sou · GXB373 · 2009-10-07 00:00:00 — Framför allt lånar dessutom kostnadsfritt ut filmmaterial till KB för framställning av forskarkopior i form av digitala filer. beståndskatalog är inte tillgänglig på KB, vilket innebär vissa problem för användare. Systemet med tillgängliggörande av filmer via KB fungerar dock i stort sett tillfredsställande och innebär en förbättring för forskare och studenter. lånar även ut film till andra filmarkiv över hela världen. Denna utlåningsverksamhet är en viktig del av tillgängliggörandet av svensk filmhistoria internationellt. bevakningsområde är film ur alla aspekter. är även kursbibliotek för filmstudenter och har ett samarbetsavtal med , som svarar för inköp av kurslitteratur och bekostar en deltidsanställning vid för student- och forskarservice. I den överenskommelse som gäller för de filmer som får produktionsstöd ingår även leverans av dokumentationsmaterial, vilket ligger inom ansvarsområde. Producenten ska leverera inspelningsmanus, dialoglista, musiklista, för- och eftertexter, pr-material, affischer och affischoriginal, stillbilder (pressbilder, inspelningsbilder etc.), samt två dvd-kopior av filmen. De referenskopior som levereras i form av dvd är tillgängliga för besökare på plats inom lokalerna. Man har även startat en försöksverksamhet med att köpa in dvd-kopior av vissa filmer med utlåningsrättigheter. Avdelningen Filmservice har sitt ursprung i Filmlaboratorium, som köpte 1976 i syfte att höja kompetensen på det filmtekniska området, med särskild inriktning på filmrenovering. Specialanpassade arkivutrymmen med kontrollerat klimat byggdes . Verksamheten är en integrerad del av . Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Den huvudsakliga verksamheten i består i att ge film- teknisk service både för internt och externt bruk. Dessutom svarar Filmservice för en stor del av den interna logistiken för distribution av film och trycksaker. Den filmtekniska utrustningen består av filmtvätt samt utrustning för viss film- renovering som svällning m.m. Däremot har avdelningen ingen filmskanner för överföring från film till video eller digitala format. Det skulle kunna ses som en konsekvens av den allmänna håll- ningen att film ska bevaras i originalform, men behovet har även kunnat tillgodoses genom samarbetet med KB. Man har heller inga processer eller system för mer storskalig lagring av digitala filer, men får nu i ökad omfattning förfrågningar utifrån om möjligheten att erbjuda sådan service. Mot bakgrund av förslagen i betänkandet Bevara dokumentärfilmens kulturarv (SOU 1999:41) tillsatte regeringen en organisationskommitté för att dra upp riktlinjer för etableringen av en filmvårdscentral i . inrättades det som heter filmarkivet i med som huvudman. Syftet var att det skulle bli ett centralt arkiv för s.k. icke-fiktiv film, såsom beställningsfilmer, hembygdsfilmer, förenings- filmer, industrifilmer och privatfilmer, dvs. filmer utanför den ordi- narie biografrepertoaren. Både i utredningen och organisationskommittén underströks med eftertryck behovet av samarbete mellan filmvårdscentralen och andra intressenter, framför allt dåvarande SLBA. föreslog att en digital videomaster och en katalogpost i elektronisk form skulle lämnas till SLBA för att säkra kontinuiteten och fullständigheten i den nationella samlingen av rörliga bilder. I förutsättningarna för filmarkivet i ingick att det skulle genomföras en riksomfattande inventering av material på filmbas producerat . Inventeringen skulle samordnas av och särskilda medel för ändamålet avsattes och för- medlades till länsmuseerna genom . Inventeringar genomfördes, men av olika anledningar var den nationella sam- ordningen bristfällig. I avsaknad av en gemensam modell för inven- tering, insamling och dokumentation drev länsmuseerna i stor utsträckning sina egna inventeringsprojekt. Det har ännu inte Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet gjorts någon central uppföljning och det finns inte något samlat resultat av