sou · GXB328 · 2009-03-30 00:00:00 — Kommittén har i linje med direktiven analyserat begreppet genom- strömning, vilket kan ses som ett samlingsbegrepp som beskriver resultat och flöden inom den högre utbildningen. Det finns åtminstone fem mått på genomströmning, som kommittén bedömt som relevanta. Dessa är studietid, prestationsgrad, studieuppehåll och studieavbrott, antal examina samt etablering på arbetsmark- naden. Studietid anges i den officiella statistiken i relation till examen och anges både som netto- och bruttostudietid. Vid beräkning av bruttostudietid mäts det totala antalet terminer från starten på utbildningen till och med den termin då studenten examineras. När nettostudietiden räknas ut dras eventuella frånvaroterminer bort. Prestationsgrad definieras av som antalet hel- årsprestationer i relation till antalet helårsstudenter. Detta är ett mått som beskriver relationen mellan antalet studenter och deras poängproduktion. Hög prestationsgrad inom en utbildning innebär att varje heltidsstuderande tenterar av jämförelsevis många hög- skolepoäng per termin eller år. Genomströmningen inom den högre utbildningen har också att göra med om studenterna fullföljer sina studier, och om de genom- för studierna i ett sträck. Antalet och andelen studieavbrott och studieuppehåll spelar därför roll för genomströmningen. Antal examina och examensfrekvens är två vanliga och när- besläktade mått på genomströmning. Antal examina anger hur många studenter som avslutar sina studier inom ett ämne eller yrkesprogram med formell examen. beskriver examensfrekvens som andelen examinerade inom ett visst antal år efter påbörjad utbildning. Det senare är således ett mått som både talar om hastighet och kvantitet. Måttet anger dels hur snabbt studenterna tar sig från studiestart till examen, dels hur stor andel av studenterna som fullföljer sina studier och ansöker om examen inom bestämda tidsintervall. De fyra genomströmningsmått som beskrivits så här långt handlar om genomströmning inom den högre utbildningen, dvs. om effektivitet inom ramen för högskolesystemet. Syftet med ökad genomströmning är inte enbart att studenterna ska ta sig igenom sin utbildning. Tanken är också att de ska komma ut på arbets- marknaden och börja arbeta. Det femte genomströmningsmått som kommittén valt att lyfta fram avser därför steget från högskolan till arbetsmarknaden. I statistik anges etableringen på arbetsmarknaden som den procentuella andelen studenter som fått jobb inom ett till efter att de tagit sin examen. Studiemedelssystemets påverkan på genomströmningen Kommittén anser att bättre studieplanering och högre individuell prestationsgrad bör främjas bland studenter och att åtgärder inom ramen för studiestödssystemet som verkar i den riktningen bör prioriteras. Resultatet blir både lägre skuldsättning och tidigare inträde på arbetsmarknaden. Med högre individuell prestationsgrad bland de studerande ökar prestationsgraden inom den högre utbildningen sammantaget. Kommittén bedömer att det finns anledning att förlänga den studiemedelsberättigande tiden för studerande inom de längsta utbildningarna. bör tiden begränsas för studerande på kortare utbildningar och för dem som läser fristående kurser utan avsikt att ta examen. Vi bedömer att den generella studiemedels- berättigande tiden för högskolestudier bör sänkas från sex till heltidsstudier. Studiemedel heltidsstudier bör lämnas bl.a. till studerande som avlagt en treårig generell exa- men. Studerande som läser utbildningar som är långa kan få studiemedel , dvs. Vidare bedömer vi att högre resultatkrav än bör ställas på studenterna i slutet på utbildningarna, samt att vidgade möjligheter till tilläggslån bör införas. Även en höjning av studiemedlen kan motiveras bl.a. med genomströmningsargument. Kommittén har analyserat ytterligare ett antal möjliga för- ändringar i studiemedelssystemet, t.ex. examensbonus och peng- per-poängsystem. Kommitténs bedömning är att en examensbonus inte skulle bli