sou · GXB38 · 2009-02-05 00:00:00 — Den nya myndigheten för livsmedelsäkerhet har skapats genom att till Mattilsynet föra Lantbrukstilsynet, , Nœrings- middeltilsynet for Midt-Rogaland IKS inklusive 89 kommunala kontrollmyndigheter, samt Fiske- direktoratets tillsynsavdelning för fisk- och skaldjurslivsmedel. Den nya ordningen omfattade, förutom bildandet av Mattilsynet, reorganiserat vetenskapligt stöd till den del det berör livs-medelskedjan genom bildandet av en oberoende risk- värderingsfunktion, en ny livsmedelslag – Lov om matproduksjon og mattrygghet, matloven – genom att föra samman 13 tidigare lagar och ett förtydligande av berörda departements ansvar. Matloven är den viktigaste lagen vad gäller Mattilsynets verk- samhet, som lagar om djurskydd, djurhälsopersonal, växtförädlingsrätt, kosmetika och husdjursavel också bildar grund för kontrollverksamheten. På regeringsnivå är ansvaret delat på Hälso- och sjukvårdsde- partementet, och Fiskeridepartementet, vart och ett med ansvar för kontroll och säkerhet inom sina respektive sakområden. Mattilsynet har därför inom regeringen tre olika departement som huvudmän. Processen att föra samman de olika myndigheterna till en enda innebar att man kunde komma ifrån flera varandra överlappande och kompletterande verksamheter. Förändringen motiverades vidare av behovet av tydliga uppgifts- och ansvarsförhållanden för hela livsmedelskedjan från primärproduktion till konsument, beho- vet av att föra myndigheterna närmare allmänhet och företag verk- samma inom livsmedelsbranschen, samt generellt av att man önskade en förenkling och överskådlighet av föreskrifterna för kontrollen inom livsmedelskedjan. Ett viktigt element var också att man genom denna omorganisation fick en klar åtskillnad mellan riskvärdering och riskhantering. Mattilsynet är under den administrative direktören (generaldi- rektör) organiserat i tre avdelningar och åtta regionala kontor. Avdelningarna är följande: Avdelningen för föreskrifter och anvisningar: Inom avdelningen läggs regler och riktlinjer fast för hela livsmedelskedjan. Verk- samheten är uppdelad på konsumentfrågor, säker mat, djurhälsa och foder, djurskydd och fiskhälsa, växter, ekologi och genmo- difierade produkter samt regelverksutveckling och internationell samarbete. Avdelningen för tillsyn arbetar med kontrollfrågor inom områ- dena försäljning till konsument, djur och djurhälsopersonal, animalier, fisk- och skaldjurslivsmedel, växter och vegetabilier, samt har slutligen en funktion för utveckling av den egna kontrollverksamheten. Härutöver finns en administrationsavdelning med sedvanliga uppgifter inom ekonomi, personal, IT, med mera. Till ledningens förfogande finns vidare en stab för kommunikation och en ledningsstab. Det skall noteras att den centrala funktionen inte svarar för opera- tiv kontroll, utan samordnar kontrollen och utgör ett stöd för region- och distriktskontorens fältarbete. De åtta regionkontoren med distriktskontor är väl fördelade över . Under de åtta regionkontoren lyder således drygt 60 distrikts- kontor. Bland de åtta regionala kontoren har fem tilldelats behörighet som nationella centra för specifik produktion längs hela livsme- delskedjan (animalier, fisk och vegetabilier) och stöder den samlade organisationen inom sina särskilda kompetensområden. Motivet för denna uppläggning är delvis baserat på historiska förhållanden och önskemålet att bibehålla kompetens inom verksamheten. De tidigare organisationerna hade tillsammans cirka 1 600 anställda, i jämförelse med Mattilsynets cirka 1 370 anställda. Bemanningen inom Mattilsynets tre nivåer innebär att den centrala ledningsfunktionen har cirka 130 anställda, de regionala kontoren cirka 240 och distriktskontoren cirka 1 000 anställda. Den geogra- fiska spridningen av såväl arbetsställen som personal är påtaglig med den personella tyngdpunkten på distriktskontoren. De flesta förstainstansbesluten har delegerats till dessa. Mattilsynet bedriver verksamheten med utgångspunkt i syste- matiska