sou · GWB39d2 · 2009-01-01 00:00:00 — Däremot ansåg Järnvägsstyrelsen att den inte skulle ta över beredningen av bidrag, eftersom man tyckte det var olämpligt att hantera bidrag till någon som senare ska utsättas för tillsyn. Även kan anses vara olämpligt att bereda bidrag, eftersom man riskerar att hamna i en jävsituation i förhållande till övriga berörda infrastrukturintressenter eller annan verksamhet som kan inskränka på utrymmet för den egna infrastrukturförvaltningen. har enligt förordningen (2007:1027) med instruktion för ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela järnvägs- transportsystemet. Sektorsansvaret omfattar även tunnelbane- och spårvägssystem. Den finansiellt och i verksamhetsvolym domine- rande uppgiften består dock i att vara infrastrukturförvaltare enligt järnvägslagen (2004:519) för de järnvägsnät som tillhör staten, om inte annat beslutats. De preciseringar som ges av verkets ansvar är i flera stycken gemensamma för förvaltarrollen och utövandet av sektorsansvaret. I regleringsbrevets krav på återrapportering i förhållande till de transportpolitiska målen lämnas dock i vissa fall tydliga anvisningar om vad som ska återfinnas i sektorsrapport respektive årsredovis- ning. Det ansvar som åligger verket och den verksamhet som utövas kan sammanfattas i nedanstående punkter. Reglering som fortfarande utövas av avser föreskrifter om genomförande av förstudie och järnvägsnäts- utredning enligt 2 kap. 1 och 1 a §§ lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, verkställighetsföreskrifter som behövs för underhåll, nedlägg- ning eller upplåtelse av järnvägsnät som förvaltas av staten enligt järnvägsförordningen (2004:526), föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas av den som bedriver verksamhet som omfattas av 8 kap. 3 b § järnvägslagen (2004:519). fastställande av järnvägsplaner enligt lagen (1995:1649) om byggande av järnväg för såväl egna som andras spåranläggningar beslut om utmärkning med s.k. kryssmärke och säkerhetsanord- ning i plankorsning enligt 1 kap. 8 § vägmärkesförordningen (2007:90) för samtliga järnvägar och spårvägar, beslut om trafikeringsrätt för museijärnvägstrafik m.m, beslut om behörighet enligt mätningskungörelsen (1974:339). har ingen tillsynsuppgift. Man har inte heller någon registerhållning som kan karaktäriseras som myndighetsuppgift. Däremot är skyldigt att upprätta en järnvägsnätsbeskriv- ning som ger information om infrastrukturens egenskaper till dem som tänker söka kapacitet på . Samma krav finns för andra infrastrukturförvaltare inom järnvägssektorn. Av detta och andra för förvaltningen uppenbara skäl är naturligtvis beroende av egna register över sina anläggningar. Sektorsansvaret syftar sammantaget till att järnvägstransport- systemet ska fungera väl. Några exempel på frågor som har ansett det vara angeläget att satsa på och som enligt verket inryms i sektorsansvaret är att samordna åtgärder som leder till att de transportpolitiska målen uppfylls, arbetet sker i ett sektorsråd och presenteras i sektors- program och sektorsrapport, säkerställa samhällsmotiverad FUD inom spårtrafik, från järnvägssynpunkt ta fram transportslagsövergripande system- analyser inför åtgärdsplanering m.m., utveckla handlingsprogram för kollektivtrafiken i tillsam- mans med , , utveckla och samordna järnvägssektorns förmåga inom områ- dena krisberedskap och skydd, svara för nationell samordning av järnvägssektorns miljöintres- sen, följa och utveckla arbetsmiljön inom järnvägssektorn genom kontinuerligt informationsutbyte med . Till utövandet av sektorsansvaret hör också rena myndighets- uppgifter som beredning av och beslut om bidrag till andra infrastruktur- förvaltare, fordonsbidrag samt andra bidrag till regionala kollektiv- trafikanläggningar utbildningsstöd till universitet, högskolor och järnvägsskolan () beslut om statlig förvaltning av annan järnvägsspåranläggning eller del av den om ägaren begär det. Inom ramen för sektorsansvaret har , tillsammans med järnvägsföretag