sou · GWB313 · 2009-01-01 00:00:00 — Denna kostnad kan givetvis skilja sig åt mellan olika nätföretag men storleksordningen torde kunna räknas i och inte miljoner. Ett annat alternativ, i områden där detta inte är möjligt (t.ex. områden med mycket småskalig elproduktion och få uttagskunder), är att nätbolaget sätter in timavläsning men endast tar betalt för månadsavläsning. Enligt Eons beräkningar blir den årliga merkostnaden i ett område med 300 småskaliga anläggningar . En enklare hantering utan krav på timmätning bör leda till totalt sett lägre kostnader för nätbolagen. De är vana att för konsumen- ter enbart hantera månadsvärden. De branschgemensamma råden Administrativa riktlinjer för elnätsanslutningar bör fungera som ett stöd i processen, särskilt för mindre nätföretag med ringa erfarenhet av nya anslutningar av el- produktionsanläggningar. Bland lokalnätsföretagen finns en mängd små företag. De berörs av förslagen i stort sett på samma sätt som de stora elnätsföretagen men det finns vissa skillnader. De små företagen har ofta lättare att styra om sina rutiner. Däremot finns det ofta mindre resurser att lägga på förändringsarbetet. Utredningen bedömer att fasta rutiner och klara regler är något som välkomnas av de små elnätsföretagen. Detta eftersom de slipper lägga ner mycket arbete på att bevaka, ut- reda samt utarbeta egna rutiner och metoder. Detta gäller t.ex. ut- arbetandet av nättariffer. På den negativa sidan kan begränsningen av nättariffer tillsammans med en ökande andel förnybar elproduk- tion, för ett litet nätföretag innebära återkommande revideringar av nättarifferna för sina kunder. Detta eftersom några tillkommande elproduktionsanläggningar i ett litet nätkoncessionsområde kan få stort genomslag på den totala kostnadsbilden för företaget. 5.2.4Konsekvenser för små företag Koncessionsförslagen kommer att leda till delvis förbättrade eko- nomiska förutsättningar för små elproducentföretag. Vid genom- förandet av ett byggprojekt är tidsaspekten viktig. Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen processerna ger därför förbättrade förutsättningar. Förslaget om att vid koncessionshandläggningen endast ska behöva pröva nätägarens och ledningens lämplighet för de fall miljöprövningen är gjord i annan instans, är en del i att snabba upp processerna. Eftersom lokaliseringsfrågan redan har behandlats i annan instans bör risken vara liten att koncessionsbeslutet över- klagas. Förslaget om möjlighet att lätta på kraven som ställs på en kon- cessionshavare, innebär att administrationen minskar för dem som har koncession för en anslutningsledning till en elproduktionsan- läggning. hoppas utredningen att arbete som förhoppningsvis utmynnar i en samordnad tillståndsans- ökansprocess, kommer att leda till att det blir enklare att admi- nistrera och ansöka om tillstånd för en elproduktionsanläggning. De branschgemensamma råden Administrativa riktlinjer för elnätsanslutningar är ett stöd i processen även för producenter, särskilt för små företag med liten erfarenhet. Syftet med riktlinjer- na är att processerna ska flyta bättre, att parterna ska veta vad som förväntas av dem och att minska risken för samarbetssvårigheter. De ekonomiska förutsättningarna försämras vid det föreslagna borttagandet av den reducerade nättariffen för småskalig elproduk- tion, dvs. anläggningar med en effekt om högst 1 500 kW. Utred- ningen bedömer dock att de ekonomiska förutsättningarna är till- räckligt bra för normalproducerande anläggningar. Utredningen har sett exempel på anläggningar som producerar väldigt lite eller ingen el alls. För dessa anläggningar blir en övergång till ordinarie tariffer kostsam. För ägare av nya anläggningar med en effekt om högst 1 500 kW kommer ekonomin att försämras eftersom de kom- mer att bli tvungna att betala mer per producerad kWh jämfört med dagsläget. Däremot innebär det föreslagna regelverket att nya producenter kan välja den mest rationella storleken oavsett om den är mindre eller större än 1 500 kW. Utredningen föreslår undantag från timvis mätning för små el- producenter samt möjlighet till nettomätning och nettodebitering. Detta innebär en avsevärd förenkling och kostnadsbesparing för de allra minsta produktionsanläggningarna. I synnerhet innebär detta att ett avgörande hinder för solcellsproduktion försvinner och i viss mån vindelproduktion i s.k. gårdskraftverk. Försäljningen av denna typ av anläggningar väntas öka kraftigt. När det gäller konsekvenser för små elnätsföretag har dessa be- handlats under 5.2.2. Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen Den förslagna elnätsinvesteringsfonden (kap. 4.1) ska finansieras via en fondavgift i förhållande till nätkundernas elkonsumtion. Utred- ningen har gjort ett försök till uppskattning av fondens kapital- behov vilket redovisas i tabellen nedan. Det är dock svårt att sia om de kostnader som kommer att gälla . Det bör betonas att detta enbart är räkneexempel utifrån den utbyggnadstakt som bedöms rymmas inom det nuvarande elcertifikatssystemets ramar. Om inte dessa projekt blir av så är det troligt att andra kommer till i deras ställe. Den totala omfattningen är dock begränsad genom elcertifi- katskvoten. Uppgifterna som ligger till grund för beräkningarna avser endast vindkraft eftersom det är där det största behovet av elnäts- förstärkningar är att vänta. De projekt som ingår är hämtade från Svensk Vindkraft som typexempel. Utredningen har gjort egna efter- forskningar om vad dessa skulle medföra i form av anslutningskost- nader. Enligt detta exempel skulle en utbyggnad av knappt vindkraft medföra ett kapitalbehov på . Tabell 5.1 Kapitalbehov för elnätsinvesteringsfonden Kostnad mkr/år Kostnad öre/kWh för nätkund Avgiften för nätkunden skulle då under dessa år bli i snitt per kWh eller för en normalstor eluppvärmd villa (20 000 kWh/år). Utredningen har själv inte gjort någon be- dömning av vilka planerade elproduktionsanläggningar som beräk- nas bli byggda. Utredningen vill heller inte uttala sig om vilka pro- jekt som kommer att bli aktuella för att få medel från fonden. Elkonsumenterna kan förhoppningsvis kompenseras för den ökade nätkostnaden som fonden innebär genom en ökad tillgång på för- nybar el i första hand. I andra hand genom en större press på elcerti- fikatspriset och i ett senare skede (om mer samhällsekonomiskt utbyggd produktion av förnybar el leder till ökad politisk acceptans Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen av höjd elcertifikatskvot) till en ökad tillgång på förnybar el och därmed större press på elpriset. Sammantaget är syftet med fonden att konsumenterna ska få en lägre totalkostnad. Visserligen orsakar fonden vissa kostnader men utan fonden skulle kundernas kostnad bli väsentligt högre. Detta eftersom samtliga certifierade produk- tionsanläggningar får ta del av en höjning av elcertifikatspriset. Det högre elcertifikatspriset är egentligen avsett för att vissa anlägg- ningar med dyra nätanslutningar ska kunna anslutas. Utredningen har utarbetat förslagen om förändringar av konces- sionsplikten och kraven som ställs på en koncessionshavare, med den föresatsen att inga negativa konsekvenser ska uppkomma för elanvändarna. Undantaget från koncessionsplikt för det interna nätet inom en elproduktionsanläggning gäller inom begränsade ytor där det inte finns skäl för elanvändare att ansluta sig mot elnätet. För de fall där det finns elanvändare inom det begränsade området, kan det vara mindre lämpligt med ett undantag från koncessionsplikten. Om det ändå i undantagsfall ansluts elanvändare mot ett konces- sionsfritt nät, sker detta genom ett civilrättsligt avtal eftersom Energi- marknadsinspektionen endast utövar tillsyn mot koncessionsplik- tiga nät. Tillsyn mot icke koncessionspliktiga nät sker endast efter anmälan. Utredningen har överlåtit till att utreda frågan om enskild linje vidare. Tanken med koncession för enskild linje är dock att den ska vara enskild, dvs. det är