sou · GXB373 · 2009-10-07 00:00:00 — Bedömning: De omfattande besparingar som blir nödvändiga om avtalsfinansieringen upphör och statens filmstöd förblir oförändrat innebär att filmpolitiken måste utformas med en betydligt lägre ambitionsnivå än . Det innebär dock inte att någon av filmpolitikens huvuduppgifter helt måste ges upp. Besparingar måste genomföras inom ett flertal av filmpolitikens områden. Vissa ändamål bör dock särskilt värnas från besparingar. Som redovisas i korthet i kapitel 4 skulle det krävas betydande bespar- ingar om avtalsfinansieringen upphörde som statens film- stöd förblev oförändrat. Om man utgår från de samlade filmpolitiska resurserna 2008 skulle det innebära en reducering med ca , från ca 480,9 till ca . Det är en minskning med . Ser man enbart på filmavtalet innebär det en minskning av resurserna från 2008 till , en reducering med . I det följande förs ett något mer utförligt resonemang kring hur så omfattande besparingar skulle behöva hanteras. I kapitel 4 redo- visar en bedömning av vilka konsekvenser kraftigt minskade filmstöd skulle få för svensk film och filmbransch. Vad som står klart är att det inte går att genomföra en så betydande reducering av de filmpolitiska resurserna utan att det får mycket kännbara följder för filmsektorn i . En ny svensk filmpolitik Filmpolitikens nuvarande huvuduppgifter är att främja värdefull svensk filmproduktion, att främja distribution och visning av värdefull film, att bidra till att bevara och tillgängliggöra filmarvet, samt att verka för internationellt samarbete i dessa avseenden. Som redo- visas närmare i kapitel 3 kan dessa uppgifter ses som hörnstenar som alla är nödvändiga för en sammanhängande politik på filmens område. Även vid besparingar av den omfattning som här beskrivs kan och måste de fyra hörnstenarna finnas kvar, enligt Film- utredningens bedömning. Däremot är det ofrånkomligt att en film- politik med väsentligt reducerade resurser måste utformas med en betydligt lägre ambitionsnivå än . Det skulle krävas närmare och mycket grannlaga överväganden för att avgöra hur besparingar borde genomföras i detalj. Som påpekas i kapitel 4 borde dock den generella principen vara att de stöd som har störst kulturpolitisk betydelse ska värnas så långt detta är möjligt. Det innebär sannolikt att det publikrelaterade stödet och marknadsstödet, totalt , måste avskaffas helt. har i det föregående dessutom argumenterat för att stödet till åtgärder mot olovlig hantering av film samt stödet till regionala produktionscentrum, tillsammans ca , bör avskaffas till förmån för andra film- politiska ändamål. I detta alternativ skulle det i stället bli fråga om en ren besparing. Totalt skulle man efter dessa åtgärder ha sparat ca . Huvuddelen av de återstående besparingarna, totalt , skulle behöva göras inom de övriga ändamål som omfattas av det nuvarande filmavtalet, där det 2008 avsattes ca för olika förhandsstöd och ca för olika stöd till distribution, visning och lansering. Besparingar borde i så fall kunna göras inom administration av stöden. Förhandsstöden till barn- och ungdomsfilm samt till doku- mentärfilm är av särskild betydelse och borde så långt möjligt värnas från besparingar. De inom filmavtalet finansierade avgifterna till de internationella stödprogrammen Nordisk Film och Eurimages samt till Mediaprogrammets administrativa kontor i , totalt ca 2008, måste undantas från bespa- ringar, med hänsyn till internationella åtaganden inom ramarna för det nordiska samarbetet, och EU. Även inom det filmkulturella anslaget vid sidan av filmavtalet, varav disponerar huvuddelen, ca , skulle det sannolikt vara nödvändigt med vissa resursminskningar. En ny svensk filmpolitik filmkulturella anslag omfattar i huvudsak olika insatser för att tillgängliggöra film i hela landet, inklusive stöd till syntolkning och textning av film och video, insatser för barn och ungdom, filmarvet, , utlands- och informationsverk- samhet samt kostnader för administration. Insatser för film i hela