sou · GXB328 · 2009-03-30 00:00:00 — Vi föreslår därför att studiemedel inte ska lämnas om studiebidraget vid grundskolestudier understiger av prisbasbeloppet (), vid gymnasiestudier understiger av prisbasbeloppet (239 kro- nor) och vid eftergymnasiala studier understiger av prisbasbeloppet (). Detta innebär att studie- medel, bidrag och lån, inte ska lämnas om totalbeloppet understiger . I samband med att kommittén föreslår att inkomstprövningen ska ändras är det viktigt att påpeka att arbete ska vara möjligt, men inte nödvändigt. Valet ska vara upp till individen. Den studerande är den som bör avgöra om han eller hon vill och kan arbeta parallellt med sina studier. En enkätundersökning som CSN genomfört visar att det är fler studiemedelstagare som anger att deras arbete påverkar studierna negativt () än som anger att arbetet påverkar studierna positivt (). Den grupp som anger att studierna inte påverkas alls är dock störst ().96 Det är naturligt nog betydligt fler av dem som arbetat inom eller nära det område inom vilket man utbildar sig som anger att studierna påverkats positivt av arbetet. En dansk studie har visat att de studenter som arbetar även klarar sina studier bättre än studenter som inte arbetar vid sidan av studierna.97 Kommitténs bedömning är att det inte finns några stora risker för att förändringen av inkomstprövningen kommer att leda till sämre studieresultat eller försämrad genomströmning. Kommitténs förslag om en höjning av beloppsnivåerna leder troligen till att färre kommer att behöva arbeta. De som anser att arbete stör studierna får därmed större möjligheter att avstå från arbete. De som vill kommer dock att kunna arbeta mer än . CSN bör – som – ha rätt att meddela närmare föreskrifter om fribelopp och reduktion av studiemedel. Kommitténs förslag: Studiemedel för studier på grundskole- och gymnasienivå ska lämnas på varje nivå. Studiemedel för studier på eftergymnasial nivå ska lämnas . Studiemedel får lämnas i ytterligare högst 18 månader till studerande som 1.har avlagt kandidatexamen, konstnärlig kandidatexamen eller yrkesexamen som omfattar minst 180 högskolepoäng, eller en motsvarande svensk eller utländsk examen, 2.har fullgjort minst 180 högskolepoäng eller motsvarande inom en utbildning som syftar till en examen om minst 210 högskolepoäng, eller en motsvarande utländsk examen, eller 3. har avlagt kvalificerad yrkesexamen som omfattar minst 80 KY-poäng, eller en motsvarande svensk eller utländsk yrkesexamen som inte är högskoleutbildning. 96CSN (2008a). 97Statens uddannelsesstøtte (2008b). Studerande på eftergymnasial nivå som läser utbildningar som är långa, dvs. omfattar 300 högskolepoäng eller mer, kan tilldelas studiemedel i ytterligare högst för att studierna ska kunna slutföras. En förutsättning är att det återstår högst 60 högskolepoäng av utbildningen. Det innebär att de kan få studiemedel . Från och med det kalenderår den studerande fyller ska studiemedel, som , kunna lämnas utöver de angivna tids- gränserna om det finns särskilda skäl. Studiemedel ska även kunna lämnas , om det finns särskilda skäl med hänsyn till den studerandes förkunskaper och behov, för studier av kärnämnen inom grundläggande vuxenutbildning eller mot- svarande, eller för att en studerande ska kunna skaffa sig grundläggande eller särskild behörighet för högskolestudier. Studiemedel får i dessa fall lämnas i ytterligare högst per utbildningsnivå. Utöver vad som anges ovan ska studiemedel – som – lämnas om det finns synnerliga skäl. Nuvarande praxis att lämna förhandsbesked om hur länge studiemedel kan ges utöver de generella tidsgränserna författ- ningsregleras. CSN ska ges rätten att meddela närmare föreskrifter om den tidpunkt från vilken ytterligare studiemedel får beviljas efter . Kommitténs bedömning: Regeringen bör ge CSN i uppdrag att senast i samråd med utvärdera effekterna av de ändrade tidsgränserna. På grundskolenivå lämnas studiemedel () till den som redan har en grundskoleutbildning eller