kontrollprogram. Så omfattar exempelvis övervaknings och kartläggningsprogrammet för djur och animalier en heltäckande redovisning av dels alla förekommande husdjur, dels vilka sjukdo- mar som omfattas av programmet, med angivande av antal prover, tidsperioder när undersökningarna skall ske, etc. Även vilt ingår i övervakningen, exempelvis förekomst av tuberkulos hos hjort. prover inom djurområdet analyseras till en del av Veterinæ- rinstituttets laboratorier, med vilket man för övrigt har ett omfat- tande samarbete. har varit förskonat från förekomst av de vanligaste djur- sjukdomarna, vilket i sin tur har lett till att man kan ställa hårda krav i samband med import av djur, något som gäller exempelvis svininfluensa och BSE. Mattilsynet är kontaktorgan för systemet för snabb varning, det vill säga samma system som tillämpas i EU vid befarad eller inträf- fad förekomst av hälsofara i livsmedel. Distriktskontoren rapporte- rar till regionkontoren som i sin tur rapporterar till huvudkontoret. Vidare skall distriktskontoren ha ett nära samarbete med kommunläkare alternativt smittskyddsläkare inom sitt område, när man träffar på mat- eller vattenburen sjukdom. Läkaren har normalt ett ansvar enligt smittskyddslagen att agera vid sjukdoms- utbrott. Till en del kan erforderliga insatser vara delegerade till Mattilsynet. Vidare har i samarbete med Mattilsynet tagit fram ett Internetbaserat system där varnings- och rapporteringsrutinerna för mat- och vattenburna sjukdomar samordnas. Systemet har gjort det enklare att nationellt uppdatera sjukdomsutbrott, utesluter dubbelrapportering och uppges förenkla Mattilsynets vidare rapportering till departement, WHO, EFSA, med flera. Mattilsynet har en administrativ beredskapsplan som träder i kraft när oönskade händelser inträffar, som inte kan hanteras inom den ordinarie linjeorganisationen eller inträffar utanför ordinarie arbetstid. Med oönskade händelser avses sådana som har inträffat, är under utveckling eller kan befaras uppstå av vitt skilda slag, och avse förekomst av fysikaliska, kemiska eller biologiska ämnen i livsmedel, vatten eller miljö och som kan förorsaka sjukdom, skada eller allvarliga djursjukdomar i eller annat land. Exempel är bland annat zoonoser i eller annat land, förekomst av smitta i foder, pesticider i vegetabilier, giftiga eller skadliga alger i närhe- ten av fiskodlingar, manetinvasioner, oljeutsläpp eller annan akut förorening samt situationer med stor medial uppmärksamhet men utan saklig grund. Förutom en snabb intern och extern rapportering kännetecknas beredskapsplanen av att man skall bedriva en öppen, aktiv och snabb kommunikation med allmänheten och media. I princip skall information om allt av betydelse lämnas. Koncentrationen ligger på fakta och vilka åtgärder som vidtas liksom vilka riskvärderingar som görs. Samordning med övriga myndigheter prioriteras. Förutom en generell beredskapsplan finns specifika beredskaps- planer för djursjukdomar (mul- och klövsjuka, klassisk svinpest, fågelinfluensa, newcastlesjuka, och bluetongue), fisksjukdomar (infektiös laxanemi) och växtskadegörare (tallvedsnematod och potatisbladmögel). Behovet av att ha en tydlig gräns mellan riskvärdering och risk- hantering har resulterat i att har en oberoende vetenskaplig kommitté, vars uppgifter är att svara för riskvärderingen. Kommittén skall bistå Mattilsynet, men har också behörighet att, oberoende av riskhanteringen, kommunicera sina vetenskapliga slutsatser och bedömningar. Kommittén rymmer inom sig åtta vetenskapliga paneler. Panelerna sätts samman med utgångspunkt i deltagarnas vetenskapliga meriter inom respektive panels område. Panelerna agerar utifrån såväl vad som rapporteras från nationella referenslaboratorier, som vad man inom respektive panel finner motiverat att ta upp. Mattilsynet bedriver ingen egen forskningsverksamhet med undantag av vad som möjligen kan beskrivas som en begränsad forskning vid region- och distriktskontorens laboratorier. I stället stöder sig