sou · GXB362 · 2009-06-26 00:00:00 — 6 Emissions from consumption of HFCs, PFCs and SF6 in , , 2007/8. Skatt på F-gas i andra länder gaserna genom att stimulera till ökad insamling och korrekt slutbehandling av gaserna. Återbetalning fås för alla typer av HFC och PFC som är skattepliktiga oberoende av var och när de har använts och oberoende av om skatt betalats för dem. Återbetalningsbeloppen är desamma som skattesatserna för inlämnandet till destruktion. Återbetalningen betalas efter det att gasen eller gasblandningen med dokumenterat innehåll har levererats till en godkänd destruktionsanläggning. I praktiken fungerar återbetalningen på så sätt att avfallsproducenten, dvs. verksamheten där avfallet uppstår, levererar avfallet som innehåller HFC eller PFC till ett godkänt mottagningsställe som i sin tur hanterar analyser, lämnar gasen till destruktion och ansöker om återbetalning. En ansökan om återbetalning ska innehålla begärt belopp och underlag i form av dokument som visar att leverans skett till destruktionsanläggning, mängden gas och gasens sammansättning. Gastanken ska stå tillgänglig för kontroll på destruktionsanläggningen från det att ansökan om återbetalning sänts in till myndigheten. Myndigheternas uppfattning är att återbetalningen inte är tillräckligt hög för att innebära en stark styrning, men att det inte heller går att göra återbetalningen mycket högre än skatten, eftersom det skulle kunna leda till import för destruktion. Punktskatt tas ut för vissa särskilt utvalda varor. Syftet är antingen av fiskal karaktär, dvs. att stärka statens finanser, eller att begränsa eller styra konsumtionen av de aktuella varorna. När det gäller den föreslagna skatten på fluorkolväten (HFC) är syftet att begränsa konsumtionen och därmed utsläppen. Oavsett syftet med beskattningen leder punktbeskattningen till att den skattepliktiga varan fördyras i konsumentledet genom att den skattskyldige övervältrar kostnaden för skatteuttaget på den slutlige konsumenten. Beskattningen sker som en ett-leds-beskattning, där skatteuttaget sker en gång hos en aktör som utpekas som skattskyldig. Ett tydligt mönster för svenska punktskatter är att skattskyldigheten placeras i handelskedjan för att begränsa antalet skattskyldiga, vilket underlättar administration och kontroll av punktskatterna. Skattskyldigheten åvilar vanligtvis den som tillverkar eller för in varorna till landet, men kan också i vissa fall åvila t.ex. partihandlare och förbrukare. Efterföljande aktörer som handlar eller befattar sig med varorna har inget ansvar för skattebetalningen, utan för dessa aktörer ingår punktskatten som en del av priset för varan. Den tekniska utformningen av punktskatter är vanligtvis att ta ut skatten i förhållande till vikt, volym eller antal. Det förekommer dock också några exempel där skatten tas ut i förhållande till priset på den aktuella varan. Kännetecknande för tillämpningen av punktskattelagstiftningarna är att det ofta är fråga om avgränsningsproblem av teknisk karaktär där det förekommer svårigheter att avgöra om en vara ska anses omfattas av skatteplikten eller inte. För att upprätthålla en fungerande administration och kontroll av punktskatter är det därför mycket viktigt att de skattepliktiga varor som utgör skattebasen i respektive punktskattelagstiftning kan definieras och bestämmas med en exakthet som minimerar utrymmet för olika tolkningar. En teknik som används i flera punktskattelagstiftningar är att definiera de skattepliktiga varorna med utgångspunkt i tulltaxeindelningen (KN-nr). Beträffande fluorkolväten är de kemiska beteckningarna lämpliga att använda som definition. omfattas punktskatterna av skattekontosystemet och förfarandet för punktskatter regleras därmed av bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997: 483, SBL). Bestämmelser om registrering av skattskyldiga och om bestämmande, debitering, redovisning och betalning av punktskatter finns således i SBL. Även den föreslagna skatten på fluorkolväten bör omfattas av . 