och i viss mån andra infrastrukturförvaltare, utarbetat ett utkast till en ny trafiksäkerhetsinstruktion (TRI) för trafiken på statens spåranläggningar. Detta mångåriga projekt var avsett att lämnas in till Järnvägsstyrelsen för godkännande. Sedan Järnvägs- styrelsen getts bemyndigande att meddela föreskrifter om trafiksäkerhet kommer styrelsen i stället att använda TRI som under- lag för trafikföreskrifter för järnväg. Dessa kommer dessutom att baseras på ytterligare underlag från järnvägsföretagens branschorgan, samt övriga järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. planerar också tillsammans med branschen att inrätta en funktion för personcertifiering. Funktionen är tänkt att vara avgiftsfinansierad och ska svara för certifiering av personal på järn- vägsföretagens uppdrag. Det bör noteras att Järnvägsstyrelsen enligt det tredje järnvägspaketet i egenskap av säkerhetsmyndighet kommer att få uppgifter som rör behörighetsprövning och certifi- kat för lokförare. Järnvägsstyrelsen utövar tillsyn över järnvägs-, tunnelbane- och spårvägssystemen. Man ska verka för säkerheten inom systemen, en effektiv järnvägsmarknad med en sund konkurrens och att de transportpolitiska målen uppnås. Huvuduppgifterna enligt förordningen (2007:1028) med instruktion för Järnvägsstyrelsen är främst att övervaka att avgifter och tilldelning av infrastrukturkapacitet och andra tjänster är förenliga med krav på icke-diskriminering och konkurrensneutralitet, övervaka att marknaderna för järnvägstjänster fungerar effektivt ur ett konkurrensperspektiv och anmäla missförhållanden till som man ska samråda med i konkurrens- frågor, utöva tillsyn och pröva tvister enligt järnvägslagen och järnvägs- förordningen, utöva tillsyn enligt lagen och förordningen om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, pröva frågor om tillstånd att organisera och utföra trafik samt att driva spåranläggning, pröva frågor om godkännande av delsystem, pröva frågor om undantag från kraven på driftskompatibilitet samt utöva marknadskontroll i fråga om komponenter som är nödvändiga för driftskompatibilitet och delsystem, föra register över järnvägsinfrastruktur och fordon. Styrelsen ska bistå regeringen samt tillvarata intressen i det internationella arbetet som rör järnvägstransportsystemet. I tabell 2.1 nedan redovisas Järnvägsstyrelsens verksamhet enligt schemat i huvudtextens avsnitt 2.3. Som framgår av schemat utövar Järnvägsstyrelsen inte något utpekat sektorsansvar. Det fastställda s.k. tredje järnvägs- paketet innebär med all sannolikhet nya uppgifter inom området marknadstillträde (skadlighetsprövning mellan kommersiell och upphandlad persontrafik), registerhållning över lokförare samt körkort för lokförare. SOU 2008:9 Bilaga 2 Analysschemat tillämpat på Järnvägsstyrelsens verksamhet. Aktivitet i direkt anslutning till reglering och tillsyn - rätt att organisera trafik - rätt att utföra trafik Villkor för nyttjande av - övriga villkor för tillträde Villkor för resenärer och Järnvägsstyrelsens bemyndiganden inom normgivningsområdet består bland annat i att meddela de verkställighetsföreskrifter som behövs för att tillämpa järnvägslagen (2004:519) samt 1–3 och 5 kap. järnvägsförordningen (2004:526). Föreskrifter om krav på olika system m.m. omfattar specifika- tioner som svarar mot kraven i tekniska specifikationer för drifts- kompatibilitet (TSD). Styrelsen ska också meddela föreskrifter om vilka tekniska standarder som ska tillämpas i avvaktan på en TSD. Det kan noteras att meddelar föreskrifter om elektriska anläggningar och om tunnlar. För arbetsmiljön är föreskrivande myndighet. Styrelsen meddelar även föreskrifter om järnvägssäkerhet, bland annat föreskrifter om säkerhetsstyrningssystem, säkerhetsrappor- tering, olycksrapportering och trafiksäkerhet. Vidare meddelas föreskrifter som behövs för att tillämpa lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg. Föreskrifter om hälsokrav meddelas efter samråd med . När olyckor inträffar ska rapportering ske