sou · GWB3113d2 · 2009-01-01 00:00:00 — Diagram 44 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på antalet PADL-beroenden Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Överensstämmelsen är som synes mycket god mellan de båda grupperna. Man ser inte som i Kungsholmsmaterialet en skillnad i andelen som är beroende för samtliga PADL-aktivititer. När det gäller kognitiv nedsättning (se diagram 45) är dock resultatet helt i linje med det som tidigare framkommit. De kvar- boende med stora insatser är kognitivt nedsatta i betydligt mindre grad än de boende i vård- och omsorgsboende. Skillnaderna mellan grupperna är i fältundersökningen större än bland vård- tagarna på (jfr diagram 30). Man kan också se att andelen vårdtagare med kognitiv nedsättning är högre både bland dem som bor kvar och dem som flyttat. Diagram 45 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på grad av kognitiv nedsättning Förekomsten av rörelsehinder i de båda grupperna framgår av diagram 46. Liksom i Kungsholmsmaterialet är det inga större systematiska skillnader mellan de båda grupperna. Genom att datamaterialet är förhållandevis litet (156 kvarboende personer) uppkommer dock vissa statistiska variationer. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 46 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på grad av rörelsehinder Liksom har graden av funktionsnedsättning sammanfattats i ett PADL-index, som sedan legat till grund för en indelning i PADL-grupper. Resultatet av denna indelning framgår av diagram 47. Diagram 47 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – fördelning på grad av PADL-grupper Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Resultatet överensstämmer väl med dem som är baserade på Kungsholmsdata och som tidigare redovisats. Skillnaden mellan de båda grupperna gäller framförallt andelen personer i den mest ned- satta gruppen. I det här fallet är dock skillnaden inte lika stor. I fältundersök- ningens kommuner verkar generellt sett de kvarboende med stora insatser vara något mer lika dem som bor i vård- och omsorgs- boende. Detta framgår också av diagram 48, som visar medelvärden för de olika variabler som beskriver funktionsnedsättning. Diagram 48 Jämförelse personer i eget boende med >25 veckotimmar hem- tjänst och personer i vård- och omsorgsboende med data från fältundersökningen – medelvärden för olika variabler som beskriver funktionsnedsättning Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer >25 tim/v >25 tim/v >25 tim/v Tyvärr innefattade fältundersökningen inte de psykosociala vari- ablerna oro, nedstämdhet etc. som uppvisade de största skill- naderna mellan de två jämförda grupperna. Skillnaden när det gäller kognitiv nedsättning överensstämmer dock mycket väl. Det finns därför skäl att tro att mönstret skulle varit detsamma, nämligen att det är psykosociala förhållanden mer än något annat som möjliggör kvarboende även för personer med mycket hög grad av funktions- nedsättning. Mönstret när det gäller genomsnittlig funktionsned- sättning, mätt med PADL-index, stämmer mycket bra med Kungsholmsdata. Intressant att notera är att medelvärdet för vård- och omsorgsboendet är nästan exakt detsamma i de båda materialen – 13,85 respektive 13,71. En annan fråga när det gäller kvarboendet med stora insatser är vad som händer med dessa personer över tiden. Detta kommer att tas upp till behandling i nästa avsnitt. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer 3.3Dödlighet och förändring av grad av funktionsnedsättning beroende på boendeform Som tidigare konstaterats är den kommunala vården och omsorgen ett dynamiskt system med relativt snabb omsättning av vård- tagarna. Eftersom det i stor utsträckning handlar om vård i livets slutskede är dödligheten en viktig, för vård- och omsorgsboendet en dominerande, del av omsättningen. Men behoven av äldre- omsorg i de olika boendeformerna styrs också i hög grad av hur det individuella behovet av stöd och hjälp förändras över tiden. Insat- serna måste anpassas till hur graden av funktionsnedsättning utvecklas hos vårdtagarna. Denna utveckling förlöper inte jämnt. Trauman och akuta insjuknanden kan leda till snabba förändringar i förmågan att klara sitt dagliga liv. Det förekommer också, åtmin- stone temporära, förbättringar spontant eller till följd av fram- gångsrik rehabilitering. Både dödlighet och förändring av graden av funktionsnedsätt- ning påverkas av den äldre personens omgivning, boendeförhållan- den, tillgång till stimulans och möjligheter till fysisk, social och kulturell aktivitet etc. En viktig fråga i samband med utformningen av boendeformer