sou · GXB326 · 2009-03-11 00:00:00 — Det är också otillfredsställande att en så stor andel av ärendena har en handläggningstid överstigande . Det är därför mycket angeläget att handläggningstiderna generellt kortas, samt att spridningen mellan län och enskilda ärenden minskar. 6.7Vattenbruket en del av fisket Vattenbruk är en del av den gemensamma fiskeripolitiken inom EU. I har dock fokus legat på yrkesfisket och bevarandet av de vilda fiskbestånden. Vattenbrukets betydelse för livsmedelsförsörjningen kommer inte fram i den allmänna debatten i , trots att en så stor andel av den fisk vi äter är odlad. Vid framtagande av statistik och Hinder för svenskt vattenbruk underlag är det inte ovanligt att allt som rör fisk och fiske slås ihop, utan att skillnad görs på de faktiska olikheter som finns mellan fångstfiske och vattenbruk. Vattenbruk har också en roll att spela i de planer som finns för att förbättra de vilda bestånden av fisk, till exempel ålodling, stödutsättningar, fisk för sportfiske m.m. Inom förvaltningen av fisket har det funnits en stark central styrning då det funnits ett starkt önskemål om att förvalta fiskeflottan och yrkesfiskelicenserna nationellt, medan vattenbruket i högre grad har blivit en regional fråga. Det kan vara en bidragande orsak till att inte vattenbruket och dess potential lyfts fram i större utsträckning Vattenbruksverksamhet är en odlingsverksamhet som har större likheter med skogs- och jordbruk än med fångstfiske. Skillnaden bör tydliggöras eftersom förutsättningarna mellan fångstfiske och vattenbruk är så vitt skilda. 6.8Allmänhetens attityd till vattenbruk Allmänhetens attityd till vattenbruk skiljer sig mellan olika delar av landet. I vissa områden välkomnas nyetableringar av företag och möjliga nya arbetstillfällen, medan opinionen i andra delar domineras av en skeptisk inställning och oro för kommande påverkan på närmiljön. I norra , främst i inlandet, har allmänheten överlag en positiv inställning till fiskodling, medan misstron förefaller vara större i . Det är viktigt att den lokale entreprenören har ett gott samarbete och en god dialog med det omgivande samhället. Beroende på lokal opinion kan utfallet av prövningsprocessen bli väldigt olika. Erfarenheter från prövning av vindkraftsetableringar har visat på stora olikheter i förutsättningarna för en fortsatt dialog efter prövningen är avgjord. I de fall där själva prövningen av verksamheten har varit lång och uppslitande kan det ta att bygga upp ett lokalt förtroende för verksamheten. kan det även finnas andra konflikter som kommer upp till ytan när det finns ett konkret fall att pröva, exempelvis mellan lokalbefolkning och sommargäster. Det ska som detta konstateras understrykas att attityden till vattenbruk varierar mellan olika delar av landet. Hinder för svenskt vattenbruk Det är av största vikt att ta människors oro på allvar, särskilt då en verksamhet uppfattas som ett miljöhot eller ett intrång i möjligheterna till naturupplevelser, rekreation och friluftsliv. Därför är det extra viktigt att kunna bemöta frågor från allmänheten med ett gediget och nyanserat faktaunderlag, samt ge möjlighet till dialog. Det finns anledning att tro på möjligheten av en förändrad och mer positiv inställning till vattenbruk framöver. Insikten att det traditionella fisket kan växa och klara en ökad efterfrågan och att många arter redan är överfiskade har blivit alltmer utbredd. Insikten växer att vattenbruk, bedrivet på rätt sätt, är ett i jämförelse med annan animalieproduktion miljövänligare och klimatmässigt bättre sätt att producera mat. har intresset för mat, och nyttig sådan, vuxit och där har fisk med bland annat högt omega-3 innehåll visat sig vara ett ur hälsosynpunkt mycket värdefullt livsmedel. Andra faktorer som är viktiga är en ökad professionalisering bland aktörerna, medvetenhet i branschen om miljöfrågor och den tekniska utvecklingen inklusive foderkvalitet och utfodringsrutiner. Attitydproblemet är ett hinder för utveckling som påverkar odlarna, potentiella nya företagare och andra aktörer i branschen. Att få till stånd en ändrad attityd till odling bör nu vara såväl möjligt som önskvärt och få betydande effekt. 