mot- svarande och () till den som inte har en grundskoleutbildning eller motsvarande. Den som inte har en grundskoleutbildning och dessutom behöver s.k. färdighetsträning, vilket avser utbildning motsvarande årskurs sex eller lägre, kan få studiemedel (2,). På gymnasial nivå lämnas studiemedel () till den som har en treårig gymnasieutbildning eller motsvarande och () till den som inte har en treårig gymnasieutbildning eller motsvarande. Studiemedel ges () för studier på efter- gymnasial nivå. Studiemedel kan ges än de angivna gränserna, om det finns synnerliga skäl. Detta innebär att dispens bara lämnas om det rör sig om mycket starka individuella skäl, t.ex. om den stude- rande blivit försenad i sina studier på grund av ett funktionshinder. gjordes en förändring avsedd att underlätta återkommande studier senare i livet. Då fick studerande som är eller äldre större möjligheter till dispens från veckogränserna, vilket gäller samtliga studienivåer. Studiemedel kan lämnas utöver maximitiderna, om det finns särskilda skäl. Särskilda skäl anses i dessa fall finnas om det var länge sedan den studerande läste med studiemedel och om han eller hon är i behov av ny utbildning för att t.ex. förbättra sin situation på arbets- marknaden.98 Kommittén anser att det finns tre huvudsakliga motiv till att ha maximitider för rätt till studiemedel. Det första är att statens kostnader för studiestöd måste begränsas. Det andra är att begräns- ningarna kan förmå de studerande att planera sina studier bättre och på så sätt uppmuntra till effektiva studier. Särskilt mot bak- grund av kommitténs uppdrag att överväga åtgärder som kan öka genomströmningen vid högskolestudier är detta viktigt. Det tredje skälet för tidsgränser är att sådana begränsar de studerandes skuldsättning. Kommittén har vägt motiven för tidsgränser mot motiven för att lämna studiemedel , för att på så sätt hitta en lämplig avvägning. I kommitténs uppdrag ligger även att förenkla studiemedelssystemet. 2004/05:111. Nya tidsgränser – överväganden, förslag och konsekvenser Studier på grundskole- och gymnasienivå Maximitiderna för rätt till studiemedel skärptes 2001 för studier på grundskole- och gymnasienivå. För studier på grundskolenivå var det i praktiken möjligt att få studiemedel så länge man bedrev studier. För studier på gymnasienivå hade man tidigare rätt till studiemedel i högst . Som tidigare nämnts har kritik riktats mot tidsgränsen på grundskolenivån. Det har påpekats att tidsramen för antalet veckor med studiemedel på grundläggande nivå är för kort, särskilt för studerande födda utomlands med kort tidigare utbildning. Statistik från visar att av dem som påbörjar studier på grundskolenivå studerar i högst , studerar i högst två år.99 Alltså studerar av dem som påbörjar vuxenutbildning på grundskolenivå . De flesta som studerar är födda utomlands. Bland studiemedelstagarna dominerar de som studerar , även om den tid som läggs på vuxenstudier på grundskole- och gymnasienivå slås samman. Detta framgår av diagram 4.9. Relativt många grundskolestuderande studerar alltså . Att relativt få av studiemedelstagarna gör det, tyder på att de som studerar ofta finansierar sina studier på annat sätt än med studiemedel. Om det beror på att de inte kan få studiemedel eller på andra orsaker är svårt att veta. 99 Grundskolestuderande är de elever som enligt SCB:s elevuppgifter har mer än hälften av undervisningstimmarna på grundskolenivå. Uppgifterna gäller de elever som var nybörjare, dvs. de som inte hade studerat läsåret innan, /02. Diagram 4.9 Sammanlagt antal veckor med studiemedel på grundskole- och gymnasienivå för studerande som avslutat sina studier och blivit återbetalningsskyldiga för studielån 2008100 Den andel av dem som ansöker om studiemedel och får avslag på sin ansökan på grund av att de förbrukat sina veckor med studie- medel, är större på grundskole- och gymnasienivå än på efter- gymnasial nivå (tabell 4.7). Störst andel studerande som får avslag på sin ansökan finns på grundskolenivån. 