sou · GXB330 · 2009-03-31 00:00:00 — 7. genom avverkning eller andra åtgärder bryter mot 25 § första stycket första meningen, 27 § första stycket eller mot ett beslut om avverkning som har meddelats med stöd av 27 § tredje stycket. I ringa fall döms inte till ansvar. Den som inte har rättat sig efter ett vitesföreläggande eller som har överträtt ett vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. får bestämma att dess beslut skall gälla . beslut om tillstånd enligt 16 § samt om förelägganden och förbud i sådana fall som avses i 35 § ska gälla . Övriga beslut enligt denna lag gäller om beslutar det. Denna lag träder i kraft förordning om ändring i skogsvårdsförordningen (1993:1096) Härmed föreskrivs att i fråga om skogsvårdsförordningen (1993:1096) dels att rubriken närmast före 17 § ska upphöra att gälla, dels rubrikerna närmast före 24 och 30 §§ ska ha följande lydelse, dels att 17 och 18 §§ ska upphöra att gälla samt dels att 1, 7, 15, 16, 20, 24 och 30 §§ ska ha följande lydelse. Föreskrifter om gränserna för svårföryngrad skog och skyddsskog finns i förordningen (SKSFS 1983:1) om svårföryngrad skog och skyddsskog. Föreskrifter om gränserna för fjällnära skog finns i förordningen (SKSFS 1991:3) om gränserna för fjällnära skog. 7 § meddelar föreskrifter om 1.markberedning och andra åtgärder som behövs för att trygga återväxten, 2.det lägsta antal huvudplantor av lämplig beskaffenhet som med hänsyn till markens bonitet skall finnas på en föryngringsyta och hur dessa plantor skall vara fördelade för att kravet på en tillfredsställande återväxt skall vara uppfyllt, och 3.vid vilken tidpunkt detta krav skall vara uppfyllt vid användning av olika föryngringsmetoder. Hyggesplöjning får inte användas som markberedningsmetod. Skogsmarkens ägare ska till anmäla 1. annan avverkning, omfattande , än sådan röjning eller gallring som främjar skogens utveckling, 2. sådan dikning efter avverk- 2. sådan dikning efter avverk- ning (skyddsdikning) som inte ning (skyddsdikning) som inte 3. vad han eller hon avser att 3. uttag av göra för att, i samband med sådan anslutning till sådan avverkning avverkning som avses i 1, trygga som avses i 1. avverkningen och för att tillgodose vårdens intressen, och anslutning till sådan avverkning som avses i 1. En anmälan om avverkning och om uttag av skogsbränsle ska fastighetsägare, berörd fastig- 1. fastighetsägare och berörd hets beteckning och karta eller kartskiss som visar det anmälda visar det anmälda området samt 3. vad som ska göras för att, i samband med sådan avverkning som avses i första stycket 1, trygga avverkningen och för att tillgodose och, inom ett område där ren- skötsel får bedrivas enligt 3 § ren- (1971:437), En anmälan om skyddsdikning ska innehålla uppgifter om fastighetsägare, berörd fastighets beteckning och karta eller kart- skiss över det planerade dikets sträckning. veckor från det att anmälan kom in till myndigheten besluta om att avverkningen ska prövas särskilt i fråga om hänsyn till rennäringens Sådant beslut får endast meddelas om de åtgärder skogs- markens ägare avser att vidta inte (1979:429) bestämmelser om den hänsyn som ska tas och om beslut enligt 35 § i samma lag kan fattas efter ytterligare utredning. Vid prövningen ska beslut enligt 35 § skogsvårdslagen (1979:429) är giltig från den dag den är giltig från den dag den kom in till . kom in till . anmälan om uttag av skogs- anmälan om uttag av skogs- giltig från den dag den giltig från den dag den kom in till . kom in till . en prövning enligt tredje stycket annan åtgärd än avverkning av skärm- och fröträd inte ske utan att ny anmälan lämnas in. 35 § skogsvårdslagen (1979:429). Efter giltighetstidens utgång får annan åtgärd än avverkning av skärm- och fröträd inte ske utan att ny anmälan lämnas in. En åtgärd som ska anmälas En åtgärd som ska anmälas enligt första stycket 1, 2 och 4 enligt första stycket 1, 2 och 4 efter det att en sådan anmälan efter det att en sådan anmälan gjorts