8.1Förslaget till lag (2010:000) om skatt på fluorkolväten Lagen reglerar skatt på fluorkolväten. Skatteplikten omfattar även fluorkolväten som ingår i blandningar, både inbördes blandningar och blandningar med andra ämnen, samt fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara. Paragrafen innehåller i första stycket en definition av vad som förstås med yrkesmässig verksamhet. Begreppet definieras på samma sätt som i mervärdesskattelagen (1994:200), lagen (1994:1776) om skatt på energi och lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel. I andra stycket anges att de fordonsbegrepp som förekommer i lagen har samma betydelse som i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner. Det rör sig alltså om de motordrivna fordon som anges i 6 § första stycket. I paragrafen anges att beskattningsförfarandet i skattebetalningslagen (1997:483, SBL) ska gälla för skatten, vilket kräver ett tillägg av lagen om skatt på fluorkolväten (2010:000) i en ny punkt – 16 – i 1 kap. 1 § andra stycket SBL. I paragrafens första stycke anges vilka skattesatser som ska gälla för vissa uppräknade fluorkolväten. Skattesatserna är proportionella i förhållande till respektive fluorkolvätes GWP-faktor (Global ) och har beräknats med utgångspunkt från den generellt nedsatta koldioxidskattenivån som gäller för den industri som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter, dvs. av per kilo koldioxid (GWP- faktor ett för koldioxid). Lagen föreslås träda i kraft . I avsaknad av uppgift om koldioxidskattenivå har skattesatserna för fluorkolväten beräknats med utgångspunkt från att koldioxidskatten är densamma som , dvs. per kilo koldioxid. I andra stycket anges att för andra fluorkolväten än de som räknas upp i första stycket ska skatt betalas med per kilo. Syftet med bestämmelsen är att nya fluorkolväten som introduceras på marknaden inte ska falla utanför beskattningsområdet det tar att göra ett tillägg i första stycket av det nya fluorkolvätet med en särskilt beräknad skattesats utifrån fluorkolvätets GWP-faktor. Skattesatsen motsvarar den högsta skattesatsen av dem som anges i första stycket. Om ett nytt fluorkolväte har en lägre GWP-faktor än den som motsvarar denna skattesats skapas ett incitament för att uppmärksamma lagstiftaren på att ett nytt fluorkolväte introducerats på marknaden och att behov finns av att lägga till detta i första stycket med en skattesats som anpassats till GWP-faktorn. I tredje stycket regleras vilken skatt som ska betalas när det inte är känt vilken typ av fluorkolväte det är fråga om, dvs. då det är okänt vilket fluorkolväte en viss mängd fluorkolväte utgörs av. I sådana fall ska fluorkolvätet anses vara det fluorkolväte som har den högsta skattesatsen av de fluorkolväten som det inte kan uteslutas att vara. I fjärde stycket finns bestämmelser om beskattning av fluorkolväten som ingår i en blandning. I sådana fall ska skatten beräknas särskilt för vart och ett av de fluorkolväten som ingår i blandningen. I stycket finns även bestämmelser om vad som gäller när blandningsförhållandet i en blandning där fluorkolväten ingår inte kan bestämmas. I sådana fall antas att blandningen utgörs enbart av fluorkolväten om det inte visas något annat. Detta innebär att skatt i vissa fall ska betalas även för andra ämnen som ingår i blandningen. Om det visas att vissa blandningsförhållanden är uteslutna ska dock hänsyn tas till detta vid beräkning av skatten för en blandning som består helt eller delvis av fluorkolväten. Om det är känt hur många kilo av en blandning som består av ett visst ämne som inte är ett fluorkolväte ska skatt således inte betalas för det antal kilo av blandningen som utgörs av detta andra ämne. Om det är känt hur många kilo av en blandning som utgörs av fluorkolväten ska på motsvarande sätt skatt endast betalas för det antal kilo av blandningen som utgörs av fluorkolväten. I fjärde stycket anges också att bestämmelsen i tredje stycket om vilket fluorkolväte det ska anses vara fråga om