100 Underlag från databearbetningar som CSN gjort för kommitténs räkning. SOU 2009:28 Ett enklare studiemedelssystem Antal och andel som söker studiemedel och får avslag på grund av att studiemedelsveckorna är slut, /07 Andel avslag, % Kommitténs samlade bedömning av maximitiderna är att tids- gränserna för rätt till studiemedel är något mer begränsade på grundskole- och gymnasienivå än på den eftergymnasiala nivån. Fler studiemedelstagare på dessa nivåer än på den eftergymnasiala nivån anger att de påverkas i sina studier och i sina studieval av maximitiderna.101 Kommittén bedömer också att reglerna för hur länge studie- medel kan ges för studier på grundskole- och gymnasienivå kan vara både krångliga och svårförklarade. För studier på grundskole- nivå finns det tre tidsgränser och på gymnasienivå två. Hur länge de studerande får studiemedel beror på deras utbildningsbakgrund. En bedömning av vilken utbildningsbakgrund som studerande har är ofta mycket svår att göra. Det gäller särskilt mot bakgrund av att många har genomfört sin utbildning utomlands. Bedömningen är särskilt svår för många utomeuropeiska utbildningar. Svårigheterna leder till att personer med relativt likartad utbildningsbakgrund kan bedömas olika och att det därför blir svårt att förutse hur länge studiemedel kan erhållas. Utbildningsbakgrunden svarar inte heller alltid mot behovet av utbildning i . Kommittén bedömer att dagens bestämmelser om utbildningsbakgrund är ett ganska brist- fälligt instrument för att avgöra behovet av utbildning och därmed behovet av studiemedel. Eftersom vuxenutbildningen enligt förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning ska utformas utifrån den enskildes behov och förutsättningar, finns det också en målkonflikt i förhållande till studiemedelsreglerna. Studiemedlen ger mycket begränsade möjligheter till individuell anpassning på det sätt som regelverket för vuxenutbildningen anger. Det individuella behovet av utbildning avgör t.ex. i mycket begränsad omfattning hur länge studiemedel kan lämnas. Särskilt för dem med utländsk utbildning 101 CSN (2008a). har regelverket brister eftersom behovet av utbildning inte alltid är lägre för den som läst en längre utbildning, och tvärtom. CSN:s bedömningar av de sökandes utbildningsbakgrund tar också relativt stora administrativa resurser i anspråk. Mot bakgrund av kommitténs uppdrag att förenkla regelverket och effektivisera administrationen måste dessa bestämmelser därför övervägas noga. För att komma till rätta med de redovisade problemen föreslår kommittén att alla ska ges en grundläggande rätt till studiemedel (18 månader) vardera på grundskole- och gymnasienivå. Det ger ett enkelt och tydligt regelverk. Det bör också minska administrationen genom att de sökandes utbildningsbakgrund inte längre behöver bedömas. För dem som har särskilda skäl och därför behöver på sig än bör det dock ges en möjlighet att få studiemedel i ytterligare högst () per studienivå. En bedöm- ning ska göras av de sökandes förkunskaper och behov. För grundskolestuderande bör det vara ett särskilt skäl om den studerande började sina studier på en mycket låg nivå och av den anledningen behöver på sig att läsa in samtliga kärn- ämnen på grundläggande nivå eller motsvarande. Med låg nivå avses att studierna påbörjades med grundläggande övningar i framförallt svenska, engelska och matematik. Kärnämnena inom den kommu- nala vuxenutbildningen är svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik och samhällskunskap. Dispens ska alltså kunna ges för studier i dessa ämnen eller motsvarande studier inom folkhögskolan. För gymnasiestuderande bör särskilda skäl föreligga om den studerande innan vuxenstudierna aldrig studerat på gymnasienivå och därför behöver på sig för att läsa in en hög- skolebehörighet. Det bör däremot inte vara möjligt att med dispens läsa kurser som inte behövs för att ge högskolebehörighet, t.ex. kurser som den studerande redan har klarat med godkänt