enligt föreskrifter som Järnvägsstyrelsen utfärdar enligt 20 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. Inom marknads- och konkurrensområdet meddelar styrelsen bland annat föreskrifter om järnvägsnätsbeskrivning, det dokument som beskriver infrastrukturen för järnvägsföretag och andra som vill organisera trafik. Man meddelar även föreskrifter om hur en s.k. tågplan ska upprättas och hur kapacitetsanalys och kapacitets- förstärkningsplan utformas när efterfrågan på infrastrukturkapa- citet inte kan tillgodoses. Styrelsen meddelar även föreskrifter om förfarandet för att enligt järnvägslagen hänskjuta tvister om infrastrukturförvaltares beslut till styrelsen. Till Järnvägsstyrelsens normgivning hör även att meddela före- skrifter om bokföring och redovisning av järnvägsverksamhet och om register över infrastruktur och järnvägsfordon. Järnvägsstyrelsen utövar tillsyn över såväl järnväg som tunnelbana enligt järnvägslagen (2004:519) och järnvägsförordningen (2004:526) respektive lagen (1990:1157) och förordningen (1990:1165) om säker- het vid tunnelbana och spårväg. För elektriska anläggningar utövas tillsynen av . svarar för tillsynen av arbetsmiljön. Styrelsen ska utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen (2006:263) om transport av farligt gods. Järnvägsstyrelsen ska också förse med uppgifter om vissa överträdelser vid transporter av farligt gods. Reglerna om farligt gods baseras på FN-rekommendationer. har dock föreskrifts- bemyndigandet när det gäller transport av farligt gods. Till de marknads- och konkurrensövervakande uppgifterna hör att övervaka att kapacitetstilldelning av järnvägsinfrastruktur och av vissa tjänster, liksom avgifter för att utnyttja dem, fastställs på ett konkurrensneutralt och icke-diskriminerande sätt. Bestämmel- serna baseras på direktiv /14/EG om tilldelning av infra- strukturkapacitet och uttag av avgifter för att utnyttja järnvägs- infrastruktur. Styrelsen ska också övervaka konkurrensen på mark- naderna för järnvägstjänster och järnvägstransport och att dessa marknader fungerar effektivt. I sin tillsyn ska styrelsen samråda med och anmäla missförhållanden till . Man ska även övervaka att järnvägsföretag som ansöker om säkerhetsintyg har en rättvis och icke-diskriminerande tillgång till utbildning för lokförare och ombordpersonal. Motsvarande gäller för infrastruk- turförvaltare och deras tillgång till personal som utför säkerhets- kritiska uppgifter. Ansvaret för att utreda järnvägsolyckor ligger på . Styrelsen tar dock emot rapportering av olyckor från verksamhetsutövare samt förvissar sig om att det inträffade är känt för polismyndigheten och underrättar . Järnvägsstyrelsen ska också i sitt säkerhets- och tillsynsarbete ta emot en årlig säkerhetsrapport från verksamhets- utövarna. Till övriga tillsynsuppgifter hör att övervaka att järnvägsföretags och infrastrukturförvaltares ekonomiska redovisning uppfyller kraven i järnvägslagen och att säkerställa att driftskompatibilitets- komponenter uppfyller grundläggande krav. Det kan slutligen noteras att det är Järnvägsstyrelsen som beslutar namn på trafikplats för järnväg. Järnvägsstyrelsen ska pröva frågor om tillstånd att utföra och orga- nisera järnvägstrafik eller förvalta järnvägsinfrastruktur. Motsva- rande gäller för tunnelbana och spårväg. Styrelsen prövar även frågor om godkännande av delsystem enligt 2 kap. 13 § järnvägslagen (2004:519) samt frågor om god- kännande av spåranläggning för tunnelbana och spårväg eller av fordon som ska framföras på sådan spåranläggning. Personal med arbetsuppgifter av betydelse för trafiksäkerheten kan meddelas undantag från hälsokrav. Järnvägsstyrelsen ska även pröva tvister mellan bland annat trafik- företag och infrastrukturförvaltare. Enligt EG-direktiv är styrelsen skyldig att samordna sina principer för beslutsfattande i dessa frå- gor med regleringsorganen i övriga medlemsländer. Man ska även föra register över järnvägsinfrastruktur och järn- vägsfordon. Till det internationella verksamhetsområdet