sou · GXB351 · 2009-06-09 00:00:00 — Regler om avgifter och om avgifternas storlek meddelas av Kulturministern. I 22 § bekendtgørelsen om for Børn og Unge anges att avgiften beräknas med ett fast belopp (12,) av filmens speltid. Vid slutlig klassificering av en film som tidigare granskats på prov samt vid omklassificering av en tidigare klassificerad film betalas halv avgift. Enligt 21 § filmloven har den som visar film offentligt eller den som förvärvsmässigt säljer, hyr ut eller på annat sätt sprider film offentligt i skyldighet att märka eller på annat sätt upplysa om filmers lämplighet för barn och unga i överensstämmelse med de bedömningar som har gjort. Närmare föreskrifter om hur märkningen ska göras finns i bekendtgørelsen om for Børn og Unge (se ovan). Den som bryter mot regeln kan straffas med böter (se 25 § första stycket filmloven). Även överträdelser av regeln i 20 § första stycket filmloven om att filmer som visas offentligt för eller förvärvsmässigt säljs, hyrs ut eller lånas ut offentligt i till barn under 11 och ska vara godkända av för barn i den aktuella åldersgruppen kan straffas med böter (se 25 § första stycket filmloven). Det innebär att en biografägare som släpper in barn under 11 respektive på en film som är godkänd först från 11 respektive kan bli straffrättsligt ansvarig. Detsamma gäller den som förvärvsmässigt hyr ut, lånar ut eller säljer filmer till den som inte har uppnått den föreskrivna åldersgränsen. har inte några regler om att TV- och datorspel ska klassificeras av en myndighet. I stället använder branschen PEGI- systemet (se avsnitt 4.5.1) som har stor utbredning och acceptans på den danska marknaden. 6.2.7Medierådet for Børn og Unge är ansvarig myndighet for Børn og Unge bildades i samband med att filmloven trädde i kraft . Rådet har dels uppgifter som tidigare utfördes av , dels en rad nya informations- och vägledningsuppgifter, bl.a. avseende nyare medier såsom Internet, mobiltelefoner samt dator- och TV-spel. Rådets primära uppgift är att granska film och videogram för att skydda barn och unga. Därutöver ska rådet fastställa de överordnade kriterierna för att värdera film, att vägleda och upplysa föräldrar m.fl. om lämpligheten av film och medier för barn och unga, att vara rådgivare och bistå ministern, att ingå i en aktiv dialog med andra institutioner och organisationer nationellt, bl.a. TV- bolagen, samt att delta i nordiskt och internationellt samarbete. är awareness node för i det europeiska (se avsnitt 5.5.3). Filmcensuren för vuxna avskaffades i . gäller att bildprogram som är avsedda för personer som är myndiga inte behöver granskas på förhand. Däremot ska de anmälas till . Bildprogram som ska förevisas och spridas i till personer måste dock förhandsgranskas och ges en åldersklassificering. Lagen om granskning av bildprogram (25.8.2000/775), som trädde i kraft , gäller granskning av bildprogram och särskilt om sådana begränsningar i fråga om visning och spridning av dem som är nödvändiga för att skydda barn (1 §). Med bildprogram avses en film eller en annan upptagning som är avsedd att ses i form av rörliga bilder, såsom filmband, videokassetter, dataskivor eller bildskivor (2 § p. Huvudregeln är att ett bildprogram inte får visas offentligt eller spridas bland personer förrän det har godkänts för visning och spridning (3 § lagen om granskning av bildprogram). Undantagna från huvudregeln är dels interaktiva bildprogram (dvs. bildprogram där användaren kan påverka de händelser som syns i bildrutan, såsom dator- och TV-spel), dels vissa andra typer av bildprogram. Bland dessa kan nämnas bildprogram som framställts uteslutande för utbildningsändamål eller andra kulturrelaterade ändamål, vetenskaplig forsk- ning eller fritidssysselsättning, för marknadsföring, som uteslutande eller huvudsakligen innehåller musikframföranden, eller som enbart innehåller aktuellt nyhetsstoff (4 § nämnda lag). 