för riskvärderingar och risk-nytta-analyser. Serieanalysverksamheten vid omfattar totalt 5 600 prover i huvudsak inom restsubstanskontrollen, antibi- otikakontrollen och gränskontrollen. På proverna görs totalt drygt 77 000 analyser genom 25 olika analysmetoder.1 Serieanalyserna utförs i första hand vid Kemiska enheten 1 och utgör av enhetens verksamhet. Enhetens övriga verksamhet är inriktad på metodvalidering och standardisering samt uppgifter som nationellt referenslaboratorium. Mikrobiolo- giska enheten utför inte några serieanalyser medan Kemiska enhe- ten 2 analyserar ett begränsat antal prover i restsubstanskontrollen. De två enheternas verksamhet handlar i första hand om att ta fram underlag till riskvärderingar samt om metodutveckling. En uppgift för Kemiska enheten 2 är också att analysera livsmedels närings- innehåll. En uppgift vid Mikrobiologiska enheten är att stödja det avgiftsfinansierade arbetet med kompetensprovningar. En viktig del av verksamheten vid samtliga tre laborativa enheter är att stödja uppgifter som nationellt referenslaboratorium. Serieanalysverksamheten finansieras via avgifter som härrör från den operativa kontroll för vilken ansvarar. Forsknings- och utvecklingsverksamheten finansieras via fasta anslag och externa bidrag. Därutöver bedriver avgiftsfinansierad upp- dragsverksamhet i form av kompetensprovningar2, produktion och 1En analysmetod kan omfatta ett stort antal analyser. 2Kompetensprovningar är en metod för att värdera laboratoriers kompetens. Deltagande i kompetensprovningar är ett krav för at upprätthålla ackreditering. tillhandahåller kompetensprovningar för mikrobiologiska analyser av livsmedel och försäljning av viss laboratoriematerial3 samt uppdragsanalyser4 och toxikologiska exponeringsuppskattningar. uppgick intäk- terna till . Intäkter 2007 (tkr) Laboratorieverksamhet bedrivs vid flertalet av enheterna vid SVA: , , immunbiologi och parasitologi, , miljö och fodersäkerhet, och antibiotikafrågor samt och viltsjukdomar. utför rutindiagnostik samt ansvarar för nationella referenslaboratoriefunktioner för sex olika agens, där- ibland salmonella. Därtill ansvarar enheten för gemenskapens refe- renslaboratorium för campylobakter samt för djurhälsas referenslaboratorium för elakartad lungsjuka hos get. Utveckling sker bland annat av nya metoder inom molekylär dia- gnostik. , immunbiologi och parasitologi utför rutindiagnostik inom virologi och parasitologi och ansvarar för nationella referenslaboratoriefunktioner inom 20 områden, där- ibland fågelinfluensa, blåtunga, och trikiner. dricksvatten samt kemiska analyser av makronäringsämnen, vitaminer och spårelement i livsmedel. 3Livsmedelsverket bedriver produktion och försäljning av frystorkade mikroorganismer som laboratorier i och andra länder använder för att kvalitetssäkra den egna mikrobiologiska analysverksamheten. Därtill bedriver myndigheten en mycket begränsad produktion och försäljning av antikroppar. 4Livsmedelsverket uppger att de utför uppdragsanalyser för externa kunder endast på sådana områden där privata laboratorier saknar kompetens. Det gäller till exempel analyser av vissa allergener och genmodifierade organismer (GMO) samt artidentitet. Om det finns privata laboratorier hänvisas i första hand kunderna dit. Uppdragsanalyser har betydelse för möjlighet att upprätthålla sin ackreditering, eftersom ackreditering ställer krav på att ett visst antal analyser utförs. omfattande arbete inriktat på att tillämpa och utveckla nya analys- metoder. och antibiotikafrågor bedriver verksamhet inom fyra områden: animalieproduktionens djur, sport- och säll- skapsdjur, aquakultur samt antibiotika. Vid enheten finns särskilda laboratorier för frågeställningar rörande aquakultur och antibiotika samt ett utvecklingslaboratorium för kliniska frågeställningar. Dessutom finns nationella referenslaboratoriefunktioner för vissa sjukdomar hos fåglar, kräftdjur, musslor och fiskar samt antimi- krobiell resistens. , miljö och fodersäkerhet utför analys av bland annat foder med avseende på näring, salmonella, mykotoxiner, främmande ämnen och metaller, livsmedel med avseende på näring, mykotoxiner, läkemedel och metaller samt dopingprover. Enheten ansvarar för nationella referenslaboratoriefunktioner för animaliska proteiner, mykotoxiner i foder, tungmetaller i foder samt godkän- nande av fodertillsatser. Utveckling bedrivs av analysmetoder inom enhetens ansvarsområde. och viltsjukdomar