6.9Osäker statistik över vattenbruket Det kan konstateras att statistiken över svenskt vattenbruk är osäker. Olika källor redovisar olika siffror över produktionens omfattning. Orsaken till osäkerheten och underlaget till de olika uppgifterna är svårt att sätta sig in i. Osäkerheten i statistiken gör att bilden av näringen blir diffus. Det blir också svårt att peka på vad som faktiskt sker och vilken omfattning verksamheten faktiskt har. SCB och publicerar officiell statistik över vattenbruket. Här har uppgifterna om produktion av matfisk legat relativt stabilt under ett flertal år, för att sjunka till den lägsta . har i sina kontakter med odlarna fått fram uppskattningar över produktionen som är klart högre än SCB:s siffror. Den totala fiskodlingen i landet var enligt SCB 2006 totalt , medan redovisar uppgifter på 10 342 Hinder för svenskt vattenbruk Fiskhälsans uppgifter är högre än SCB:s uppgifter, vilket skapar en osäkerhet om den faktiska omfattningen av produktionen. Det gör det också svårt att avläsa trender när det finns en så pass stor osäkerhet i statistiken. Länsstyrelserna har en gemensam databas över vattenbruksföretag, vilken dock inte är komplett. Därför är det inte heller lätt att ta fram uppgifter över hur många tillstånd och den totala omfattning som faktiskt är tillståndsgiven redan. Det vore önskvärt att databasen fylldes med alla aktuella tillstånd samt alla odlingar i drift. har varit en ledande nation inom fiskforskning och har genom utvecklingen av metoder inom kompensationsodling starkt bidragit till att bygga upp dagens odlingsmetoder för laxfisk, inklusive det norska vattenbruket. Faktum är att ett av världens största fiskfoderföretag startade i av (senare ägd av ) och till bara hade man kvar sin ursprungliga industrifastighet i . Ewos köptes sen upp av Finska socker och är ägt av Norska Statkorn, förutom en mindre del som såldes till det danska familjeföretaget . gjordes en statlig satsning på forskning inom vattenbruk och inrättades vid . med en avtynande svensk matfiskodling har halkat efter och den forskning med relevans för vattenbruket som bedrivs utgörs av de sista resterna av denna nu satsning. Avelsprogrammet för är det bästa exemplet på en sådan återstående aktivitet. är sammanslagen med och heter , Fisk och Miljö, vid SLU. Erfarenheter från säger att en av de faktorer som starkast bidragit till att utveckla dess vattenbruk har varit satsningar på forskning och nära anknytning mellan näringen och forskning. Om målet att utveckla ett ekonomiskt och ekologiskt hållbart vattenbruk med en avsevärt större volym än dagens ska nås krävs en större satsning på forskning och utveckling (FoU). Det behövs forskning som möter såväl akuta kunskapsbehov som långsiktigt Hinder för svenskt vattenbruk Den låga forskningsaktivitet som har gällt kan inte på långt när anses vara tillräcklig för att näringen ska utvecklas på önskat sätt. Uppenbart är även att näringen med dess nuvarande volym är för svag för att själva svara för FoU. Forskare som utredningen har talat med uppger enstämmigt att det varit utsiktslöst att söka medel till vattenbruksrelaterad forskning från vetenskapsråden. Medel från är svåra att erhålla genom krav på nationell medfinansiering och att medlen inte i första hand är avsedda för forskning. Den forskning som trots allt utförs sker i stor utsträckning genom deltagande i internationella projekt exempelvis EU:s ramprogram och interregionala fonder. Även här hämmas forskarna av krav på svensk medfinansiering. Initiering och koordinering av internationella projekt är svårt för svenska forskare att arbeta med då detta i praktiken ställer krav på fasta resurser. Det kan konstateras att brist på forskningsresurser har varit ett hinder för vattenbruksforskningen och därmed näringens utveckling i . Att inte tillräckliga resurser anslås till nationell medfinansiering försvårar dessutom förutsättningarna för att få del av EU-medel. En konsekvens har även blivit att nyrekryteringen till detta forskningsområde har avstannat. De resurser som ändå kunnat uppbådas har dessutom varit kortsiktiga. Detta har medfört att verksamheter som krävt uthålligt utvecklingsarbete, exempelvis utveckling av nya arter, inte har kunnat utföras i den omfattning som varit önskvärt. Forskning för vattenbrukets behov behöver tillgång till åtminstone en försöksanläggning där försök i större skala kan genomföras. ger dessa möjligheter. Arbete med att överföra stationen till nya ägare pågår och förhoppningsvis får verksamheten en långsiktig lösning. Om frågan inte kan lösas på ett positivt sätt skulle ett nytt allvarligt hinder uppstå för vattenbruksforskning och annan associerad verksamhet som avel. Överföring av ny kunskap och resultat från forsknings och utvecklingsverksamhet är av stor betydelse för att näringen snabbt ska kunna omsätta dessa i den praktiska verksamheten. Det saknas effektiva kanaler för en sådan överföring. I den senaste forskningspropositionen ges förutsättningar att komma tillrätta med de mest grundläggande hindren för att få igång forskningen. För det längre perspektivet är det av vikt att Hinder för svenskt vattenbruk resurser används till att skapa kontinuitet genom rekrytering av nya forskare. Ett systematiskt urvalsarbete finns inom svensk matfiskodling endast för . Detta avelsprogram har emellertid hämmats av resursbrist och därför dragits ned till en mininivå som inte klarar av att fullt ut försörja en växande näring med odlingsmaterial. Ett nationellt urvalsbaserat regnbågsavelsprogram har funnits men på grund av resursbrist och konstaterad smitta lades det ner. Ett par odlingar bedriver regnbågsavel med metoder som syftar till att undvika inavel. Svårigheter att bedriva avelsprogram i för regnbåge är till viss del beroende av att näringen är splittrad i frågan. För att säkra tillgången på sättfisk av god kvalitet och därigenom förebygga ett hinder för utveckling av regnbågsodling bör förutsättningarna för ett avelsprogram och alternativa lösningar granskas. Ett hinder för några fiskarter med potential inom odling är att saknas möjligheter till kontrollerad reproduktion. För att dessa ska få en framtid inom odling måste metoder för kontrollerad reproduktion tas fram så att anpassning till odlingsmiljö (domesticering) kan ske och avelsprogram inledas. Hela denna process tar flera fiskgenerationer i anspråk och är en av anledningarna till att utveckling av nya arter tar . 6.12Utbildning, vattenbrukarnas kompetens och rekrytering av personal Vattenbrukarnas kompetens varierar. Det finns anläggningar som vuxit stegvis och som drivs av personal vars kompetens behöver förbättras för att effektivt kunna driva stora anläggningar. Stora anläggningar måste också skötas med högsta möjliga säkerhetsnivå vad gäller miljö, rymningar och smittskydd. Flera av de som driver vattenbruksanläggningar har påpekat svårigheten att rekrytera kvalificerad personal. Lärlingsplatser skulle kunna vara ett sätt att kunna finna rätt personal. går utvecklingen inom näringen fort och det behövs mer och mer Hinder för svenskt vattenbruk utbildning för att driva fiskodling på ett bra sätt. Även möjlighet till kontinuerlig kompetenshöjning för de som arbetar inom odlingen är därför viktig. Odlingsverksamheten omfattar djurhållning, livsmedelshantering, odlingsteknik och ekonomi. Kvaliteten på skötseln av en odlingsanläggning har stor betydelse för omfattningen av miljöpåverkan. Inom dessa områden måste överlag kunskapsnivån höjas men detta behövs även för att näringen ska tillgodogöra sig och omsätta ny utveckling och forskningsresultat. finns alltså brister i kompetens- och utbildningsnivån, men det finns även en brist i utbudet av utbildning. fanns ett antal naturbruksgymnasier som erbjöd utbildning i vattenbruk men under näringens stagnation