6.3.2Åldersgränser för film och andra bildprogram I tillämpas åldersgränserna tillåten för alla, , , , eller . Åldersgränserna är bindande. Det finns ett undantag för film som visas offentligt (dvs. i huvudsak biograffilm). Sådan film får visas även för ett barn som underskrider den åldersgräns som har godkänts för programmet, om barnet är i sällskap med en person som har fyllt . Undantaget omfattar dock inte den högsta åldersgränsen (). Avgörande för åldersklassificeringen är om ett bildprogram bedöms ha ett innehåll som är skadligt för barns utveckling. Som på detta sätt skadligt betraktas program som på grund av sina våldsinslag eller sitt sexuella innehåll eller genom att inge skräck eller på något annat jämförbart sätt är ägnat att inverka skadligt på barns utveckling. Vid bedömningen av ett bildprogram ska beaktas i vilket sammanhang och på vilket sätt händelserna i programmet skildras (7 § lagen om granskning av bildprogram). Åldersgränserna sätts alltså utifrån en skadlighetsbedömning och inte utifrån en lämplighetsbedömning. ska godkänna bildprogrammet för att förevisas för och distribueras till personer i alla åldrar, om det inte är skadligt för barns utveckling, eller också ställa upp en åldersgräns för dess förevisande och spridande. Filmgranskningsbyrån kan som villkor för godkännande av ett bildprogram ålägga sökanden att ta bort avsnitt i programmet som bedöms vara skadliga för barns utveckling (8 § andra stycket lagen om granskning av bildprogram). På förpackningen till bildprogram som säljs, hyrs ut eller på annat sätt sprids ska det finnas uppgifter om bl.a. åldergräns och identifieringsnummer. Information om åsatta åldersgränser måste även anges i samband med marknadsföring av bildprogrammen. Beslut av om granskning, visning och spridning av bildprogram får överklagas hos (18 § lagen om granskning av bildprogram). I 17 kap. 17 § strafflagen kriminaliseras spridning av våldsskildring. Den straffbara gärningen består i att saluföra, hyra ut eller sprida eller i detta syfte tillverka eller införa till landet filmer eller andra rörliga bilder eller upptagningar som innehåller rörliga bilder som visar rått våld. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om det ska anses befogat att återge våld på grund av att filmen eller upptagningen är av sådan natur att den tjänar spridning av information eller på grund av att den uppenbart har ett konstnärligt värde ska dock inte dömas till ansvar. Om framställningen har granskats och godkänts för visning enligt lagen om granskning av bildprogram ska inte heller dömas till ansvar. Enligt 17 kap. 18 § strafflagen ska bland annat den som tillverkar, saluför eller till uthyrning bjuder ut eller på annat sätt sprider bilder eller bildupptagningar som på ett sedlighetssårande sätt visar barn, våld eller könsumgänge med djur dömas för spridning av pornografisk bild till böter eller fängelse i högst . Även försök är straffbart. I 17 kap. 18 b § strafflagen finns ett straffbud som straffbelägger olaglig visning eller spridning av bildprogram bland minderåriga. För detta brott ska den dömas 1)för personer under visar eller bland dem sprider ett bildprogram som inte har godkänts för visning eller spridning med stöd av 8 § i lagen om granskning av bildprogram, 2)visar eller sprider ett bildprogram i strid med den åldersgränsklassificering som fastställts med stöd av 8 § nämnda lag, eller 3)för personer under visar eller bland dem sprider ett ogranskat bildprogram, som enligt 8 § i nämnda lag borde ha förbjudits eller för vars visning eller spridning borde ha fastställts en i förhållande till personens ålder högre åldersgräns, om bildprogrammet hade granskats. Straffet är böter eller fängelse . Slutligen föreskrivs i 17 kap. 20 § att den som i förvärvssyfte bl.a. till en person som inte har fyllt överlåter - - - bilder, bildupptagningar eller föremål som är sedlighetssårande och därigenom ägnade att väcka allmän anstöt, skall för sedlighetssårande marknadsföring dömas till böter eller fängelse . Alla dator- och TV-spel ska anmälas till . Spelen behöver inte förhandsgranskas