för äldre är då om de skiljer sig åt med avseenden på nämnda faktorer och hur detta i sin tur påverkar dödlighet och behovsutveckling. Dödlighet och behovsutveckling kan då ses också som indikatorer på livskvalitet. Dödligheten kan mätas exakt och relateras till ålder, kön, boen- deform, grad av funktionsnedsättning etc. Det normala är att mäta dödligheten . En bedömning av behovet av stöd och hjälp eller graden av funktionsnedsättning påverkas oundvikligen av subjektiva faktorer, som kommer att variera från en bedömare till en annan och över tiden. För att i någon mån reducera effekten av dessa mätfel kan det vara lämpligare att mäta förändringar av detta slag över en längre tidsperiod, i detta sammanhang en treårsperiod. Förbättringar av den bedömda funktionen förekommer även över en så pass . Sådana förbättringar kan vara verkliga förbättringar eller utslag av variationer i bedömningen. Genom att studera nettoresultatet – andelen som blivit bättre minus andelen som blivit sämre – kan man få ett mått på hur funktionsförmågan förändras som genomsnitt. I fortsättningen redovisas resultatet av beräkningar avseende ettårsdödligheten per ålder och kön, grad av Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer funktionsnedsättning och boendeform samt förändringen i funk- tionsnedsättning per ålder och kön, grad av funktionsned- sättning och boendeform och slutligen en jämförelse avseende dödlighet och funktionsförändring mellan personer i eget boende med stora insatser och personer i vård- och omsorgsboende. 3.3.2Ettårsdödligheten per ålder och kön, grad av funktionsnedsättning och boendeform Det är välbekant att dödligheten ökar med åldern och att den är högre för män än för kvinnor. Som framgår av diagram 49 är den också i alla åldersgrupper utom de äldsta högre för vårdtagare inom äldreomsorgen än för icke-vårdtagare. Skillnaden är större för yngre vårdtagare än för äldre. Diagram 49 Ettårsdödlighet per åldersgrupp för vårdtagare och icke- Den högre dödligheten för vårdtagarna – givet åldersgrupp – avspeglar att dödligheten har ett samband med graden av funk- tionsnedsättning. I diagram 50 visas dödligheten per PADL-grupp (jfr sid.4) uppdelad på kvinnor och män. Bland män i den mest nedsatta PADL-gruppen 5 är dödligheten särskilt hög. De mest nedsatta vårdtagarna omsättes således mycket snabbare än de mindre funktionsnedsatta. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 50 Ettårsdödlighet per PADL-grupp, män och kvinnor En fråga av stort intresse är givetvis om boendeformen påverkar dödligheten. Leder det fullständiga omhändertagandet i vård- och omsorgsboendet till att de boende där lever eller är det tvärtom så att de som bor kvar i eget boende får en större lust att leva och som följd av detta en lägre dödlighet. Eftersom dödlig- heten starkt beror av ålder, kön och grad av funktionsnedsättning och samtliga dessa tre faktorer starkt skiljer mellan boende- formerna måste en rättvisande jämförelse kontrollera för dessa skillnader i sammansättningen av de boende. Detta kan göras med den statistiska teknik, som kallas standardisering. I detta fall inne- bär det att man jämför dödligheten mellan boendeformerna som om sammansättningen av vårdtagarna med avseende ålder, kön och funktion varit densamma. I diagram 51 nedan visas ettårsdödlig- heten per boendeform beräknat dels direkt, dels efter standardise- ring. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 51 Ettårsdödlighet per boendeform, före respektive efter standardisering Före standardisering erhåller man givetvis stora skillnader mellan boendeformerna. Dödligheten i vård- och omsorgsboendet är mer än dubbelt så hög som i det ordinära boendet – . Men det är intressant att notera att en stor del av skill- naden kvarstår efter det att man tagit hänsyn till den annorlunda sammansättningen av vårdtagarna. Det kan alltså vara så att det egna boendet stimulerar personen till att överleva längre trots funktionsnedsättning. Även regressionsanalys visar att boende- formen inverkar signifikant på dödligheten kontrollerat för ålder, kön och funktionsnedsättning. 