sou · GXB352 · 2009-06-01 00:00:00 — Ytterligare två syften lades till genom ett riksdagsbeslut , nämligen att stärka och utveckla demokratin samt att bredda kulturintresset och en ökad delaktighet i kulturlivet. Dessutom angavs att arbetslösa skulle utgöra ännu en prioriterad målgrupp för folkbildningen. I samband med folkbildningsproposition (prop. 1990/91:82) argumenterades för att folkbildningen själv bör organisera och administrera sin verksamhet inom de gränser som staten fastlägger. Utifrån denna målsättning bildades , som utgör en ideell organisation med både myndighets- och medlemsuppdrag. Frågor om statsbidrag till folkbildningen (folkhögskolor, studieförbund och studerandeorganisationer inom folkhögskolan) prövas av . Enligt Förordning (SFS 1991:977) om statsbidrag till folkbildningen, ska statens stöd till folkbildningen ha till syfte att: 1.stödja verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demokratin, 2.bidra till att göra det möjligt för människor att påverka sin livssituation och skapa engagemang att delta i samhällsutvecklingen, 3.bidra till att utjämna utbildningsklyftor och höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället, och 4.bidra till att bredda intresset för och öka delaktigheten i kulturlivet. Som fastslås i förarbetena kan prioriteringen av specifika målgrupper vara en fördel, men det finns också en risk att man därigenom befäster bilden av vissa grupper som särskilt svaga och i behov av särskilt stöd. För att försöka komma till rätta med detta föreslogs därför att staten bör beskriva ett antal verksamhetsområden, som i särskilt hög grad utgör motiv för statens stöd till folkbildningen (prop. 2005/2006:192, s. 24–25). Ett sådant verksamhetsområde är den gemensamma värdegrunden, för vilken det anges att: Statens stöd till folkbildningen ska bidra till att grundläggande demokratiska värden som alla människors lika värde och jämställdhet mellan könen genomsyrar verksamhetens innehåll, former och organisation (Prop. 2005/2006:192, s. 25). Ett annat verksamhetsområde av särskilt intresse för utredningen är det mångkulturella samhällets utmaningar.13 Detta verksamhetsområde beskrivs av regeringen på följande sätt: Statens stöd till folkbildningen ska bidra till att dess organisationer medverkar till att människor med olika bakgrund möts, får ökad förståelse för varandra och utbyter erfarenheter sinsemellan så att utanförskap, segregering, konflikter och diskriminering motverkas. 2005/2006:192, s. 27). I propositionen framhölls även betydelsen av att det mångkulturella samhället ges en starkare roll inom folkbildningens organisation och verksamhet (Prop. 2005/2006:192, s. 30). Initiativ inom folkbildningen rörande utbildning för imamer Även om imamer i många fall har mångåriga högskoleutbildningar bakom sig finns det också praktiserande imamer med kortare utbildning i islamisk teologi, och imamer med bristande språkkunskaper i förhållande till de krav som ställs för att gå en svensk högskoleutbildning. Med tanke på dessa imamers behov har det förts fram förslag till utbildningar bland några av landets folkhögskolor och studieförbund. Ett sådant initiativ har tagits av och dess filial folkhögskola, som verkar för att den senare ska bli första muslimska folkhögskola. består av drygt 60 elever med blandad etnisk bakgrund, fördelade på fyra klasser. och har även lämnat förslag till en svensk imamutbildning på folkhögskolenivå, som skulle bedrivas vid . 