även gäller när fluorkolväten ingår i en blandning. Denna bestämmelse ska således tillämpas både när det ingår ett okänt fluorkolväte i blandningen och när det visserligen inte finns några okända fluorkolväten i blandningen men blandningsförhållandet är okänt och det därmed också är okänt vilket av de kända fluorkolvätena en viss mängd fluorkolväte utgörs av. Följande exempel kan illustrera hur skatten ska beräknas vid tillämpningen av tredje stycket när alla fakta inte är kända avseende en viss blandning som innehåller fluorkolväten. Om det exakta blandningsförhållandet i en blandning av två kända fluorkolväten inte är känt, men det kan visas att det högst beskattade fluorkolvätet utgör högst och av blandningens vikt är det okänt vilket av de i blandningen ingående fluorkolvätena som utgör av blandningens vikt. Det kan då inte uteslutas att dessa utgörs av det högst beskattade fluorkolvätet. Skatt ska därmed betalas för av blandningens vikt enligt skattesatsen för det högst beskattade fluorkolvätet. Den resterande delen beskattas därmed med den lägre skattesats som gäller för det andra fluorkolvätet i blandningen. Om situationen i stället är sådan att endast ett av två fluorkolväten i en blandning är känt och utgör av blandningens vikt råder det, utöver osäkerheten beträffande de som inte kan utgöras av det kända fluorkolvätet, på motsvarande sätt som i fallet med två kända fluorkolväten, osäkerhet beträffande vilket av de i blandningen ingående fluorkolvätena som utgör av blandningens vikt. I detta fall måste det först avgöras om det okända fluorkolvätet skulle kunna vara ett fluorkolväte med högre skattesats än den som gäller för det kända fluorkolvätet. Om det inte kan uteslutas att det okända fluorkolvätet har en högre skattesats än den som gäller för det kända fluorkolvätet ska skatten för det kända fluorkolvätet beräknas utifrån av blandningens vikt. För resterande del ska skatten beräknas med utgångspunkt från att det är fråga om det fluorkolväte som har den högsta skattesatsen av de fluorkolväten som det inte kan uteslutas att vara. Om det däremot kan uteslutas att det okända fluorkolvätet har en högre skattesats än den som gäller för det kända fluorkolvätet ska skatten för det kända fluorkolvätet beräknas utifrån av blandningens vikt. Paragrafen har utformats efter förebild från 2 kap. 10 § lagen (1994:1776) om skatt på energi och i paragrafen finns bestämmelser om hur den årliga omräkningen av skattesatserna ska gå till. Skattesatserna ska räknas om i förhållande till det allmänna prisläget. Regeringen ska före november månads utgång besluta om de omräknade skattebelopp som ska gälla för påföljande kalenderår. Beloppen ska avrundas till hela kronor. I bestämmelsen finns schabloner avseende hur mycket fluorkolväten som vissa uppräknade varor anses innehålla när något annat inte visas. Schablonerna i första stycket gäller endast när varor förs in i landet. Se dock kommentarerna till 10 och 11 §§ avseende avdrag för respektive återbetalning av skatt på fluorkolväten som ingår som beståndsdel i varor som först förts in i landet och därefter återutförts. Schablonvikter anges i förslaget för de varor som schablonvikter tillämpas för i och/eller . Schablonvikterna överensstämmer med schablonvikter, och i de fall någon schablonvikt för en viss vara inte tillämpas i , schablonvikter. Med klimatanläggningar i motordrivna fordon avses både enklare luftkonditioneringsanläggningar och mer avancerade klimatanläggningar. Det finns sannolikt ett behov av att även avseende andra varor ytterligare beskriva eller på annat sätt Mot bakgrund av den förhållandevis korta tid utredningen haft till sitt förfogande har detta dock inte låtit sig göra inom ramen för utredningsarbetet. Denna uppgift får därför hanteras inom det fortsatta lagstiftningsarbetet. När det gäller XPS varierar innehållet av fluorkolväte bland annat beroende på hur lång lagringstiden varit och hur den enskilda varan lagrats. Det skulle innebära stora svårigheter att bestämma