resultat. Studierna ska kunna bedrivas såväl inom komvux som exempelvis vid en folkhögskola. På samma sätt som bör det också anses vara ett särskilt skäl att någon som är behöver vidareutbildning för att för- bättra sin situation på arbetsmarknaden. Oavsett vilka särskilda skäl som åberopas bör studiemedel kunna lämnas i ytterligare sammanlagt högst per utbildningsnivå. Om det finns synnerliga skäl kan även denna Med synnerliga skäl kan i så fall exempelvis avses funktionshinder eller andra mycket speciella omständigheter. CSN bör fatta ett beslut om att studiemedel ska kunna lämnas med hänsyn till särskilda skäl först efter att ha inhämtat ett ytt- rande från den utbildningsanordnare där studierna bedrivs. Utbild- ningsanordnarens yttrande bör vara vägledande för CSN:s beslut. Ett yttrande från utbildningsanordnarna bör dock inte vara nödvändigt för den som är och åberopar arbetsmarknadsskäl för sitt behov av vidareutbildning. Kommittén bedömer att förslaget om mer enhetliga tidsgränser kommer att öka precisionen i bedömningarna eftersom de grundas på den studerandes faktiska utbildningsbehov. Administrationen av studiemedel kommer också att förenklas om kommitténs förslag genomförs. I stället för att bedöma alla studerandes utbildningsbakgrund kommer bara en bedömning att behöva göras för det relativa fåtal som uppnår maximigränserna och ansöker om fortsatta studiemedel. De som kan mest om den studerandes behov, dvs. utbildningsanordnarna, kommer att få inflytande över bedömningarna och vara vägledande för CSN:s beslut. har en person enligt praxis hos () möjlighet att få ett förhandsbesked om huruvida en anförd omständighet är att anse som ett särskilt eller synnerligt skäl. Enligt kommitténs bedömning bör en sådan praxis ges författningsstöd. Ett positivt förhandsbesked kommer att vara bindande för CSN i förhållande till den som beskedet angår. Förhandsbeskedet ska dock upphöra att vara bindande om en författningsändring påverkar den fråga som avses i beskedet. Ett förhandsbesked av CSN kan överklagas till ÖKS i enlighet med 6 kap. 11 § studiestödslagen. Förslaget om nya maximitider innebär att något mer än 50 pro- cent av dem som studerar på grundskolenivå kommer att få en höjd maximigräns och att får en sänkt gräns, jämfört med . För resterande blir det ingen föränd- ring. av dem som studerar på gymnasienivå får en höjd gräns och får en sänkt gräns.102 Kommittén bedömer att förslagens påverkan på studiemedels- volymen kommer att vara mycket begränsad. Hur länge en studerande studerar och använder studiemedel är i första hand en 102 Framräknat utifrån uppgifter från CSN om hur många veckor studiemedelstagarna har rätt till mot bakgrund av bedömd utbildningsbakgrund. fråga om utbildningsbehov. ser vi att det är relativt få studerande som använder alla veckor som de har möjlighet till. De genomsnittliga studietiderna kommer dessutom sannolikt att minska om verksamheten med validering av reell kompetens får större genomslag. De med mycket stora utbildningsbehov kommer dock att finnas kvar även framöver och får med kommitténs förslag bättre möjligheter att genomföra sina studier. På gymnasienivån kommer relativt många studerande att få färre veckor med studiemedel. Vår bedömning är att studerande på gymnasienivå som har studerat i gymnasieskolan trots det har mycket goda möjligheter att genomföra sina vuxenstudier på gymnasienivå i ett eller högst . Det är bara studerande som helt saknar studier på gymnasienivå och som avser att läsa in en fullständig högskolebehörighet som bör behöva på sig. Dessa kommer även med kommitténs förslag att kunna få studiemedel . Den studerandegrupp som kan komma att missgynnas av för- slaget är studerande som både önskar läsa in en gymnasieutbildning och dessutom vill studera någon annan utbildning som ur studie- stödssynpunkt räknas som gymnasial, t.ex. en förberedande konst- närlig utbildning. Vår bedömning är dock att den något skärpta tidsgränsen i dessa fall kan utgöra ett incitament