hör att: bistå regeringen i fråga om förslag om tekniska specifikationer för driftskompatibilitet samt i övrigt tillvarata intressen i det internationella arbetet som rör järnvägstransportsystemet, utbyta information om sitt arbete och om principerna och ruti- nerna för sina beslut enligt järnvägslagen och järnvägsförord- ningen med behöriga myndigheter inom EES och i , lämna en årlig rapport om sitt säkerhetsarbete till Europeiska järnvägsbyrån och att samla in information om gemensamma säkerhetsindikatorer, anmäla beslutade ändringar av gällande föreskrifter om säkerhet till Europeiska gemenskapernas kommission och anmäla utfärdade säkerhetsintyg och säkerhetstillstånd till Europeiska järnvägsbyrån. 2.4.1Verksamhet som bör överföras från Järnvägsstyrelsen till Transportinspektionen Verksamheten inom Järnvägsstyrelsen hör till det som vi betecknat som kärnverksamhet och till denna naturligt stödjande verksam- heter. All befintlig verksamhet bör därför föras till Transport- inspektionen. Med hänvisning till vår uppfattning att Transportinspektionen i första hand ska ägna sig åt kärnverksamheterna normering, tillstånd och tillsyn anser vi att det inte finns någon anledning att nu vidga Järnvägsstyrelsens verksamhet till att även omfatta sektorsansvar. 2.4.2Verksamhet som eventuellt bör överföras från Järnvägsstyrelsen/Transportinspektionen till annan myndighet Det kan som tidigare nämnts noteras att Järnvägsstyrelsen ska till- varata intressen i det internationella arbetet som rör järn- vägstransportsystemet. En liknande skrivning finns i instruktion, där det enligt 2 § 7 sägs att verket särskilt ska verka för att tillvarata intressen i det internationella arbetet. Det vida och generella ansvar som Järnvägsstyrelsen fått har delvis karaktär av sektorsansvar. Eventuella fortsatta förändringar av myndighetsorganisationen på transportområdet kan göra det moti- verat att ytterligare överväga hur intressen i järnvägsfrågor ska företrädas i det internationella arbetet. Redan nu kan det dock finnas anledning att pröva ansvarsfördelningen mellan inspektionen och i egenskap av sektorsansvarig i dessa frågor, se vidare bilaga 6. 2.4.3Ansvar och verksamhet som bör föras över från till Transportinspektionen Frågan om fastställande av järnvägsplaner liksom arbetsplaner på vägsidan har särskilt analyserats under utredningen, se bilaga 13. Vårt ställningstagande innebär att ändringar inte bör genomföras nu men att frågan bör beredas vidare, t.ex. i samband med fortsatta överväganden om ansvarsfördelning och myndighetsstruktur inom transportsektorn. Föreskriftsmandatet om genomförande av förstudie och järn- vägsnätsutredning bör dock enligt vår uppfattning föras till Transportinspektionen. Föreskrifter om uppgifter som ska lämnas av den som bedriver verksamhet som omfattas av järnvägslagen Enligt 8 kap. 3 b § järnvägslagen (2004:519) ska den som bedriver verksamhet enligt lagen lämna sådana uppgifter som behövs för förvaltningen och utvecklingen av det statliga järnvägsnätet. Denna myndighet är som också har föreskriftsrätt. Vi anser att denna föreskriftsrätt bör flyttas till Transport- inspektionen och omvandlas till ett mandat att reglera hur alla infrastrukturförvaltare ska kunna få den information som behövs för förvaltningen, dvs. för drift, underhåll, utveckling, beräkning av infrastrukturavgifter m.m. beslutar om skydd i plankorsningar enligt vägmärkes- förordningen (2007:90) för samtliga järnvägar och spårvägar. Enligt vår uppfattning bör lagstiftningen ses över i samma anda som präglat våra inledande överväganden om en ansvarslagstiftning på vägområdet (se kommande betänkande). Det innebär att varje infrastrukturförvaltare beslutar om skydd i korsning mellan väg och järnväg enligt lag, förordning och de föreskrifter som meddelas av Transportinspektionen. Tvister över infrastrukturförvaltarens beslut bör kunna hän- skjutas till inspektionen. Tillstånd att utöva trafik på det statliga järnvägsnätet för museijärnvägsföretag m.fl. eller att