13 Övriga verksamhetsområden som nämns i förarbetena är: den demografiska utmaningen; det livslånga lärandet; kulturverksamhet; personer med funktionshinder; folkhälsa, hållbar utveckling och global rättvisa (Prop. 2005/2006:192). planerade utbildningen är att i en första fas fungera som en svensk påbyggnadsutbildning för redan utbildade imamer. Ett annat initiativ rörande utbildning för imamer som tagits inom folkbildningen är studieförbundet , som bildades och, efter en inledande fas av samarbete med , blivit självständigt och statsbidragsberättigat . Ibn Rushd verkar för att stärka muslimer i och för att sprida kunskap om islam till ickemuslimer. Förbundets vision är att islam ska vara en självklar del av Sverige.14 Utöver de ordinarie kurser som förbundet erbjuder har Ibn Rushd även utarbetat ett förslag till diskussionsforum för att bland muslimska organisationer diskutera och förankra idén om en svensk imamutbildning. Avsikten är därefter att kunna gå vidare med de utbildningsförslag som man diskuterat sig fram till och kunnat enas kring. Ur ett historiskt perspektiv är framväxten av skolor och institutioner för högre utbildningar i nära sammankopplade med kyrkan och staten. Merparten av dagens utbildningsinstitutioner har sina rötter i den kyrkliga sfären och samfundens behov av präster och lärare som kunde förmedla den rätta läran till folket. Det finns två syften med föreliggande avsnitt, dels att belysa den historiska bakgrunden till , frikyrkornas och andra samfunds utbildningssystem för präster och pastorer, dels att visa att varje samfund söker sin egen väg till utbildning och legitimitet i förhållande till staten och att dessa processer tar tid. Trots att presentationen är översiktlig är den motiverad eftersom den också visar att diskussionen om utbildning av präster, pastorer och andra religiösa ledare inte är ett nytt ämne i . Avsnittet inleds med en presentation av de för-reformatoriska utbildningsinstitutionerna och utbildning för präster. Därefter presenteras några av huvuddragen i den svenska frikyrklighetens syn på utbildning av pastorer. De frikyrkliga samfundens utbildningar är speciellt viktiga att lyfta fram eftersom dessa har etablerats utanför statens och regi. 14 Källa: , samt , och (2008) Ibn Rushd – ett nytt studieförbund. En utvärdering av Ibn Rushds väg till statsbidragsberättigat studieförbund. utvärderar No 1, : . skillnad från prästutbildningen inom har vissa andra trossamfund haft en negativ syn på högre utbildning. Man har ansett att teologisk kunskap, auktoritet och trovärdighet nås först och främst inte med hjälp av akademiska studier utan genom tro. För att få predikanter som passar deras behov och syften har frikyrkorna fått bygga upp sina egna utbildningsinstitutioner vid sidan av universitet och utan statligt stöd. Frikyrkornas historia är också speciellt intressant eftersom den liknar den situation som många minoritetssamfund står inför . Kristna minoritetskyrkor i (katolska kyrkan och olika ortodoxa kyrkor) och judiska församlingar har också sökt efter legitimitet och strukturer för högre utbildning. För att tillgodose sina specifika behov har till exempel den tyska grenen av jesuitorden inom inrättat . för teologi, filosofi och kultur i . startades Paideia – in i Stockholm.15 Långt före dessa institut har frikyrkorna byggt upp sina egna institutioner för högre utbildning i bland annat (Överås, , numera nedlagd), (Kortebo, Alliansmissionen), (Teologiska Högskolan, som drivs som en stiftelse med tre huvudmän: i , och ), (teologiska högskola, ) och (Teologiska högskola, Evangeliska frikyrkan). Trots att staten har fått förändrade relationer till ifrågasätter ändå den ökade samverkan mellan universitet och pastoralinstitut. noterar att tre fjärdedelar av den praktiska eller pastorala utbildningen som tidigare sköttes av har övergått till universiteten. Detta innebär bland annat att tiden vid pastoralinstitut i och kortas och att skillnader mellan religionsvetenskapliga och praktiska/konfessionella moment blir otydliga.16 16Högskoleverket (2008) Granskning av utbildningarna inom religionsvetenskap och teologi. : , Rapport 2008:41 R, s. 8. ökade behovet av präster i den medeltida kyrkan. Utbildningen bedrevs i den så kallade trivialskolans regi som gav en grundläggande färdighet i grammatik, logik och retorik. Trivialskolan bestod av två utbildningsinstitutioner: katedralskolor och stadsskolor. Den första kategorin startades i stiftsstäderna och undervisningen bedrevs av domkapitlens medlemmar. Stadsskolorna