endast lämpligt med den typen av koncession i områden där det inte finns andra an- slutande elanvändare eller elproducenter. Därför bör detta förslag ha en mycket begränsad påverkan på nätkunderna. Borttagandet av den reducerade nättariffen för småskaliga elpro- ducenter tillsammans med den föreslagna begränsningen av nättariffen till maximalt per kWh kan leda till konsekvenser för kunder. I områden med många befintliga småskaliga elproduktionsanläggningar får kundkollektivet dela på den kostnad som elproduktions- anläggningarna orsakar men inte behöver betala för p.g.a. nättariff- begränsningen för produktionsanläggningar om högst 1 500 kW. Övergångsbestämmelserna gäller enligt förslaget fram och efter denna tidpunkt kommer elproducenterna att betala ordinarie tariff. Förutsatt att de totala kostnaderna för att driva elnätet för- delas på alla inmatnings- och uttagskunder kommer de övriga kunderna i detta område att genomgående få lägre nättariff. Skill- naden är i de flesta fall marginell, men i områden med extremt stor andel småskalig elproduktion kan skillnaden vara betydande. Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen utredningen (SOU 2000:90) beräknade att de reducerade tarifferna på ledde till att lokalnätskunderna fick betala 10–20 pro- cent högre nättariff p.g.a. de 139 vindkraftverk som då var i drift och som omfattades av regelverket. finns cirka 160 vindkraft- verk på . Efter övergångsbestämmelsernas sluttidpunkt bör elanvändarna på alltså att få en betydande tariffminskning. Även för områden där det kommer att byggas nya anläggningar med en effekt om högst 1 500 kW, kommer nätägarna att få ökade intäkter vilka kan leda till sänkta tariffer för elanvändarna. Å andra sidan kan förslaget om begränsning av nättariffen till maximalt per kWh innebära en viss ökning av nättarifferna för elanvändarna i områden med goda förutsättningar för utbyggnad av ny elproduktion där anläggningarna är större än 1 500 kW. Detta gäller i de fall där ordinarie tariff skulle ha hamnat per kWh. Mellanskillnaden mellan per kWh och den ordinarie tariffen kommer då att tas ut av kundkollektivet, om inte nätbransch- en omfördelar sina nättariffer mellan elnätsföretagen i dessa fall. Konsekvenserna begränsas dock av att tarifftaket ligger förhållande- vis högt jämfört med den reducerade tariffen för småskaliga elpro- duktionsanläggningar som råder . Nätägarens kostnader täcks alltså i betydligt högre grad jämfört med om elproduktionsanlägg- ningar med en effekt om högst 1 500 kW skulle ha anslutits enligt nuvarande förutsättningar. Konsekvenserna begränsas också av att tidsperioden inskränks till att gälla då underhållskostnaderna bedöms vara små för ett nybyggt elnät. Utredningens förslag om undantag från timvis mätning för små elproducenter samt möjlighet till nettodebitering innebär efterläng- tade förenklingar för de elanvändare som önskar producera el. Det är framförallt de allra minsta produktionsanläggningarna, producenter för husbehov, som har efterfrågat denna kostnadsbesparing och förenkling av hanteringen. Utredningen gör bedömningen att detta framförallt gynnar solcellsproducerad el och vindelproduktion från s.k. gårdskraftverk. För något större anläggningar så utgör inte kost- naden för mätning något avgörande hinder . Genom att ett betydande hinder för egen produktion av el för egen konsumtion försvinner innebär detta även en mycket viktig pedagogisk signal att det går att göra något åt den egna klimatpåverkan genom in- vesteringar i förnybar elproduktion i hemmet. Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen 5.2.6Konsekvenser för statens budget Utredningens förslag om att inrätta en elnätsinvesteringsfond med en värdmyndighet innebär ökad administration för myndigheten i storleksordningen en heltidsanställd. För detta bör tillföras ytter- ligare anslag. Kostnaden för administration och förvaltning av fonden är beräknad till . De ökade ut- gifterna kan lämpligen finansieras genom den skatt (i betänkandet kallad fondavgift) som ska belasta uttagskunderna för att finansiera elnätsinvesteringsfonden. Utredningen anser att bör ges ett tydligt uppdrag att se över tariffstrukturen för producenter av för- nybar el. Detta kommer att kräva ytterligare personella resurser på myndigheten, vilket troligen leder till ett behov av ökat anslag från staten på 2–. Detta täcks förslagsvis genom en höjning av nätövervakningsavgiften. Ett av huvudmotiven till den föreslagna nätinvesteringsfonden är att den kommer att underlätta för etableringen av samhällsekono- miskt motiverad elproduktion. Det innebär att utbyggnaden av produktionen av förnybar el kommer att kunna göras med lägre sam- hällsekonomiska kostnader och med ett mer rationellt utnyttjande av produktionsresurserna tack vare fonden. Detta skapar goda möj- ligheter för en omfattande utbyggnad av exempelvis vindkraft till en lägre kostnad än vad som annars hade varit fallet. En ökad produktion förutsätter dock att elcertifikatskvoterna ökar, eller att något annat system införs. Fondens existens ger i sig inte en ökad produktion av förnybar el utan bidrar huvudsakligen till att en given mängd förnybar kraft byggs ut så samhällsekonomiskt som möjligt. Fonden har som syfte att underlätta nätinvesteringar som medel för att uppfylla de mål för förnybar elproduktion som omfattas av elcertifikatssystemet. Fondens existens beror således på om det finns behov av nätinvesteringar inom ramen för elcertifikatskvoten. En förväntad och även önskvärd effekt av fonden är att sådana investeringar ska komma till stånd vilka är positiva ur samhällseko- nomisk synvinkel men som på grund av trappstegskostnader eller flaskhalsar inte blir av. Tack vare fonden sänks elanvändarnas Ekonomiska och andra konsekvenser av förslagen kostnader för elcertifikaten mer än vad som motsvaras av kostna- derna för fonden, se figur 4.2. Elanvändarna förväntas alltså vinna på fonden. Samhällets kostnader för en övergång till hållbar elpro- duktion förväntas därmed sjunka. Tack vare den lägre kostnaden för omställningen är det då sannolikt att samhället kan komma att acceptera en allt större andel förnybar elproduktion och en ökning av elcertifikatskvoten kan lättare motiveras. Ett allmänt främjande av utbyggnaden av förnybar elproduktion innebär att det blir ett ökat behov av service i glesbygdsområden, vilket kan innebära att det blir förutsättningar för ny näringsverk- samhet. Utredningens förslag att ta bort 1 500 kW-gränsen bör leda till en mer samhällsekonomisk utbyggnad, eftersom investerare för- väntas välja den mest ekonomiska storleken på kraftverk i stället för att anpassa den till nättariffregler. Tariffbegränsningen om per kWh bör leda till att det kommer vara fortsatt intressant att bygga ut kraftverk även i glesbygd, vilket har en positiv påverkan på företagsamhet i dessa områden samt möjligheten för enskilda och mindre företag att bidra till ett hållbarare samhälle. Utredningen har övervägt huruvida förslagen i betänkandet kan komma att få effekter på den kommunala självstyrelsen, brottslig- heten, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheterna att uppnå de integrationspolitiska målen. Utredningens bedömning är att förslagen inte påverkar något av dessa mål. 6.1Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) Ändamål och definitioner m.m. Denna paragraf, som är ny, innehåller en definition av vad som avses med förnybar el. Utredningen har valt att koppla definitionen till den definition av förnybar el som anges i lag (2003:113) om elcerti- fikat. Skälet till detta är följande: Flera av förslagen till förändring i denna lag är avgränsade till att gälla endast för sådan produktion som är berättigad till elcertifikat. I det fall kriterierna för vad som ska vara berättigat till elcertifikat ändras i elcertifikatslagen, är av- sikten att detta ska resultera i att även tillämpningen av bestämmel- serna för förnybar el i ellagen anpassas. Förenklad prövning av