kostnadseffektiv. Den riskerar att bli en premie till studenter som skulle ha ansökt om examen även utan en bonus, dvs. en extra utgift inom studiemedelssystemet med en mycket begränsad effekt på genomströmningen. En examensbonus skulle också bli en stor utgift. Även om en så blygsam bonus som t.ex. skulle delas ut för de cirka 58 000 examina som utfärdades /07 skulle totalkostnaden uppgå till 580 mil- joner kronor. Det förslag till peng-per-poäng-system, som anges i direktiven, har som tankemodell stora likheter med den norska s.k. konverte- ringsordningen. Den innebär att studielånen i efterhand omvandlas till bidrag i proportion till studenternas poängprestationer. Åtgär- der som får fördröjda ekonomiska konsekvenser för de studerande innebär i allmänhet svaga incitament för beteendeförändring under studiernas gång. Detta är erfarenheter som redovisas från andra nordiska länder och som även visats i forskning. En utvärdering av den norska konverteringsordningen visade inga betydande effekter på studenternas agerande. Möjligheten att få delar av studielånen omvandlade till bidrag hade dittills bara lett till en marginellt ökad poängproduktion. Mot bl.a. ovanstående bakgrund drar kommittén slutsatsen att det inte skulle vara kostnadseffektivt att föreslå en lösning med peng-per-poäng i det svenska studiemedelssystemet. Universitetens och högskolornas ansvar Kommittén bedömer att möjligheten att skapa kostnadseffektiva drivkrafter för genomströmning inom ramen för studiemedels- systemet är begränsad. Genomströmningen påverkas i högre grad av andra faktorer. Många av dessa beror på lärosätenas sätt att orga- nisera utbildning och undervisning, samt på kvaliteten i vägled- nings- och informationsinsatser och annat studerandestöd. Även uppföljningen av studenternas studieaktivitet har betydelse. Inom högskolan har flera förändringar ägt rum , bl.a. har antalet studerande ökat och studerande- grupperna har blivit mer heterogena. Detta har lett till att stu- diernas organisation och studerandestödet har fått en ökad betydelse för genomströmningen. Kommittén bedömer därför att högskolornas insatser inom dessa områden behöver stärkas. Den statistik som presenterats i betänkandet visar att studiernas organisering påverkar genomströmningen. Högst examens- frekvens, kortast studietid, lägst avhopps- och uppehållsfrekvens, högst prestationsgrad och de högsta etableringstalen finns i regel inom yrkesprogrammen. Dessa är främst utbildningar som är sam- manhållna och är riktade mot särskilda yrken eller yrkesområden på arbetsmarknaden. Om yrkesutövningen dessutom innebär krav på examensbevis ökar examensfrekvensen ytterligare. Genomström- ningen inom de sammanhållna yrkesprogrammen kan jämföras med de fristående kurserna och studier som bedrivs för generella exa- mina. Här är genomströmningen lägre, egentligen oavsett vilket genomströmningsmått som används. Även inom distansutbild- ningen är genomströmningen relativt låg. En fungerande studie- och karriärvägledning är nödvändig för att studenterna ska kunna genomföra sina studier utan onödiga dröjsmål. Ytterligare studerandestöd som har betydelse för genom- strömningen är studenthälsovården och studietekniskt stöd. Kommittén föreslår att får i uppdrag att inom ramen för de nationella kvalitetsgranskningarna utvärdera högsko- lornas och universitetens insatser för att främja genomström- ningen. I detta sammanhang bör i synnerhet lärosätenas arbete med studerandestöd uppmärksammas, bl.a. studievägledning, student- hälsovård och annat studiesocialt stöd. Även lärosätenas uppfölj- ning av de studerandes studieaktivitet bör granskas. Incitament bör även ges till universitet och högskolor att stödja hög genomströmning bland studenterna. Sådana drivkrafter kan, enligt kommitténs mening, med fördel skapas med hjälp av det nationella resurstilldelningssystemet. Studenters fysiska hälsa är generellt sett god, men den psykiska hälsan, bl.a. stress och depression, har försämrats . Kommittén har