inventeringen i form av t.ex. en gemensam databas. I flera fall har man från regionens sida inte heller velat deponera materialet i utan behållit det lokalt. Den tekniska utrustningen vid filmarkivet i består av två filmskannrar, filmtvätt och utrustning för filmsyning och enklare renoveringsarbete. Arbetsprocessen består i kontakter med filmdeponenter, en teknisk genomgång av filmmaterialet, överföring till digitala filer och en beskrivning och katalogisering som förs in i Svensk Filmdatabas. Genom ett standardavtal med deponenten får denne en dvd-upptagning av de deponerade filmerna. Deponenten förväntas därefter förse arkivet med uppgifter om filmen som sedan registreras i Filmdatabasen. De digitala filerna lagras hos KB, och har tillgång till dessa vid behov. När verksamheten i startade anslogs för , varav 5 miljoner var avsedda för grund- läggande investeringar och 5 miljoner för den löpande driften. Driftbudgeten har inte ökats, utan uppgår även 2009 till . Anslaget bekostar bl.a. motsvarande sex hel- tidstjänster vid arkivet. har hävdat att de anvisade medlen är otillräckliga för det uppdrag som filmarkivet i har, och redovisade i budgetunderlaget 2005 behov av ytterligare . Genom de särskilda Accessmedel som via förmedlas till insatser för att tillgängliggöra kulturarvet har filmarkivet i kunnat utöka beman- ningen med ytterligare motsvarande sju heltidstjänster. Access- projektet upphör efter 2009. I det senaste budgetunderlaget, , har man angivit behovet av ett resurstillskott motsvarande den nuvarande tilldelningen av Accessmedel, dvs. en anslags- uppräkning med . är visningsverksamhet med uppgift att hålla filmhistorien levande genom biografvisningar av äldre film och utländska filmer som inte fått svensk biografdistribution. visningar står alltså till stor del för tillgängliggör- andet och presentationen av filmarkivets samlingar, både vad gäller svensk och utländsk film. Som filmarkivets visningsfönster arrange- rar visningar på biograf i , och Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet arrangerade totalt 883 filmvisningar, varav 575 filmer kom från filmarkivets samlingar. Övriga filmer lånades in från svenska och utländska distributionsbolag och från utländska arkiv. , som var en del av avdelnin- gen Publiken, ingår i informations- avdelning. , som är , har ansvar för att samla in och bevara den svenska tryckproduktionen. Insamlingen regleras i lagen om pliktexemplar (1993:1392). slogs KB samman med SLBA. Inom den nya myndigheten återfinns avdelningen för Audiovisuella medier (AVM). Pliktexemplarslagen ligger till grund även för verksamheten vid AVM. Enligt pliktexemplarslagen är alla filmer, både svenska och utländska, som visas offentligt leveranspliktiga. Med offentlig visning menas inte bara biografvisningar, utan även filmvisningar på till exempel museer, bibliotek och hembygdsgårdar. Leveransplikten gäller, när det handlar om film på filmbas, inte filmen i dess originalformat. Filmer levereras på filmbas till AVM där de överförs till video och digitala media via filmskannrar. Därefter återsänds originalmaterialet till leverantören. När det gäller biograffilm är utbudet lätt att bevaka, då biografvisningar i de flesta fall är allmänt annonserade. Övrigt filmmaterial kan vara svårare att få kännedom om. Plikt- leveranser av film ska ske högst efter filmens premiär- datum. levererades 216 pliktexemplar av film. Videogram (dvd m.m.) omfattas av pliktexemplarslagen om de har framställts i fler än fem exemplar. Videomaterialet levereras i det utförande i vilket det har gjorts tillgängligt för allmänheten. Även utgåvor av samma film på nya tekniska system, t.ex. dvd-skivor som har funnits som vhs-kassetter, ska levereras. levererades 4 274 pliktexemplar av videogram. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Leveransplikten för television är kopplad dels till lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihets- grundlagens områden, dels till radio- och TV-lagen (1996:844). I båda fallen grundas leveransplikten på de upptagningar som program- bolagen har skyldighet att göra för andra juridiska ändamål, de s.k. referensbanden. Total leveransplikt gäller för utbudet från (), Utbildningsradion, och digitala marksända kanaler, samt satellitsänd tv som utgår från och som för- medlas till allmänheten från svenskt programföretag. hanterade AVM ca 80 rikstäckande och regionala kanaler. AVM och SVT har i avtal reglerat hur leverans av pliktexemplar och annat arkivsamarbete ska ske. Vid sidan av pliktleveranserna har AVM även i uppdrag att samla in och bevara äldre svenska upptagningar av rörliga bilder. Forskar- förfrågningar resulterar ofta i förvärv från SVT och . Regelbundna erbjudanden om donationer inkommer från företag, institutioner och allmänhet. En förutsättning är i allmänhet att äganderätten till det fysiska materialet övergår till AVM. Det intel- lektuella innehållet tillhör dock rättighetshavaren. Som exempel på större förvärv kan nämnas det s.k. som består av ca 5 500 kort- och journalfilmer från . Förutom journalfilm från SF och Kinocentralen finns till exempel reklamfilm och politiska valfilmer, samt en rad tidiga filmfragment och kortfilmer. Andra exempel är ca 200 filmer från och bibliotek, samt ca 150 experimentella filmer från Stiftelsen . Detta är material som i stor utsträck- ning till sin karaktär är detsamma som det som tas omhand vid filmarkivet i . AVM har även slutit ett avtal med om att de digi- tala filer som framställs vid filmarkivet i ska skickas till AVM för långsiktigt bevarande. Dessa filer kan även göras till- gängliga för AVM:s olika användare. Då metadata i form av katalog- information ännu inte är kopplad till filerna, eftersom de för när- varande beskrivs enbart i dokumentationssystem Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Svensk Filmdatabas, är dock dessa filer relativt svåranvändbara via AVM. Även om de flesta bildupptagningarna lagras på olika video- system och i form av digitala filer innehar AVM även en hel del film på filmbas. Totalt rör det sig om 2 700 filmer i formaten , och . De flesta av dessa är undervisnings- och beställningsfilmer. Den största enskilda samlingen är en donation från Mediecenter, som innehåller knappt 2 000 undervisningsfilmer i formatet . Genom särskilda insatser finansierade via Access- projektet är dessa filmer nu digitaliserade och finns tillgängliga i . AVM använder sig av söksystemet Svensk Mediedatabas () som även kan hantera digitala filer. Genom Svensk Mediedatabas görs mediefiler tillgängliga tillsammans med befintlig katalog- information. När det gäller film och videogram har SLBA katalogiserat pliktlevererad film och video, ett arbete som fortsätter inom AVM. Tonvikten ligger på svenska produktioner där katalogposterna utöver en bibliografisk beskrivning också inne- håller ett utförligt anmärkningsavsnitt samt klassifikation. I stort sett motsvarande gäller för utländska produktioner medan reklam, trailers m.m. har en lägre klassifikationsnivå. AVM hanterar i mycket liten utsträckning originalmaterial eller material av originalkvalitet. Material på magnetband migreras till nya bärare. Främsta anledningen är att beständigheten hos magnet- band visat sig vara osäker på . driver AVM ett migreringsprojekt i kallat migreringsfabriken. Projektet är en vidareutveckling av ett tidigare samarbete AVM haft med SVT och UR. Huvudman för migreringsfabriken i är (). För AVM:s del hanteras främst SVT:s svenska program i och migreras där från videoband till digitala filer genom insatser. Projektet och dess finansi- ering sträcker sig . I migrerar AVM material från och i automatiserade processer med hjälp Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet AVM samarbetar också med , och Bodens kommun för att bygga upp ett kompetens- centrum för långsiktigt digitalt bevarande. AVM har till stor del av upphovsrättsliga skäl främst riktat sig mot forskarsamhället. Bakgrunden till detta är att främst utländska filmbolag varit rädda för att material genom