avvecklades så gott alla dessa utbildningar. På eftergymnasial nivå ges viss utbildning vid SLU. Möjlighet till fortbildning av personal i form av korta fristående kurser är mycket begränsad. De långa handläggningstiderna vid prövning av vattenbruksverksamhet samt skillnaderna i prövningstid tyder på att det bland den myndighetspersonal som handlägger vattenbruksärenden finns bristande kunskaper om vattenbruket. Det har även framkommit synpunkter på tillsynen, där vattenbruksföretagare upplever att de för en låg kvalitet i tillsynsbesöket. En förbättring i det avseende skulle ge möjligheter till snabbare och säkrare hantering av ansökningar och kontroller. Utredningen konstaterar att bristande utbildningsnivå och brister i utbildningsutbud utgör hinder för utveckling av svenskt vattenbruk. Näringens få utövare i gör att det finns svårigheter att skapa utbildningsmöjligheter. Samarbete med våra nordiska grannländer kan vara en möjlighet. Konkurrens om utrymme mellan olika intressen är olika stort beroende på var man befinner sig i landet. Längs kusterna är det en stor konkurrens, inte minst längs där musselodlingen är förlagd. Utrymmet behöver delas med fast- och fritidsboende, det rörliga friluftslivet, båttrafik och sjöfart m.fl. I andra delar av landet är det sjöar och vattenmagasin som kan komma i fråga för vattenbruk. Hinder för svenskt vattenbruk De svenska kommunerna har endast i liten utsträckning genomfört planering av sina vatten eller har inte tagit upp vattenbruket som en intressent till vattenresurserna. är det viktigt att kommunernas och de nya vattenmyndigheternas förvaltning av vattenresurserna samordnas. 6.14Hinder för utveckling av ostron- och musselnäringen Är ostronplockning en del av fiskerinäringen? Plockning av vilda ostron innebär inget traditionellt brukande, vilket kan tala för att det är att betrakta som fiske. När en teknik med odling av ostron blir verklighet kan det däremot betraktas som vattenbruk. I redovisas ofta ostronfångster i vattenbruksstatistiken, vilket också talar för att det ska betraktas som en del av vattenbruket. Det är dock viktigt att frågan avgörs huruvida brukandet av resursen ostron är att betrakta som vattenbruk eller yrkesfiske. Utredningen anser att företag som hanterar ostron bör behandlas på samma sätt som övriga företag som hanterar fisk eller musslor. Om företaget plockar vilda fritt levande ostron så bör verksamheten betraktas som fiskare och när det handlar om odling som vattenbrukar. Det följer i så fall den distinktion som utredningen har gjort i övrigt i utredningen. I fiskelagen definieras fiske, men inte vattenbruk. Ett förtydligande genom att införa en definition av vattenbruk bör kunna avhjälpa problemställningen. Problem med avtal med vattenägare Efterfrågan är så stor på vilda ostron att ytterligare områden krävs för att inte man skall tömma de befintliga bankarna som måste kunna återhämta sig och reproducera. Det har påtalats flera svårigheter som kan uppstå vid avtalsskrivande med vattenägare. I vissa fall är vattenägarna sommargäster som inte har någon större förståelse för verksamheten eller har några behov av inkomster från arrende. De kan också vara ett flertal intressenter som har svårt att komma överens sinsemellan. Hinder för svenskt vattenbruk Toxinkontrollen är av yttersta vikt för att kunna garantera säkra produkter till konsumenten och därmed av yttersta vikt för att kunna säkra en tilltro till näringen. Kostnaden för att öppna områden för skörd riskerar att bli hög om eller när toxinkontrollen flyttas över på näringen. har gjort omdisponeringar i sin budget på för att täcka kostnaden för bakterie- och toxinkontrollen för musslor. Det innebär dock inte att finansieringen är löst långsiktigt. Kostnaden är svår att förutsäga eftersom antalet prover beror på hur situationen ser ut det aktuella året. Om proverna ligger nära gränsvärdet krävs mer provtagning än om proverna ligger på en stabil låg nivå. En näring under uppbyggnad klarar inte att