och i förekommande fall uppgifter lämnats om vad som ska beslutat om en särskild prövning, göras för att trygga återväxten sedan beslut fattats i ärendet. eller för att tillgodose natur- det finns särskilda skäl får enligt första stycket 3. åtgärder påbörjas tidigare. Om det finns särskilda skäl får medge att dessa åtgärder påbörjas tidigare. får meddela ytterligare föreskrifter om anmälan och om undantag i vissa fall från skyldigheten att göra anmälan. sända en kopia av anmälan enligt sända en kopia av anmälan enligt 15 § 3 till i de fall 15 § 1 och 2 till i de eller dikning inom områden som större hyggen än inom samma brukningsenhet, om det inte finns särskilda skäl. skall vara säkerställd innan till- ska vara säkerställd innan till- stånd ges till avverkning av ett stånd ges till avverkning av ett givningen ta hänsyn till sådana givningen ta hänsyn till sådana mindre mark- eller vattenom- mindre mark- eller vattenom- råden som utgör livsmiljö för råden som utgör livsmiljö för hotade djur- eller växtarter eller hotade djur- eller växtarter eller som annars är särskilt skydds- som annars är särskilt skydds- värda på grund av ringa före- värda på grund av ringa före- komst eller sällsynt beskaffenhet. komst eller sällsynt beskaffenhet. Avverkning inom område där får meddela föreskrifter om samråd med berörd sameby före annan avverkning inom renskötselns året-runt-marker än sådan röjning eller gallring som främjar skogens utveckling. får meddela föreskrifter om information till och samråd med berörd sameby före annan avverkning inom område där renskötsel får bedrivas enligt 3 § rennäringslagen (1971:437) än sådan röjning eller gallring som främjar skogens utveckling samt om sådana planer som avses i 20 § andra stycket skogsvårdslagen (1979:429). Föreskrifter som avses i 30 § Föreskrifter som avses i 30 § efter samråd med Naturvårds- efter samråd med Naturvårds- och annan central förvaltnings- myndighet som kan beröras. med kommunen i frågor av sär- med kommunen i frågor av sär- skild vikt med hänsyn till de skild vikt med hänsyn till de Denna förordning träder i kraft ändring i förordningen (1993:527) om förvaltning av statliga fastigheter, m.m. Härmed föreskrivs i fråga om förordningen (1993:525) om förvaltning av statliga fastigheter m.m. att en ny 7 b § införs. Skyddsvärda statliga skogar som förtecknas och avgränsas enligt bilaga xx till denna förordning är av nationell betydelse med hänsyn till deras stora naturvärden. Inom de skyddsvärda statliga skogarna får avverkning, hyggesbehandling, uttag av skogsbränsle, skogsbilvägar, skogsgödsling eller andra skogsbruksåtgärder inte komma till stånd. har tillsyn över de skyddsvärda statliga skogarna enligt första stycket. Bilaga xx till detta förslag utgör Bilaga 4 till betänkandet. Denna förordning träder i kraft 4 Förslag till lag om ändring i jordabalken Härigenom föreskrivs att 7 kap. 3 § jordabalken ska ha följande lydelse Av fastighetsägaren åt annan upplåten rätt att avverka skog på fastigheten eller att tillgodogöra sig andra alster av fastigheten eller dennas naturtillgångar eller att jaga eller fiska på fastigheten är att anse som nyttjanderätt, även om med rättigheten icke är förenad rätt att i övrigt nyttja fastigheten. med staten eller en kommun med staten eller en kommun angående naturvården inom ett förbundit sig att tillåta eller tåla förbundit sig att tillåta eller tåla skall vid tillämpningen av denna skötselns (renskogsavtal) allmänna balk och andra författningar i intresse inom ett visst område sin helhet anses som en nytt- ska vid tillämpningen av denna balk och andra författningar i sin helhet anses som en nytt- Denna lag träder i kraft fick i uppdrag att utreda konsekvenserna av en avveckling av gränsen för svårföryngrad skog. I (bilaga 3) ställde sig myndigheten tveksam till en avveckling om denna skulle ske utan att man såg över de regler som gäller samverkan mellan skogsbruk och rennäring. Mot bakgrund bland annat av vad