sou · GXB322 · 2009-03-04 00:00:00 — Återkallelse som skett enligt 3. får begränsas till att avse , högst en månad. Om flera tillståndshavare har utnyttjat ett gemensamt serveringsutrymme får, om det inte kan utredas vilken tillståndshavare som är ansvarig för en händelse som bör föranleda återkallelse, serveringstillståndet återkallas beträffande samtliga tillstånd som omfattas av det gemensamma utrymmet. 8 kap. Allmänna bestämmelser om tillsyn och tillståndshavares skyldigheter utövar, med de begränsningar som anges i 6 kap. 10 §, central tillsyn över efterlevnaden av denna lag. Institutet kan meddela allmänna råd till vägledning för tillämpningen av lagen. utövar tillsyn inom länet. ska också biträda kommunerna med råd i deras verksamhet. Kommunen och polismyndigheten har den omedelbara tillsynen över servering av alkoholdrycker och detaljhandel med öl på sätt framgår av bestämmelserna i 7 kap. 22 § och 5 kap. 6 §. Kommunens uppgifter enligt denna lag ska fullgöras av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. En kommun får träffa avtal med en annan kommun om att uppgifter som kommunen har enligt denna lag ska ombesörjas helt eller delvis av den andra kommunen. Kommunen får dock inte överlåta ärenden som avser meddelande av eller återkallelse av serveringstillstånd enligt 7 kap. 1 och 24 §§, meddelande av erinran eller varning enligt 7 kap. 23 § eller åtgärd enligt 3 kap. 9 § eller 5 kap. 7 §. En kommun som har fattat ett beslut i ett ärende enligt denna lag ska sända en kopia av beslutet till samt den länsstyrelse och polismyndighet som berörs av beslutet. Om beslutet avser de särskilda bestämmelserna om marknadsföring ska en kopia av beslutet sändas också till . En kommun ska utfärda bevis om tillstånd som kommunen har meddelat. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, , meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter ett sådant bevis ska innehålla. På begäran av en annan tillsynsmyndighet ska kommunen lämna de uppgifter som myndigheten behöver för sin tillsyn. Kommunen ska även på begäran av eller lämna de uppgifter som behövs för beskattning eller påförande av tull. ska underrätta andra tillsynsmyndigheter om förhållanden som är av betydelse för dessa myndigheters tillsyn. ska underrätta vederbörande tillståndsmyndighet om en tillståndshavare brister i sina skyldigheter att erlägga skatter eller socialavgifter. På begäran av ska sådan underrättelse ges till denna. På begäran av en tillsynsmyndighet ska polismyndigheter samt och andra myndigheter som uppbär eller driver in skatter eller avgifter lämna uppgifter som tillsynsmyndigheten behöver för sin tillståndsprövning eller tillsyn. ska på begäran lämna annan tillsynsmyndighet den hjälp som behövs vid tillämpning av 9-11 §§. Den som har beviljats tillstånd enligt denna lag ska hos tillståndsmyndigheten i förväg, eller, om detta inte varit möjligt, utan dröjsmål anmäla när han eller hon avser att påbörja verksamheten. Anmälan ska också göras om verksamheten läggs ned eller om avbrott sker i den. Om verksamheten förändras till sin omfattning eller i något annat hänseende av betydelse för tillsynen ska detta också anmälas, liksom betydande förändringar av ägandeförhållandena. Om den som har fått tillstånd enligt denna lag har avlidit, eller fått förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar rörelsen och vill dödsboet eller förvaltaren fortsätta rörelsen, ska anmälan göras till tillståndsmyndigheten. Anmälan ska ha kommit in senast efter dödsfallet eller beslutet om förvaltare. Har anmälan inte kommit in , upphör tillståndet att gälla efter tidens utgång. Har den som fått tillstånd försatts i konkurs upphör tillståndet att gälla . Vill konkursboet fortsätta rörelsen ska ansökan göras hos tillståndsmyndigheten. Myndigheten ska behandla en sådan ansökan med förtur. Om en tillsynsmyndighet begär det ska tillståndshavaren lämna tillträde till driftsställe med tillhörande lokaler och tillhandahålla handlingar som rör verksamheten samt utan ersättning hjälpa till vid tillsynen, lämna varuprover som behövs och redovisa uppgifter om verksamhetens omfattning och utveckling. Vad som sägs i första stycket gäller även i förhållandet mellan en partihandlare och . Bokföringen i en rörelse som är tillståndspliktig ska vara så utformad att kontroll av verksamheten är möjlig. Den som driver rörelsen är skyldig att på begäran av en tillståndsmyndighet visa upp bokföringshandlingarna. Tillståndshavare och partihandlare är skyldiga att lämna statistiska uppgifter i enlighet med de föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, meddelar. På begäran av tillsynsmyndighet ska den som bedriver servering av eller detaljhandel med öl lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. har rätt att få tillträde till rörelsens lokaler för att kunna utöva tillsynen. Beslut enligt denna lag gäller om inte något annat anges i beslutet. Statens folkhälsoinstituts eller en kommuns beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller beslut om rättelse enligt 28 § personuppgiftslagen (1998:204) och om information som ska lämnas enligt 26 § samma lag. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.olovligen tillverkar spritdrycker eller sprit eller, 2.förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar sprit eller spritdrycker som är olovligt tillverkade döms till böter eller fängelse i högst . Den som tillverkar, överlåter eller innehar en destillationsapparat eller apparatdel i strid med 2 kap. 5 § första stycket döms till böter eller fängelse i högst . Den som olovligen tillverkar öl, starköl eller vin döms till böter eller fängelse . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.säljer alkoholdrycker utan tillstånd, eller, om tillstånd inte behövs, utan rätt enligt denna lag, 2.serverar starköl, vin eller spritdrycker som har anskaffats på annat sätt än som sägs i 7 kap. 16 §, döms för olovlig försäljning av alkoholdrycker till böter eller fängelse i högst . Om ett brott som anges i 1 eller 4 § har begåtts uppsåtligen och är grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller har varit inriktad mot ungdomar. Den som innehar alkoholdrycker i syfte att olovligen sälja dem döms för olovligt innehav av alkoholdrycker till böter eller fängelse i högst . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet anskaffar, överlämnar eller förmedlar försäljning av alkoholdrycker eller bjuder på sådana drycker i strid med 3 kap. 8 § döms för olovligt anskaffande av alkoholdrycker till böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut alkoholdrycker i strid med 3 kap. 7 § till någon som inte har uppnått föreskriven ålder eller som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel, eller vid partihandel underlåter att på det sätt som föreskrivs i 4 kap. 5 § förvissa sig om att köparen har rätt att återförsälja eller köpa in varan döms för olovlig dryckeshantering till böter eller fängelse . För olovlig dryckeshantering döms också den som säljer öl i strid med förbud som meddelats enligt 5 kap. 7 § eller 7 kap. 12 §, tillåter alkoholförtäring i strid med 7 kap. 21 § första eller andra styckena eller förvarar alkohol i strid med 3 kap. 2 § eller 7 kap. 21 § tredje stycket. Till ansvar ska inte dömas den som i strid med 3 kap. 2 § eller 7 kap. 21 § tredje stycket förvarar alkohol, om det framgår av den förvarade alkoholdrycken och omständigheterna i övrigt att drycken var avsedd för annat än försäljning respektive förtäring på platsen. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att göra anmälan enligt 5 kap. 5 § tredje stycket eller 7 kap. 12 § tredje stycket döms till böter eller fängelse . Är en gärning som avses i 1, 3-4 eller 6-9 att anse som ringa ska inte dömas till straff. För försök eller förberedelse till brott som avses i 1, 4 och 7 §§ döms till ansvar enligt 23 kap. . Detta gäller dock inte gärningar som avses i 1 § 2 och endast gäller förvärv eller innehav för personligt bruk Den till vilken lagligen framställda alkoholdrycker har anskaffats för personligt bruk ska vara fri från ansvar för medverkan till brott som avses i detta kapitel. Bestämmelser om ansvar för olovlig införsel och utförsel av alkoholdrycker finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Alkoholdrycker och sprit som har varit föremål för brott enligt denna lag eller deras värde samt utbyte av sådant brott ska förklaras förverkade. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett sådant brott, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt denna lag. Förverkande av alkoholdrycker kan ske även hos den som är fri från ansvar för brottet enligt 10 kap. 11 § andra stycket. Har alkoholdrycker eller sprit olovligen tillverkats ska även destillationsapparater, apparatdelar och redskap som har använts vid tillverkningen, råämnen som uppenbarligen har varit avsedda för tillverkningen och beredningen samt kärl och emballage som varorna har förvarats i, förklaras förverkade. Likaså ska förråd av renings- och filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller filtrering av olovligen tillverkad sprit förklaras förverkade. Destillationsapparater och apparatdelar som har varit föremål för brott enligt 10 kap. 2 § eller värdet därav samt utbyte av sådant brott ska förklaras