för förbättrad studieplanering. Det kommer även fortsatt att vara möjligt att efter gymnasiet studera på exempelvis en tvåårig förberedande konst- närlig utbildning eller att komplettera sin gymnasieutbildning och läsa en annan ettårig utbildning. Studier på eftergymnasial nivå Det nuvarande studiemedelssystemet ger alla studerande på eftergymnasial nivå rätt till studiemedel , motsvarande studier på heltid. Som kommittén har redogjort för i kapi- tel 2 Ökad genomströmning inom högskolan är denna generella tids- gräns enligt kommitténs mening inte anpassad till de förändringar som ägt rum inom högskolan , där bl.a. många utbildningar har förlängts. Studiemedelssystemet sporrar inte heller studenter som läser fristående kurser eller andra korta utbildningar att upprätthålla en hög individuell prestationsgrad och en god studieplanering. Samtliga har på sig att bli färdiga, oavsett utbildningens omfattning eller om studierna är välplanerade eller inte. Vår bedömning är att tidsgränserna på den eftergymnasiala nivån bättre måste anpassas till utbildningarnas längd. Detta innebär att det antal månader med studiemedel som det ska finnas en generell rätt till bör bli färre än , som studerande på längre utbildningar och studerande som ska bygga på en examen på grundnivå bör ges möjligheter att få ytterligare studiemedel. Vissa bör alltså kunna få studiemedel än . På så sätt ökar drivkraften för välplanerade och effektiva studier. Studerande på längre utbildningar ges också bättre möjligheter att kunna slutföra sina studier. Kommittén anser att studerande på eftergymnasial nivå ska ha rätt till studiemedel i fyra normala studieår. Omräknat till månader innebär det att studiemedel kan lämnas för heltidsstudier . Den som avlägger en examen om minst 180 högskole- poäng () ska dock kunna få studiemedel i ytterligare högst 18 månader, dvs. i sammanlagt högst 54 månader. Detta motsvarar heltidsstudier. Likaså ska den som med studiemedel har fullgjort minst 180 högskole- poäng på en utbildning som syftar till en examen om minst 210 högskolepoäng (3,), kunna få studiemedel , dvs. Kommitténs förslag innebär att alla studerande inom högskolan får en generell rätt till studiemedel . med studiemedel måste den som önskar mer studiemedel kunna uppvisa antingen en examen från en minst treårig utbildning, eller fullgjorda studier på en utbildning som syftar till en examen som omfattar minst 3,5 års heltidsstudier. Det kommer inte att i lika hög utsträckning som vara möjligt att läsa enbart fri- stående kurser på lägre nivåer eller att byta mellan olika utbild- ningar. Förslaget lämnar dock ett utrymme för felval och andra förseningar . För studerande som vill komplettera en treårig examen med t.ex. en masterutbildning eller med andra påbyggnadsstudier, samt för studerande på längre utbildningar, kommer som att lämnas ett utrymme studier. Utländsk högskoleutbildning och äldre svenska högskoleutbild- ningar ska jämställas med utbildningar enligt den aktuella examens- ordningen. Studerande på andra eftergymnasiala utbildningar än högskole- utbildning föreslås få studiemedel om de med studiemedel avlagt en kvalificerad yrkes- examen om minst 80 KY-poäng eller motsvarande svensk eller utländsk yrkesexamen som inte är högskoleutbildning. Kommittén föreslår alltså att det ska räcka med en tvåårig examen för stude- rande på yrkesinriktade eftergymnasiala utbildningar utanför hög- skolan. Orsaken till detta är att dessa studerande annars inte har möjlighet att efter yrkesutbildningen övergå till högskolan och där läsa in en examen på grundnivå med studiemedel. Studerande på högskolenivå som har studerat på fristående kurser eller på ett kortare högskoleprogram har i de flesta fall möjlighet att tillgodoräkna sig dessa studier i en annan examen om de byter utbildning eller inriktning. De kan därmed hinna med en treårig examen , även om de börjar med att studera andra kurser eller på ett annat program . Studerande inom kvalificerad yrkesutbildning