som anfördes i rapporten föreslog regeringen i propositionen En skogspolitik i takt med tiden (prop. 2007/08:108) att en översyn av gränserna för svårföryngrad skog och skyddsskog skulle göras. Beslut om utredningsuppdraget, som rubricerades Översyn av gränserna för svårföryngrad skog, fjällnära skog och skyddsskog, fattades vid regeringssammanträde . I direktiven (bilaga 1) anges att gränsen för svårföryngrad skog och regelverket kopplat till denna gräns ska ses över med syftet att uppnå en regelförenkling för skogsbruket. ska andra regelverk som rör samverkan mellan skogsbruk, rennäring och andra näringar i den berörda regionen beaktas så att negativa konsekvenser vid ett eventuellt borttagande av gränsen kan undvikas. Regelverket kopplat till gränsen för fjällnära skog ska också ses över på grund av de starka kopplingarna till regelverket för svårföryngrad skog. I uppdraget ingår att fokusera på de värden som gränserna är tänkta att skydda och det betonas i direktivet att avsikten med översynen inte är att sänka dagens ambitionsnivå i fråga om dessa värden. Vidare ska förslag lämnas till hur gränsen för skyddsskog ska kunna avvecklas. Den sista delen i uppdraget är att undersöka under vilka förutsättningar som staten ska kunna teckna s.k. renskötselavtal med markägare enligt en modell som skissats i Rennäringspolitiska kommitténs slutbetänkande En ny rennäringspolitik.1 utsågs länsöverdirektören vid i län, , till utredare. Som sekreterare i utredning anställdes en månad senare jur. kand. . Utredningen har tagit sig namnet . Utredningsarbetet har i huvudsak skett genom möten och andra kontakter med utredningens intressenter, dvs. myndigheter, organisationer och företag. En lista över dem som vi varit i kontakt med återfinns i bilaga 2. Vi har också närvarit vid sammankomster med samverkansorgan som haft beröring med utredningsuppdraget. På grund av den korta utredningstiden har särskilda sakkunniga eller experter inte knutits till utredningen. anordnade utredningen ett seminarium/hearing i där tankegångarna så långt de då formulerats i utredningsarbetet presenterades. De synpunkter som framkom vid och efter seminariet har beaktats i den slutliga utformningen av detta förslag. Vid en första anblick kan utredningsuppdraget synas väl avgränsat och mycket konkret. Det är emellertid tydligt att översynen av regelverket som är knutet till de olika skogsgränserna i norra har ett nära samband med de grundläggande och till stor del olösta frågeställningar som rör skogsbrukets förhållande till rennäringen. Vår strävan i denna del har därför varit att hitta rimliga bestämmelser för hanteringen av skogsrelaterade ärenden med utgångspunkt från de gällande rättsförhållandena mellan markägare och samebyar. Vår avsikt har inte varit att anlägga synpunkter på om de grundläggande rättsförhållandena borde regleras på annat sätt. 1 SOU 2001:101. 1.3Vad vi inte gjort Under utredningsarbetet har vi stött på ett antal frågor som antingen får anses ligga utanför uppdragets ram eller som skulle fordra avsevärt mer tid och resurser att behandla. Vi har också mött förväntningar och uppfattningar om vad arbetet ska omfatta som vi bedömt inte stå i överensstämmelse med uppdraget. Inledningsvis finns det därför skäl att ge uttryck för några av de avgränsningar vi gjort. Utredningen har inte bedömt det möjligt att som stått till buds överväga ändringar av det närmare geografiska läget för de gränser som utredningen omfattar. Utredningen har i första hand avsett regelverken som sådana och de ärendeprocesser som finns i skogsvårdslagen för skog som ligger innanför respektive gräns. Vi menar att de aktuella gränserna främst bör betraktas som administrativa gränser. Vi har i enlighet med direktiven främst utrett förutsättningarna för att bestämmelserna om skyddsskog och svårföryngrad skog ska kunna upphävas i sin helhet. Även av det skälet är gränsernas läge i terrängen av begränsat intresse. Viktiga orsaker till att reglerna om