utför obduktioner av och preparatundersökningar på djur. Enheten är nationellt refe- renslaboratorium för TSE-diagnostik. Utveckling bedrivs av nya analysmetoder. Rutindiagnostik bedrivs vid flertalet av de laborativa enheterna vid SVA.5 Merparten av rutindiagnostiken sker inom ramen för kontrollen av djurhälsa och foder, men det finns också exempel på andra volymmässigt stora analyser.6 De volymmässigt stora under- sökningarna inom rutindiagnostiken uppgick till knappt 600 000. Antalet analyser är betydligt större, då en undersökning ofta inkluderar flera analyser. Till de stora undersökningarna kom- mer ett inte obetydligt antal undersökningar som utförs i mindre volym inom ett antal olika områden, så kallade fåtalsanalyser. När- mare uppgifter om antalet fåtalsanalyser som utförs har inte varit tillgängliga. Inom rutindiagnostiken finns vissa beröringsytor gent- emot i som har kompetens bland annat inom bakteriologi och virologi. 5Flera undersökningar kan göras på ett prov och en undersökning kan omfatta flera analyser. Det innebär att det totala antalet analyser är avsevärt större än antalet undersökningar. 6Exempel på volymmässigt stora analyser utanför övervaknings- och kontrollprogram är antikroppskontroll för rabiesvaccinering av hund och katt, trikinundersökningar och serologisk analys av Borrelia och Erlichia. Forskning och utveckling bedrivs integrerat vid samtliga labo- rativa enheter, men balansen mellan de två varierar. Det finns labo- rativa enheter som i princip endast utför rutindiagnostik, såsom patologi och aquakultur och enheter som endast bedriver forskning och utveckling, såsom immunologi och beredskapsdiagnostik. Forsknings- och utvecklingsarbetet bedrivs i nära samarbete med universitet, främst . Till exempel kan nämnas att både SVA och har perma- nent personal vid de virologiska laboratorierna. En central del av verksamheten vid samtliga laborativa enheter är att stödja SVA:s uppgifter som referenslaboratorium. Rutindiagnostik finansieras i huvudsak genom avgifter med undantag för vissa så kallade fåtalsanalyser som delvis subventione- ras genom anslag. Forskning och utveckling finansieras genom anslag och bidrag. De totala intäkterna för diagnostik- och analysverksamhet upp- gick till totalt . Av de totala intäkterna utgjorde anslag (23,), avgifter (74,) och bidrag (2,).7 Den enskilt största kunden när det gäller diagnostik- och analystjänster är . Övriga stora kunder och kundkategorier framgår av tabellen nedan. 7 , Årsredovisning 2007, s.6. SOU 2009:8 Utvecklad laboratorieverksamhet Tabell 7.2 Uppdragsdiagnostik , tkr Därutöver bedriver SVA produktion och försäljning av vissa labo- ratorieprodukter, till exempel olika reagenser och medier för odling och transport.8 Denna produktion och försäljning bedrivs vid och laboratorieprodukter. Intäkterna års försäljning (exklusive vacciner) redovisas i tabellen nedan. Tabell 7.3 Försäljning laboratorieprodukter Substrat och kemiska lösningar Antibiotika, mm. Av produktionen av substrat, kemiska lösningar och cellodlings- media används inom den egna verksamheten medan säljs till externa kunder. 8 Se Prislista 2008: Diagnostik och produkter, för en företeckning över samtliga diagnostika undersökningar och laboratorieprodukter. Av produktionen av blodprodukter används internt medan säljs till externa kunder. Kunder är bland annat veterinärer, laboratorier, sjukhus, universitet samt läkemedels- och livsmedelsindustri. De personalmässiga resurserna vid de laborativa enheterna uppgår till totalt cirka 360 årsarbetskrafter, varav drygt 110 vid Livsme- delsverket och knappt 250 vid SVA. Antalet laboranter, det vill säga antalet medarbetare som utför huvuddelen av sina arbetsuppgifter vid laboratorierna, uppgår till totalt 210, varav 50 vid Livsmedels- verket och 160 vid SVA. Därutöver finns ett betydande antal medarbetare som har tillgång till laboratorierna men som endast utför en mindre del av sina arbetsuppgifter i lokalerna. SOU 2009:8 Utvecklad laboratorieverksamhet Tabell 7.4 Personal och verksamhet vid laborativa enheter Antal årsarbetskrafter avser antalet årsarbetskrafter vid enheten Antal laboranter avser antalet personer som har sin huvudsakliga sysselsättning i laboratoriet. Inom de laborativa enheterna finns också många experter. Det totala antalet experter uppgår till drygt 180, varav knappt 60 vid och drygt 120 vid SVA. Expertis finns inom många områden. har mikrobiologer, kemister