upprättades i städer som inte hade en position som stiftsstad. Till skillnad från katedralskolorna lydde denna undervisning under stadens förvaltning. Studierna inleddes vanligtvis och längden på utbildningen varierade. De som läste vid katedralskolor och stadsskolor var ofta utlämnade till välvilliga eller till den egna uppfinningsrikedomen och det fanns inget automatiskt ekonomiskt stöd för studenter.17 Vägen till prästvigning var lång och under stora delar av medeltiden rådde det brist på präster. Merparten av den medeltida utbildningen var av en praktisk natur och det skulle dröja ända in innan kravet på en akademisk examen för sockenpräster infördes. krävde ärkebiskop att alla kaniker (medlemmar av ett domkapitel) skulle ha studerat kanonisk rätt vid universitet.18 som är äldsta bedrev undervisning i filosofi, juridik och teologi. Förutom denna utbildningsväg var det också möjligt att bli präst om kandidaten hade studerat kyrkorätt eller teologi vid ett utländskt universitet . tycks det ha varit relativt vanligt att svenskar studerade vid universiteten i , , , , , och Greifswald.19 Valet av utbildningsort tycks främst ha påverkats av kyrkostridigheter, politiska och militära konflikter i . Det skulle dock dröja ända innan en akademisk teologiutbildning infördes för blivande präster i . Fram till denna tidpunkt hade merparten av präster studerat vid stiftstädernas gymnasier och de teologiska institutionerna vid och var endast inriktade mot högre studier och forskning.20 Att läsa teologi omfattade även studier i latin, grekiska, 17Andersson, (1999) Undervisning och utbildning, i Pernler, , kyrkohistoria, 2. Hög- och senmedeltid. : , s. 222. 18Andersson 1999, a.a. s. 226. 19Andersson 1999, a.a. s. 227. 20Bexell, (2003) kyrkohistoria. Folkväckelsens och kyrkoförnyelsens tid. : , s. 270. hebreiska, filosofi och historia; ämnen som var väl lämpade för en akademisk eller statlig karriär. Kopplingen mellan stat, kyrka och högre studier illustreras också av det faktum att det var kungen som utdelade teologie doktorsgrad för kyrkliga meriter. Det var först som teologiska fakulteten vid och själva fick rätt att utfärda teologie doktorsgrad.21 övergick utbildningen och kontrollen av prästkandidaternas kunskaper från kyrkan till akademin. med denna process startades ett antal så kallade övningsinstitut (föregångarna till dagens pastoralinstitut) som hade till uppgift att ta hand om prästkandidaternas praktiska utbildning. I och med ordning skedde en brytning eller uppdelning mellan de akademiska och praktiska momenten i prästutbildningen.22 Precis som i andra delar av samhället påverkades både akademin och kyrkan av politiska, ideologiska, ekonomiska och sociala förändringar. Urbanisering, industrialisering och en växande kritik av kyrkans inflytande kom också att förändra kyrkans plats i . Utan att fördjupa oss i teologiska stridigheter och politiska förvecklingar är det tydligt att de motsättningar som vissa menar sig se mellan teologi och religionsvetenskap ökar från början av 1900- talet. Ett tydligt exempel på dessa motsättningar är den så kallade . När avhandling i religionshistoria underkändes av betygsnämnden vid 1903 av teologiska skäl och inte av akademiska brister blev motsättningarna mellan kyrka och akademi tydlig.23 påverkades de religionsvetenskapliga och teologiska utbildningarna i bland annat av den kritiska diskussion som Uppsalafilosofen startade med (1949). Dessa diskussioner har haft betydelse för den religionskritiska diskussionen i landet och för kraven på att den religionsvetenskapliga utbildningen ska vara obunden av . Därutöver kom undervisningen i religionsvetenskap och teologi också att påverkas av det svenska skolsystemets förändring och ett allt större fokus kom att läggas på mångkultur och religiöspluralism.24 21Bexell 2003, a.a. s. 270. 22Bexell 2003, a.a. s. 271. 23Bexell 2003. a.a. s. 274–275. 