den faktiska mängden av fluorkolväte i en sådan vara då varan förs ut ur landet. För XPS finns därför ett särskilt behov av att införa en schablon även avseende utförseltidpunkten. En bestämmelse förs därför in i andra stycket om att motsvarande schablonvikt som enligt första stycket kan tillämpas vid införsel av XPS kan tillämpas även vid utförsel av XPS. Paragrafen reglerar vem som är skattskyldig för skatt på fluorkolväten. Enligt punkten 1 är den som godkänts som lagerhållare skattskyldig. Godkännande som lagerhållare sker efter ansökan och endast den som bedöms lämplig kan godkännas (se kommentaren till 8 §). Det behövs därför bestämmelser om skattskyldighet för den som inte kan godkännas som lagerhållare eller väljer att inte ansöka om ett godkännande. förekommer inte någon tillverkning av fluorkolväten i . En bestämmelse bör ändå införas i punkten 2 om att den är skattskyldig som utan att vara lagerhållare yrkesmässigt tillverkar fluorkolväten. Den som yrkesmässigt från ett annat land för in eller tar emot fluorkolväten blir skattskyldig enligt punkten 3, om denne inte är godkänd som lagerhållare. Den som yrkesmässigt från ett annat land till för in eller tar emot varor som innehåller fluorkolväten blir skattskyldig enligt punkten 4, om denne inte är godkänd som lagerhållare. Bestämmelsen är inte avsedd att omfatta kyl- och fryscontainrar och andra kyl- och frysanläggningar på fordon, fartyg, luftfartyg och tåg när dessa är i trafik för att utföra transporter. Den som är godkänd som lagerhållare ska registreras av beskattningsmyndigheten, vilket kräver ett tillägg av en ny punkt – m – i 3 kap. 1 § första stycket 7 skattebetalningslagen (1997:483, SBL). En lagerhållare ska, enligt 10 kap. 9 a § första och andra stycket och 13 § första stycket SBL, redovisa skatt i en deklaration för varje redovisningsperiod (normalt kalendermånad). Den som är skattskyldig utan att vara godkänd lagerhållare ska inte registreras, vilket innebär att den skattskyldige ska redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig händelse, 10 kap. 32 a § SBL. Den särskilda skattedeklarationen ska lämnas in senast efter den skattepliktiga händelsen. I paragrafen regleras godkännande som lagerhållare. I första stycket finns bestämmelser om vem som kan godkännas som lagerhållare. Den som avser att tillverka fluorkolväten kan godkännas som lagerhållare utan annat särskilt krav på omfattningen än att tillverkningen ska ske yrkesmässigt (punkten 1). Inte heller för den som avser att föra in eller ta emot fluorkolväten till från ett annat land (punkten 2) ställs något annat krav på omfattningen än att införseln ska ske yrkesmässigt. Vad som avses med yrkesmässig verksamhet framgår av 2 §. Även den som avser att yrkesmässigt återförsälja eller yrkesmässigt förbruka fluorkolväten kan godkännas som lagerhållare (punkten 3). I dessa fall krävs dock att återförsäljningen respektive förbrukningen sker i större omfattning. Vad som avses med större omfattning bör regleras i förordning. I och med denna bestämmelse är det möjligt för större återförsäljare eller storförbrukare att godkännas som lagerhållare, och därmed få möjlighet att hålla ett obeskattat lager, även om inköpen av fluorkolvätena sker från en svensk leverantör. De nuvarande bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483) angående redovisning av punktskatt på varor för de som inte ska registreras, innebär att skatt ska redovisas i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig händelse. Detta skulle dock vara ett administrativt betungande system för företag som ofta för in varor som innehåller fluorkolväten. Av praktiska skäl bör därför även den som avser att till föra in eller ta emot varor som innehåller fluorkolväten kunna godkännas som lagerhållare under förutsättning att det sker yrkesmässigt (punkten 4). Se dock kommentarerna till 9 § avseende skattskyldighetens inträde för fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara. Prövningen av ansökan om godkännande