utöva persontrafik när eller trafikhuvudman avstår från sin trafikeringsrätt har självt valt att betrakta denna fråga som en myndig- hetsuppgift. En snabb slutsats kunde vara att tillstånd i sådana ärenden ska föras till Transportinspektionen. Generellt gäller dock att om det inte i EG-lagstiftning eller nationell lagstiftning fast- ställs vilken rätt som gäller för nationella eller internationella organisationer att organisera eller utöva trafik, är det den enskilde infrastrukturförvaltaren som bestämmer vem som får nyttja nätet. De bestämmelser som finns i järnvägsförordningen (2004:526) bör närmast ses som en delegering från regeringen, i egenskap av huvudman för det statliga järnvägsnätet, till att bestämma om trafikeringsrätt i de fall regeringen avstår från att själv reglera detta inom de frizoner som och lag- stiftningen ger. I den successiva öppning som skett av persontrafiken på den svenska järnvägsmarknaden fick alla järnvägsföretag och s.k. aukto- riserade trafikorganisatörer 2007 rätt att organisera och driva nattågs- och chartertågstrafik. Avgränsningen mellan sådan trafik och den kommersiella trafik som fortfarande har ensamrätt till är dock svår att göra. Nattåg innehåller t.ex. ofta också sitt- platser för resenärerna för den del av resan som sker . Om misstanke uppstår att organisatör av nattåg också tar resenärer som endast reser och därmed inkräktar på SJ AB:s ensamrätt kan frågan föranleda prövning. Denna är i ett sådant fall en fråga om otillåtet marknadstillträde och bör prövas av inspektionen. Finansiering av Statens () verksamhet Förvaltningskostnader och enskilda utredningar vid SHK finansie- ras av bland annat Luftfartsstyrelsen, Sjöfartsinspektio- nen/och . Det är rimligt att järnvägs- verksamheten inom Transportinspektionen belastas med kostna- derna för SHK på samma sätt som redan sker inom de andra inspektionerna. är beloppet för förvaltningskostnader , vilket motsvarar av kommissionens förvalt- ningskostnader. 2.4.4Ansvar som inte längre bör utövas av men inte heller överföras till Transportinspektionen eller annan myndighet ska enligt 2 § 2 i instruktionen för verket, verka för att trafiksäkerhetsarbetet inom den svenska järnvägssektorn samord- nas. Inom ramen för verkets sektorsansvar bör verket ha möjlighet att ta initiativ inom samtliga områden som man anser vara väsent- liga för att effektivisera sektorn. Efter tillkomsten av Järnvägs- styrelsen förefaller det dock fel att peka på samordning inom säkerhetsområdet som ett särskilt ansvar för . Dagens skrivning i instruktion bör därför utgå. Enligt 2 § 3 i instruktionen ska verka för att den spår- bundna kollektivtrafikens konkurrenskraft stärks och att den lokala, regionala, interregionala och internationella järnvägstrafiken samordnas. Denna skrivning i instruktionen är tveksam med hän- syn till bestämmelserna i järnvägslagen (2004:519) om fördelning av kapacitet på järnvägsnätet och kraven på att olika trafik- intressenter ska kunna ansöka om kapacitet under fördelnings- processen utan samordning med andra. Samordning kan ske, men bara på frivillig grund och en trafikintressent måste ha full rätt att driva sina önskemål i prövning hos Järnvägsstyrelsen eller senare instans. Skrivningen i instruktionen kan tolkas så att den ger Ban- verket mandat som inte är förenliga med järnvägslagstiftningen och bör därför utgå. 2.4.5Verksamhet som tills vidare bör ligga kvar hos för att eventuellt senare föras över till annan myndighet bör enligt vår uppfattning omvandlas till en renodlad infrastrukturförvaltare. Motiven kan sägas vara desamma som regeringen utvecklade när Luftfartsstyrelsen bildades och som också återspeglas i direktiven till pågående översyn av Sjöfarts- verket. Sådana stabsuppgifter som kan hänföras till det som betecknas som sektorsansvar bör dock kvarstå inom till dess att och regeringen fattat nödvändiga beslut om den fortsatta omstrukturering av transportsektorn. Vårt ställnings- tagande därvidlag gäller också verksamhet som avser fördelning