själv bära alla dessa kostnader. Dessutom skulle en alltför snabb överföring av hela kostnaden på näringen innebära en betydande försämring av näringens konkurrensförmåga. Musslornas miljöeffektivitet bör tas till vara Musselodlingens positiva miljöeffekt bör lyftas fram på ett nationellt plan. Den miljötjänst som musselodlingarna utför bör på något sätt värderas. lägger ner stora resurser för att minska utsläppen av fosfor och kväve och en viss andel av resurserna skulle kunna satsas på att genom musselodlingar ta upp närsalter från havet. utredning med förslag på handel med utsläppsrätter för fosfor och kväve kan vara en väg att bättre ta tillvara musslornas näringsämnesupptag. Ett sätt att hålla nere på kostnaderna är att det går att skapa områden där man kan lägga ostron eller musslor för mellanlagring (återutläggningsområden) innan skörd. ger inte Fiskelagen dessa möjligheter. En möjlighet är att skapa karantänsområden för ostron som finns i yttre skärgården där mindre risk för exempelvis avloppspåverkan och landvattentillrinning föreligger och där man kan plocka ostron från stängda områden och deponera. De blå tunnorna håller särskilda rep flytande i vattenmassan, vid vilka blåmusslorna sätter sig fast och växer till. Matfiskodling vid i . Nätkassarna som håller fisken ligger utmed bryggorna. Utfodringen sker automatiskt och styrs av ett särskilt program som anpassar fodermängderna till fiskens antal, ålder och storlek. 7Handlingsplan för ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk Utredningens förslag: En handlingsplan upprättas och genomförs av regeringen och berörda myndigheter. saknas en nationell strategi för det svenska vattenbrukets utveckling. Regering och riksdag markerar därför att vattenbruket är en viktig framtidsnäring med stor utvecklingspotential. Vattenbruket är en jämförelsevis miljövänlig grön näring som producerar mat av hög kvalitet och skapar viktig sysselsättning på landsbygden, inte minst i glesbygd. Likaså spelar vattenbruket en betydelsefull roll för såväl fiskevården, yrkesfisket och fisketurismen som för sportfiskets utveckling. Strategiska mål läggs fast av regering och riksdag i syfte att utforma en mer heltäckande nationell strategi för ett ekonomiskt och ekologiskt hållbart vattenbruk. Med en målmedveten strategi skapas förutsättningar för att vattenbruket kraftigt kan växa och utvecklas till den mest miljövänliga och klimatsmarta animalieproducerande näringen. En nationell strategi för vattenbruket ska främja näringens lönsamhet och konkurrenskraft inom hållbara ekologiska ramar och medverka till regional utveckling. Den nationella strategin syftar även till att modernisera och förändra attityden till vattenbruk i positiv riktning hos allmänhet och myndigheter. En tydligare markering görs av att vattenbruket är en egen näring inom den gemensamma fiskeripolitiken. Handlingsplan för ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk ges förstärkt uppdrag att arbeta med vattenbruksfrågor och främja näringens utveckling. Ett samordningskansli inrättas vid verket med uppgift att samordna berörda myndigheter och organisationer på vattenbrukets område. bör ge vattenbruksfrågor högre prioritet. Ett särskilt vattenbruksråd för samverkan mellan berörda myndigheter och näringen inrättas. De allmänna råd för vattenbruk som togs fram 1993 uppdateras – vilket i fortsättningen ska ske kontinuerligt. En webbportal startas för att förmedla aktuella allmänna råd, information, statistik, aktuell forskning och nyheter på vattenbruksområdet. Samordningskansliet vid ges i uppdrag att ansvara för webbportalen i nära samverkan med , , , , , och näringen (, skaldjursodlarna, rödingodlarna med flera). En särskild funktion för rådgivning på vattenbruksområdet inrättas, knuten till webbportalen. Denna utvecklas på detta sätt till ett informationscentrum för vattenbruksfrågor. Statistiken på vattenbrukets område är otillförlitlig och svåröverskådlig. ges därför i uppdrag att samordna och förbättra statistikinhämtningen så att den blir aktuell, enhetlig och heltäckande. Det överförs till samordningskansliet vid och görs tillgängligt för forskare. Länsstyrelserna ges i uppdrag att kontinuerligt inrapportera såväl nya tillstånd som ändringar i befintliga tillstånd till det . 