förverkade. Utöver vad som sägs i 2 § får egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som har varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag om brottet har fullbordats eller förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Förordnande om förverkande enligt 1 eller 2 § ska inte meddelas om det skulle vara uppenbart oskäligt. I fråga om sprit eller alkoholdrycker som kan antas bli förverkade gäller lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. i tillämpliga delar. Alkoholdrycker som har lagts upp på sådant tillfälligt lager som nämns i 3 kap. 7 § tullagen (2000:1281) ska anses som förverkade om de inte har tagits ut från lagret från uppläggningen. Vad som har sagts gäller även i fråga om sådana drycker som har omhändertagits av för tillfällig förvaring utan att läggas upp på tillfälligt lager. Chefen för får medge undantag från 7 kap. 16 och 21 §§ på begäran av främmande stater och internationella organisationer som avses i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. ska med hjälp av automatiserad behandling föra ett centralt register för tillsyn, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställning av statistik. Registret får innehålla uppgifter om dem som har tillstånd enligt denna lag samt om partihandlare. I registret får behandlas uppgifter om 1.namn eller firma, person-, samordningsregistrerings- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer samt 2.den verksamhet som tillståndet avser och om villkor som har meddelats för denna. Regeringen får föreskriva att uppgifter till registret får hämtas från register som förs av en statlig eller myndighet. får för sin tillsyn enligt denna lag ha direktåtkomst till uppgifter om serveringstillstånd i registret. Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft då alkohollagen (1994:1738) upphör att gälla. 2.Beträffande serveringsställe som vid ikraftträdandet har tillstånd till servering av starköl, vin eller spritdrycker än som är tillåtet enligt 7 kap. 15 § andra stycket gäller äldre bestämmelser, dock längst till . lag om ändring i lagen (2007:592) om kassaregister m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2007:592) om kassaregister m.m. att det ska införas ett nytt andra stycke i 3 § av följande lydelse Skyldigheterna enligt denna lag gäller inte för den som 1.endast i obetydlig omfattning säljer varor eller tjänster mot kontant betalning, 2.är befriad från skattskyldighet enligt inkomstskattelagen (1999:1229) för inkomst från sådan försäljning som avses i 2 §, 3.bedriver taxitrafik enligt 1 kap. 3 § 2 yrkestrafiklagen (1998:490), 4.säljer varor eller tjänster mot kontant betalning genom sådana distansavtal eller hemförsäljningsavtal som avses i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), 5.säljer varor eller tjänster med hjälp av en varuautomat eller annan liknande automat eller i en automatiserad affärslokal, 6.anordnar automatspel enligt lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel eller enligt lotterilagen (1994:1000), eller 7.bedriver sådan torg- och marknadshandel som avses i lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. De i 3 § 1. och 7. angivna undantagen gäller inte den som enligt alkohollagen (2010:00) har tillstånd för servering till allmänheten eller stadigvarande tillstånd för servering till slutet sällskap eller bedriver verksamhet i anslutning till serveringsställe med sådant tillstånd. Denna lag träder i kraft . 1Uppdraget och arbetets bedrivande Enligt direktiven, bilaga 1, ska utredaren göra en övergripande översyn av alkohollagen (1994:1738). Utgångspunkten ska vara en restriktiv alkoholpolitik till skydd för folkhälsan. I direktiven anges ett antal problemställningar som särskilt ska belysas. avgavs ett delbetänkande rörande vissa frågor med EG-rättslig anknytning (SOU 2007:113), främst s.k. privatinförsel av alkoholdrycker genom transport av oberoende mellanhand. Övriga frågor som nämns i direktiven berör huvudsakligen detaljhandelsförsäljning, särskilt s.k. gårdsförsäljning, och alkoholservering. Utredarens arbete har bedrivits i nära samarbete med utredningens experter. I betänkandet används därför genomgående beteckningen utredningen. Samråd har skett med , (S 2008:03) samt . Vidare har en enkätundersökning rörande främst vissa frågor om serveringstillstånd gjorts till ett antal kommuner efter samråd med Kommuner och Landsting. har 18 sammanträden hållits med experterna, samlade eller i grupper. Hearings har hållits med företrädare för Föreningen () och () samt med företrädare för restaurangbranschen och bryggerinäringen. Utredaren har vidare sammanträffat med bl.a. företrädare för , , tillståndsmyndigheterna i , och samt restaurangföretagare. Utredaren och sekreterarna gjorde ett studiebesök i innefattande möten med tjänstemän vid Social- och och Produkttillsynscentralen samt besök vid två vingårdar med tillstånd att sälja lokalproducerat vin baserat på bär och frukter. Vidare har utredaren besökt två gårdar i som Uppdraget och arbetets bedrivande SOU 2009:22 producerar vin gjort på druvor och sekreterarna samt några experter besökt sådana gårdar på . Under arbetets gång har till utredningen kommit in skriftliga och muntliga synpunkter från företag, organisationer och enskilda. 