och toxikologer med expertkunskap inom ett stort antal områden som rör livsmedel.9 SVA har bland annat veterinärer, mikrobiologer, 9 uppger att myndigheten har expertis inom följande områden: allergier, antibiotikaresistens, aromämnen, bakterier, djurslagsbestämning, dricksvatten, ekologiska livsmedel, genmodifierade organismer, hälsopåståenden, livsmedelstillsatser, kompetensprovningar, kosttillskott mm, makro- och mikronäringsämnen, material i kontakt med livsmedel, exponerings- och intagsberäkningar, mögel och mögelgifter, naturliga gifter, nya livsmedel, oorganiska kontaminanter, organiska kontaminanter, pesticider, processinducerande ämnen, processhjälpmedel, radioaktivitet och bestrålning, riskvärdering, veterinärmedicinska läkemedel samt virus ingenjörer och kemister med expertis inom många områden i huvudsak relaterade till djurhälsa och foder, men även miljö.10 Både vid SVA och finns expertis om tillämpning och utveckling av analysmetoder inom respektive ämnesområden. Det finns beröringspunkter mellan de två myndigheternas kom- petens. På en övergripande metodmässig nivå finns vid båda myn- digheterna kompetens inom mikrobiologiska och kemiska analys- metoder. Vidare finns vid båda myndigheterna kompetens om vissa specifika smittämnen och kontaminanter. ana- lyserar dem i livsmedel medan SVA analyser dem i djur och foder. De två myndigheterna hanterar dem sålunda i olika stadier i livs- medelkedjan. Exempel på smittämnen är livsmedelsburna och zoo- notiska smittämnen såsom salmonella och campylobakter. Exempel på kontaminanter är metaller, tillsatser och läkemedelsrester. Det finns även områden där de två myndigheterna kompetensmässigt kompletterar varandra. Exempelvis ansvarar för analyser av genmodifierade organismer samt PCB och dioxin i både livsmedel och foder. Men det finns också områden där det i princip saknas kompetensmässiga band mellan myndigheterna. Det gäller bland annat SVA:s patologiska undersökningar och rådgivning om och laborativa undersökningar av djur samt exponeringsuppskattningar och toxikologiska experiment. Laboratorielokalerna är generellt specialanpassade för verksam- heten. Nettoytan uppgår till totalt knappt , varav knappt 2 800 vid och drygt 4 500 vid SVA. Därutöver finns vid SVA djurhus om totalt . Bruttoytan är större. 10 SVA uppger att myndigheten har expertis inom följande områden: allmän bakteriologi inklusive livsmedelsburna patogener (till exempel salmonella och EHEC), anaerober, patogener riskklass 3, tuberkulos och paratuberkulos, serologi, mykoplasma, mastit, mykologi, campylobakter, biosäkerhet och bioskydd, molekylär diagnostik, sekvensering, allmän virologi inklusive virusisolering, molekylär diagnostik inklusive sekvensering och automatisering, livsmedelsburna virus, cellodling, serologi, biosäkerhet och bioskydd, virusvalidering, vacciner och immunologi, laboratoriedjur, allmän parasitologi inklusive zoonoser, resistens mot antiparasitära medel, entomologi, immunbiologi, genmodifierade organismer, molekylär analys, analytisk kemi, masspektrometri, grundämnesanalyser, tungmetaller i foder, nutrition och toxikologi, metaller i miljön, läkemedelsanalys och läkemedelsmetabolism, toxinanalyser, mögel och mögelgifter, foderhygien, konventionellt och ekologiskt odlat foder, miljö inklusive smittor i kretsloppet, antibiotika och tillsatser, salmonella i foder och miljö, rådgivning rörande idisslare, svin, mink, fisk, fjäder, häst hund och katt, antibiotikaresistens samt patologi för laboratoriedjur, lantbrukets djur, häst, små sällskapsdjur, vilt, djurparksdjur, exotiska däggdjur, fåglar, reptiler och mink samt epidemiologi, sjukdomsbedömning och kontroll, riskvärdering samt validering av tester. SOU 2009:8 Utvecklad laboratorieverksamhet Tabell 7.5 lokaler vid laborativa enheter Nettoyta lokaler avser laboratorielokaler exklusive kontorslokaler, korridorer, fikarum, omklädnings- rum, och dylikt. Nettoyta speciallaboratorer avser laboratorier i säkerhetsklass 3 eller högre. Nyttjandegrad avser den andel av lokalytan som utnyttjas i verksamheten. Laboratorieverksamheten kan på övergripande nivå indelas i en mikrobiologisk och en kemisk del. Inom de olika delarna används olika analysmetoder som ställer olika krav på lokaler och utrust- ning. Kemisk analysverksamhet tenderar att kräva jämförelsevis mer kostsam apparatur. Förutom mikrobiologisk och kemisk labo- ratorieverksamhet ställer patologisk verksamhet särskilda