svårföryngrad skog har kommit att framstå som föråldrade är den kunskap och de tekniska förutsättningar som finns när det gäller föryngringsmetoder. Vi kan konstatera att det numera bedrivs skogsbruk med goda föryngringsresultat på stora arealer ovanför den gällande gränsen för bestämmelserna om svårföryngrad skog. Vi ser också att det finns områden nedanför gränsen där jordmån och lokalklimat är lika besvärliga som ovanför gränsen. Utöver dessa generella iakttagelser har vi inte bedömt att det finns anledning att i denna utredning närmare studera särskilda skogsodlingsmetoder, t.ex. föryngringsmetoder i höjdlägen. Renskötselrättens innehåll, och då särskilt i förhållande till skogsbruket, kan beskrivas i generella ordalag men är i sina detaljer inte definierad. Från både skogsbrukets och rennäringens sida återkommer man ofta till egendomsskyddet och näringsrätten i grundlagen och vad som kan godtas i förhållande till dessa bestämmelser. Vi har i möjligaste mån undvikit att göra egna bedömningar i de delar oklarheter råder och menar, att de förslag vi lämnar inte innebär några ändringar av gällande ordning. Renskötselområdets geografiska utbredning har utretts så långt detta är möjligt av för renskötsel- området.2 De oklarheter som där konstaterats kvarstår och innebär svårigheter då bestämmelser som är kopplade till renskötselområdet ska tillämpas. Vi bedömer ändå att vissa bestämmelser i skogsvårdslagen behöver avse hela det område där renskötselrätt finns. Vi kan inte annat än att uttrycka en förhoppning om att tvister om var renskötsel ska få bedrivas kommer att lösas på ett bättre och mer genomgripande sätt , men konstaterar att frågan om gränsdragningen för sedvanemarkerna ligger utanför denna utredning. 2 SOU 2006:14, Samernas sedvanemarker. Kartorna är hämtade från . Rapporten återfinns i sin helhet som bilaga 3 till betänkandet. Karta över områdena för svårföryngrad skog och fjällnära skog i N Karta över områdena för svårföryngrad skog och skyddsskog i S Begreppet svårföryngrad skog infördes med skogsvårdslag. gällde skyddsskogslag med en i stora stycken liknande innebörd, men då användes beteckningen skyddsskog. skyddsskogslag innehöll bestämmelser om vården av skogar, vilkas bestånd erfordras till skydd mot ..fjällgränsens nedåtgående. När det gäller regleringen till skydd för fjällgränsens nedflyttning tycks det inte ha gjorts någon egentlig utvärdering av riskerna för detta. Man kan därför bara anta att regleringen byggde på en vedertagen uppfattning om vad avverkning nära fjällgränsen skulle kunna medföra.2 Vid införandet av den nu gällande skogsvårdslagen överfördes bestämmelserna om svårföryngrad skog i väsentliga delar oförändrade år skogsvårdslag, som i sin tur inte inneburit några avgörande ändringar i förhållande till tidigare bestämmelser. Bestämmelsernas syfte var detsamma som tidigare, dvs. att en särskild prövning skulle göras för skogar i särskilt utsatta lägen, där det ansågs vara omöjligt eller mycket svårt att åstadkomma en återväxt om avverkningen gjordes på ett olämpligt sätt. Bestämmelserna syftade också till att utgöra ett skydd mot att fjällgränsen flyttades ner. Någon koppling till andra frågor än återväxtproblematiken fanns inte när bestämmelserna kom till och inte heller när den nu gällande skogsvårdslagen beslutades . Det kan dock nämnas att departementschefen behandlade frågorna om skyddsskog och svårföryngrad skog under rubriken i den all- 1För en mer fullständig historisk beskrivning, se , Uppdrag att utreda konsekvenserna av en avveckling av gränsen för svårföryngrad skog, bifogad som bilaga 3 till detta betänkande. 