2Nu gällande alkohollag och bakgrunden till denna Alkohollagen (1994:1738, AL) är indelad i tolv kapitel. I det följande ges en kortfattad beskrivning av de huvudsakliga bestämmelserna i lagen. En utförligare beskrivning återfinns i de olika avsnitten. Av 1 § framgår att lagen gäller tillverkning, marknadsföring samt införsel av och handel med alkoholdrycker. Vidare gäller lagen tillverkning av sprit. Kapitlets 2-7 §§ innehåller definitioner av olika typer av alkoholdrycker. Definitionerna utgår från tillverkningsmetod samt volymprocent alkohol. Enligt 8 § förstås med försäljning varje form av tillhandahållande av dryck mot ersättning. Försäljning till konsument benämns detaljhandel eller, om den sker för förtäring på stället, servering. Annan försäljning benämns partihandel. Det krävs tillstånd för att tillverka sprit och spritdrycker. Sådant meddelas av enligt en regel i 7 kap. Vin, starköl eller öl får inte heller tillverkas utan tillstånd, med undantag för tillverkning som sker i hemmet för eget behov. Tillverkare av alkoholdrycker får förfoga över dessa endast enligt de bestämmelser som anges i alkohollagen. För tillverkare av sprit gäller också särskilda regler i detta hänseende. gällande alkohollag och bakgrunden till denna 3 kap. Allmänna bestämmelser för försäljning Spritdrycker, vin eller starköl får inte säljas om det inte föreligger rätt till det enligt alkohollagen. Särskilda bestämmelser gäller för detaljhandel och servering av öl. Alkohol som inte får säljas i en butikslokal får inte heller förvaras i en sådan lokal eller tillhörande utrymmen. Försäljning av drycker som omfattas av alkohollagen ska skötas på ett sådant sätt att skador i möjligaste mån förhindras och den som tar befattning med försäljning av alkoholdrycker ska se till att ordning och nykterhet gäller på försäljningsstället. Vid såväl detaljhandel som servering ska tillgång till lättdrycker finnas i tillfredsställande urval och omfattning. Vid detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl får sådana varor inte säljas eller annars lämnas ut till den som inte har fyllt . Motsvarande gäller beträffande detaljhandel med öl och servering av alkoholdrycker i fråga om den som inte har fyllt . Alkoholdrycker får inte lämnas ut till den som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel eller annars om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att olovligen tillhandahållas någon. Den som lämnar ut alkoholvaror är skyldig att förvissa sig om att mottagaren har uppnått föreskriven ålder. Det är förbjudet att som ombud eller på jämförligt sätt anskaffa alkoholdrycker till den som inte har rätt att få sådan vara utlämnad till sig. Vidare är det förbjudet att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker. Spritdrycker, vin eller starköl får inte överlämnas som gåva eller lån till den som inte har fyllt . Motsvarande gäller för öl för den som inte har fyllt . Dessa åldersgränser gäller emellertid inte när någon bjuder på alkoholdryck för förtäring på stället. Spritdrycker, vin eller starköl får dock inte bjudas den som inte fyllt , om det med hänsyn till den bjudnes ålder och omständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. 4 kap. Partihandel m.m. Partihandel med spritdrycker, vin och starköl får endast bedrivas av den som har godkänts som upplagshavare eller registrerats som varumottagare för sådana varor enligt 9 eller 12 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt samt av detaljhandelsbolaget efter beställning av kund. Endast dessa är berättigade att föra in de nämnda alkohol- dryckerna till landet. Från denna regel finns emellertid vissa undantag. gällande alkohollag och bakgrunden till denna Dessa avser, förutom införsel till ambassader och liknande samt proviant på fartyg och luftfartyg, införsel för privat konsumtion, främst s.k. resandeinförsel och införsel genom ombud, i sistnämnda fall under förutsättning att det sker från område inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Den som har