i uppdrag att ur ett studiesocialt perspektiv utreda om det finns behov av insatser för att förbättra studenthälsovården och för att minska studenters alkoholkonsumtion. Studenthälsovården bör enligt kommitténs bedömning ha en stark ställning inom högskolan. Den bör också vara likvärdig över hela landet. För att uppnå detta bedömer kommittén att utvärde- ring av studenthälsovården ska ingå i nationella kvalitetsgranskningar. Studerandestöd bör enligt vår mening vara ett kvalitetskriterium för ökad genomströmning. Studenthälsovården ska även prioritera den före- byggande vården. Det bör finnas tillgång till medicinsk, kurativ och folkhälsokompetens för studerande på varje lärosäte. Studenthälso- vården bör också få en tydligare roll i respektive lärosätes arbetsmiljöarbete. Det finns ett antal områden som behöver prioriteras, t.ex. alkoholpreventiva insatser. Inom den högre utbildningen finns många unga vuxna. Den gruppen – framför allt män – har den högsta alkoholkonsumtionen i . Många studenter kan där- med ha en riskabel alkoholkonsumtion, som påverkar både deras ekonomi, hälsa och studieprestation. Andra områden som bör prioriteras inom studenthälsovården är kurativa insatser samt sexuell och reproduktiv hälsa. Studiemedelssystemet syftar ytterst till att bidra till att förverkliga de utbildningspolitiska målen och ge alla ekonomiska möjligheter att studera inom vuxenutbildningen eller inom högskolan. Studie- medlen ska också verka utjämnande mellan grupper i samhället och uppmuntra till effektiva studier. Studiemedlen bidrar till att göra studier möjliga och har långsiktigt positiva effekter för samhälls- ekonomin. Studiemedlen ska ingå i ett enhetligt system Dagens studiemedelssystem innebär att alla som uppfyller kraven har rätt att få studiemedel. Systemet är generellt och enhetligt och gäller vuxenutbildning och högskoleutbildning. Kommitténs för- slag är att studiemedlen även ska ingå i ett enhetligt system. Det ska ges till alla dem som uppfyller villkoren för stödet. Studiemedel ska på samma sätt som i nuvarande studiemedels- system lämnas för studier på heltid såväl som deltid. föreslår därför att studiemedel ska kunna lämnas för 50, av heltid. Kommittén föreslår också att studiemedel ska ges istället för . Kommitténs utgångspunkt är att den studerande ska kunna leva på studiemedlen under terminerna. Det ska vara möjligt att ha en skälig standard som student eller vuxenstuderande. Studiemedlen bör enligt vårt förslag vara kost- nadsläge. Beloppet utgör av prisbasbeloppet för då studier bedrivs. Studiemedelsnivån bör enligt vår mening vara densamma för alla studerande, men andelen bidrag respektive lån bör förändras med utbildningsnivån. Kommitténs motiv för den föreslagna modellen är en bedömning av det ekonomiska utfallet av studier. Vi anser t.ex. att det inte är rimligt att studerande på grundskolenivå ska behöva skuldsätta sig i alltför hög grad. Studerande på grundskole- nivå bör kunna få studiemedel bidrag och 20 pro- cent lån, dvs. fyra femtedelar bidrag och en femtedel lån. Även vuxenstuderande på gymnasienivå bör få studiemedel med en hög bidragsandel. Kommitténs förslag innebär i princip hälften bidrag och hälften lån (47/53). Skälet till att vuxenstuderande på gymnasienivå i högre grad själva ska finansiera sina studier är enligt vår bedömning att dessa studier i större utsträckning kan leda till arbete. Många utbildningar på denna nivå kommer genom riks- dagens beslut med anledning av förslag i budgetpropositionen att vara yrkesinriktade. För vuxenstuderande som går vidare till högskolan innebär kommitténs förslag även att skuldsättningen hålls nere. Därför har vi bedömt att dagens regler om avskrivning av lån från vuxenstudier för dem som genomför högskoleutbild- ning bör tas bort. Studerande på eftergymnasial nivå bör få studiebidrag med en dryg tredjedel av studiemedlens totalbelopp. Det innebär samma bidragsandel som . Kommittén anser att en höjning med , dvs. till , och att studiemedel