landet, barn och ungdom, filmarvet och borde så långt detta är möjligt värnas från besparingar. anslag till filmstöd inom det filmkulturella anslaget, ca , har särskild betydelse för dokumentärfilmen och annan konst- närligt värdefull kortfilm. Det borde därför helt undantas från besparingar, enligt uppfattning. De satsningar genom omprioriteringar som före- slår i det föregående blir, som delvis torde ha framgått, knappast möjliga eller betydligt svårare att genomföra när de samlade resurserna kraftigt minskar. Det gäller satsningarna på det nya produktions- stödet Ny Film, på digital biografutveckling och på digital lansering av det svenska filmarvet. Som redovisas i kapitel 7 gör bedömningen att nedskärningar av filmstöden i den storleksordning som här beskrivs inte motiverar att läggs ned. Däremot blir det sanno- likt nödvändigt med administrativa besparingar som i sin tur kan få konsekvenser för interna organisation. 5.3Ett vägval för filmen Bedömning: Med en höjd ambitionsnivå i den svenska film- politiken är utsikterna goda för en ny storhetstid för svensk film. Frågan om filmpolitikens framtida finansiering kastar en lång skugga över varje resonemang om filmpolitikens framtida utformning. Förutsättningarna för en fortsatt avtalsmodell, avtalets för- och nackdelar, osäkerheten kring hur man löser finansieringen och risken för omfattande nedskärningar om avtalet upphör har varit frågor som till stor del dominerat den filmpolitiska diskussionen och som har skymt sikten och grumlat visionen av vad filmpolitiken egent- ligen syftar till. föreslår i detta betänkande en alternativ lösning för filmpolitiken om avtalsmodellen upphör – ökat statligt anslag och en höjning av biografmomsen – samt en rad förändringar av En ny svensk filmpolitik filmstöden som enligt utredningens bedömning ger en mer modern och verkningsfull filmpolitik än , även utan en nettoökning av filmpolitikens samlade resurser. Det finns dock skäl att ytterligare vidga perspektivet. Om man ser till filmens roll och betydelse i det moderna samhället är det enligt uppfattning mycket som talar för att filmen bör få ökad prioritet i den framtida kulturpolitiken. Det var sannolikt i en insikt om filmens betydelse för samhället och dess kultur, språk, historia och utveckling som man i en rad länder för omkring valde att stödja sin nationella filmproduktion, när den till följd av ändrade konsumtionsvanor inte längre klarade sig enbart på marknadens villkor. Då mötte filmen konkurrens från andra medier. Men som har gått har filmens betydelse inte minskat. Tvärtom har den åter, genom framväxten av nya visningsfönster, fått ökad betydelse. Filmen är vid sidan av musiken den konstart som når flest män- niskor, i princip oavsett bakgrund eller social tillhörighet. Kon- sumtionen både av film och av rörlig bild generellt har ökat mar- kant , först genom tv:s filmkanaler och dvd, sedan genom Internet, mobiltelefoni och allt mer avancerade dataspel. Via webbsidor som Youtube och Myspace sprids hundratals miljoner klipp. Mobiltelefoner har utvecklats till både filmkameror och moni- torer. Inte minst bland unga har rörliga bilder fått en allt viktigare roll som kommunikations- och uttrycksmedel. Filmen utgör histo- riskt sett en startpunkt för den växande kulturen av rörliga bilder, men den är alltjämt också en vital del av denna kreativa kultur och en viktig referens och influens, i allt från dataspel till datoranvändares egen produktion och reproduktion av rörliga bilder på Internet. I allt större utsträckning lever människor sina liv genom rörliga bilder. Den rörliga bilden har, vill en del hävda, fått samma betydelse för människors kunskaper och uppfattning om världen som det skrivna ordet. Fiktionsfilmen och den dokumentära filmen finns mitt i denna utveckling, i allt fler format och allt fler sammanhang. I detta perspektiv är det av avgörande kulturpolitisk betydelse att ett samhälle anser sig ha råd att avsätta tillräckliga resurser för en vital och högt kvalitativ filmproduktion, som når ut till många människor och som förmår spegla, utmana och vidga deras verklig- het och drömmar. Även i beaktande av att kreativa näringar får allt större ekonomisk betydelse i samhället är det högst väsentligt att man skapar förutsättningar för en livaktig filmproduktion, då den spelar en viktig roll för utvecklingen inom den kreativa sektorn. En ny svensk filmpolitik Filmen formar på ett påtagligt sätt ett lands självbild, som den ger omvärlden dess bilder av ett land. Det är t.ex. svårt att föreställa sig hur omvärlden skulle uppfatta utan Hollywood- filmen. Men för ett litet och mer okänt land som får internationellt genomslag på filmens område gäller detta troligen i ännu högre grad. Den danska filmens framgångar har givit omvärlden en ny bild av , som kan vara komplex och kritisk, men som just därför ger intryck av kreativitet och vitalitet. Genom globalisering och digitalisering öppnas dessutom nya möjligheter för små filmländer att nå ut i världen. Danska producenter som har börjat sprida film via Internet berättar t.ex. om en växande publik i , som fått smak för dansk film. Den målmedvetna filmpolitiska satsning som man har gjort i har gett avtryck långt ut i världen. Som beskrevs inledningsvis i detta betänkande befinner sig svensk film i en mycket lovande utveckling, med fler kreativa talang- er, fler målmedvetna producenter, mer kunnande och ambitioner än . Det är något som omvärlden redan har lagt märke till. Framgångar kommer dock inte gratis. De kräver inte bara talang och kompetens utan också ekonomiska resurser. Dessa resurser är otillräckliga för en mer långsiktig och bärkraftig utveckling. Med en höjd ambitionsnivå och större målmedvetenhet också i den svenska filmpolitiken skulle, enligt bedömning, svensk film kunna skörda ytterligare betydande fram- gångar. Under förutsättning att svensk films betydelse får ett större erkännande i den svenska kulturpolitiken är utsikterna excep- tionellt goda för en ny storhetstid för svensk film. 6Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Förslag: För att effektivisera och förbättra arbetet med att bevara och tillgängliggöra filmarvet bör det nuvarande samarbetet mel- lan och Kungl. (KB) utvecklas och få en fastare grund. och KB bör få i uppdrag att göra en översyn av berörda verksamheter i syfte att ta fram en gemensam strategi för hur filmarvet ska hanteras. I detta bör ingå att identifiera och motverka dubbelarbete hos de båda institutionerna samt att defi- niera väsentliga samarbetsområden, främst när det gäller bevarande och tillgängliggörande av digitalt filmmaterial, men även generellt när det gäller arkiv-, dokumentations- och biblioteksverksamhet. Ett utvecklat samarbete kan vara en tillräcklig åtgärd i sig. Det kan också vara ett första steg mot en eventuell framtida sammanslagning av verksamheterna. Frågan om en samman- slagning kräver i så fall vissa ytterligare överväganden. Huvudmannaskapet för filmarkivet i bör dock möjligt överföras från till KB tillsammans med resurser för detta ändamål. I uppdrag ingår att pröva om uppdelningen mellan verksamhet på filmarvsområdet och den verksamhet som tidigare bedrevs av Statens ljud- och bildarkiv (SLBA), numera Kungl. (KB), är ändamålsenlig. Om det anses motiverat ska förslag till förändringar lämnas. En sådan förändring skulle, som tolkar uppdraget, kunna vara en samman- slagning av verksamheterna. Konsekvenserna av förslagen ska beskri- vas och analyseras. Bakgrunden till att utredningen ska belysa denna fråga är att de båda institutionerna har uppdrag som tenderar att delvis överlappa Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Denna tendens betonas ytterligare av den digitala utveck- lingen på filmens och den rörliga bildens område. Det har också framförts från bl.a. forskarhåll att man anser att tillgången till film- arvet bör förbättras. Med filmarvet avses, som beskrivs tidigare i detta betänkande, filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse. har som ett led i sitt