2Skogsstyrelsens rapport , sidan 7 f. männa motiveringen i lagens förarbeten3. Detta var sannolikt då endast ett uttryck för att skogens återväxt i sig också ansågs ha naturvårdsaspekter; det var alltså inte endast en produktionsfråga. Den särskilda reglering som gäller den del av området för svårföryngrad skog som betecknas som fjällnära skog infördes med ändringar i skogsvårdslagen som trädde i kraft . Begreppet fjällnära skogar hade i och för sig använts innan och omfattades av vissa av föreskrifter. Det var dock först med ändringar som gränsen konkretiserades och fick sin rättsliga innebörd. Ändringarna hade föregåtts av bland annat en utredningsrapport från Skogsstyrelsen4. hade arbetat fram ett förslag om en naturvårdsgräns, som skulle avse storskaligt skogsbruk i fjällnära skog.5 De diskussioner och debatter som förgick lagändringarna var omfattande och delvis också förvirrade. Ett uttalande i den mycket långa riksdagsdebatt som hölls innan beslutet fattades sammanfattar situationen Detta är i sanning en något egendomlig debatt. Talare efter talare hävdar i stort sett samma sak. Det gäller alltså att stärka naturvården, rennäringen och skogsbruket. Alla synes ha samma avsikt. Men det går inte att få en lösning här enbart genom några enkla penndrag. Här handlar det nämligen om en intressekonflikt. Det finns en snårskog av förslag, som för en icke synnerligen invigd åhörare av debatten eller läsare av protokollet kan vara förvirrande. Det kan vara svårt att inse vad det egentligen handlar om.6 Det område som omfattas av bestämmelserna om fjällnära skog uppgår till . Vid lagändringarna 1991 bedömdes den produktiva skogsmarken utgöra cirka hälften av området. Någon ny bedömning av omfattningen har inte gjorts därefter.7 Vid tiden för lagändringarna uppskattades att skyddet av stora delar av området samt de faktiska återväxtfaktorerna innebar 1978/79:110, sidan 49 f. 4Skogsstyrelsens utredningsrapport , Fjällnära skogar. 5Naturvårdsgränsgräns för storskaligt skogsbruk i fjällnära skog, , 1988. 6Riksdagens protokoll 1990/91:40, anf. 19, (S). 7Skogsstyrelsens rapport , sidan 12. att 2/3 av det fjällnära barrskogsområdet inte skulle kunna bli föremål för avverkningar.8 När bestämmelserna infördes konstaterades i propositionen att det pågått en debatt som kännetecknats av starka motstående uppfattningar från företrädare för naturvården, rennäringen, skogsbruket och de berörda kommunerna ifråga om intresset att tillgodose möjligheterna till lokal försörjning. Kännetecknande för debatten var de olika uppfattningarna om de faktiska förhållanden som rådde i fråga om bland annat vilka arealer som kunde anses vara skyddade, förutsättningarna för skogsbruk och vad som avsågs med fjällnära skog. I förarbetena gjordes ansträngningar för att reda ut begreppen och att ta fram statistiskt underlag.9 Det geografiska område som utgör fjällnära skog utgick från den del av området för svårföryngrad skog som var beläget ovanför skogsodlingsgränsen enligt riksskogstaxeringen 1969. Skogsodlingsgränsen drogs upp 1952 av som en gräns för skogsbruket i de statliga skogarna. Här bör noteras att de statliga skogarna inte reglerades via Skogsvårdslagen och att bl.a. regelverket om svårföryngrad skog tidigare alltså inte gällde för . Riksskogstaxeringen extrapolerade senare skogsodlingsgräns över privatägda områden för att få en mer sammanhängande gräns för skogsstatistiken. På detta sätt kom såväl statlig som privat mark att omfattas av skogsodlingsgränsen därmed den nya gränsen för fjällnära skog. En översyn av gränsen för fjällnära skog gjordes . Vid lagändringar uttalade departementschefen att bestämmelsen som möjliggjorde för att avslå en tillståndsansökan skulle ses som ett komplement till det som är bestämmelser i 7 kap. MB om naturreservat och 12 kap. 6 § MB om befogenhet att meddela förelägganden för att begränsa eller motverka skador på naturmiljön.10 1990/91:3, om skogsbruket i fjällnära skogar, sidan 15. 