men filmgranskningsbyrån ska registrera dem med den åldersgräns som framställaren eller importören har rekommenderat. Rekommendationen kan utgå från de åldersmärkningar som gäller för icke-interaktiva bildprogram (filmer, dvd:er etc.) och som är angivna i lag. För de flesta spel finns en åldersanteckning enligt PEGI-systemet (, , , eller (se avsnitt 4.5.1). Finns inte någon PEGI-klassificering för spelet ska det alltså ha en finländsk åldersklassificering. kan förordna att ett spel ska granskas om det finns skäl att misstänka att bildprogrammet innehåller material som är skadligt för barn. Spelets importör eller tillverkare kan också på frivillig väg lämna in det för granskning. Om spelet har granskats av filmgranskningsbyrån är den angivna åldersgränsen alltid bindande. I övriga fall gäller att de lägre åldersgränserna är rekommendationer medan åldersgränsen alltid är bindande, dvs. det är förbjudet att sälja sådana spel till någon som är . 6.3.5Lagen om granskning av bildprogram omfattar även beställ-TV-tjänster Med begreppet beställ-TV avses enligt 1 kap. 2 § lagen om granskning av bildprogram en tjänst där ett bildprogram och dess programinnehåll hålls tillgängligt för allmänheten genom förmedling i telenätet, bland annat via Internet. Med spridning menas enligt samma bestämmelse att bildprogram erbjuds allmänheten för köp, hyra, lån eller på annat sätt för överlåtelse samt att beställ-TV erbjuds. Detta innebär att lagens föreskrifter om granskning av bildprogram även innefattar bildprogram som erbjuds som s.k. video-on-demand. Den som tillhandahåller en sådan tjänst ska göra en anmälan eller granskningsansökan till avseende alla de bildprogram som tillhandahålls. Det åligger också den som tillhandahåller en beställprogramtjänst att se till att det inte distribueras bildprogram inom tjänsten i strid med åldersgränserna. I 23 § lagen om granskning av bildprogram föreskrivs att den som uppsåtligen 1)för personer visar eller bland dem sprider ett bildprogram innan det har godkänts för visning för och spridning bland minderåriga på det sätt som föreskrivs i lagen, 2)visar eller sprider ett bildprogram för vilket inte har gjorts anmälan till eller som 3)visar eller sprider ett bildprogram på vilket eller i samband med vilket inte finns anteckningar i föreskriven ordning ska dömas för brott mot bestämmelserna om granskning av bildprogram till böter. Detta gäller dock inte om gärningen är straffbar enligt någon av de tidigare nämnda bestämmelserna i strafflagen (se avsnitt 6.3.3). och har rätt att ta ut avgift för sina beslut enligt lagen om granskning av bildprogram. Avgiftens storlek bestäms av myndigheten själv med iakttagande av bland annat lagen om grunderna för avgifter till staten. är avgiften för granskning av bildprogram för varje påbörjad minut av programmet. För den tid av programmets speltid som överstiger är avgiften . Anmälan av bildprogram är däremot kostnadsfri. 6.4.1Film för offentlig visning avskaffades filmcensuren för vuxna i . är det tillräckligt att film och videogram som ska visas förvärvsmässigt (i næring) registreras hos Medietilsynet (4 § lov nr 21 om film og videogram, nedan kallad filmog videogramlova). Film eller videogram som ska visas förvärvsmässigt för personer måste dock förhandsgranskas och godkännas av Medietilsynet. Myndigheten ska fastställa en åldersgräns för dessa filmer. Undantag från kravet på förhandsgranskning och godkännande gäller för filmer eller videogram som innehåller enbart program som har sänts i norsk TV eller som producerats av ett statligt eller kommunalt organ, upptagningar från offentliga arrangemang, musik, idrott, dokumentärer, aktualiteter, nyheter, undervisningsmaterial eller reklam (§ 4-3 b) forskrift nr 1515 om film og videogram). Medietilsynet kan därutöver efter ansökan göra undantag från kravet på förhandskontroll för filmer och videogram som har importerats till landet för att visas vid festivaler, filmveckor eller i samband med officiella kulturarrangemang. Gränserna