24Detta skedde framför allt genom den så kallade (Utredningen om religionsvetenskapliga utbildningens mål och organisation) som presenterades . Som föreliggande diskussion ska visa så finns det både teologiska och praktiska/politiska skäl till varför flera frikyrkor har haft en annan syn på högre utbildning än . För att lösa frågan om hur utbildningen av präster och pastorer ska utformas tycks två strategier föreligga. En del samfund nedvärderar studier i teologi, andra, numera de flesta, startar egen högre utbildning för sina pastorer.25 Den svenska kan ses som ett exempel på den första strategin. Medan oftast nedtonade tungomålstal och andens gåvor betraktades dessa och liknande erfarenheter som genuina uttryck för sann kristendom. En tämligen enkel och närliggande förklaring är att en andlig förnyelserörelse, som starkt betonar den personliga omvändelsen och erfarenheten av den heliga , i själva sin grundton innehåller en protest emot den bokliga lärdomen och ett teoretiserande förhållningssätt till ord.26 Enligt flera ledare inom ledde akademiska studier i teologi till en försvagad tro och till att pastorer blev dåliga förebilder (de lät sig bland annat inspireras av den historisk-kritiska bibeltolkningen). Det fanns också en rädsla för att högre studier skulle stöpa alla studenter i samma form. Om läraren var positiv till en kritisk läsning av så skulle eleven med största säkerhet kopiera detta beteende. För att motverka dessa faror skulle församlingen istället ledas av inspirerade personer som hade fått ta del av andens genuina gåvor. Precis som i skulle sanningen komma till de outbildade (jämför med tolv lärjungar som också saknade en formell teologisk utbildning). Mot denna bakgrund utvecklades en anti-akademisk attityd till teologiska studier.27 Ett exempel på den andra strategin är som startades av baptistpastor . (2008) Granskning av utbildningarna inom religionsvetenskap och teologi. : , Rapport 2008:41R. 25Spänningen mellan den traditionella boklärdomen (som nås genom högre studier) och den mer karismatiskt inspirerade lärdomen är dock inte något unikt för frikyrkligheten. Liknande attityder återfinns exempelvis inom de flesta väckelserörelser, men också inom mystika traditioner med rötter i islam, judendom och andra religioner. 26Eckerby, (2007) Olärd och andefylld eller lärd och andefattig? Pastorsutbildningen alltid omdebatterad i , i , (Red.) Verksamhet och särdrag . : Libris, Vol. 2, s. 287. 27Eckerby 2007, s. 287–288. detta en treårig pastors- och missionärsutbildning och har skolan fått examensrättigheter från . Till skillnad från var Örebromissionen ett exempel på ett samfund som var öppet och positivt till studier.28 I frikyrklighetens barndom var de flesta som skulle bli verksamma som pastorer och predikanter hänvisade till olika former av församlingsfinansierade bibelskolor eller till studier på egen hand. De hade varken råd att studera eller ta studentexamen. Vanligtvis handlade dessa utbildningar om kortare kurser om en månad av intensiva bibelstudier. De ekonomiska förutsättningarna varierade från församling till församling, men i vissa fall kunde studenterna ansöka om ett mindre ekonomiskt stöd.29 Sammanfattningsvis är det tydligt att det bland samfunden funnits olika syn på akademiska studier, och olika samfund har försökt att lösa frågan om studier och auktoritet på olika sätt. Oberoende av vilken attityd man har haft till utbildning är det klart att frikyrkorna har varit tvungna att söka egna lösningar och bygga upp sina egna institutioner för teologiska studier. Istället för att förlita sig på statens välvilja har de flesta samfund tagit saken i egna händer.30 seminarium startade , Svenska 1882 och 1928. har dessa vunnit akademisk status och har Teologiska Högskolan, , Teologiska Högskola och Teologiska Högskola rätt att utfärda teologie kandidatexamen i det nya Bolognasystemet.31 Det är också viktigt att betona att det är en stor skillnad mellan dagens teologiska utbildning vid till exempel Teologiska Högskolan, , och utbildningen vid de tidigare teologiska seminarierna. Dagens frikyrkliga utbildningsinstitutioner har blivit allt mer lika den utbildning och forskning som bedrivs vid landets teologiska institutioner. I dagens är det därför inte särskilt stor skillnad mellan den teologiska utbildning som krävs för att bli pastor i till exempel och den utbildning som krävs för att bli 28Arrebäck, (2008) Två viktiga milstolpar i missionsskolans historia: När den blev teologisk högskola och när den fick examensrätt, Dagen . Se även Mellergård, , och (2008, Red.). 