av statsbidrag till andra infrastrukturförvaltare eller bidrag till fordon. Vi delar i det senare avseendet Järnvägsstyrelsens uppfattning om att beredning av och beslut i bidragsfrågor är olämpliga att förena med tillsyn av dem som får bidragen. Den jävssituation som kan uppstå vid beredning och beslut i bidragsärenden i förhållande till egna finansiella intressen för den egna infrastruktur- förvaltningen föranleder en överföring till annan myndig- het. Ansvaret för normgivning och tillsyn när det gäller farligt gods, skydd och krisberedskap övervägs i särskild ordning, bilagorna 9, 11 och 12. Definitiva ställningstaganden kvarstår delvis. Ytterligare justeringar av ansvarsfördelningen inom järnvägssektorn kan aktualiseras när överväganden och förslag inom dessa områden är klara. 2.5.1Verksamhetsvolym för järnvägsdelen av Transportinspektionen Järnvägsstyrelsen finansieras helt med anslag. upp- gick anslaget till . Antalet årsarbetskrafter var 61. Anslags- ramen är och beräknat antal årsarbetskrafter 64. Dessutom disponerar man hela anslagssparandet , vilket motsvarar . Enligt styrelsens prognoser behövs en budgetram om och cirka 86 årsarbetskrafter. Till beloppen ska adderas kostnaderna för att överta betalningen till . Anledningen till den redan inträffade tillväxten och motiven för ett fortsatt behov av ytterligare resurser är enligt styrelsen dels den fortsatta utvecklingen av det internationella regelverket, dels behovet att överföra myndighetsinterna föreskrifter inom främst till myndighetsföreskrifter. Behovet av gemensamma nationella föreskrifter, i stället för företagsinterna regler, är enligt Järnvägsstyrelsen stort och sådana anses aktivt efterfrågade av järnvägsföretagen. En avgörande faktor vid överväganden om den framtida resursbedömningen är hur långt Transportinspektionens föreskriftsverksamhet ska sträckas eller, omvänt, hur stor frihet som ska lämnas till , andra infra- strukturförvaltare, trafikföretag m.fl. att utforma egna eller branschgemensamma regleringar. Det finns även anledning att ytterligare överväga om styrelsen har tillräckliga resurser för forsk- ning och annan verksamhet som behövs för att utveckla kärn- verksamheten. Det fastställda s.k. tredje järnvägspaketet innebär för styrelsen nya uppgifter inom området marknadstillträde (skadlig- hetsprövning mellan kommersiell och upphandlad persontrafik), registerhållning över lokförare samt körkort för lokförare. Till detta kommer Järnvägsstyrelsens ovan nämnda uppgift att reglera den svenska järnvägssektorn till följd av det första och andra järn- vägspaketet. Utgångspunkten är att skapa nationella regler på en övergripande nationell nivå som motsvar strukturen och krav- nivåerna i de europeiska reglerna (TSD). Effekterna till följd av föreslagna förändringar av ansvarsfördel- ningen inom järnvägssektorn när Transportinspektionen bildas kan för del anses vara försumbara. På kan dock kostnaderna för egna eller tillsammans med andra framtagna branschgemensamma regler antas minska. Transformeringen av interna föreskrifter till nationella sådana har som långsiktig effekt redan bedömts till cirka tre årsarbetskrafter. Beträffande ytterligare långsiktiga effekter behöver nya överväganden göras parallellt med ställningstaganden till inriktning och omfattning av Transportinspektionens normgivningsarbete. 2.5.3Finansiering av järnvägsverksamheten inom Transportinspektionen finansieras järnvägsverksamheten inom Transport- inspektionen med anslag enligt de principer som gäller för finansie- ringen av Järnvägsstyrelsen. Verksamheten, inklusive koncernbidraget till Transport- inspektionens huvudkontor, bör enligt vårt förslag (se bilaga 17) helt finansieras med avgifter. Avgifterna består enligt Järnvägsstyrelsens förslag dels av prestationsbaserade till- syns- och tillståndsavgifter, dels av en allmänfinansierande myn- dighetsavgift som debiteras mot järnvägsföretagen och infra- strukturförvaltarna. I Järnvägsstyrelsens preliminära förslag belas- tas med i myndighetsavgift.