för vad som är tillåtet att skildra i bild bestäms av straffrättsliga bestämmelser som bl.a. föreskriver förbud mot spridning av grov pornografi och grovt underhållningsvåld. Medietilsynet kan inte förbjuda att filmer eller delar av filmer visas på bio även om myndigheten antar att en film strider mot straffbestämmelserna. Däremot får sådana filmer inte visas förvärvsmässigt för personer . Distributören och biografägaren är straffrättsligt ansvariga för innehållet (se vidare avsnitt 6.4.3). Medietilsynet får inte godkänna bilder för visning som myndigheten anser strider mot 13 a § filmog videogramlova. I den bestämmesen förbjuds förvärvsmässig visning av vissa filmer och videogram som kränker anständigheten, t.ex. filmer eller videogram som innehåller närgående och omfattande skildringar av sexuell aktivitet, och som inte kan anses försvarliga utifrån något konstnärligt, vetenskapligt, informationsmässigt eller liknande perspektiv. Det krävs, med vissa undantag, tillstånd av kommunen för att få visa eller omsätta filmer eller videogram offentligt i näringsverksamhet. Kommunen får fastställa tillståndsvillkor för offentlig visning av film och videogram. Kommunen och Medietilsynet har också rätt att genomföra nödvändiga kontroller av att den tillståndspliktiga verksamheten drivs i enlighet med gällande regler, se 2 § filmog videogramlova. Enligt 1 § tredje stycket filmog videogramlova avses med videogram en elektronisk signal för lagring och återgivning av levande bilder som är lagrad på ett medium eller en informationsbärare. Liksom för filmer gäller att videogram som ska visas förvärvsmässigt först ska vara registrerade hos Medietilsynet. Sådana videogram som ska visas förvärvsmässigt för personer måste först vara godkända av Medietilsynet. Undantag gäller för videogram som visas på hotellrum samt för videogram som enbart innehåller exempelvis sport, nyheter eller reklam (§ 4-3 forskriften om film og videogram). Även videogram som ska säljas eller hyras ut förvärvsmässigt ska först registreras i ett videogramregister som förs av Medietilsynet (7 § filmog videogramlova). På begäran av en distributör kan Medietilsynet förhandsgranska ett videogram innan det registreras. Videogram som Medietilsynet anser strider mot 204 § eller 382 § straffeloven (se vidare avsnitt 6.4.3) kan inte registreras. Enligt uppgift från Medietilsynet ger videogramgregistret en översikt över vilka filmer som åldersklassificeras i . Alla filmer som åldersklassificerats för visning på biografer publiceras i Medietilsynets filmdatabas. Denna ger information för såväl bransch som publik. Registret ger också en översikt över vem som är straffrättsligt ansvarig distributör för respektive film och används också som grund för beräkning av film- och videogramavgiften. Videogram som ska distribueras i näringsverksamhet ska märkas av distributören (8 § filmog videogramlova). Av märkningen ska bland annat framgå av distributören rekommenderad åldersgräns. Om filmen är granskad av Medietilsynet, exempelvis på grund av att den har visats på bio, bör åldersgränsen inte understiga den som Medietilsynet fastställt att gälla för den offentliga visningen. Enligt 2 § femte stycket filmog videogramlova får videogram inte säljas eller hyras eller lånas ut (omsättas) till den som inte har uppnått den åldersgräns som är fastställd för videogrammet. Enligt 382 § straffeloven (1902-05-22-10) straffas den som ger ut eller utbjuder till försäljning eller uthyrning eller på annat sätt försöker sprida film, videogram eller liknande där det i underhållningssyfte har gjorts otillbörligt bruk av grova våldsskildringar med böter eller fängelse eller båda delar. Detsamma gäller den som på sådant sätt använder grova våldsskildringar vid offentlig visning, t.ex. i TV-sändning eller i förmedling av sådan sändning i . Om Medietilsynet efter förhandsgranskning har godkänt filmen eller videogrammet för offentlig visning eller förvärvsmässig omsättning kan straffansvar dock inte