arbete gett , tidigare generaldirektör för , i uppdrag att i särskild ordning ta fram ett underlag för utredningens överväganden. Rapporten finns tillgänglig i sin helhet i arkiv (dnr Ku2008:03/ 2009/10). Frågan om ett närmare samarbete mellan berörda institutioner på filmarvets område och förslag till förändrad organisation har behand- lats i olika sammanhang . lämnade revisorer sin informations- rapport och rörliga bilder (2002/03:2). I denna påtalade revisorerna det övergripande behovet av en samlad strategi för bevarandet av rörlig bild. I rapporten framhölls att man borde utreda dels om det fanns behov av att ändra ansvarsfördelningen mellan myndigheter och institutioner under regeringen, dels om huvud- ansvaret för området borde ligga inom ett och samma departement. Rapporten tog även mer specifikt upp frågan om filmarkivet i , där man ansåg att den fortsatta utvecklingen borde följas på nära håll av någon som inte hade haft del i genomförande- arbetet, gärna forskare från olika verksamhetsgrenar. , vid m.fl. har senare inkommit med skrivelser till regeringen i frågan om framtiden för det svenska filmarvet och hur arbetet med bevarandet och tillgängliggörandet av filmarvet bör organiseras. I betänkande Bevara ljud och rörlig bild. Insamling, migrering – prioritering (SOU 2004:53), utreddes huvud- sakligen två frågor. Det gällde dels vilka insamlingstekniker som SLBA skulle använda, dels förutsättningarna för det långsiktiga bevarandet av SLBA:s analoga samlingar. Utredningens huvudförslag var att det behövdes en systematisk och omfattande digitalisering av ett prioriterat urval av samlingarna. Utredningen pekade även på Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet behovet av en justering av 12 § pliktexemplarslagen (1993:1392). I denna föreskrivs att en filmkopia ska lämnas till KB (vid tiden för utredningen ) för överföring till video. Därefter återgår film- kopian till leverantören. Denna paragraf bedöms vara otids- enlig, eftersom de allra flesta filmer som visas på biograf i även ges ut i form av en dvd, som håller lika hög teknisk kvalitet som den videokopia som framställs av KB. Även dvd och andra videoformat omfattas av pliktlagen. Utredningen föreslog därför att den nuvarande överföringen av film till video skulle upphöra och att filmerna borde vara undantagna från kraven på leverans- plikt, under förutsättning att pliktexemplar av videogram levereras. I propositionen Fokus på film – en ny svensk filmpolitik (prop. 2005/06:3) fastställs att det fortsatt bör vara en grundläggande uppgift för filmpolitiken att bevara filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse och att i ökad utsträckning tillgängliggöra detta för forskning och allmänhet. insatser för insam- ling, vård och bevarande av filmer och filmrelaterat material bör, enligt propositionen, kunna fortsätta i minst samma omfattning som tidigare och långsiktigt även förstärkas på vissa områden. Som särskilda behovsområden anges utökad granskning av inkommande material, viss restaurering av svartvit film samt inköp av film- historiskt viktiga filmer till filmarkivet. Beträffande digitaliseringen bör noga följa utvecklingen, i samråd med SLBA och arkiv och via internationella forum för arkiv- frågor, för att säkerställa att även digital film kan bevaras på ett säkert sätt . (SOU 2009:16) tar inte upp filmområdet i sitt betänkande men föreslår organisationsförändringar inom arkiv- området. Enligt bör och lands- arkiven slås samman till en myndighet med uppdrag att svara för den nationella överblicken över arkivområdet. KB bör enligt Kultur- utredningen få i uppdrag att svara för den nationella överblicken över hela biblioteksområdet, inklusive folkbiblioteken, som är ett ansvar för . Regeringen redovisar i propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) bedömningar som till stor del överensstämmer med förslag. Regeringen bedömer att bör ombildas till en sammanhållen myndighet genom att landsarkivens verksamhet inordnas i . Regeringen bedömer vidare att KB bör ges ett särskilt uppdrag att svara för nationell överblick, främja samverkan och driva på utvecklingen inom biblioteks- Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet Uppdraget omfattar inte forsknings- och högskole- biblioteken. 