som lagerhållare ska utgå från om en avsikt bedöms föreligga och inte från de faktiska omständigheterna vid ansökningstillfället. Detta innebär att godkännande som lagerhållare kan medges även om företaget är nystartat och verksamheten, t.ex. tillverkningen, ännu inte kommit igång eller förbrukningen respektive återförsäljningen ännu inte sker i större omfattning, men beräknas göra det. I likhet med vad som gäller för lagerhållare enligt lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, lagen (1994:1563) om tobaksskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi ska endast den som med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig som lagerhållare kunna godkännas. Detta framgår av paragrafens andra stycke. Om förutsättningar för ett godkännande inte finns eller om lagerhållaren begär det, ska godkännandet återkallas. En bestämmelse med denna innebörd finns i paragrafens tredje stycke. I samma stycke anges att ett beslut om återkallelse gäller om inte något annat anges i beslutet. I paragrafen finns bestämmelser för när skattskyldigheten inträder. Punkten 1 avser skattskyldighetens inträde för den som är godkänd lagerhållare. Enligt punkten 1 a inträder skattskyldigheten för lagerhållare när varor som innehåller fluorkolväten förs in i landet. Fluorkolväteinnehållet i varor är inte alltid detsamma när en vara förs ut från ett lager som när det fördes in i landet. Syftet med lagen om skatt på fluorkolväte är att utsläppen ska beskattas. Om skattskyldigheten skulle inträda först efter att varan förts in i landet kommer det fluorkolväte som släppts ut inte att kunna beskattas. Praktiska svårigheter skulle också kunna uppstå med att bestämma hur mycket fluorkolväte som finns i varan när skattskyldigheten inträder. När det gäller exempelvis XPS varierar innehållet av fluorkolväte bland annat beroende på hur lång lagringstiden varit och hur den enskilda varan lagrats. Det skulle innebära stora svårigheter att bestämma den faktiska mängden av fluorkolväte i en sådan vara då skattskyldigheten inträder. Skattskyldigheten bör därför inträda i samband med att varan förs in eller tas emot i . Enligt punkten 1 b inträder skattskyldigheten för lagerhållare när fluorkolväten levereras till en köpare som inte är godkänd lagerhållare. Av detta följer motsatsvis att skattskyldighet inte inträder vid leverans till en köpare som är godkänd lagerhållare. Leveranser mellan lagerhållare kan således ske utan att skattskyldigheten inträder. Den köpande lagerhållaren tar i stället över skatteansvaret för de fluorkolväten som levererats från den säljande lagerhållaren. Enligt punkten 1 c inträder skattskyldigheten för en lagerhållare när denne tar fluorkolväten i anspråk för något annat ändamål än försäljning. Skattskyldigheten inträder således när lagerhållaren använder fluorkolväten vid produktionen av andra varor. Detta gäller givetvis när fluorkolvätena släpps ut (förbrukas) i samband med tillverkningen, men det gäller även när fluorkolväten tillförs en vara för att ingå som en beståndsdel i den färdiga varan. Denna bestämmelse innebär, i avsaknad av avdragsbestämmelser för förbrukning vid tillverkning av varor, att fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara inte kan lagras i obeskattat skick. För en lagerhållare inträder skattskyldigheten även när godkännandet som lagerhållare återkallas, punkten 1 d. Skattskyldigheten omfattar i detta fall de fluorkolväten som då ingår i lagerhållarens lager. Eftersom skattskyldigheten för fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara inträder redan när varan förs in i landet eller när varan tillverkas i omfattas sådana fluorkolväten inte av punkterna 1 b–d. Enligt punkten 2 inträder skattskyldigheten för den som är skattskyldig med anledning av tillverkning (7 § 2), när fluorkolvätena tillverkas. I punkterna 3 respektive 4 regleras skattskyldighetens inträde för dem som är skattskyldiga med anledning av införsel från annat land av fluorkolväten (7 § 3) respektive varor