för gymnasie- studerande borde ges med hälften bidrag och hälften lån (50/50), vore önskvärda förbättringar. Dessa åtgärder kan kommittén dock inte finansiera inom ramen för studiestödssystemet. Barntillägg till studerande med barn Ett särskilt tilläggsbidrag för studerande med barn bryter principen om att studiemedelssystemet inte ska innehålla bidrag som hör till de sociala trygghetssystemen. Kommittén bedömer dock att det nuvarande tilläggsbidraget till studerande med barn fungerar väl. Det bör därför lämnas till studerande med barn även i fortsätt- ningen. Kommittén har även prövat bidragets storlek, men har bedömt att dagens nivå är rimlig. Tilläggsbidraget bör dock räknas om till månadsbelopp på samma sätt som de förslag kommittén lämnar för studiemedlen i övrigt. Bidraget bör framgent benämnas barntillägg. Kommittén bedömer i avsnittet om genomströmning i högskolan att dagens studiemedelssystem brister i flexibilitet. Studiemedlen ger begränsade möjligheter för de studerande att själva välja hur mycket de vill och kan arbeta vid sidan av studierna, för att få en högre levnadsstandard än vad studiemedlen medger. Många kan även ha svårt att hantera tillfälliga och oförut- sedda utgifter, t.ex. tandvårdsräkningar eller inköp av datorer, som kanske inte heller täcks av studiemedlens grundbelopp. Enligt vår mening bör fler kunna få tilläggslån som kan användas för dessa syften. Tilläggslånet bör kunna lämnas till alla studiemedelstagare av prisbasbeloppet vid heltidsstudier . Den begränsade tiden syftar till att hålla nere studerandes skuldsättning. Återbetalningsvillkoren för tilläggslånet ska vara samma som för det ordinarie studielånet. Det ska även vara fortsatt möjligt att få extra lån för mer- kostnader – merkostnadslån – i samband med utlandsstudier, t.ex. för resor, försäkringar och i viss mån undervisningsavgifter. Studie- lån för undervisningsavgifter ska – som – kunna lämnas även för studier i . För att ge rätt till merkostnadslån måste studierna pågå . I dagens studiemedelssystem finns en gräns för hur stora in- komster den studerande kan ha utan att studiemedlen minskas, det s.k. fribeloppet. Denna gräns har kritiserats av många, bl.a. för att den kan hindra möjligheten att arbeta vid sidan av studierna. Kommittén anser inte att det är rimligt att lämna ekonomiskt bidrag utan en prövning mot den studerandes inkomster. Vi bedö- mer dock att det finns skäl att höja fribeloppet, främst för att ge de studerande bättre möjligheter att arbeta under ferietid utan att det påverkar studiemedlens storlek. Fribeloppet bör fastställas för varje kalenderhalvår och bör vid heltidsstudier om höjas med till av prisbasbeloppet. kostnadsläge innebär det . Om den studerandes inkomst är högre än fribeloppet bör studiebidraget reduceras av den i förhållande till fribeloppet överskjutande inkomsten för studerande på grundskolenivå, på gymnasienivå och på eftergymnasial nivå. I kommitténs förslag är det bara bidragsdelen som påverkas av den studerandes inkomst. Studielån bör enligt kommitténs mening lämnas utan inkomstprövning. I det fall minskningen av studie- medlen p.g.a. inkomst medför att den studerande inte har rätt till studiebidrag ska den dock inte heller kunna få studielån. kan en studerande på grundskolenivå som redan har en grundskoleutbildning få studiemedel (). Studerande som inte har en grundskoleutbildning eller motsva- rande kan få studiemedel . Det finns även möjlighet för vissa studerande att få studiemedel . För studier på gymnasienivå lämnas studiemedel till den som har en treårig gymnasieutbildning eller mot- svarande. Högst kan erhållas av den som inte har en treårig gymnasieutbildning eller motsvarande. På eftergymnasial nivå lämnas studiemedel , dvs. Studie- medel kan lämnas om det finns särskilda eller synnerliga skäl. Kommittén har kommit fram till att reglerna för hur länge studiemedel kan lämnas för studier på grundskole- och gymnasie- nivå både är krångliga och svåra att förklara. För studier på