3.3.3Förändring i funktionsnedsättning per ålder och kön, grad av funktionsnedsättning och boendeform Beräkningen av förändringen i funktionsnedsättning har gjorts med utgångspunkt från PADL-index (jfr sid. 4). Med hjälp av detta görs en indelning i PADL-grupper. Förändringen mäts sedan utgående ifrån om personen efter en treårsperiod övergått till en högre grupp, dvs. blivit sämre, ligger kvar i samma grupp eller gått till en lägre grupp, dvs. Vidare noteras nettoföränd- ringen, dvs. andelen som blivit bättre minus andelen som blivit sämre. Precis som när det gäller dödligheten beror förändringen i funktionsnedsättning på ålder, kön, grad av funktionsnedsättning Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 52 visar per åldersgrupp respektive andelar som blivit sämre, är oförändrade eller blivit bättre samt nettoförändringen. Diagram 52 Förändring i funktionsnedsättning per åldersgrupp 65 - 74 år 75 - 84 år Knappast överraskande är det i samtliga åldersgrupper betydligt fler som blir sämre, dvs. mer funktionsnedsatta, än som blir bättre, dvs. mindre funktionsnedsatta, . Man kan också utläsa av diagram 52 att med åldern minskar andelen som blir bättre och ökar andelen som blir sämre. Takten i nedgången ökar alltså med åldern. Motsvarande resultat med uppdelning på kön framgår av diagram 53. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 53 Förändring i funktionsnedsättning per kön Det visar sig att det finns en könsskillnad. En något lägre andel av männen än av kvinnorna övergår till en högre PADL-grupp . Detta resultat stämmer med att männen som genomsnitt är mindre funktionsnedsatta per åldersgrupp räknat. I stället har man en högre dödlighet. Åldrandet och döden har alltså en något annorlunda karaktär för kvinnor än för män. Kvinnornas förlopp är mer utdraget, männen dör i högre utsträckning plötsligt från att ha varit i relativ god kondition. Inverkan av den initiala graden av funktionsnedsättning på för- ändringen över tiden framgår av diagram 54. Man måste här beakta att de som initialt var i PADL-grupp 5 inte kan bli sämre, såsom det här mäts, och att de i PADL-grupp 1 inte kan bli bättre. Som framgår av diagrammet finns det här inga tydliga skillnader. Nettoförändringen är ungefär densamma för PADL-gruppperna 2– 4. De initiala grupperna 1 och 5 är som påpekats ovan inte direkt jämförbara. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 54 Förändring i funktionsnedsättning per initial grad av funktionsnedsättning (PADL-grupp) Vilken inverkan boendeformen kan ha på den individuella föränd- ringen i graden av funktionsnedsättning är givetvis av stort intresse i detta sammanhang. På motsvarande sätt som vid dödlighet måste man här ta hänsyn till inverkan av olikheterna i sammansättningen av vårdtagarna med avseende på ålder, kön och grad av funktions- nedsättning. I diagrammen 55A och B redovisas resultatet utan respektive med kontroll för sammansättningen genom standardise- ring. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Diagram 55 Förändring i funktionsnedsättning per boendeform utan (A) respektive med (B) standardisering för vårdtagarnas sammansättning Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer I båda fallen visar det sig att vårdtagarnas funktionsförmåga går ner snabbare i vård- och omsorgsboendet än i det ordinära boendet eller serviceboendet. I detta fall verkar standardiseringen i motsatt riktning jämfört med analysen av dödligheten. Detta beror på att en betydligt högre andel av vårdtagarna i vård- och omsorgsboendet än i det egna boendet tillhör den högsta PADL-gruppen, där för- sämring mätt på det sätt som här görs inte är möjlig. Det kan också vara av intresse att mäta den genomsnittliga för- ändringen i funktionsförmåga per treårsperiod uttryckt i PADL- index. I diagram 56 visas denna per initialt indexvärde för kvinnor och män respektive totalt. Diagram 56 Förändring i funktionsnedsättning mätt i PADL-index per initial nivå för kvinnor och män respektive totalt Kvinnor försämras som genomsnitt snabbare än män. Medelvärdet över alla indexvärden är 2,04 för männen och 3,39 för kvinnorna. Så mycket ökar alltså funktionsnedsättningen mätt i PADL-index som genomsnitt på en treårsperiod. Nedgången i försämringstakten med ökande PADL-index beror på takeffekter. När man nått maximivärde för en variabel, som ingår i index, är fortsatt försämring mätt på detta sätt inte möjlig. Som framhållits ovan är ju också förbättring möjlig – verklig eller beroende på variationer i bedömningen. Detta förklarar varför försämringsvärdena kan bli negativa för de högsta nivåerna på PADL-index. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Den genomsnittliga ettårsförsämringen – sammantaget för män och kvinnor – uppgår till 1,04 för vårdtagarna i ordinärt boende, 0,97 för serviceboende och 1,43 för vård- och omsorgsboende. 