tillåtlighet Genom denna paragraf föreslår utredningen att möjligheterna öppnas för en förenklad eller snarare samordnad miljöprövning inför beslut om koncession för linje. Förslaget syftar i första hand till att förbättra förutsättningarna för utbyggnad av ny förnybar elproduktion men gäller i tillämpliga fall även andra nya elproduktionsanläggningar. Utredningens förslag är att som ett första steg mot en samordnad miljö- och bygglovsprövning, att ska ha möjlighet att endast pröva nätägarens lämplighet (2 kap. 10 §) respektive ledningens lämplighet i förhållande till det nationella elsystemet (2 kap. 6 §) efter att annan instans prövat och godkänt lämpligheten ur övriga aspekter som ska prövas enligt ellagen (även 2 kap. 8 §)TPF1FPT. Om en anslutningsledning alternativt en elproduktions- anläggning och anslutningsledning som en enhet, miljöprövats (en- ligt kap. 9 och 17 ) i annan instans ska den redan gjorda miljöprövningen räcka även för vid koncessionshandläggningen, istället för enligt nuvarande ordning när en ny miljöprövning genomförs. Förutsättningen är att miljöpröv- ningen redan gjorts och att den gäller för hela anläggningen, det vill säga elproduktionsanläggningen plus anslutande ledning som en enhet. Elproducenten har härvidlag möjlighet att själv välja att söka tillstånd för elproduktionsanläggning plus anslutningsledning som en enhet. Noteras bör att detta är tillämpligt endast vid de fall en koncession för linje behövs för ledningen eftersom nya ledningar inom en befintlig områdeskoncession ej kräver ett nytt koncessions- beslut. Om Energimarknadsinspektionen finner nätägaren och led- ningen lämplig i enlighet med miljöprövningen bör inga skäl finnas för en överklagan eftersom ledningens utförande redan prövats. Över- klagan blir således främst aktuell när finner att nätföretaget eller ledningen är olämplig enligt ellagen. Lättnader i kraven på koncessionshavare Utredningen inför genom detta förslag möjlighet till lättnader i kraven på en koncessionshavare, i vissa fall. Förutsättningarna är att koncessionen avser en ledning som är avsedd för inmatning av el från en elproduktionsanläggning. Efter ansökan ska nätmyndigheten kunna besluta om befrielse från vissa krav. Kraven som det ska vara möjligt att få befrielse från är; årlig redovisning av nätverksamheten, skyldighet att upprätta risk- och sårbarhetsanalys avseende leverans- säkerheten i elnätet, åtgärdsplan för hur leveranssäkerheten i nätet ska förbättras (3 kap. 9 c § ellag), informationsskyldighet till el- användare (3 kap. 9 d §), krav på upprättande av övervakningsplan (3 kap. 17 §) och att lämna skriftlig uppgift om sin nättariff (4 kap. 1TP PT 8 § En nätkoncession för linje får inte strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. 11 §). Det ska finnas möjlighet till befrielse från åtgärdskravet vid avbrott (3 kap. 9 a §), dock inte funktionskravet god kvalitet. Vid en överlåtelse av en nätkoncession för linje är koncessions- havaren skyldig att meddela detta till . Beslutet om befrielse från kraven ska då omprövas. Detta förslag bygger på att tredjepartstillträdet och kravet på legal åtskillnad mellan elproducenter och nätägare kvarstår. Utredningen anser att föreslagna lättnader i administrationen kan göras utan att någon risk för rättssäkerheten uppkommer. Paragrafen innehåller en bestämmelse som ger elanvändare med säkringsabonnemang om högst den möjlighet till undan- tag som utredningen även vill ska tillämpas för småskaliga elpro- ducenter. Genom ändringen i denna paragraf införs en möjlighet för elproducenter, med ett säkringsabonnemang som är högst , att undantas från kraven på timvis mätning, beräkning och rappor- tering (se även avsnitt 4.6), vilket även kallas för mätning över tid- en. Istället ska hanteringen ske genom att produktionen schablonberäknas, uppmäts i efterhand varefter en beräkning av pro- duktionens verkliga fördelning över tiden sker. Förbrukningsprofilen, som ligger till grund för gällande