grund- skolenivå finns det tre tidsgränser och på gymnasienivå två. Hur länge studerande får studiemedel beror på deras utbildnings- bakgrund. Det är ofta svårt att bedöma vilken utbildning en stude- rande har, särskilt för dem som har en utbildning från ett annat land. Det leder bl.a. till att personer med relativt likartad utbild- ningsbakgrund kan bedömas olika. Kommittén bedömer att dagens bestämmelser om utbildnings- bakgrund är svåra att tillämpa. Vi föreslår i stället en generell studietid med studiemedel på grundskole- och gymnasienivå () på respektive nivå. I syfte att stimulera en högre genomströmning och en ökad examensfrekvens föreslår kommittén att den generella studie- medelsberättigande tiden för eftergymnasiala studier sänks till heltidsstudier. bedömer vi att många av dagens högskoleexamina kan nås. Studiemedel kan dock ges om den studerande har avlagt en yrkesexamen som omfattar lägst 180 högskolepoäng eller en kandidatexamen eller konstnärlig kandidatexamen. Alla utbildningar leder dock inte till en examen . Den som med studiemedel fullgjort minst 180 högskolepoäng eller motsvarande på en utbildning som syftar till en examen som omfattar lägst 210 högskolepoäng, ska också kunna få studiemedel . Studerande på andra eftergymnasiala utbildningar än högskole- utbildning föreslås få studiemedel om de med studiemedel avlagt en kvalificerad yrkesexa- men om minst 80 KY-poäng eller en motsvarande svensk eller ut- ländsk yrkesexamen som inte är högskoleutbildning. Den som går en utbildning som syftar till en masterexamen eller en utbildning som syftar till yrkesexamen som omfattar lägst 300 högskolepoäng ska få möjlighet att få ytterligare högst studiemedel för att slutföra sina studier. För studerande på sådana utbildningar kan alltså studiemedel lämnas i sammanlagt högst 63 månader, dvs. Detta ska gälla dem som haft studiemedel – – och som alltså redan klarat kraven för att få studiemedel . Studiemedel ska dock bara lämnas om den studerande har högst ett år kvar på sin utbildning och bara för att studierna ska kunna slutföras. Sammanfattningsvis föreslår kommittén krav på studieresultat för att studiemedel ska ges . För dem som inte går längre yrkesprogram krävs en examen om minst 180 högskolepoäng. För vissa utbildningar, t.ex. läkarutbildning och masterutbildning, förlängs möjligheten till studiemedel till . Från och med det kalenderår den studerande fyller ska studiemedel, som , kunna lämnas utöver de angivna tids- gränserna, om det finns särskilda skäl. Studiemedel ska även kunna lämnas för studier av kärnämnen inom grundläggande vuxenutbildning eller motsvarande, eller för att en studerande ska kunna skaffa sig grundläggande eller särskild behörighet för hög- skolestudier. Studiemedel får i dessa fall lämnas i ytterligare högst per utbildningsnivå. Studiemedel ska även kunna lämnas utöver angivna tidsgränser, om det finns synnerliga skäl. Studiemedel kan endast erhållas om den studerande kan redovisa tillräckliga studieresultat. Det finns flera motiv till detta, t.ex. att stimulera en god genomströmning i studierna och att allmänna medel används på ett ekonomiskt ändamålsenligt sätt. Högskolestuderande kan med dagens regler beviljas nya studie- medel om det med hänsyn till de resultat den studerande uppnått måste anses sannolikt att studierna kan avslutas inom normal tid. Den studerande måste visa ett studieresultat som motsvarar 75 pro- cent av studieåtagandet för att få nya studiemedel. Resultatkravet är dock lägre, av de kurser den studerande läser. Under förutsättning att de studerande klarat av åtagandet, räcker det dess- utom att de klarat hälften av kurserna med beviljade studiemedel. Vuxenstuderande på grundskole- eller gymnasienivå får, med vissa undantag, studiemedel om de har bedrivit sina tidigare studier i normal takt. Den studerande som inte uppnått kraven på studieresultat kan ändå beviljas nya studiemedel om det finns personliga förhållanden, t.ex. sjukdom, funktionshinder, felval eller