6.2Filmarvets nuvarande organisation – en översikt Filmmaterial kan återfinnas hos en rad olika myndigheter, institu- tioner, organisationer och även privatpersoner. Det gäller inte minst dokumentärt filmmaterial som inte har varit avsett för biograf- visning. Detta beskrivs närmare i betänkandet Bevara dokumentär- filmens kulturarv (SOU 1999:41). I det följande redovisas de huvud- sakliga nationella arkiven för film och rörlig bild i . har sedan det grundades varit ett samlat organ för biograffilmen i . arkiv- och biblioteks- verksamhet har sitt ursprung i , som bil- dades 1933. blev Svenska Filmsamfundets arkiv, Film- historiska samlingarna, en egen stiftelse med Filmsamfundet som en av huvudmännen. Samlingarna var då lokaliserade till . Genom ett avtal mellan och Film- historiska samlingarna integrerades samlingarna i sin helhet med nystartade dokumentationsavdelning 1964. är indelat i fem avdelningar: Produktionsstöd, Publiken, Filmarvet, Staben och Information. Inom avdelningen Filmarvet återfinns filmarkivet, med bild- och affischarkiv, Filmservice samt filmarkivet i . Som även berörs i kapitel 2 ser filmarvets plats bland nationella institutioner olika ut i olika länder. Hanteringen av filmarvet kan vara en uppgift för den nationella institution som också fördelar stöd till filmområdet eller för någon annan institution. så till vida att ansvarsområdet omfattar såväl produktion, distribution och visning som bevarande. I har det aviserats att UK Film , som ansvarar för filmstöd, och , som ansvarar för filmarkivet, ska gå samman i en gemensam organisation. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet har ett av regeringen tydligt uttalat ansvar på filmarvsområdet. har i uppgift att i dialog med forskarsamhället och efter samråd med KB (tidigare SLBA) vårda och bevara film i originalformat som visats på biograf i , samt material av film- och kulturhistoriskt intresse, och i ökad utsträckning tillgängliggöra filmer och material för forskning och allmänhet. Förvärv till filmarkivet sker i huvudsak av följande material- kategorier. Säkerhetsmaterial av alla svenska filmer som producerats för biografvisning. Depositioner av visningskopior av utländska filmer. Filmer som restaurerats inom arkivets egen verksamhet. Inköp av utländska filmklassiker från andra filmarkiv eller från utländska produktionsbolag. huvudinriktning är att det material som samlas in och bevaras ska vara av originalkvalitet och därmed möjliggöra framtida visningar under samma förutsättningar som gällde vid det ursprungliga visningstillfället. insamlas huvudsakligen material bestående av film på filmbas. I ingår inte detta material i lagen (1993:1392) om pliktexemplar, utan filmarkivets verksamhet bygger på depositioner enligt frivilliga avtal. För svensk film gäller dock att en förutsättning för att få produktionsstöd är att man genom ett särskilt intyg åtar sig att leverera ett säkerhetsmaterial till enligt vissa villkor. För långfilmsproduktioner som distri- bueras på filmbas gäller att säkerhetsmaterialet ska utgöras av en komplett masterkopia i det format i vilket filmen distribueras, samt en optisk kopia med positivt ljud. För kortfilmsproduktioner som distribueras på filmbas ska säkerhetsmaterialet bestå av en ny oanvänd lågkontrastkopia med optiskt ljud i det format i vilket filmen distribueras samt de bild- och tonnegativ som använts för fram- ställandet av visningskopior. Slutligen ska för de lång- och kort- filmsproduktioner som distribueras på digital informationsbärare Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet säkerhetsmaterialet bestå av en okomprimerad kopia av filmen i den digitala form som för tillfället anses ha högst kvalitet och bestän- dighet. har ingen äganderätt till