3.3.4Dödlighet för personer i eget boende med stora insatser jämfört med vård- och omsorgsboende I avsnitt 3.2 presenterades olika jämförelser avseende personer i eget boende, dvs. ordinärt boende eller serviceboende, och perso- ner i vård- och omsorgsboende. Dessa analyser var statiska. De jämförde vårdtagarna . Det är också av intresse att jämföra vårdtagarnas utveckling över tiden på samma sätt som redovisats i detta avsnitt och med motsvarande kontroll över olik- heterna i vårdtagarnas sammansättning, dvs. I diagram 57 nedan jämförs ettårsdödligheten mellan personer i eget boende med stora insatser (> 25 tim. hemtjänst ) och personer i vård- och omsorgsboende. Standardiseringen är gjord utgående från sammansättningen i vård- och omsorgsboen- det. Diagram 57 Ettårsdödlighet för personer i eget boende med stora insatser (> 25 tim. hemtjänst ) och personer i vård- och omsorgs- boende, utan respektive med standardisering för vårdtagarnas sammansättning Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Det visar sig att dödligheten är något lägre i det egna boendet. En motsvarande beräkning av förändringen i funktionsnedsätt- ning ger osäkra resultat, eftersom antalet observationer är för få. 4 Diskussion och slutsatser De analyser som presenterats i denna rapport har haft till syfte att med hjälp av longitudinella data från belysa frågor, som har att göra med vård- och omsorgsboendets funktion från ett dynamiskt perspektiv. Det har härvid gällt att dels beskriva behov, förutsättningar och tidigare insatser för dem som flyttar in i detta boende, dels jämföra vårdtagarna i detta boende med andra vårdtagare, som också har omfattande behov men som bott kvar i eget boende. En viktig del av analysen har varit att se på vårdtagarnas utveckling över tiden såväl när det gäller dödlighet som funktionsutveckling. Analyserna avseende de inflyttande och deras villkor gav upp- hov till följande observationer: En betydande del av dem som flyttade in i vård- och omsorgs- boende hade inte haft några tidigare insatser i äldreomsorgen. En stor del av inflyttningarna skedde i samband med/föregicks av akut sjukhusvård. Majoriteten av dem som flyttade in i vård- och omsorgsboende var ensamstående, mycket gamla kvinnor. De allra flesta av de inflyttande var vid flyttningsårets början beroende av hjälp för samtliga IADL-aktiviteter: städning, tvätt, matlagning, matinköp, transport med allmänna kommunikatio- ner. Många var också beroende av hjälp med PADL-aktiviteter, bad och dusch, på- och avklädning etc., men relativt få var beroende av hjälp för samtliga dessa aktiviteter. Svår eller mycket svår kognitiv nedsättning var relativt ovanlig bland de inflyttande från ordinärt boende, men vanligare hos dem som flyttade från serviceboende. Relativt många hade dock en lättare kognitiv nedsättning. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer De allra flesta av de inflyttande hade rörelsehinder – i de flesta fall lätta. De som flyttade in från serviceboende var mer rörelse- hindrade än de som kom från ordinärt boende. Svår eller mycket svår oro och otrygghet var relativt ovanligt bland de inflyttade. Lätt oro förekom betydligt oftare – speciellt bland dem som tidigare bott i serviceboende. Majoriteten av de inflyttande hade vid flyttningsårets början ingen nedstämdhet och inga rapporterade beteendestörningar. En stor del av de inflyttade hade haft hemtjänstinsatser och – för dem som kom från serviceboende – även . Omkring hälften hade haft informella serviceinsatser, dvs. hjälp från maka/make, barn eller andra närstående, eller . Betydligt färre hade därutöver haft infor- mella omvårdnadsinsatser, hjälp med bad och dusch etc. Anpassning av bostaden till funktionshinder var relativt ovanligt bland dem som kom från ordinärt boende, men närmast regel bland dem som tidigare bott i serviceboende. Endast hälften av dem som flyttat från ordinärt boende hade haft en bostad som var tillgänglig för personer med svåra rörel- sehinder. Bland dem som flyttat från serviceboende var denna andel betydligt högre. En sammanställning av registreringar för samma person visade att som genomsnitt de flyttande personernas funktionsförmåga försämrades i mycket hög grad under flyttningsåret. En bety- dande del av denna försämring verkar ha skett före flyttningen. Detta kan i så fall ha skett i samband med trauma eller insjuk- nande. Vid jämförelsen mellan personer i ordinärt boende eller service- boende med stora hemtjänstinsatser och personer i vård- och omsorgsboende kunde bland annat följande konstateras: Bland dem med stora insatser fanns en viss överrepresentation av samboende, yngre män. I båda grupperna utgjorde dock ensamstående, mycket gamla kvinnor den största gruppen. Förekomsten av PADL-beroende var som genomsnitt något lägre för dem med stora insatser i eget boende. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer En betydligt lägre andel av dem med stora insatser i eget boende hade en svår eller mycket svår kognitiv nedsättning. Detsamma gällde förekomsten av oro och otrygghet, nedstämd- het, behov av extra tillsyn och svårhanterligt beteende. En motsvarande analys med utnyttjande av data från den s.k. fältundersökningen i åtta svenska kommuner gav i huvudsak samma resultat. Analysen av dödligheten och förändringen över tiden i graden av funktionsnedsättning visade bland annat: Dödligheten för vårdtagarna överstiger genomgående dödlig- heten för icke-vårdtagare i samma åldersgrupp men skillnaden är betydligt större för de yngre än för de äldre. Dödligheten stiger i hög grad med graden av funktionsnedsätt- ning. Om man tar hänsyn till olikheterna i sammansättningen av vård- tagarna med avseende på ålder, kön och grad av funktionsned- sättning är dödligheten för vårdtagarna i ordinärt boende betyd- ligt lägre än dödligheten för dem i vård- och omsorgsboende. Vårdtagarnas grad av funktionsnedsättning kan både öka och minska . Den genomsnittliga nettoeffek- ten är dock en försämring och takten i denna ökar med perso- nernas ålder och är högre för kvinnor än för män. Med hänsyn tagen till olikheterna i sammansättningen av vård- tagarna med avseende på ålder, kön och grad av funktionsned- sättning försämras vårdtagarna i ordinärt boende långsammare än de som bor i vård- och omsorgsboende. Personerna i ordinärt boende eller serviceboende med stora insatser har lägre dödlighet – med kontroll för olikheterna i sammansättning – än personerna i vård- och omsorgsboende. Alla dessa observationer är gjorda på ett material insamlat i stadsdel i och det är givetvis berättigat att fråga sig om de är giltiga generellt för äldreomsorgen i . Det finns stora lokala olikheter i denna äldreomsorg, såväl när det gäller andelen som får stöd och hjälp och fördelningen av dem som får hjälp mellan boendeformer. Som tidigare påpekats får en högre Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer andel av de äldre på hjälp från äldreomsorgen än genomsnittligt för landet i övrigt, men denna avvikelse försvinner om man tar hänsyn till skillnaden i fördelningen av de äldre på ålder och kön. Genom den s.k. fältundersökningen har en unik möjlighet erhållits att både belysa de kommunala olikheterna, när det gäller insatser i förhållande till behov, och överensstämmelsen mellan genomsnittet av dessa åtta kommuner, som kan sägas representera ett riksgenomsnitt, och . Den statiska jämförelsen mellan personer i eget boende med stora insatser och personer i vård- och omsorgsboende kunde göras med hjälp av båda datamaterialen. Detta gav i stort sett helt över- ensstämmande resultat. Den enda betydande avvikelsen tycks vara att personerna i vård- och omsorgsberoende i genomsnitt är något mer kognitivt nedsatta i fältkommunerna än på . Detta skulle kunna förklaras av att den genomsnittliga utbildnings- nivån på är högre än för riket. En annan observation var att de båda jämförda grupperna var något mer lika i fältkommunerna än på . Exempelvis fanns i fältkommunerna inte den överrepresentation av yngre män bland dem med stora insatser i eget boende som kunde noteras på . De allmänna slutsatser som kunde dras från jäm- förelsen var dock helt desamma. En stark indikation på överens- stämmelse mellan de båda datamaterialen var att den genomsnitt- liga graden av funktionsnedsättning – mätt som PADL-index – i vård – och omsorgsboendet var nästan exakt lika. Mot bakgrund av detta torde det vara berättigat att se här gjorda observationer som rimligt generellt . Givetvis är det ändå angeläget att i senare studier kunna belägga observationerna med andra datamaterial. Vilka slutsatser kan man då dra av dessa observationer? Detta är en uppgift för Äldreboendedelegationen, men några förhållanden kan vara värda att lyfta fram: Vård- och omsorgsboende är i många fall en nödvändig boende- form, men den för med sig både högre dödlighet och snabbare försämring av funktionsförmågan. Detta antyder en lägre livs- kvalitet. Det finns därför goda skäl att på olika sätt försöka und- vika eller skjuta upp behovet av flyttning till denna boendeform. De som flyttar till vård- och omsorgsboende försämras mycket starkt under flyttningsåret. Även om en betydande del av denna försämring verkar ske före flyttning kan detta vara ytterligare ett skäl att försöka undvika eller skjuta upp behovet av att flytta. Analyser av flyttningar, behovsutveckling och dödlighet i olika boendeformer Det kan finnas anledning att överväga uppsökande insatser i syfte att uppskjuta eller förhindra flyttning till vård- och omsorgsboende för personer som inte tidigare haft insatser inom äldreomsorgen.