sociala problem, som kan antas ha påverkat studieresultaten. Det finns med dagens bestämmelser många möjligheter att få beviljat studiemedel för fortsatta studier fastän kraven på studieresultat inte har uppnåtts. Kommittén anser att studiemedel ska lämnas om den studerande har bedrivit sina tidigare studier i normal takt. Det innebär att dagens bedömning av om en studerande på eftergymnasial nivå kommer att kunna slutföra sina studier inom normal tid, bör avskaffas. Kommittén menar att samma krav på studieresultat för rätt till fortsatta studiemedel på högskolenivå som bör gälla även framgent. Däremot bör dagens bestämmelser, som innebär att det kan räcka med att klara hälften av åtagandet den senaste perioden med studiemedel, avskaffas. Huvudskälet till vårt ställningstagande är att stimulera en hög genomströmning i högskolan. Kraven på studieresultat för studerande på grundskole- respektive gymnasie- nivå bör kvarstå oförändrade. Dessutom föreslås att reglerna för de studerande som inte har bedrivit studierna i normal takt bör skärpas och förtydligas. Stude- rande som inte klarat tillräckliga resultat bör fortsatt få studiemedel om det finns särskilda skäl. De skäl som bör kunna beaktas är t.ex. egen eller närståendes sjukdom eller allvarliga brister hos utbild- ningsanordnaren som den studerande inte kunnat råda över. De skäl som den studerande åberopar ska kunna styrkas. Studiemedel m.m. för utlandsstudier Svenska studenter ska ha möjlighet att studera vid utländska läro- säten. Det är enligt vår uppfattning något som bl.a. främjar personlig utveckling och eget lärande. Vad utlandsstudier faktiskt åstadkommer för den enskilde och även för är dock till stora delar outrett. Detta beror bl.a. på oklara syften med utlands- studier och brist på uppföljning. Kommittén bedömer att inriktningen på utlandsstudiestödet är en fråga som måste ta sin utgångspunkt i utbildningspolitiska över- väganden. Det ligger inte inom kommitténs uppdrag att bedöma vilka utbildningar som ska berättiga till studiemedel och vilken kvalitativ nivå dessa ska hålla. Vår uppfattning är att det i första hand är regeringen som måste ange de utbildningspolitiska mål som bör styra inriktningen på utlandsstudiestödet. Kommittén ser det alltså inte som sin uppgift att bedöma och föreslå vilka utbildningar utomlands som ska berättiga till studie- Däremot anser vi att det kan finnas skäl att förtydliga de kvalitetskrav som ska gälla för utländska utbildningar. Regeringen bör därför ta initiativ till att dels se över dagens krav på utbild- ningar utomlands som ska berättiga till studiemedel, dels se till att utlandsstudiemedlen återkommande följs upp och utvärderas i förhållande till syftet. Kommittén föreslår att studiemedel för studier utomlands ska ges med samma bidrags- och låneandel som gäller för studier i . Studerande utomlands ska även få tillgång till tilläggslån med samma förutsättningar som kommittén föreslår för studerande i . Därutöver föreslår vi att utlandsstuderande på samma sätt som ska kunna få merkostnadslån för kostnader för person- försäkring, resor och undervisningsavgifter. Merkostnadslån kan lämnas om studierna pågår . Studiemedel för utlandsstudier bör betalas ut i efter- skott, dvs. på samma sätt som kommittén föreslår för studiemedel i . Det ska dock finnas en möjlighet om den studerandes så önskar att få merkostnadslån utbetalt i förskott. Även ordinarie studielån bör kunna betalas ut i förskott på samma sätt som kommittén föreslår för studier i . Studiemedel ska kunna ges för studier som pågår i minst en månad och avse studier på heltid eller på av heltid. Dagens regler för studiestöd vid studier inom EU bör enligt kommitténs bedömning ses över. Vi bedömer bl.a. att dagens bestämmelser om studiestöd i de nordiska länderna bör prövas mot EG-rätten. Det kan konstateras att utlandsstudier innebär en högre skuld- sättning för de studerande. Den uppkommer ofta genom att många utländska lärosäten har höga undervisningsavgifter.