Mattilsynet på Veterinærinstituttet, Nasjonalt institutt för ernærings- og sjømatforskning (Nifes), Bioforsk och Veterinærhøgskole. Veterinærinstituttet är ett biomedicinskt forskningsinstitut med djurhälsa, fiskhälsa och säker mat som kärnområden. Grund- läggande uppgifter är forskning, kunskapsutveckling och kunskapsöverföring till andra myndigheter. Institutet övervakar hälsosituationen generellt bland djur och fisk, analyserar och ställer diagnoser, har hög beredskap inför eventuella utbrott av smitt- samma sjukdomar, utför riskvärderingar samt bistår med anvis- ningar och rådgivning till myndigheter och företag. De viktigaste avnämarna av Veterinærinstituttets tjänster är Mattilsynet, olika departement samt till dessa knutna myndigheter. Huvudkontor och centralt laboratorium finns i . Härutöver bedrivs verk- samhet på fem orter, från till . I översikt är verksamheten organiserad i fyra avdelningar: Djurhälsa med funktioner för patologi, bakteriologi, virologi och serologi, immunprofylax, produktionsdjur, vilthälsa och djurstall. Fisk- och skaldjurshälsa med funktioner för fiskhälsa, parasiter, miljö- och smittohändelser samt laboratorier på fem orter. Foder- och livsmedelshygien med inriktning på kemi, toxiko- logi, mikrobiologi inom foder och livsmedel och mykologi. Hälsoövervakning med funktioner för epidemiologi och zoono- ser inklusive det norska zoonoscentrumet. En betydande del av verksamheten omfattar riskvärdering av eventuella djursjukdomar. Man uppdaterar fortlöpande metoder och angreppssätt för att hålla så hög kvalitet som möjligt i riskvär- deringen. Det gäller BSE (galna kosjukan), laxanemi, rabies, fiskpa- rasiter, med flera. Inom djur- och fiskhälsoområdena sker fortlöpande kontroll inom ramen för övervakningsprogram avseende sjukdomar hos kreatur, svin, fjäderfä, får, getter, fisk och skaldjur, och det är inom dessa områden som ett fortlöpande samarbete sker med Mattilsy- net. Verksamheten är dels anslagsfinansierad, dels finansierad med uppdragsintäkter. Anslagen kommer från , Fiskeridepartementet och forskningsråd. uppgick institutets totala intäkter till , Bilaga 4 SOU 2009:8 varav uppdragsintäkterna utgjorde , eller . Antalet anställda uppgick till 328 personer motsvarande 287 årsarbetare, varav disputerade forskare 115 årsarbetare. 8.5Nasjonalt institutt för ernærings- og sjømatforskning (Nifes) Nifes är ett mindre forskningsinstitut knutet till Fiskerideparte- mentet och lokaliserat till Bergen. Inriktningen är i allt väsentligt på odlad fisk och skaldjur, med sikte på hela näringskedjan från fiskfoder till livsmedel beredda av fisk och skaldjur. Man bedriver långtidsövervakning av eventuella förekomster av föroreningar samt näringsinnehåll i vild och odlad fisk, skaldjur, foder och färdiga livsmedel genom egna initiativ eller på uppdrag av Mattilsy- net. Vidare genomförs ett program för säkra livsmedel från fisk och skaldjur med tre forskningsprofiler: fiskhälsa och toxikologi, näringstoxikologi och mikrobiologiska risker med livsmedel. Utgångspunkten är att säkra hela livsmedelskedjan, från djurfoder till bord. Här ingår även att svara för riskvärderingar. Nifes samverkar med Mattilsynet vad gäller främmande ämnen i fiskfoder och kontroll av skaldjursproduktion. Antalet anställda är cirka 25, varav hälften är forskare och övriga masterstuderande. Nifes bedriver således också utbildning på universitetsnivå. Bioforsk är ett forsknings- och utvecklingsinstitut helt inriktat på växtodling och sorterar under , är lokalise- rat till Ås utanför med verksamhet decentraliserad över hela . Den geografiska och verksamhetsmässiga uppdelningen är i översikt följande: Inom verksamheten Växthälsa uppmärksammas växthälsa, miljöeffekter av biocider, analys av växtskyddsmedel, skadegö- rare och matkvalitet. Jord og miljø har ett nationellt ansvar för jord-, miljö- och resursforskning med syfte att bidra till långsiktig och differenti- erad förvaltning av mark, avfall, vatten och landskap. Bioforsk Øst svarar för forskning