som innehåller fluorkolväten (7 § 4). I paragrafens första stycke anges vilka avdrag en lagerhållare får göra. Avdrag får göras för skatten på de fluorkolväten som ingår i dennes lager denne godkänns som lagerhållare (punkten 1). Sådant avdrag kan givetvis bara medges under förutsättning att fluorkolvätena tidigare beskattats och är således inte aktuellt för fluorkolväten som vid godkännandet finns i lagret hos en lagerhållare som godkänts i direkt anslutning till lagens ikraftträdande. Avdrag får även ske för skatt på fluorkolväten som förvärvats av lagerhållaren när skattskyldigheten redan inträtt (punkten 2). Här avses fluorkolväten som förvärvats inklusive skatt från någon som inte är godkänd lagerhållare. I punkten 3 finns en bestämmelse om att en lagerhållare får göra avdrag för skatt på sådana fluorkolväten som denne sålt och sedan av någon anledning återtagit, och för vilka köpeskillingen – inklusive skatt – återbetalas eller krediteras med det fulla beloppet (återgång av köp). I och med att skattskyldighet inträder för de återtagna fluorkolvätena när lagerhållaren säljer dem på nytt och de levereras till en köpare, skulle dubbelbeskattning uppstå utan en sådan bestämmelse. Genom bestämmelserna om avdrag i punkterna 1–3 kommer lagerhållarens lager av fluorkolväten alltid – efter att avdrag gjorts – att vara obeskattat. Avsikten med dessa bestämmelser är att undvika dubbelbeskattning. Avdrag får göras för skatt på fluorkolväten som lagerhållaren har fört ut ur landet (punkten 4). I andra stycket anges att avdragsrätten enligt 1–3 inte omfattar fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara. Skattskyldigheten för lagerhållare inträder när fluorkolväten tas i anspråk för att ingå som beståndsdel i en vara, eller när varor som innehåller fluorkolväten förs in i landet, vilket innebär att fluorkolväten i sådana varor inte kan lagras i obeskattat skick (se kommentaren till 9 §). Något avdrag kan då heller inte medges för skatt på fluorkolväten som ingår som beståndsdel i varor som finns i lagret hos lagerhållaren för godkännandet som lagerhållare. Av samma skäl kan avdrag inte heller medges när varorna förvärvats från någon annan eller vid återgång av köp av sådana varor. Även om en lagerhållare inte kan hålla ett obeskattat lager av sådana fluorkolväten som ingår som beståndsdel i en vara, är det av administrativa skäl lämpligt att den lagerhållare som redovisat skatten för dessa fluorkolväten, i samband med tillverkningen av varan eller i samband med varans införsel till , också får möjlighet att göra avdrag i sin deklaration när denne fört ut varan ur landet. En bestämmelse med denna innebörd finns i tredje stycket. Om schablonvikter enligt 6 § första stycket tillämpats när lagerhållaren förde in varan, medges avdrag med motsvarande skattebelopp om lagerhållaren senare fört ut varan ur landet igen. Observera dock att det, med undantag för XPS (se kommentaren till 6 §), endast är vid återutförsel som schablonvikter får tillämpas vid beräkning av avdrag för utförsel. I andra fall medges endast avdrag för skatten på det faktiska innehållet av fluorkolväten. Då skattskyldigheten inträder i samband med att fluorkolvätena tas i anspråk vid tillverkningen av varan eller när varan förs in i landet och avdragsrätten uppkommer först när varan förts ut ur landet, kan avdraget komma att ske i en senare redovisningsperiod än den i vilken skatten redovisats. I 11 § finns bestämmelser om återbetalning när fluorkolväten i andra fall förts ut ur landet. Enligt första stycket medges den som fört ut fluorkolväten ur landet återbetalning av den svenska skatten som betalats för dessa. Om skatten för fluorkolväten som ingår som en beståndsdel i en vara beräknats utifrån schablonvikt enligt 6 § första stycket i samband med att varan fördes in i landet, medges således återbetalning med motsvarande belopp. Sökanden ska visa att den skatt som ansökan avser har betalats i samt att fluorkolvätena förts ut ur landet innan återbetalning kan ske.