7.3Regelförenkling och minskad byråkrati En dörr in införs vid ansökan om tillstånd för vattenbruk. En myndighet, förslagsvis i det aktuella länet, samordnar ärendet med övriga berörda myndigheter. Lagstiftningen ses över för att förenkla och förkorta handläggningstiderna. Behandlingstiden för en tillståndsansökan bör inte överstiga 6 månader. Ansvaret för tillsyn av vattenbruk överförs till regionala inspektörer som är specialiserade på näringen och kan upprätthålla Handlingsplan för ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk god kompetens på området och göra likvärdiga bedömningar. Detta innebär att inspektörernas ansvarsområde blir större än dagens län. Inspektörerna kan lämpligtvis vara placerade vid endast några av länsstyrelserna. Ansvaret för kontrollen av tvåskaliga blötdjur, såväl för fiske som för odling, bör samlas hos i . Detta innebär att toxin- och bakterieövervakning flyttas till regional nivå. Avgifterna för kontroller bör förändras i syfte att göra vattenbrukets kostnader mer likvärdiga med övriga gröna näringar (vad gäller djurhållning). Ett i huvudsak riskbaserat avgiftssystem utarbetas, där ett ökat inslag av egenkontroll ingår. Vid den översyn av fiskelagen som pågår (2007:03) bör de avsnitt som rör vattenbruk samlas i ett särskilt kapitel. I likhet med den norska lagstiftningen bör en portalparagraf om vattenbruket föras in, där det klargörs att lagen syftar till att en konkurrenskraftig näring med betydelse för utvecklingen på landsbygden inom miljömässigt acceptabla former ska utvecklas, ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt vattenbruk. En ny fiskevårdslag bör även i titeln innehålla ordet vattenbruk, till exempel Lagen om fiskevård och vattenbruk. Regeringen arbetar med att se över dagens regelverk för företagen i syfte att banta detta med till 2010. Denna översyn kommer att underlätta även för vattenbruksnäringen. Förstärkt uppdrag till kommuner, län och regioner att i översiktsplaneringen peka ut lämpliga lokaliseringar för olika typer av vattenbruksverksamhet. ges i uppdrag att stödja kommunerna i detta arbete. i är i detta sammanhang ett intressant pilotprojekt. En nationell översikt av vilka områden som är av riksintresse för vattenbrukets olika delbranscher utarbetas av berörda myndigheter. De eventuella lagändringar som krävs för detta genomförs. bör ett system med licenser efter norsk förebild övervägas i de områden som utpekas som riksintressanta. får i uppdrag att redovisa vilka av de vattenområden verket förvaltar som kan disponeras för utveckling av vattenbruk, främst mussel- och ostronnäringen. Handlingsplan för ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk En samordning sker mellan kommunernas och vattenmyndigheternas förvaltning av vattnen. Uppföljningen av miljöövervakningen behöver förbättras. SLU ges därför i uppdrag att övervaka och analysera vattenbrukets miljöeffekter. En standardmodell, anpassad till nordiska förhållanden, för beräkning av närsaltsbelastning tas fram gemensamt av berörda parter (, , näringen m.fl.). Projektet (Ecosystem approach for limnic aquaculture), som utgår från den norska MOM-metoden är ett i sammanhang intressant pilotprojekt. Miljöövervakningen samordnas med vattenmyndigheternas förvaltning av vatten. Näringen uppmanas att, tillsammans med branschen i övrigt, genomföra en femårig informationssatsning om fördelarna med odlad fisk, musslor och ostron. Satsningen stöds ekonomiskt av samhället. Åtgärder vidtas för att säkra en fungerande logistik och kontinuitet i leveranserna av vattenbrukets produkter. ges i uppdrag att samla företrädare för berörda organisationer och branscher för analys och genomgång av marknadsförutsättningarna.