1990/91:3, sidan 19 f. 1990/91:3, sidan 45. skyddsskogslag innehöll bestämmelser om vården av skogar, vilkas bestånd erfordras till skydd mot flygsandfält och fjällgränsens nedåtgående. Bestämmelserna fördes in i skogsvårdslagen 1937. För områdena i ville man hindra eller motverka att annan markanvändning, främst jordbruket, skulle drabbas av olägenheter av sand och jord som kom i rörelse på grund av oförsiktiga avverkningar. Ett antal områden i med kända sandflyktsproblem pekades ut. reviderades gränserna och ett antal områden, t.ex. Falsterbonäset, lyftes ut med hänvisning till att områdena till stor del bebyggts och man kunde förvänta sig att fastighetsägarna vidtog lämpliga åtgärder för att motverka sandflykten. Skyddsskogsbestämmelserna hade sin bakgrund i den omfattande sandflykt som orsakats av överutnyttjande av odlingsmarker i sydvästra och sedan medeltiden och som i kulminerade . De allra första uppgifterna om sandflykt i härrör . Från den danska tiden vet man att markförstöringen ledde till sandflykt även vid andra medeltida städer – och – samt norrut på flera håll längs . mest svårbemästrade flygsandfält, Ängelholmsfältet, började inhägnas, besås och planteras med statliga medel 1739. På grund av bristen på bränsle och virke i det skogfattiga träffades 1810 en frivillig överenskommelse om plantering av vart 50:e tunnland. Överenskommelsen stadfästes av Kungl 1813 och följdes upp av Hushållningssällskapen, som bildades i de båda skånska länen. planterades så de flesta flygsandfälten för att fungera som skyddsskogar med hjälp av statsbidrag som förmedlades av Hushållningssällskapen.11 11 Risinger, B. (1984) Sanddyner i . i , Naturvårdsenheten Medd Nr 1984:1; , F. (1932) Skogshushållning. Skrifter utgivna av de skånska hushållningssällskapen med anledning av deras hundraårsjubileum : X:1. 2.4Skogsvårdslagens hänsyn till motstående intressen Den första bestämmelsen om att hänsyn ska tas till naturvårdens intressen i samband med skogsbruk tillkom år 197412 i den då gällande skogsvårdslagen (1948:237). Först med den nu gällande lagen fick skogsvårdsstyrelserna möjlighet att ingripa med förelägganden om kraven på hänsyn inte uppfylldes. Bestämmelserna om hänsyn till rennäringen i skogsvårdslagen har en särskild tillkomsthistoria. När lagen presenterades konstaterade departementschefen att den utredning som föregått förslaget inte hade gått närmare in på skogsproduktionens inverkan på rennäringen. uttrycktes förståelse för att denna inverkan var betydande. Inga förslag till särskilda bestämmelser gällande rennäringen lades fram, utan man hänvisade till frivilliga samråd och planeringsåtgärder, även med offentliga organ som aktörer.13 I lagens inledande paragraf angavs att vid skötseln av skog skulle hänsyn tas till naturvården och andra allmänna intressen. Som exempel på andra allmänna intressen nämndes rennäringen särskilt i förarbetena.14 Det var först i samband med att bestämmelserna om de fjällnära skogarna kom till 1991 som förhållandet till rennäringen reglerades särskilt i skogsvårdslagen. infördes i lagen skydd för ett enskilt intresse, renskötselrätten. Reglerna tillkom delvis på grund av en samtidig översyn av rennäringslagen, där förslag hade lämnats om att införa en särskild regel för skogsbruket i 30 § rennäringslagen.15 Motsvarande bestämmelse kom i stället att på lagrådets förslag införas i skogsvårdslagen. Det förslag som lagrådet hade att ta ställning till var dels ett bemyndigande till regeringen eller myndighet som regeringen bestämde om att meddela föreskrifter om den hänsyn som skulle tas till rennäringens intressen vid skötseln av skog (20 a § i det remitterade lagförslaget) och dels en bestämmelse om de villkor som skulle kunna föreskrivas i ett tillståndsbeslut om hänsyn till rennäringen. Båda bestämmelserna innehöll begränsningar om att föreskrifterna/villkoren inte skulle få vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvårades. 1978/79:110, sidan 33. 13Prop.1978/79:110 sidan 15 f. 1978/79:110 sidan 60. 1990/91:4, se även Prop. 1990/91:3, bilaga 7, sidan 180. Lagrådet underkände den föreslagna konstruktionen om delegation att meddela föreskrifter med följande motivering: En föreskrift om vilken hänsyn som skall tas till rennäringens intressen vid skötseln av skog är till sin karaktär privaträttslig, dvs.