och utveckling med avseende på bland annat jordbruksgrödor och grönsaker. Bioforsk Vest Særheim arbetar bland annat med forskning och utveckling avseende växter för betesmarker, jordbruk och träd- gårdsodling, liksom med foderväxter för husdjur. Bioforsk Midt verksamhet är till en del inriktad på forskning och utveckling och leder landets främsta grupper inom grovfoderväxter. Bioforsk samverkar med Mattilsynet vad avser rester av växt- skyddsmedel, sharkavirus och tallvedsnematoder. Regelarbete och kontroll inom livsmedelskedjan är samlat inom Mattilsynet. Mattilsynet har i allt väsentligt det samlade operativa kontrollansvaret för att säkerställa säkra livsmedel. Genom en över ytan väl spridd organisation har man dessutom närhet till sannolikt de allra flesta kontrollobjekt. Forsknings- och utvecklingsuppgif- terna ligger på ett antal institut, som har ett långtgående samarbete med Mattilsynet. Riskvärderingen är skild från riskhanteringen genom att en särskild vetenskaplig kommitté med åtta paneler svarar för värde- ringen. Mattilsynet svarar för riskhanteringen, bland annat genom att vid behov kunna tillämpa förberedda beredskapsplaner. Kommunikationen av riskerna är i huvudsak också en fråga för Mattilsynet, men den vetenskapliga kommittén är oförhindrad att gå ut med information. Mattilsynet bedriver ingen konkurrensutsatt verksamhet. Däremot har Veterinærinstituttet en ganska omfattande uppdrags- verksamhet, som i viss mån bedöms kunna konkurrera med aktörer på en kommersiell marknad. Forskningen inom livsmedelsområdet bedrivs vad gäller livsme- delssäkerhet av tre organ, Veterinærinstituttet inom området för djur och djurhälsa, Nasjonalt institutt för ernærings- og sjømat- forskning (Nifes) inom fiskområdet och Bioforsk inom växtområ- det. Samtliga samarbetar med Mattilsynet inom sina respektive kompetensområden. Två regeringsdepartement svarar för i huvudsak den irländska poli- tiken och lagstiftningen inom livsmedels- och fodersäkerhet, djur- hälsa, djurskydd och växtskydd, nämligen Jordbruks-, fiskeri- och livsmedelsdepartementet (, Fisheries och Food, DAFF, i fortsättningen ) och Hälso- och barndepartementet (, DoHC, i fortsättningen Hälsodepartementet). myndighet för livsmedelssäkerhet (Safety Authority of , FSAI) lyder under DoHC och stöder regeringsdeparte- menten i deras politikutveckling och lagstiftningsarbete. svarar för politikutformning förhand- lingar med EU, nationell tilllämpning av EU:s lagstiftning samt offentlig kontroll inom följande områden: Primärproduktion av livsmedel. Slakt, styckning och beredning av livsmedel med animaliskt ursprung fram till detaljhandelsledet. Djurhälsa, djurskydd, fodersäkerhet och växtskydd. Gränskontroll vid import av levande djur och animalieprodukter från tredje land. Inom departementet finns ett antal funktioner med ansvar för offentlig kontroll: med en avdelning för foder, konstgöd- sel, spannmål, svin och höns. Avdelningen svarar för att lagstift- ningen rörande fodervaror efterlevs, något som omfattar all kontroll inklusive inspektion, provtagning och analyser på samtliga nivåer i foderkedjan. Avdelningen för kontroll av bekämpningsme- del svarar för kontroll som sammanhänger med godkännande, marknadsföring och användning av växtskyddsprodukter. Avdel- ningen för trädgårdsodling och växtskydd tillser att lagstiftning på området efterlevs. Mejeri- och laboratorieavdelningen svarar för offentlig kontroll gällande mjölkhantering, uppsamlingsställen och förvaring, liksom att kvalitetsnormer för ägg och fjäderfä från primärproduktion till butik efterlevs. Statens veterinärtjänst bistår departementet i frågor som rör djurhälsa, djursjukdomar, zoonoser och folkhälsofrågor med samband med livsmedel och produkter av animaliskt ursprung. Vidare fullgörs uppgifter avseende beredning, tillämpning och ikraftträdande av EU- och nationell lagstiftning, kontrollåtgärder avseende djurhälsa och allmänhetens skydd, samt tillhandahåller certifiering vid export av djur och