1908–2008: uppdraget : minnesskrift med essäsamling: utgiven till hundraårshögtiden den 12–. : teologiska högskola. 29Eckerby 2007, s. 289. När de nya lokalerna för invigdes var kostnaderna på 20 miljoner redan betalda via församlingarnas kollektbössor, se Arrebäck a.a, 2008. (2008) Granskning av utbildningarna inom religionsvetenskap och teologi. : , Rapport 2008:41 R, s. 18. Många präster i skaffar sig sin religionsvetenskapliga utbildning på ett frikykosamfunds högskola liksom frikyrkopastorer får sin utbildning på teologiska fakulteter och religionsvetenskapliga institutioner. Den historiska tillbakablicken visar att de fria samfunden har haft olika syn på utbildning och de har sökt egna vägar för att bevara sin identitet och detta har tagit i vissa fall . 4.5Utbildning för religiösa ledare inom andra samfund För utredningen har det framstått som intressant att jämföra en eventuell svensk utbildning för imamer med den utbildning som finns att tillgå för andra religiösa ledare. I det följande redogörs för hur religiösa ledare utbildas inom de andra större religioner som finns representerade i , nämligen katolska kyrkan, ortodoxa och österländska kyrkorna, samt de judiska församlingarna. Prästutbildning inom katolska kyrkan sker ofta utomlands, men också vid det av jesuiterna grundade i , genom prästseminarium. Utbildningen till katolsk präst tar sammanlagt . En femårig akademisk utbildning i filosofi och teologi för blivande präster inom katolska kyrkan sker vid . Denna del av utbildningen är även öppen för andra kategorier av studerande. Därefter studeras teologi vid ett katolskt universitet utomlands. Slutligen utgörs av prästutbildningen av ett så kallat pastoralår, då den blivande prästen verkar inom den katolska kyrkan, med inriktning på sin kommande tjänstgöring där.32 Eftersom katolska kyrkans medlemmar i till en stor del består av invandrade svenskar, finns det även ett behov av katolska präster med utländsk bakgrund. För de invandrade prästerna erbjuder katolska stift en kompletterande utbildning och introduktion till svenska förhållanden. får kursdeltagarna lära känna svenska offentliga institutioner, men får också en kortare orientering om svensk litteratur samt kulturliv. Planer finns att på utveckla ett samarbete med New- 32 , (2008) , i , och (Red) Religion i . : Dialogos Förlag, s. 116–118. maninstitutet, alternativt med aktörer inom den svenska folkbildningen, rörande den kompletterande utbildningen för utländska katolska präster. Precis som imamerna i de muslimska församlingarna är de ortodoxa och österländska kyrkorna och Judiska centralrådet också beroende av att deras präster, rabbiner, munkar och nunnor utbildas utanför gränser. Medan de ortodoxa och österländska kyrkorna rekryterar präster från sina hemländer – grekisk-ortodoxa kyrkans präster är till exempel utbildade i – är de flesta rabbiner utbildade i eller . Det finns också judiska seminarier i länder som och , men merparten av rabbinerna utbildas i eller . Enligt judiska centralrådet finns en önskan om att kunna anställa rabbiner som har en koppling eller förankring i det svenska samhället. Men det är svårt att få svenska ungdomar att studera teologi och i många fall är man hänvisad till den utländska marknaden. Varken Ortodoxa och österländska kyrkors ekumeniska råd (OÖKER) eller Judiska centralrådet tycks ha behov av en utbildning av präster eller rabbiner i . För att integrera de religiösa ledare som anländer till använder församlingarna dels befintliga utbildningskanaler (Sfi), dels försöker de själva att hjälpa nya personer till rätta i samhället. Det finns en önskan om att staten skulle kunna hjälpa till att finansiera eller stötta utbildningen av religiösa ledare i utlandet. Vill församlingarna ha personer med koppling till måste de själva finansiera utbildningen av framtida teologer. Dessa utbildningar är ofta kostsamma eftersom de sträcker sig över . Underlaget för att starta en konfessionell utbildning av rabbiner är dock alltför liten, enligt Judiska centralrådet. 