piratkopiering kan komma att spridas på ett otillbörligt sätt om tillgängligheten är bredare. AVM har dock strävat mot att, inom upphovsrättens ramar, vidga användningen och tillgången till materialet. Vid sidan av den högre akademiska forskningen godkänner AVM bl.a. själv- ständigt arbete på universitet, högskolor och andra eftergymnasiala utbildningar, samt projektarbete på gymnasiet som godtagbara skäl att få tillgång till arkivet. Som likställt med forskning bedöms även faktainhämtning för journalistiskt arbete, utredningar, föredrag och konstnärlig verksamhet som till exempel manusarbete, teaterupp- sättningar, filmproduktion och konserter. På begäran från forskare kan AVM också beställa svenskt material från andra arkiv. AVM har haft som målsättning att öka tillgängligheten till samlingarna genom avtal med upphovsrättsorganisationer. Detta har lett till att allmänheten har möjlighet att ta del av musik och film på plats i via arbetsstationer. skapades , men mycket av de tidiga sänd- ningarna har inte sparats. I regel har program tidigare sparats på videoband. är hela programproduktionen digitalt baserad och programmen sparas i form av filer. Förutom att spara egna program har också förvärvat samlingar med rörliga bilder, företrädesvis film på filmbas, från olika privatpersoner och företag, genom antingen inköp eller donationer. SF:s journal- och kortfilmsarkiv, med ett unikt äldre bildmaterial, införskaffades t.ex. . SF- filmerna finns, som nämns i det föregående, tillgängliga som digi- tala filer i . I SVT:s mycket omfattande arkiv finns ca 100 000 titlar av film på filmbas, med en sammanlagd längd av , motsvarande ca 50 000 timmars visningstid. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Filmform är en stiftelse som har till syfte att främja, distribuera och bevara svensk konstfilm och experimentell video. I Filmforms verk- samhet ingår alltså att vara både arkiv för och distributör av svensk experimentell film- och videokonst. Stiftelsen har kon- taktat och redovisat ett behov av att samordna verksamheten med en större institution. Man har undersökt två alternativ, och , och menar att skulle vara den mest lämpliga institutionen. Anledningen till att man söker samordning med är att Filmform har svårt att möta en växande efterfrågan på stiftelsens arkiv- och distributionstjänster. Genom en samordning ser man stora fördelar på alla stiftelsens verksamhetsområden: administration, arkiv, utbild- ning och forskning, programverksamhet, produktion, samt press och information. Filmform får ett årligt statligt stöd, för när- varande , via anslaget till film- stöd. 6.3Uppdelningen mellan och Kungl. , Audiovisuella medier – en analys Långtidsarkivering av film och annat audiovisuellt material har all- tid varit förknippad med svårigheter. Kombinationen av den fysiska informationsbärarens mer eller mindre dåliga beständighet och beho- vet av teknisk apparatur för avläsning ställer speciella krav om man jämför med arkivering av tryckt information på papper. Bevarandet av ett lands filmarv är i allmänhet en uppgift för ett nationellt filmarkiv. Detta kan vara organiserat på olika sätt och ha olika huvudmän, men gemensamt är att verksamheten kan delas in i funktionerna insamling, beskrivning och dokumentation, bevarande samt tillgängliggörande för olika ändamål. Med utgångspunkt i uppdrag görs i det följande en jämförande beskrivning och analys av och utifrån dessa aspekter. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Som framgår av tabellen nedan samlas alla kategorier av rörliga bilder, utom tv-sändningar, in av både och . När det gäller biograffilm sker detta dock enligt två helt olika principer. Enligt pliktexemplarslagen ska en filmkopia av all offentligt visad film, svensk och utländsk, lämnas till AVM för att överföras till video. AVM betraktar detta överförda material som national- exemplar och har ett ansvar för att det bevaras för framtiden i digitalt format. Filmkopian återgår sedan till filmdistributören. arkiverar i stället filmmaterialet i originalformat. För svenska filmer som har fått statligt produktionsstöd levereras ett säkerhetsmaterial på filmbas till . För utländska filmer levereras i allmänhet en eller två filmkopior till efter den svenska distributionen. Alla filmer som har getts ut i olika videoformat i , svenska såväl som utländska, i en upplaga om minst fem exemplar, ska enligt pliktexemplarslagen levereras i ett exemplar till AVM. Det handlar i många fall om filmer som först har visats på biograf och därför levererats enligt de regler som gäller för offentligt visad film. Alla tv-sändningar som utgår från ett svenskt bolag ska levereras till AVM. Däri ingår också alla filmer som visats i dessa kanaler. Många av dessa har tidigare samlats in som biograffilmer eller offent- ligt utgivna videogram. De samlas in vid varje sändningstillfälle i varje programkanal, förstasändningar såväl som repriser. När det gäller den s.k. icke-fiktiva filmen samlar in filmmaterialet till , där man också framställer digi- tala filer. Filmmaterialet förvaras i , medan de digitala filerna skickas till AVM. Insamling av rörliga bilder Video/digitala filer Skanner till video/filer Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Alla biografvisade spelfilmer beskrivs mycket utförligt av i Svensk Filmdatabas och mer kortfattat av AVM i Svensk Mediedatabas. Material som samlats in i redovisas bara av i Filmdatabasen. Övriga rörliga bilder, t.ex. dvd- utgåvor och tv-sändningar, beskrivs av AVM i Svensk Mediedata- bas. För beskrivningsdelen har man haft gemensamma utgångs- punkter, och både och använder biblio- tekens katalogiseringsregler som grund. Av resursskäl har AVM dock inte kunnat ge lika fullständig information som när det gäller dokumentation av samlingarna. har också haft en mer restriktiv hållning när det gäller tillgängligheten till arkivets beståndskatalog. När det gäller svensk biograffilm bevarar ett master- material djupfryst och i vissa fall även vakuumförpackat enligt den s.k. FICA-metoden. Metoden innebär att filmen vakuumförsluts i särskilda helt täta förpackningar. När det gäller utländsk biograf- film förvarar en distributionskopia i och en kopia i i klimatkontrollerade utrymmen. För filmarkivet i finns ännu inte inredda arkivlokaler, och utrustningen för filmtvätt är ännu inte igång. När detta är på plats kommer samtliga filmer som lämnats till att bevaras enligt MCA-metoden (), där filmen läggs i en särskilt utvecklad förpackning som vakuumsugs, förses med kvävgas och svetsas igen. Därmed skapas ett mikro- klimat som minskar kravet på kyla och reglerad luftfuktighet. betraktar filmkopiorna som nationalexemplar och har Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet ett systematiskt restaureringsprogram för framför allt den äldre färgfilmen. har satsat på att bevara filmremsan som informa- tionsbärare och delvis som arkivföremål, en princip som gäller för filmarkiv världen över. AVM har dock haft den principiella inställ- ningen att uppgiften är att bevara informationsinnehållet och inte den fysiska bäraren. AVM har sett systematisk migrering och digi- tal masslagring som lösningen på bevarandeproblemen för de stora volymer som arkivet har ansvar för, och har fokuserat på att bygga upp system som klarar en storskalig digital hantering och lagring. Nackdelen med det systemet utifrån ett bevarandeperspektiv är att en del information (originalets bild- och ljudkvalitet) ofta går för- lorad vid överföring till nya bärare. Skanneröverförd video/fil Skanneröverförd video/fil Digitala filer, video Digitala filer, dvd, video, filmkopior När det gäller användningen av materialet har AVM från starten, av framför allt upphovsrättsliga skäl, haft en inriktning mot forskning och högre studier. AVM har dock arbetat för att vidga användar- kategorin och har ett mycket stort filmmaterial tillgängligt för all- mänheten i arkivets lokaler. har tidigare inte haft en lika öppen attityd mot forskningen, utan har mer sett som sitt upp- drag