djurprodukter. Veterinärtjänsten är organiserad i fyra regionala djurhälso- och djurskyddsinspektio- ner, samt 28 distriksveterinärkontor. I sistnämnda, som bland annat svarar för djurhälsa och djurskydd, kontroll av (trans- missibla spongiforma encephalopatier) på enskilda gårdar, häst- slakterier, veterinärmediciner och rester därav i levande djur. Inom veterinärtjänsten ingår vidare Veterinära folkhälsoinspektionen (Veterinary Public Health Inspectorate) med sex regionala kontor, vars uppgifter omfattar kontroll av slakterier, charkuterier, mejerier och anläggningar för beredning av äggprodukter. Slutligen kan nämnas att under Departementet för miljö, kultur- arv och lokalstyre (, Heritage and Local Government, i fortsättningen ) sorterar lokala myndigheter. Departementet svarar för lagstiftningsfrågor rörande småskalig slakt och köttberedning. De 33 lokala myndig- heterna svarar för ett brett utbud av tjänster inklusive veterinär- tjänster. Departementets tyngd i den irländska kontrollen inom livsme- delskedjan framgår bland annat av att personalstyrkan är drygt 450. 9.2Irländska myndigheten för livsmedelssäkerhet Irländska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Food Safety Authority of ), som bildades , svarar för att produ- cerade, distribuerade och marknadsförda livsmedel når högsta möjliga standard med avseende på säkerhet och hygien. Uppdraget omfattar hela livsmedelskedjan från jord till bord. Myndigheten är organiserad med en styrelse, en vetenskaplig kommitté, ett konsultativt råd samt en myndighetschef med ansvar för fem operativa avdelningar: Avdelningen för livsmedelskunskap och standarder som tillhandahåller vetenskapligt underlag till stöd för ingripanden och normerande insatser. Avdelningen för uppdragsavtal som svarar för att upprätta avtal med de myndigheter som arbetar med livsmedelssäkerhet. Avdelningen för konsumentskydd svarar för tekniskt stöd inom områden miljöskydd, nutrition, allmän veterinärtjänst och jord- bruk, utbildning och riktlinjer. Granskningsavdelningen svarar för myndighetens revision. Administrativa avdelningen svarar för ekonomi, personal och informationsteknik. Myndigheten för livsmedelssäkerhet har sålunda ansvar i princip endast för att samordna kontrollen inom livsmedelskedjan mellan de behöriga myndigheterna, fastställa de olika medverkande myndigheternas övervakning för att minimera luckor och över- lappningar samt garantera ett konsekvent genomförande av kontrollinsatserna. Detta uppnås genom att leda den offentliga kontrollen genom uppdragsavtal med andra myndigheter, utföra riskbedömning för att stödja beslut och åtgärder, samt tillhandahålla vetenskapligt och tekniskt stöd till behöriga myndigheter genom publikationer och utbildning. Myndigheten medverkar i regelbundna samverkansmöten med berörda behöriga myndigheter, i syfte att försäkra sig om att den nationella politikens mål beaktas i de behöriga myndigheternas verksamhetsplaner. har vidare utvecklat riktlinjer och anvisningar för såväl för de egna som för de behöriga myndigheternas kontroller. Som har framgått genomförs kontrollverksamheten genom att uppdrag läggs ut på olika myndigheter. Uppdragsavtalen är fler- åriga och specificerar de krav som ställs på den livsmedelskontroll och de analyser som skall utföras av behöriga myndigheter. I detalj regleras i avtalen generella förutsättningar, uppföljning, vilka kontroller som skall utföras och hur ofta, laboratorietjänster, åtgärder för märkning och spårbarhet, personalresurser, utbildning, datainsamling och datarapportering, samt information om hur myndigheten för livsmedelssäkerhet kommer att säkerställa att uppdragsavtalen fullföljs. Uppdragsavtal har tecknats med bland andra följande samarbets- parter: , Folkhälsostyrelsen (Executive), 31 lokala myndigheter, Myndigheten för skydd av havsfiske, Nationella konsumentrådet och Nationella standard- myndigheten (National Standards Authority of ). Härutöver tecknar Myndigheten för livsmedelssäkerhet samar- betsavtal med ett antal myndigheter. Koncentration på samord- ningsuppgiften utan egen fältkontroll innebär att myndigheten är förhållandevis liten, med endast drygt 80 befattningar. Folkhälsostyrelsen (Executive) har till uppgift att effektivt främja och skydda allmänhetens hälsa och välfärd. På uppdrag av Myndigheten för livsmedelssäkerhet skall den svara för kontrolltjänster avseende: Miljöbetingade tjänster för hälsoskydd, som omfattar kontroll av livsmedelsföretag, provtagning för att säkerställa överens- stämmelse med gällande lagstiftning samt ledningsfunktion vid fara för eller utbrott av sjukdomar spridda genom livsmedel. Verksamheten är uppdelad i fyra regioner, med totalt 33 geo- grafiska sektioner. Laboratorietjänster rörande livsmedelssäkerhet: Verksamheten omfattar ett nätverk av totalt tio laboratorier med uppgift att svara för kemiska och mikrobiologiska analyser av livsmedel. Tre av laboratorierna är nationella referenslaboratorier. Medicinska folkhälsotjänster: Flerdisciplinära lag medverkar i att undersöka, hantera och kontrollera utbrott av livsmedels- burna sjukdomar tillsammans med övriga funktioner inom Folkhälsostyrelsen. Vidare kan nämnas att ett antal centrala laboratorier sorterar under . Dessa har olika specialiteter eller inrikt- ningar: veterinärmedicinsk forskning, köttkontroll, kontroll av bekämpningsmedel, växter samt mejeriprodukter. Myndigheten har också nationellt ansvar för att bevaka före- komst av smittsamma sjukdomar, samt förser andra myndigheter med uppgifter om livsmedelsburna sjukdomar. Folkhälsostyrelsen har cirka 400 anställda. Distriktsveterinärer () och andra veterinärer utför kontroll av småskaliga slakterier och styckningsanläggningar, med mera. Standardförfaranden fastställs i de uppdragsavtal som tecknas med Myndigheten för livsmedelssä- kerhet. Veterinärerna är inte fast anställda för uppgifterna utan utför sina inspektioner när så erfordras. Ett stort antal veterinärer är på liknande sätt knutna direkt till . Det centrala veterinärforskningslaboratoriet har drygt 70 anställda. Nationella konsumentrådet () kontrollerar överensstämmelse med livsmedelslagstiftningen genom inspektion och verifiering av innehållsdeklarationer för livsmedel. Rådet hanterar i detta sammanhang också allmänhetens klagomål och frågor. (Sea-Fisheries Protection Authority) etablera- des och har till uppgift att svara för efterlevnaden av nationell och EU-lagstiftning till skydd av fisktillgångar samt för säkerheten hos tillhörande livsmedel. Uppgifterna omfattar samt- liga nivåer från primärproduktion och beredning på godkända fiskefartyg och anläggningar på land. Myndigheten fullgör uppgif- terna i enlighet med ett avtal med Irländska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Den omfattar en inspektion som bedriver nära samverkan med andra myndigheter vid tillämpning av program för fiskerikontroll och livsmedelssäkerhet. stöds vidare av fyra regionala fiskerikontroller, sex hamnkontroller och 48 tjänstemän. (Customs Division of the Revenue Commissioners) svarar för import- och exportkontroll. Man har ett samarbetsavtal med Myndigheten för livsmedelssäkerhet vad avser icke animaliska livsmedel och ett uppdragsavtal med Jord- bruksdepartementet avseende animalieprodukter. Irländska medicinalstyrelsen () har bland annat till uppgift att godkänna veterinärmedicin. () har till uppgift att lämna råd och anvisningar beträffande joniserande strålning. Institutet bedriver vidare omfattande uppföljning av förekomst av radioaktivitet i hela livsmedelskedjan och i miljön. I samarbete med Myndigheten för livsmedelssäkerhet lämnas tillstånd till bestrålning av livsmedel. har det huvudsakliga ansvaret för politi- ken rörande livsmedelssäkerhet, med medverkan i några fall av andra departement. Det kan också noteras att Jordbruksdeparte- mentet också är påtagligt involverat i såväl själva regelutformningen som i den direkta kontrollverksamheten, vilket tar sig uttryck i att det på departementet finns verkställande funktioner inom området.