filmmaterialet, vare sig den fysiska bäraren eller innehållet. Det innebär att arkivet inte har rätt att använda säkerhetsmaterialet t.ex. för digitalisering utan att inhämta producentens samtycke. Diskussioner pågår om mottagandet av digitala filer i stället för filmmaterial, men arkivet har ännu inte någon utarbetad plan för hur detta ska gå till. fanns sammanlagt 21 411 titlar i filmarkivet. Nyförvärvet uppgick till 728 titlar, varav 120 utgjordes av leveranser av säkerhets- material, 46 var förvärv i samband med restaurering och 562 var övriga deponerade titlar. Av det totala beståndet är eller ca 5 350 filmer svenskt material. Enligt uppgift från arkivet innehåller samlingarna av alla filmer som har haft biografpremiär i . I dokumentationssystem, Svensk Filmdatabas, redo- visas mycket utförligt information om samtliga svenska långfilmer , ett urval utländska filmer, ett antal svenska kort-, dokumentär- och tv-filmer samt filmer som bevaras av filmarkivet i . Beträffande utländska filmer redovisas dels sådana där filmarkivet har material, dels de filmer som har haft svensk biografpremiär. Till varje film finns ett faktablad som är nedladdnings- bart i pdf-format. Totalt omfattar Filmdatabasen drygt 60 000 filmtitlar, varav ca 17 000 är svenska. Svensk Filmdatabas är till- gänglig för allmänheten genom (). har också en särskild katalog över arkivets bestånd kopplad till Svensk Filmdatabas. Här finns uppgifter om typ av filmmaterial, bildformat, ljudsystem, färg eller svartvitt, filmbredd, längd i meter, rekommenderad projektionshastighet, längd , antal filmrullar, arkiv- och hyllnummer, dialogspråk, textspråk, när materialet förvärvades, deponent, ägare, eventuella skador, eventu- ellt utförda åtgärder, syningsprotokoll samt övriga kommentarer. Beståndskatalogen ses mer som en intern databas, men är också tillgänglig för allmänheten på plats i bibliotek. Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet har haft den klara målsättningen att arkivets material ska kunna visas för dagens och framtidens publik på samma sätt som den ursprungligen visades. Visning av biograffilm i biograf har varit den vedertagna metoden. huvudsakliga inriktning har därför från starten varit att bevara film i sin original- form på filmbas. är medlem i den internationella branschorganisationen (), vilket är förenat med vissa åtaganden. Man har anslutit sig till organisation- ens Code of Ethics, vilket är en förutsättning för att man ska kunna få delta i den låneverksamhet som är en viktig grund för det inter- nationella samarbetet. FIAF:s etiska kod godkänner i princip inte en modell där filmerna bevaras genom överföring till andra bärare, utan filmerna ska bevaras i originalform. En viktig del i filmarkivets verksamhet är restaurering och omkopiering av svensk film och man har utvecklat en erkänt hög kompetens på detta område. En utgångspunkt för restaureringen är att den version som visades vid den svenska premiären ska återskapas i form av en ny visningskopia. I regeringens uppdrag ingår att ska omkopiera brandfarlig nitratfilm, i huvudsak filmer producerade , samt fortsätta arbetet med restaurering av svensk färg- film, producerad . I har låtit bygga en ny kylkasematt speciellt avsedd för långtids- förvaring av nitratmaterial. Där förvaras bl.a. originalnegativen till den omfattande samlingen av SF:s journalfilmer. I uppdrag ingår att i ökad utsträckning tillgänglig- göra filmer och material för forskning och allmänhet. Detta ska ske i dialog med forskarsamhället och efter samråd med KB. Av tradition har filmarkivet tidigare huvudsakligen inriktat sig mot bevarande av film och visning av film på biograf för allmänheten, framför allt genom visningsverksamhet. Forskningens behov har därmed inte haft högsta prioritet. På det området har det dock skett vissa förbättringar . En överenskommelse med vid ger 30 Bevarande och tillgängliggörande av filmarvet fria visningar för studenterna . Genom kan man se dvd-kopior av arkivets nyare svenska material.