utkrävas. I 204 § straffeloven förbjuds pornografi. Enligt den bestämmelsen kan bl.a. den som ger ut, säljer eller på annat sätt försöker sprida pornografi eller som överlåter pornografi till personer dömas till böter eller fängelse högst . Med pornografi i bestämmelsens mening avses sexuella skildringar som framstår som stötande eller som på annat sätt är ägnade att ha en mänskligt nedvärderande eller förråande verkan, bl.a. sexuella skildringar där det används lik, djur, våld och tvång. Som pornografi räknas däremot inte sexuella skildringar som får anses försvarliga utifrån ett konstnärligt, vetenskapligt, informationsmässigt eller liknande syfte. Filmer eller videogram som Medietillsynet har förhandskontrollerat och godkänt för offentlig visning eller spridning kan inte föranleda ansvar. I 204 a § straffeloven finns ett förbud mot barnpornografi. Det är distributören och biografen som är straffrättsligt ansvariga. Distributörerna är också ansvariga för att försäljning och uthyrning av filmer (videogram) inte står i strid med straffelovens bestämmelser om våld och pornografi. Om Medietilsynet gör bedömningen att en film som har granskats för åldersklassificering strider mot 382 § straffeloven är myndigheten skyldig att informera distributören om detta. Det är dock distributören eller biografägaren själv som avgör om filmen ska visas offentligt eller inte. Film som ska visas förvärvsmässigt ska antingen godkännas för alla åldrar, för , eller (5 § filmog videogramlova). Vid åldersklassificeringen ska Medietilsynet lägga avgörande vikt vid om filmen eller videogrammet kan påverka psyket eller rättskänslan (sinn eller rettsomgrep) på ett skadligt sätt. Om en film inte lämnas in för åldersklassificering får den automatiskt en 18-årsgräns. Medietilsynet kan enbart ge en film 15-årsgräns eller lägre. Om en film inte kan få en 15-årsgräns eller lägre får filmen visas med 18-årsgräns. Medietilsynet kan besluta att en film inte får visas med 15-årsgräns eller lägre även om den inte strider mot bestämmelserna i straffloven. Så är fallet om filmen innehåller så starka skildringar att den antas kunna ha en skadlig effekt på ungdomar . Det gäller för filmer med ett särskilt starkt uttryck, t.ex. filmer som innehåller kraftigt ångestskapande scener i kombination med brutala våldsskildringar, eller filmer med kombinationen sex, tvång och våld. gjorde Medietilsynet denna bedömning endast beträffande en film (Doomsday). Om ett barn är i sällskap med förälder eller annan vuxen kan barn tillåtas se film eller videogram som är godkända från , barn kan tillåtas se film och videogram som är godkända från och ungdomar kan tillåtas se film och videogram som är godkända för åldersgruppen . 18-årsgränsen är dock absolut, dvs. den som inte har fyllt får inte medges tillträde till en visning av filmen ens i sällskap med en vuxen. Medietilsynets beslut om åldersgränser för biograffilmer kan överklagas av distributören av filmen eller av Barneombodet (den norska motsvarigheten till ) till Klagenemnda for film og videogram (kap. 6. forskrift om film og videogram). Det finns ett bemyndigande för departementet att i föreskrifter göra undantag från åldersgränserna för barn . Några sådana regler om s.k. baby-kino har inte meddelats ännu men det finns ett förslag som varit ute på remiss. Remisstiden gick ut . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot lagens bestämmelser eller mot föreskrifter som meddelats med stöd av lagen kan straffas med böter eller fängelse eller med båda delar (13 § filmog videogramlova). Det är inte tillåtet att förvärvsmässigt visa film eller videogram som kränker anständighet, inklusive filmer eller videogram som innehåller närgångna och omfattande skildringar av sexuell aktivitet (13 a § filmog videogramlova). Skildringar som får räknas som försvarliga utifrån ett konstnärligt, vetenskapligt, informationsmässigt eller liknande syfte anses inte kränka anständigheten. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot dessa föreskrifter straffas med böter eller med fängelse . Detta gäller dock inte om en film eller ett videogram har godkänts av Medietilsynet efter förhandsgranskning. Filmog videogramlova innehåller därutöver en straffbestämmelse som innebär att den ansvarige ledaren för en distributionsfirma kan straffas med böter eller fängelse högst om han eller hon förvärvsmässigt omsätter videogram som har ett innehåll som är straffbart enligt 204 § eller 382 § straffelova (14 § filmog videogramlova). För förhandskontroll av film och videogram tar Medietilsynet ut en avgift baserad på filmens eller videogrammets speltid (§ 4-5 forskriften om film og videogram). Departementet fastställer avgiftens storlek som uppgår till per film för första bedömningen och därefter för kopiorna. Såväl avgiftens storlek som beräkningsgrund kommer sannolikt att ändras under det närmaste året som en följd av digitaliseringen av biograferna. Medietilsynet har vidare rätt att ta ut en avgift för registrering och märkning av videogram för förvärvsmässig omsättning (§ 10-1 forskriften om film og videogram). Likaså tas en avgift ut vid frivillig förhandsgranskning av videogram. Den baseras på filmens speltid (§ 10-3 i forskriften). 6.4.7Medietilsynet är ansvarig myndighet Som angetts i det föregående är Medietilsynet den myndighet som har till uppgift att sätta åldersgränser för biograffilm och som handhar registreringen av filmer och videogram. Medietilsynet utövar tillsyn över hela medieområdet i . Myndigheten övervakar att reglerna för radio- och TV-sändningar följs och är tillstånds- och registreringsmyndighet för lokala och andra radio- och TV-sändningar. Medietilsynet hanterar även presstöd till tidningar och särskilda publikationer samt stödjer viss medieforskning. Dessutom bevakar myndigheten ägarkoncentrationen på mediemarknaden såväl nationellt som regionalt och beslutar om ingrepp mot förvärv av ägarandelar som leder till för stark mediekoncentration. Medietilsynet har även i uppdrag att öka medvetenheten om barns bruk av Internet och dataspel. förekommer inte längre filmcensur i . Det tidigare granskningssystemet ersattes då av ett system med självreglering som har till syfte att skydda minderåriga från skadligt innehåll i media. Skyddet av barn och unga mot skadligt medieinnehåll upprätthålls förutom genom denna självreglering genom straffrättslig reglering och lagreglering på radio- och TV- området. Den straffrättsliga regleringen ställer upp restriktioner för vissa bilder oavsett vilket medium som är bärare av bilden. Det är fråga om bilder som, om de visas för en person , kan skada vederbörande. Enligt artikel 240 a i den nederländska strafflagen döms den som förser eller erbjuder en person som han eller hon vet eller skäligen kan anta är eller som för en sådan person visar en bild, eller ett föremål eller en databärare som innehåller en bild, vars visande kan anses vara skadligt för barn till fängelse i högst eller böter (av fjärde graden, dvs. Detta innebär att det är straffbart att sälja eller hyra ut en dvd eller ett videogram med 16- årsgräns till en person . Straffbestämmelsen är även tillämplig på en biografägare som tillåter att ett barn får tillträde till en film med 16-årsgräns. Detta gäller oavsett om personen är i sällskap med en förälder eller annan vuxen (What is Kijkwijzer? Det nederländska självregleringssystemet kallas Kijkwijzer. Det har utvecklats under medverkan av NICAM (). NICAM bildades i nära samarbete med Departementet för utbildning, kultur och vetenskap, Departementet för hälsa, välfärd och sport och . Kijkwijzer är ett klassificeringssystem som varnar föräldrar och lärare om från vilken ålder ett TV-program eller en film kan vara skadlig för barn. De åldersgränser som tillämpas är: alla åldrar, , , och . Åldersrekommendationerna kompletteras i förekommande fall av piktogram som visar varför en viss åldersgräns har valts. Det finns piktogram för våld, skräck, sex, diskriminering, drog- eller alkoholmissbruk och grovt språk.