andelstal, såsom den räknas ut i enlighet med gällande föreskrifter, kommer inte att stämma om inte all produktion timmäts. Det åligger Energimarknadsinspek- tionen att se över föreskrifterna samt allmänna råden om mätning, beräkning och rapportering så att de reflekterar behovet av anpass- ning till förekomsten av icke timmätt produktion som ett resultat av utredningens förslag. Möjligheten att få produktionen mätt över tiden ska även fortsättningsvis finnas kvar. I paragrafen införs även en rätt för elanvändare som är elproducent att få inmatad el och uttagen el mätt, beräknad och rapporterad var för sig. Detta är mycket viktigt framför allt för sol- elproducenter eftersom dessa har en produktion som är starkt kon- centrerad medan konsumtionen sker till största del . En förutsättning för att tillgodoräkna sig den inmatade elen i förhållande till elhandelsbolaget, med vilka sol- cellsproducenten avtalar om villkor för försäljning av elenergin, är att denna faktiskt uppmäts och rapporteras av nätföretaget. installerar mätare som kan hantera denna fråge- ställning. Det är även viktigt för de producenter som alltid är netto- konsumenter att produktionen mäts. Det kan ju inträffa att det vissa timmar produceras mer än vad som konsumeras och då måste ju detta mätas för att produktionen ska kunna tillgodoräknas den som producerat. nettot är det som debiteras kun- den vid konsumtion. Utredningen vill med detta förslag säkerställa likabehandling av elproducenterna. Kostnader för mätning och beräkning Förslaget till förändring i 11 § är en följd av det undantag från mätning, beräkning och rapportering som införs för småskalig el- produktion genom den föreslagna förändringen i 3 kap. 10 §. Genom denna förändring blir huvudregeln att småskaliga elproduktions- anläggningar månadsavräknas genom användandet av schablon. Om elproducenten fortsättningsvis önskar få produktionen mätt på annat vis så får han eller hon betala för detta. Detta gäller för elanvändare, med denna ändring så tillämpas detta även för elprodu- center. I samma paragraf införs en möjlighet för småskaliga elpro- ducenter, som är elanvändare att undvika att betala för både uttags- och inmatningsabonnemang. En elanvändare kan välja att ha kvar uttagsabonnemanget trots att han eller hon även matar in el på nätet. Storleken på abonnemanget bestäms av vad som uppgår till det högsta värdet , inmatningen eller uttaget. Valet att ha ett eller två abonnemang kan endast göras en gång per kalenderår. Innehavare av en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst åtnjuter ett undantag (4 kap. 10 § el- lagen) som innebär att de endast ska betala den del av avgiften en- ligt nättariffen som motsvarar den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering på nätkoncessionshavarens nät. Genom 14 § har dessa elproducenter även varit befriade från att betala för kostnaden för mätutrustningen m.m. Då utredningen nu föreslår att samtliga undantag för denna kategori elproducenter tas bort bör alltså även denna bestämmelse ändras. Särskilt om nättariffer för linje har regionnätsföretagen möjlighet att välja mellan att ta ut kanaltariff eller medelvärdesbildad punkttariff av elproducenter. För att ge incitament till att nyttja näten rationellt föreslår utredningen att det i 5 § läggs till följande lydelse: För en inmatningspunkt ska nättariffen utformas med hänsyn till var punkten är belägen. Detta gör kanaltariffer obligatoriska på regionnät när det gäller elproducenter. För uttagskunder är det fortsatt inte tillåtet att tillämpa kanaltariff. I 10 § föreslås språkliga ändringar. I övrigt se övergångsbestämmel- ser nedan. Genom förslaget i 10 a § införs en begränsning av storleken på av- giften för överföring av el till högst per kWh för anläggningar för produktion av förnybar el (såsom definierade i lag 2003:113 om elcertifikat) tagna i drift efter . Utöver denna av- gift ska dessa producenter betala den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering.