sou · GWB348 · 2009-01-01 00:00:00 — Dock hanterar inte HELCOM frågor som rör fiske i någon större utsträckning. HELCOM antar rekommendationer och handlingsplaner vid möten på ministernivå. Ett alternativ kan vara att bygga upp ett nytt internationellt forskningsinstitut med uppgift att syntetisera kunskap. Vid insti- tutet skulle forskare verka. Dessa skulle ta fram underlag till insti- tutets styrelse som utgör panelen. För att lösa havsmiljöproblemen krävs kunskap från olika ämnesområden, vilket innebär att ett till- tänkt institutet måste ha en stor ämnesmässig bredd. För att upp- rätthålla en hög vetenskaplig kvalitet krävs dessutom en tillräckligt stor kritisk massa inom varje område. Det skulle sammantaget krä- vas stora investeringar i form av tjänster, samt kostnader för admi- nistration och lokaler. Ett internationellt institut bör samfinansie- ras av flera länder. För del skulle en tänkbar lösning vara att överföra medel från universitet, högskolor och myndigheter med forskningsuppdrag till ett nyinrättat institut. Det innebär dock att nuvarande strukturer i svenska forskningsmiljöer delvis skulle slås sönder och utarmas. Det är dessutom möjligt att tillvara ta den kompetens som finns vid universitet, högskolor och forsk- ningsinstitut i länderna som ligger vid och utan att bilda en ny organisation. Kunskap till stöd för förvaltningen Den sammanvägda bedömningen är att HELCOM som har ett tydligt politiskt mandat är en lämplig värdorganisation för panelen. Panelen ska bestå av en permanent grupp av forskare. Ledamöterna i panelen utses av HELCOM:s medlemsländer för en fyraårsperiod. Panel bör bestå av 12 ledamöter. Alla länder i HELCOM bör vara representerade och utöver detta bör tre ledamöter komma från län- der som inte är medlemmar i . Panelen ska besluta om vilka områden rörande som ska prioriteras med avseende på vetenskapliga synteser, utvärderingar och framtagandet av beslutsunderlag. Panelen kan knyta andra forskare till sitt arbete och ska även kunna ta in underlag från andra organisationer, t.ex. från ICES. Panelens slutsatser och rapporter ska vara politiskt obe- roende, men finansiering ska komma från HELCOM och HELCOM:s medlemsländer. behöver förstär- kas för att ge administrativt stöd till panelen och stöd för att sprida panelens rapporter och slutsatser. Forskares deltagande i internationella organ I är det främst anställda vid myndigheter som deltar i arbetsgrupper inom internationella organ, vilket delvis beror på att forskare vid universitet och högskolor inte alltid ges ekonomiska förutsättningar att delta. Det gör att svenska forskares kunskap i allt för liten utsträckning används som underlag i det internatio- nella miljö- och förvaltningsarbetet och att inte fullt ut deltar i de diskussioner som ligger till grund för olika rekommen- dationer och beslut. Forskare från måste därför ges eko- nomiska möjligheter att delta i dessa arbetsgrupper och myndig- heterna måste i större utsträckning utse forskare vid universitet och högskolor än vad som görs . , som före- slås bli ansvarig myndighet enligt EU:s direktiv, bör i sam- råd med det föreslagna havsmiljöinstitutet koordinera det svenska deltagandet från universitet och högskolor. bör finansiera deltagandet i arbetsgrupper inom HELCOM, ICES och OSPAR för forskare från universitet, högskolor och Naturhisto- riska . Undantaget är deltagandet i arbetsgrupper som arbetar med frågor som rör fiske, vattenbruk och kommersiella fiskbestånd, vilket bör finansiera. Kunskap till stöd för förvaltningen Det är få forskare som arbetar med att syntetisera forsknings- och undersökningsresultat. Det är tidskrävande och kan vara svårt att förutsäga om det kommer att ge ett intressant resultat. Det är dessutom svårt att få finansiering till denna typ av forskning. Det finns dock ett stort behov av vetenskapliga synteser och tvärsekto- riella analyser, vilket har framförts tidigare i olika sammanhang.TPF60, 61FPT En viktig uppgift för det föreslagna havsmiljöinstitutet skulle vara att syntetisera forskningsresultat och göra tvärvetenskapliga analy- ser. Dock bör även forskare som inte är direkt knutna till ett havs- miljöinstitut ges ekonomiska förutsättningar att göra vetenskapliga synteser. Forskningsfinansiärerna måste ta ett ansvar och tydligt efterfråga syntesforskning i sina utlysningstexter. Risken är annars stor att forskare avstår från att söka medel och att de expertgrupper som bedömer ansökningarna anser att det ligger utanför finansiä- rernas uppgifter. Havsmiljöpanelens arbete bör finansieras av HELCOM, dvs. Länderna ersätter resekostnaderna för sina fors- kare i panelen. Utöver detta betalar medlemsländerna en avgift till HELCOM som täcker kostnaderna för de panelledamöter som kommer från länder som inte är medlemmar i , kostna- der för forskare som panelen engagerar, samt administrativa kost- nader. Sammantaget bör det för del röra sig en total kost- nad på . Medlen bör tas från Naturvårdsver- kets anslag 34:12 Havsmiljö. Svenska forskares deltagande i internationella arbetsgrupper (havsmiljöpanelen ej inräknad) bör finansieras av för grupper som rör fiske, vattenbruk och kommersiella fiskbestånd. Förslaget bör finansieras genom omprioriteringar inom Fiskeriver- ket. Deltagandet i övriga grupper bör finansieras av Naturvårdsver- ket, som föreslås bli svensk ansvarig myndighet i enlighet med EU:s förslag till marint direktiv. bör avsättas för detta ändamål. Medel bör tas från anslag 34:12 Havsmiljö. 60TP PT Havet – tid för en ny strategi. 61TP PT syntes – en kunskapssammanställning. Kunskap till stöd för förvaltningen Om forskningsfinansiärerna tydligt öppnar upp sina utlysningar för syntesprojekt kommer denna typ av ansökningar att öka. Ökningen bedöms dock inte vara så stor att extra medel behöver tillföras. Finansieringen bör rymmas inom forskningsfinansiärernas ordinarie budget som bedöms öka i och med genomförandet av regeringens aviserade ökade satsning på forskning. En internationell havsmiljöpanel kommer att bidra till en län- dergemensam problembild av havsmiljön samt bra underlag för beslutsfattare. Det skulle även ge en fokusering på havsmiljöfrågor och förhoppningsvis ett ökat intresse och engagemang, både poli- tiskt och hos allmänheten. Sammantaget bör det öka förutsättning- arna för att kraftfulla åtgärder vidtas samt att det skapas acceptans för dessa. Det ökade deltagandet av svenska forskare i internationella arbetsgrupper skulle även stärka det internationella samarbetet och forskares koppling till åtgärdsarbetet. 5.5Teknisk utveckling av selektiva fiskeredskap och skonsamma fångstmetoder Jag föreslår att ges ett förtydligat uppdrag att ansvara för utvecklingen av selektiva fiskeredskap och skon- samma fångstmetoder. I instruktionens 1 § görs ett tillägg att den forskning och utvecklingsverksamhet som ska främja och bedriva inom fiskets område också ska innefatta utveckling av selektiva redskap och skonsamma fångstmetoder. Förslaget är i första hand framtaget med tanke på fiske i kustområ- den och till havs. En verksamhet av det slag som föreslås bör dock kunna stödja även sötvattensfiske, men det är inget som utred- ningen har sett närmare på. Kunskap till stöd för förvaltningen föreslog att ett fångstteknologiskt insti- tut skulle inrättas.TPF62FPT Institutet skulle ha ansvar för utveckling av selektiva och skonsamma redskap och fiskemetoder, främst inriktat på passiva fångstmetoder. menade att det var väsentligt att fiskerinäringen var delaktig i verksamheten så att yrkesfiskarnas kunskap kunde tas tillvara för utveckling av lämpliga redskap. Ett fångstteknologiskt institut skulle öka samverkan mel- lan myndigheter, forskare och näring i utvecklandet av en metodik som underlättar fiskets anpassning till miljömålen. Paralleller drogs med , . En lämplig placering av institutet var enligt Havsmiljökommis- sionen i eller i närheten av där havsfiskelabo- ratorium, och univer- sitet har verksamheter. Flera möjliga organisationsformer angavs: fristående, höra till en teknisk högskola eller utgöra en enhet inom . I Havsmiljöskrivelsen föreslogs att ett fiskeriteknologiskt institut (lägg märke till namnbytet) borde inrättas för att studera olika aspekter på fiskets metoder och för att utveckla dessa.TPF63FPT Även problem med bifångster och arbetsmiljöfaktorer borde ingå i institutets arbete. Regeringen ansåg att forsknings- och undersökningsverksamhet skulle kunna utgöra en lämplig organisation för ett sådant institut, eftersom där redan bedrivs forskning och utveckling av selektiva och skonsamma fiskemetoder i samverkan med näringen. Redskapsutveckling är en del av åtgärdspaketet för att nå del- målet om bifångster under Hav i balans samt levande kust och skärgård. För att stödja det småskaliga kustfisket är utveckling av redskap och metoder som skyddar mot angrepp av säl och skarv viktig. 62TP PT Havet – tid för en ny strategi. 63TP PT En nationell strategi för havsmiljön. 2004/05:173. Kunskap till stöd för förvaltningen Pågående redskapsutveckling som deltar i Redskapsutveckling pågår främst inom olika EU-projekt tillsam- mans med andra länder. Fiskeriteknik, inom vilken redskaps- utveckling är en väsentlig del, utgjorde av havsfiske- och kustfiskelaboratoriernas forskningsverksamhet. Det är en kraftig minskning då motsvarande andel var ca 20 %.TPF64FPT har fokus legat på utveckling av torskbottentrålar inom ramen för det EU-finansierade projektet (). En Bacoma-trål för effektiv storleksselektering (torsk med minimimått ) har utvecklats. pågår en vetenskaplig diskussion inom ICES om Bacoma och en alternativ trål (T90). har fram- fört att man vill ha en ordentlig utredning av dessa två alternativ. I och deltar i ett EU-projekt vid namn NECESSITY som främst fokuserar på att minska bifångster av fisk vid trålning efter havskräfta. har utvecklat en artselektiv kräfttrål med en s.k. sorteringsrist som reducerar dödligheten för vuxen torsk till noll. Detta redskap är nu obligato- riskt vid fiske innanför trålgränsen i och det är även ett godkänt redskap i EU-lagstiftningen. försöker styra över även andra länders fiske till ristfiske. Inom projektet fiske pågår utveckling av sälsäkra red- skap. Projektet leds av länsstyrelserna och bedrivs i samarbete mellan , och (). Forskning och utveckling av fiskeredskap vid universitet och högskolor Ett mångårigt arbete bedrivs vid marinbiologiska laborato- rium för att utveckla fiskemetoder och redskap som bedömts ha potential att utvecklas som resurs i det kustnära fisket. Detta arbete sker i nära samarbete med yrkesfiskare på . Vid fanns tidigare en verksamhet inom vilken man studerade ergonomi och redskapstekniska frågor inom fisket. Projektet är nedlagt. 64TP PT Fiskeriadministrationen i ett EU-perspektiv. Slutbetänkande av Utredningen för en över- syn av fiskeriadministrationen mot bakgrund av EU-medlemskapet. Kunskap till stöd för förvaltningen Svenska företag som tillverkar fiskeredskap för yrkesfiske Tillverkning av fiskeutrustning är ingen större näring i , men det finns ett litet antal tillverkare av trålar och andra fiskeredskap. Det finns därutöver ett flertal importörer av utrustning som är till- verkad i andra länder. Redskapsutveckling i några av våra grannländer De nordiska länderna, förutom , har en omfattande red- skapsforskning och industri. I och är fiskenär- ingen av stor betydelse och det sker en stor statlig satsning på red- skapsforskning speciellt när det gäller utveckling av trålar samt elektronik för att söka fisk och övervaka släpredskap. I finns största strömtank för studier av trålar. har en gammal tradition vad gäller tillverkning av nät och fiskfällor. Redskapsutvecklingen har i huvudsak skett som ett samarbete mellan tillverkare och fiskare. Utvecklingen har inneburit att en stor del av tillverkningen sker i eller , men redskapsfirmorna och utvecklingssamarbetet finns fortfarande i . och är också länder för vilka fisket har stor betydelse för samhällsekonomin, varför redskapsindustrin är bety- dande. Både staten och näringen ger finansiellt stöd till redskapsut- veckling. Huvudintresset ligger på släpande redskap. Stort vikt läggs vid utveckling av selektion i trålar, både för pelagisk trålning och bottentrålning. Utredningens förslag är att , genom ett tillägg till instruktionen, ges ett tydligare uppdrag vad gäller utveckling av selektiva fiskeredskap och skonsamma fångstmetoder. Med selektiva redskap avses sådana som sorterar bort antingen andra arter eller andra storleksklasser än de som önskas. Ett exem- pel på utvecklingsbehov är selektiva ålryssjor för att minska bifångster av t.ex. ung torsk. Med skonsamma fångstmetoder avses metoder som ger så små negativa miljöeffekter som möjligt. Det kan t.ex. handla om att begränsa den mekaniska påverkan på havs- botten av redskap som släpas på botten. Kunskap till stöd för förvaltningen både redskapens utformning och hur redskapen används. Även utveckling av redskap som förhindrar bifångster av däggdjur och sjöfåglar och redskap och metoder som bättre står emot säl- och skarvangrepp bör ingå. bör både delta i projekt som eller andra länder initierar och ta egna initiativ till nya projekt. Det är viktigt att även mindre projekt kommer till stånd som kan stödja ett lokalt, kustnära fiske. För att involvera fiskets och fiskered- skapsbranschens företrädare föreslås att en samråds- eller referens- grupp för redskapsutveckling knyts till . Ett förtyd- ligat och något utökat uppdrag kräver ett finansiellt tillskott till verksamheten eftersom redskapsutveckling kräver långsiktiga sats- ningar. Eftersom fisket är en förhållandevis liten näring och det saknas branschinstitut, motsvarande teknik (JTI) eller Skogforsk, vilar ansvaret på . Det är inte rimligt med tanke på näringens ringa omfattning att bygga upp ett fristående institut. verksamhet bör dock om möjligt bedrivas i samverkan med initiativ inom fiskerinäringen. Samverkan bör också ske med universitet och högskolor. Det behövs finansiering av 3–4 tjänster till en kostnad av inom för att samordna och driva verk- samheten utöver de som redan arbetar med utveckling av selektiva redskap och sälsäkra redskap. Anslaget till bör ökas för att täcka kostnaderna, men det bör även undersökas i vilken utsträckning näringen kan bidra. Utöver ökade budgetmedel bör verksamheten med att utveckla redskap kunna finansieras med dels EU:s strukturfondsmedel, dels nationella och europeiska forsk- ningsmedel. Om förslaget genomförs bör det leda till ett för ekosys- temen skonsammare fiske, bl. a. genom minskade bifångster. En ökad svensk insats för att utveckla selektiva redskap, särskilt inom det lokala, kustnära fisket, kan gynna mindre redskapstillverk- ningsföretag i . En kvalificerad teknisk utveckling utgör också ett stöd till det svenska yrkesfisket. Ett tydligt exempel på det är utvecklingen av redskap som förhindrar angrepp av säl. Kunskap till stöd för förvaltningen 5.6Utbildning och andra kompetenshöjande åtgärder inom fiskesektorn Jag föreslår att krav ställs om genomgången certifierad utbild- ning i miljö och ekologi för att få yrkesfiskelicens. För att införa kravet krävs en ändring i fiskelagstiftningen. bör ges möjlighet att utfärda föreskrifter för en dylik certifierad utbildnings innehåll och att bevilja tillstånd till utbildnings- anordnare att genomföra utbildningen. De kortare kurser för yrkesverksamma fiskare som anordnats både på ost- och utgör en bra grund för att utveckla en certifierad kurs i miljö och ekologi. Denna kursverksamhet bör ges fortsatt stöd av . Det program med fiskeinriktning som ges vid gym- nasium bör kunna inkludera moment som uppfyller certifie- ringskraven. En sådan utbildning på gymnasienivå skulle ge möjlighet för ungdomar att skaffa sig en yrkesutbildning i fiske som också ger en god teoretisk grund i miljö och ekologi. Det kan även finnas behov av liknande gymnasieprogram i någon annan del av landet eller en ett- eller tvåårig utbildning som vän- der sig till vuxna. Det är även viktigt att sportfiskare liksom enskilda som fis- kar för husbehov på eget vatten ges information och möjlighet till vidareutbildning. Bedömningen är dock att det redan pågår en hel del aktiviteter riktade mot dessa grupper och att det åtminstone inte behövs några ytterligare insatser. Eftersom det finns flera högskolekurser med inriktning mot fisk och fiske är bedömningen att det inte behövs ytterligare satsningar på högskolenivå. Förslagen är i första hand framtagna med tanke på fiske och fiskare i kustområden och till havs. I princip och i tillämpliga delar bör för- slagen kunna överföras till fiske i sötvatten, men det är inget som utredningen har sett närmare på. Kunskap till stöd för förvaltningen Fiske är ett yrke som i stor utsträckning går i arv. Den grund- läggande utbildningen består oftast i överföring av kunskap och erfarenheter från en generation till nästa. Den kunskapsöver- föringen är viktig, och kan svårligen ersättas med teoretiska kun- skaper. Kraven på fisket och de som ägnar sig åt fiske har dock ökat. Fisket pekas ut som en väsentlig orsak till problemen i havs- miljön, som det också måste ingå som en del i en hållbar förvaltning av havet. Regelverket kring fiske är komplicerat. Genom konferenser, seminarier och studieresor för verksamma inom fiskerinäringen har medvetenheten och kompetensen höjts . Trots detta kan förbättringar göras. Jämfört med t.ex. jord- och skogsbruk är möjligheterna till grundläggande utbildning, fortbildning och högre studier betydligt sämre. Det är viktigt att ha i åtanke att fisket är en relativt liten näring i . Mindre än 2 000 personer har yrkesfiskelicens i . Vär- det av den fisk som landas är . Yrkesmässigt fiske är enligt definition i 6 § fiskelagen (1993:787) fiske som bedrivs med stöd av yrkesfiskelicens. Enligt 30 § får yrkesfiskelicens beviljas den för vars försörjning fisket är av väsentlig betydelse. Licensen beviljas för begränsad tid (maximalt ), och måste sedan förnyas. Den kan vara begränsad till visst fiske. Det finns inget stöd i fiskelagen såsom den nu är utformad att ställa krav på fiskarens kompetens eller utbildning. Yrkesfiskelicens ger dels möjligheter att använda fiskeredskap som inte är tillåtna vid fritidsfiske, dels att använda fler redskap än fritidsfiskare tillåts. Licensen är dessutom en förutsättning för att erhålla fartygstillstånd. Kravet på yrkesfiskelicens och fartygstill- stånd finns reglerat i fiskelagen och i föreskrifter (FIFS 2004:25) om resurstillträde och kontroll på fiskets område. Det finns besättningsmän på fiskefartygen, s.k. lottkarlar, som inte behöver ha yrkesfiskelicens för att fiska på det fartyg där de arbetar. Lottkarlar får inte bedriva yrkesmässigt fiske på sina fri- veckor eller framföra eget fiskefartyg. Lottkarlar är enkelt uttryckt besättningsmän som får en del av förtjänsten – en lott. De som fis- kar med stöd av enskild rätt behöver enligt fiskelagen inte heller ha yrkesfiskelicens så länge de fiskar på eget vatten. föreslog i sitt slutbetänkandeTPF65FPT en sats- ning på utbildning av yrkesfiskare. Man menade att förstärkta 65TP PT Havet – tid för en ny strategi. Kunskap till stöd för förvaltningen resurser för såväl yrkesutbildning som forskarutbildning inom fiske och fiskeribiologi bl.a. skulle leda till en bättre kommunikation mellan fiskare, forskare och förvaltare. Ett förslag var att det bör ställas formella krav på utbildning för att få en yrkesfiskelicens. angav också att det pågick diskussioner om att etablera ett utbildnings- och utvecklingscentrum med gym- nasieutbildning och vidareutbildning. har Fiskets utvecklingscenter etablerats på . Den förra regeringen delade bedöm- ning att det bör införas krav på genomgången utbildning som inkluderar fiskekologi för att erhålla yrkesfiskelicens.TPF66FPT I Aktionsplan för havsmiljönTPF67FPT anges en åtgärd (nr 13) som handlar om att starta yrkesutbildning för fiskare. Åtgärden innebär dels att det införs ett krav på utbildning för att erhålla yrkesfiske- licens, dels att det efter särskild utredning