eller motsvarande kvalitativa utbildningsnivå, t.ex. vid folkhögskola eller på kompletterande utbildningar, har inte samma möjlighet att tillgodoräkna sig dessa studier i en högskoleutbildning. Bedöm- ningen av vilka andra eftergymnasiala utbildningar som ska anses motsvara en KY-utbildning om 80 KY-poäng bör utvecklas i praxis. Kommitténs förslag om tvååriga yrkesexamina tar sin utgångs- punkt i kvalificerad yrkesutbildning. När den nya är införd bör en tvåårig examen inom vara utgångspunkt för bedömningen. Eftersom många av dagens efter- gymnasiala yrkesutbildningar kommer att ingå i kommer tillämpningen då också att bli enklare. Utöver avstämningen med studiemedel föreslår vi att studerande på utbildningar som är långa ges möjlighet att få studiemedel mer än , dvs. i sammanlagt högst 63 månader eller sju normala studieår. Den som har haft studiemedel ska kunna ansöka om studiemedel . Sådana studiemedel ska kunna beviljas den som läser på en utbildning som syftar till en examen som omfattar minst 300 högskolepoäng, förutsatt att det återstår högst 60 hög- skolepoäng av utbildningen. En studerande som exempelvis studerar på en masterutbildning eller på en läkarutbildning kan alltså få studiemedel om han eller hon behöver ett sjunde studiemedelsår för att studierna ska kunna avslutas. bara beviljas för så som krävs för att den studerande ska kunna slutföra den pågående utbildningen. I samband med att studerande uppnår 36 eller 54 månader med studiemedel kan det uppstå frågor om tillämpningen av de bestäm- melser kommittén föreslår. Exempelvis måste det avgöras när under läsåret eller terminen som ett visst antal högskolepoäng måste vara avklarade för att ytterligare studiemedel ska kunna beviljas. Denna fråga liknar de tillämpningsfrågor som finns vid prövningen av studieresultat. Exempelvis räcker det med att man klarat tillräckliga studieresultat in på den nya terminen för att studiemedel ska kunna beviljas från terminens början. En liknande tillämpning bör gälla vid bedömningen av när en studerande ska kunna beviljas studiemedel utöver . CSN föreslås få rätten att meddela närmare före- skrifter om från vilken tidpunkt ytterligare studiemedel ska kunna beviljas efter . Utöver de nämnda tidsgränserna bör det, precis som , vara möjligt att få ytterligare studiemedel om det finns synnerliga skäl. Även möjligheten för den som är att få studiemedel med hänsyn till särskilda skäl, bör finnas kvar. Dessa möjligheter ska gälla oavsett om den studerande har befunnits ha rätt till studiemedel i 36, 54 eller 63 månader. Vår bedömning är att de föreslagna förändringarna bör kunna leda till att många studerande förbättrar sin studieplanering. I finns en tradition med fria studier som inte är program- bundna. Det förslag kommittén presenterar ändrar inte på detta förhållande, men kommer att utgöra en drivkraft för dem som studerar på fristående kurser att planera sina studier på ett sätt som leder till en examen. Förslaget har därmed även potential att öka antalet uttagna examina. Dessutom minskar riskerna för att stude- rande på mycket långa utbildningar tvingas avbryta sina studier trots att de har kvar av utbildningen. som de nämnda drivkrafterna blir starkare lämnas goda marginaler för studenterna att ändra inriktning på sina studier, bedriva komplette- rande och breddande studier eller att studera något eller utomlands. Ungefär 4 500 studerande har studiemedel för ett sjätte studiemedelsår. Ungefär hälften av dessa studerar på en utbildning som är . En rimlig bedömning är att mellan 500 och 1 000 studenter på långa utbildningar kan komma att använda sig av ett sjunde studiemedelsår. beaktar att antalet studerande inom framför allt masterprogram- men kommer att öka . Den merkostnad som detta innebär kommer enligt kommitténs bedömning med god marginal att uppvägas av att färre studerande än kommer att använda studiemedel och av att studieplaneringen kommer att förbättras. På så sätt används även studieplatserna mer effektivt.