att nå ut till den filmintresserade allmänheten genom biograf- visningar på och att göra filmarvet tillgängligt inter- nationellt genom utlån av kopior till arkiv och festivaler. har dock delvis förändrat inställning och har vidtagit en del åtgärder för att underlätta för forskare och studenter, bl.a. genom att kostnadsfritt låna ut filmkopior till AVM. har också för avsikt att tillgängliggöra vissa delar av filmarkivet on line via Internet. SOU 2009:73 Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet För forskning och allmänhet För forskning i Garnisonen via och utländska arkiv och på ca 40 fjärrlåneställen, För forskning och allmänhet Visst material i loka- lerna för allmänheten. Om man uppfattar uppdelningen mellan och som ändamålsenlig eller inte beror i hög grad på vilket perspektiv man anlägger. Som framgår av det föregående hanterar båda insti- tutionerna svensk och utländsk biograffilm i de respektive verksam- heternas olika led. I den meningen är verksamheterna överlappande. Men arbetet bedrivs som också framgår utifrån olika principer och med olika syften. bevarar originalmaterialet som informations- bärare och delvis som arkivföremål. Det primära syftet är att kunna återskapa den ursprungliga filmupplevelsen på biograf för allmän- heten och delvis för forskningen, men det handlar också allt mer om att långsiktigt bevara filmer för framtida överföring till andra digitala format, utan att den ursprungliga bild- och ljudkvaliteten då ska ha gått förlorad. När t.ex. svenska stumfilmsklassiker ges ut på dvd är det viktigt att ha tillgång till restaurerat originalmaterial, och detta kommer sannolikt att bli än viktigare i takt med att nya digitala visningsformat med bättre teknisk kvalitet utvecklas. Till grund för arbetssätt ligger till stor del ett kultur- politiskt perspektiv och en syn på filmen som konstart och film- upplevelsen som en konstupplevelse, som så långt det är möjligt bör bevaras för nutida och kommande generationer. föreslår i kapitel 5 ett nytt stöd till lansering av äldre svensk film i digitala visningsfönster, i syfte att förbättra kulturkonsumenters tillgång till det svenska filmarvet. nuvarande arbete med att bevara filmarvet är en grundförutsättning för en sådan insats. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet AVM låter i stället den information som filmen innehåller migreras till nya bärare, med följden att en del av informationen (originalets bild- och ljudkvalitet) går förlorad. En fördel med denna metod är dock att filmerna betydligt lättare kan tillgängliggöras. Metoden är här anpassad efter syftet att tillgodose forskningens primära behov och har sin grund i pliktleveranslagen. Här tjänar den digitala tekniken i första hand syftet att snabbt och enkelt tillgängliggöra material. AVM:s metod ska också ses mot bakgrund av att AVM enligt pliktlagen ska ta emot, förvara och tillhandahålla mycket stora mängder audiovisuellt material, såväl filmer som fonogram, videogram och upptagningar av radio- och tv-program. Det finns då begränsningar för hur mycket resurser som kan läggas ner på att bevara allt material med originalkvalitet. Till viss del sker förvisso ett dubbelarbete mellan och , bl.a. när det gäller beskrivningen och dokumentationen av filmmaterialet. Utifrån ett rent bevarandeperspektiv kan hela AVM:s bevarande av film som har visats på biograf ses som ett dubbelarbete, eftersom samma filmer i regel bevaras på ett bättre och mer långsiktigt sätt hos . En stor del av dubbel- arbetet sker dessutom inom AVM, som ju sparar samma film när den visats både på biograf och i olika videoformat och tv-utsändningar, även reprissändningar. Här står orsakerna till dubbel- arbetet såväl mellan och som inom AVM främst att finna i pliktlagens konstruktion, vilket berörs bl.a. i betänkande (SOU 2004:53). I andra avseenden kan de båda institutionerna dock också sägas komplettera varandra. Forskningens tillgång till arkivmaterial skulle vara sämre om det inte fanns ett samarbete med AVM.