4.6Statligt stöd till religiös ledarutbildning till Trossamfund, SST, har /72 haft till uppdrag att bevilja statsbidrag till vissa trossamfund. Stödet till trossamfunden utgår från Lag (1999:932) om stöd till trossamfund, Förordning (1999:974) om statsbidrag till trossamfund, samt Förordning (2007:1192) med instruktion för stöd till trossamfund. stöd till trossamfund består av nio ledamöter samt nio ersättare. Ett råd finns även inrättat för samråd mellan nämnden och trossam- funden i frågor som rör nämndens arbete. Rådet har även till uppgift att till regeringen nominera ledamöter och ersättare i nämnden. Två samverkansorgan finns knutna till SST; () och Ortodoxa och österländska kyrkors ekumeniska råd (OÖKER), vilka avger separata verksamhetsberättelser som redovisas i SST:s årsbok.33 Från och med slutet av 2007 fick SST en ny instruktion, vilken innebar dels en namnändring, dels något ändrade uppgifter. Utöver att pröva frågor om statsbidrag och föra dialog med bidragsberättigade trossamfund, ska SST fortsättningsvis även handlägga frågor om trossamfundens roll i krisberedskapssamordning, samt ha kontakt med och samverka med andra myndigheter och organisationer i frågor som rör trossamfund (SFS 2007:1192). SST fördelar tre typer av bidrag; organisationsbidrag, verksamhetsbidrag och projektbidrag. Projektbidragen omfattar lokalbidrag, etableringsbidrag och särskilt utbildningsbidrag, vilket kan användas till utbildning och fortbildning av funktionärer i trossamfund som saknar egna utbildningsinstitutioner i , såsom exempelvis imamer och rabbiner. Beviljandet av särskilt utbildningsbidrag förutsätter tjänst i efter utbildningen. Utbildningen ska också vara i nivå med de utbildningar som ges vid landets teologiska högskolor och seminarier. Utbildningsbidraget syftar till att täcka en del av utbildningskostnaderna, medan trossamfunden och/eller studenten i fråga bekostar resten av utbildningen. De principer och ändamål som har fastlagts för beviljandet av särskilt utbildningsbidrag omfattar sådant som kursavgifter samt vissa reskostnader för den studerande. Däremot täcker bidraget inte kostnader för litteratur och uppehälle, eller för inkomstbortfall för den studerande. Vid studier som pågår ska en förnyad ansökan skickas in för varje budgetår.34 beviljades sammanlagt till muslimska församlingar/föreningar som särskilt utbildningsbidrag, omfattande bidrag till tre personer om vardera , vilket är en nivå som har hållits ungefärligen . Storleken på bidragen utgår från vilka kostnader personen har för studierna. Dessutom relateras storleken på bidraget till hur stort bidraget blir till studenterna vid de sex utbildningsinstitutioner som SST ger 33SST (2008) 2008, med redovisningar för samt verksamhetsberättelser för OÖKER och IS, s. 14. 34Tillämpningsföreskrifter för statsbidrag till trossamfund, senast antagna av SST: 20080219. verksamhetsbidrag till.35 Bidragen till muslimska församlingar/ föreningar kan bland annat relateras till att ryska ortodoxa kyrkan erhöll särskilt utbildningsbidrag om för en student, medan judiska församlingarna tilldelades för en student. Tabell 4.1 SST:s fördelning av s.k. särskilt utbildningsbidrag mellan olika trossamfund En utvärdering av de särskilda utbildningsbidrag som beviljats finns presenterade i en rapport från SST från år 2009.36 Resultaten av utvärderingen, som genomfördes , visar att av totalt 16 studenter som beviljats bidrag åren 1998–2004 hade 11 fullföljt utbildningen.