rätt att bedriva partihandel får sälja varorna endast till detaljhandelsbolaget, till annan som har rätt att bedriva partihandel med motsvarande varor och till den som har meddelats stadigvarande serveringstill- stånd. I 4 kap. AL finns även bestämmelser om marknadsföring. Av central betydelse är regeln i 8 § om att särskild måttfullhet ska iakttas vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter. Reklam och andra marknadsföringsåtgärder får inte vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av alkohol och inte heller rikta sig särskilt till eller skildra barn eller ungdomar som inte har fyllt . Den som tillverkar, säljer eller förmedlar försäljning av alkoholdrycker i sin rörelse får lämna alkoholdrycker som gåva endast i form av varuprov. Vid marknadsföring av tjänster eller vid försäljning av andra varor än alkoholdrycker får sådana drycker inte lämnas som gåva. Det är förbjudet att sända alkoholreklam i radio och TV. Det finns också vissa begränsningar av rätten att göra reklam i periodiska skrifter för drycker med en alkoholhalt som överstiger 15 volymprocent. För detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl ska det finnas ett särskilt för ändamålet bildat statligt ägt aktiebolag (). Detta bolag har ensamrätt till detaljhandelsförsäljning för sådana varor. Bolaget är skyldigt att på begäran anskaffa varor som inte hålls i lager. Bolaget får också anordna vinprovningar för allmänheten, något som annars inte är tillåtet för annan än för den som har serveringstillstånd. Detaljhandel med öl är tillåten bl.a. under villkor att verksamheten bedrivs i utrymmen som är avsedda för stadigvarande verksamhet med livsmedel och där det bedrivs försäljning av matvaror. Det krävs inget särskilt tillstånd, men den som bedriver försäljning av öl ska anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker. Försäljaren ska utöva egenkontroll över försäljningen. För denna egenkontroll ska finnas ett särskilt program. gällande alkohollag och bakgrunden till denna Enligt huvudregeln får servering av spritdrycker, vin och starköl ske endast efter tillstånd. Sådant meddelas av kommunen enligt vad som sägs i 7 kap. Tillstånd krävs dock inte för servering som ordnas bl.a. utan vinstintresse och vid enstaka tillfälle för vissa i förväg bestämda personer. Servering ska ske med återhållsamhet och får inte föranleda olägenheter i fråga om ordning och nykterhet. Tillståndshavaren har ansvar för tillsyn över serveringen. Så kallad normaltid för servering av spritdrycker, vin och starköl är , men tillståndsmyndigheten kan besluta om andra tider. Kapitlet innehåller också bestämmelser om prissättning och diverse ordningsregler. För ölservering gäller i tillämpliga delar samma regler som för detaljhandel av öl. Kapitlet innehåller bestämmelser om hur och var man ansöker om tillstånd för tillverkning, inköp eller servering och om förutsättningarna för meddelande och utövande av tillstånd. Vidare finns regler om upphörande och återkallelse av tillstånd samt om meddelande av varning som alternativ till återkallelse vid misskötsamhet och uppkomna olägenheter. Kapitlet innehåller regler om tillsyn över lagens efterlevnad och hur dessa fördelas mellan olika myndigheter. Vidare finns bestämmelser om bokföringsskyldighet för tillståndshavare och vad dessa har att iaktta för att underlätta tillsynen. Beslut enligt alkohollagen gäller om inte något annat anges i beslutet. Beslut som meddelas av eller en kommun med stöd av alkohollagen eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. gällande alkohollag och bakgrunden till denna 10 kap. Ansvar m.m. Kapitlet innehåller straffbestämmelser för brott mot lagen. Dessa avser huvudsakligen olovlig tillverkning, olovlig försäljning, olovligt innehav, olovligt anskaffande av alkoholdrycker samt olovlig dryckeshantering. Straffsatserna varierar mellan böter och fängelse . För grovt brott kan straffet i vissa fall bli högre. Enligt reglerna i 11 kap. om förverkande kan sprit, alkoholdrycker och mäsk, som har varit föremål för brott enligt denna lag eller deras värde samt utbyte av sådant brott, förklaras förverkat. Detsamma gäller utrustning som använts vid brottet och, under vissa förutsättningar, hjälpmedel. Enligt reglerna i 12 kap. ska för tillsyn, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställning av statistik, föra ett centralt register med hjälp av automatiserad behandling. I alkoholförordningen (1994:2046) finns närmare bestämmelser om lagens tillämpning. 2.2Bakgrunden till nuvarande alkohollag och tidigare utredningar Den nuvarande alkohollagen (AL) tillkom 1995 (SOU 1993:31, SOU 1993:50, prop.