inrättas ett gymnasie- program för fiske. I Strategi för ett hållbart fiskeTPF68FPT ansåg Miljövårdsberedningen att möjligheterna att höja kompetensen bör utvecklas för aktörer som nyttjar fiskresurserna. Miljövårdsberedningen föreslog att skräd- darsydda kurser och kompetensutveckling inom relevanta områden borde utvecklas genom samarbete mellan berörda aktörer inom fiskesektorn och universitet och högskolor. Kurserna på marinbiologiska laboratorium lyftes fram som ett bra exempel, se nedan. Miljövårdsberedningen föreslog även att regeringen bör lagstifta om vilka utbildningskrav som ska gälla för att erhålla yrkesfiske- licens eller fritidsfiskelicens (någon licens av det senare slaget finns inte ). När det gäller högskoleutbildning i fiskeribiologi var Havsmil- jökommissionens uppfattning att det i stort sett saknas sådan vid svenska universitet. (Jämför dock med nedanstående kartläggning av befintliga högskoleutbildningar, som visar att det finns flera kurser och utbildningar som rör fisk och fiske.) Havsmiljö- kommissionen pekade särskilt på att det med undantag av vatten- bruk (vid SLU) inte fanns någon särskild forskarutbildning inom fiskeribiologi, fiskbiologi och fiskekologi. Man föreslog att det i anslutning till de forskningscentrumen skulle skapas per- manenta forskarskolor. 66TP PT En nationell strategi för havsmiljön. 2004/05:173. 67TP PT Aktionsplan för havsmiljön. 5563 (2006). 68TP PT Strategi för hållbart fiske. Miljövårdsberedningens promemoria 2006:1. Kunskap till stöd för förvaltningen 5.6.3Kartering av befintliga utbildningar och kurser Gymnasiala och eftergymnasiala utbildningar Gymnasieutbildning inom fiske finns endast på gymna- sium (fiske och sjöfartstekniskt program). Utbildningen är treårig och tar in elever från hela landet. I utbildningen ingår bl.a. nationellt och internationellt regelverk samt miljö och ekologi. Det finns även en del kurser och utbildningar vid folkhögskolor och inom ramen för den kvalificerade yrkesutbildningen. Dessa rör främst sportfiske och fiskevård. För yrkesverksamma fiskare har marinbiologiska labo- ratorium på och i samarbete med på ostkusten vid några tillfäl- len arrangerat kurser i ekologi. Dessa kurser har varit mycket upp- skattade av deltagande yrkesfiskare. Ett syfte med kurserna har förutom undervisningen som sådan varit att öka dialogen och för- ståelsen mellan forskare och fiskare. Kurslängden har varit 3–. Kurserna har haft fokus på havets och kustens miljö och ekologi. Det har oftast ingått praktiska moment med studier av växter och djur. Genom att forskare medverkat som lärare på kurserna har även grunderna för de vetenskapliga uppskattning- arna av fiskbeståndens storlek belysts. Utbildningar på grundutbildnings- och masternivå som rymmer inslag av fiskbiologi, fiske och/eller fiskevård med marin inriktning finns vid , , Högskolan på , , och (tabell 5.4). har masterprogram i både biologi och vetenskaper som, beroende på studenternas val, kan ges en inriktning mot fiskbiologi och fiske. Förutom de specifika kurserna innehåller många av kurserna i ekologi och zoologi moment som rör fisk och fiske. Högskolan på har ett tvåårigt masterprogram om kust- zonsförvaltning som innehåller minst en kurs om fisk och fiske. har en masterutbildning i marinbiologi med en kurs i fiskeriekologi. Kunskap till stöd för förvaltningen har masterprogram i biologi, ekologi och marinbiologi i vilka en fisk- och fiskeribiologisk kurs kan ingå om studenterna väljer den. Fisk och fiske ingår i viss utsträckning i de flesta grund- och fördjupningskurser i ekologi. har ett masterprogram i biologi. saknar specifika kurser med fisk och fiske som huvudinriktning. I viss utsträckning tas dock ämnet upp på påbyggnadskurser i eko- logi. har ett masterprogram i akvatisk ekologi och ett i kustzonsförvaltning. Det saknas specifika kurser om fisk och fiskevård. Ämnet tas dock delvis upp på andra kurser. Högskolekurser med fisk och/eller fiske som huvudinriktning (oftast inom ramen för masterprogram)