krav på lokaler och utrustning. Därutöver kräver undersökningar av levande djur tillgång till djurhus. Laboratorierna för mikrobiologi upptar och laboratorierna för kemi av lokalytan vid Livs- medelsverket. Motsvarande andelar vid SVA är De resterande lokalerna vid SVA hyser patologisk verksamhet och motsvarar av lokalytan. Utöver standardlaboratorer finns speciallaboratorier som upp- fyller särskilda krav, till exempel med avseende på renhet och smittskydd. har patogenlaboratorium i säkerhetsklass 3** samt speciallaboratorier för analys av spårämnen och metaller, GMO, mikroorganismer, mögelsvampar, frystorkning av mikro- organismer och cellodling. Därutöver finns isotoplaboratorium, centrifuglaboratorium, djurrum och scintillationsrum. Special- laboratoriernas nettoyta uppgår till totalt . SVA har säkerhetslaboratorier för analys av mycket smittsamma virus och bakterier. Det finns två virologiska laboratorier i säker- hetsklass 3. Dessa laboratorier driftsattes . För bakteriologiska agens finns tre laboratorier i säkerhetsklass 3. I dessa bedrivs rutindiagnostik samt forskning och utveckling. Den totala ytan uppgår till knappt . Därutöver har djurhuset vid SVA skyddsklass 3. Det är som helhet att betrakta som en specialutrustad lokal. Produktionen av blodprodukter från häst, nöt, får och höns bedriver SVA vid utanför . Från höns erbjuds även ägg. Vidare produceras hästplasma för behandling av föl samt i samarbete med slakterier kycklingserum. Vid anlägg- ningen finns cirka 50 hästar, 15 kor, 100 får och 45 höns. SVA äger djuren och utrustningen medan lokaler i form av laboratorier och djurstallar inklusive skötsel och utfodring hyrs av Håntunaholm gård AB. Lokalerna om totalt omfattar stall, tappningshall inklusive laboratorium samt packrum och förråd.11 SVA har 6 medarbetare motsvarande 5,1 årsarbetskrafter vid anläggningen. Mot bakgrund av att laboratorieverksamheterna är resurskrävande i termer av såväl personal som lokaler och utrustning har Livs- medelsverket och SVA av utredningen ombetts bedöma kapacitets- utnyttjandet. 11 Se Avtal om djurhållning mm för produktion av normalblodprodukter, mellan SVA och Håtunaholms gård AB. uppger att samtliga laboratorielokaler för när- varande används, men att lokalytan är förhållandevis generöst till- tagen i jämförelse med andra laboratorier med liknade verksamhet. Inom de mikrobiologiska laboratorierna bedöms det inte vara möj- ligt att förtäta verksamheten. Inom de kemiska laboratorierna bedöms det vara möjligt att något förtäta verksamheten. Uppskatt- ningsvis kan lokalytan reduceras med några procentenheter utan särskilda insatser. Mer betydande förtätningar av verksamheten (10–) förutsätter en ombyggnad av lokalerna. Om helt nya laboratorielokaler byggs kan det med stor sannolikhet ske en ännu större förtätning av verksamheten. De nuvarande lokalerna byggdes och är inte helt anpassade för dagens labo- ratorieverksamhet. SVA redovisar att vissa laboratorieenheter har en hög nyttjan- degrad, men också att enheter med stora laboratorielokaler har en låg nyttjandegrad. Exempel på de senare är laboratorierna för bak- teriologi respektive patologi. De förra har en total yta om och en nyttjandegrad på och de senare en total yta om och en nyttjandegrad på . Djurhusets har en nyttjandegrad på . SVA använder en mindre del av djurhusets kapacitet för egen del. av nettokapaciteten används av och för djurstudier och forskning i basal immu- nologi, tumörbiologi, infektionsbiologi och autoimmuna sjuk- domar. Laboratorierna har också kostsam specialutrustning, ofta med kort livslängd.12 har klassificerat 59 och SVA 101 objekt som specialutrustning.13 12Specialutrustning avser utrustning som kostar minst 100 tkr i inköp och/eller är ovanligt förekommande på laboratorier. Det förekommer exempel på utrustning som kostar mer än 100tkr, men som inte har klassificerats som specialutrustning, till exempel vissa laboratoriebänkar. Vidare ska det noteras att kostnaderna för olika utrustning varierar mycket, allt från 100 tkr till . 13Exempel på specialutrustning vid de kemiska laboratorierna är gas- och vätskekromatografer, , laboratorierobotar, spektrometrar och mikroskop. Exempel på specialutrustning vid de mikrobiologiska laboratorierna är PCR-instrument, extraktionsrobotar, centrifuger, sekvensatorer och mikroskop. Utvecklad laboratorieverksamhet SOU 2009:8 Tabell 7.6 Specialutrustning vid laborativa enheter Speciallokal i sin helhet