sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — På det sättet får de som intervjuar en djupare och mer mångfasetterad kunskap om och förståelse för hur parter och bevispersoner uppfattar bemötandet från personalens och domstolens sida. Till detta bidrar också att det i en kvalitativ undersökning ställs öppna frågor och att följdfrågor kan ställas, något som inte är möjligt i en enkätundersökning. En ytterligare fördel med att använda egen personal för att intervjua parter och bevispersoner är att de som intervjuar får en direkt insikt i hur parter och bevispersoner upplever bemötandet i domstolen. De som intervjuar får nya idéer till hur bemötandet kan förbättras för att stärka förtroendet för domstolen. Erfarenheterna från de domstolar som intervjuat med egen personal visar att detta är en mycket effektiv form av utbildning när det gäller personbe- mötande. Att låta parter och bevispersoner komma till tals på det här sättet har också visat sig vara förtroendeskapande i sig. Även de som inte är helt nöjda med bemötandet uppskattar att domstolen på detta tydliga sätt intresserar sig för vad de tycker och tänker kring sina kontakter med domstolen och visar för dem att deras synpunkter är viktiga. Undersökningar om bemötandet bör inte bara ta sikte på hur parter och bevispersoner faktiskt uppfattar bemötandet. Från förbätt- ringssynpunkt är det väl så viktigt är att undersökningarna inne- håller frågor om vilka förväntningar man har på bemötandet från domstolarnas sida. Andra undersökningsmetoder är olika former av tester av sys- temet. Såvitt vi känner till har sådana tester inte förekommit i någon nämnvärd utsträckning i . Testerna kan bl.a. innebära att domstolen uppdrar åt någon eller några utomstående personer, t.ex. studenter, att ringa till eller besöka dom- Bemötande av parter och bevispersoner stolen och efterfråga viss information för att på det sättet under- söka kvaliteten i bemötandet per telefon och i informationsdisken. Man kan också ge utomstående i uppgift att övervara förhandlingar och undersöka hur parter och bevispersoner bemöts. För att den här typen av undersökningar ska vara meningsfulla krävs att de sker enligt en på förhand överenskommen rutin och att den som genomför undersökningen följer en strukturerad plan eller fråge- lista. Vi vill slå ett särskilt slag för en annan sorts undersökningar som innebär att personalen i domstolarna själva undersöker och ut- värderar sitt eget bemötande. Någon domstol har genomfört sådana undersökningar genom att låta administrativ personal på domstolen övervara förhandlingar och komma med synpunkter på domarens bemötande enligt en på förhand utarbetad frågelista. Bemötandet under förhandlingar kan även undersökas av domarna själva genom att man övervarar varandras förhandlingar enligt den modell som förekommit i det danska pilotprojekt som redovisas i avsnitt 4.4.1. Till skillnad från andra modeller erbjuder denna mo- dell domarna en särskilt påtaglig möjlighet att själva reflektera kring förhållningssätt och attityder i bemötandet. En av erfaren- heterna från det danska pilotprojektet är att man t.ex. blir mycket uppmärksam på hur bemötandet uppfattas av andra när man aktivt studerar en annan domares uppträdande. Kriterier som skulle kunna användas för att genomföra den här sortens undersökning av be- mötandet under förhandling kan vara följande. Parters och bevispersoners rätt till information under förhand- lingen om olika rättegångsdeltagares funktion, hur förhandlingen går till, om tidsplaneringen etc. Parters och bevispersoners rätt att normalt få tala till punkt. Parters och bevispersoners upplevelse att bli lyssnade på och sedda av domstolen. Parters och bevispersoners rätt att mötas av ett enkelt och be- gripligt språkbruk i rätten. Parters och bevispersoners rätt att särskild hänsyn tas till deras utsatthet, ungdom, språkproblem, främmande etnicitet etc. En avkunnad dom måste vara begriplig för parterna. Bemötande av parter och bevispersoner Ett inslag i den nya bemötandestrategin bör vara en närmare beskrivning av de olika metoderna för hur enskilda domstolar kan undersöka bemötandet och hur man praktiskt går tillväga för att använda dessa. Strategin bör härvid innehålla en plan för hur ofta domstolarna bör undersöka bemötandet och vilka metoder som är att föredra. Med planen som utgångspunkt kan sedan enskilda domstolars insatser få betydelse för fördelningen av medel (jfr av- snitt 3.4.3). I planen bör också ingå att återkom- mande ska genomföra sådana rikstäckande bemötandeundersök- ningar med parter och bevispersoner som vi har genomfört inom ramen för vårt uppdrag. ska dessutom tillsammans med bemötandeombudsmannen (se avsnitt 4.5.8) kunna ge dom- stolarna stöd i arbetet med att genomföra olika lokala brukar- undersökningar. 4.5.8Det ska finnas en bemötandeombudsman På flera håll inom förvaltningen finns funktioner för att fånga upp brukarnas synpunkter på verksamheten. och Försäk- ringskassan har t.ex. särskilda e-postadresser som brukarna kan använda sig av om de vill framföra klagomål eller beröm över hur de blivit bemötta i sina kontakter med myndigheterna. Andra myn- digheter har gått längre och infört en särskild ombudsmanna- funktion för att inhämta dessa synpunkter. är ett exempel på en sådan myndighet (se avsnitt 4.4.2). Vi menar att det vore värdefullt att inrätta en funktion med motsvarande uppgifter även för Domstolar. Ett skäl till detta är att det då skulle bli tydligt för enskilda vart de kan vända sig med synpunkter på bemötandet. Ett annat skäl är att inrättandet av en funktion av det här slaget skickar signaler till enskilda att deras synpunkter är viktiga för domstolarna. Ett ytterligare skäl är att enskilda kan prata av sig, med den möjlighet till känsla av upprättelse som det kan innebära att få besked om att det finns en organisation för att ta tillvara synpunkterna inom ramen för dom- stolarnas arbete med att utveckla verksamheten. Det viktigaste skälet är emellertid den möjlighet en sådan här funktion erbjuder att få en mer samlad bild av vad som upplevs som bra och mindre bra i dom- stolarnas bemötande. Vi menar att bemötandeombudsman kan vara en bra benäm- ning på en denna funktion. Det kan självfallet inte uteslutas att Bemötande av parter och bevispersoner domstolarna i arbetet med att ta fram den nya strategin för bemöt- andefrågor hittar en term som bättre återspeglar funktionens roll. Ombudsmannen ska alltså ha till uppgift att ta emot synpunkter på bemötandet i domstolarna från enskilda. Inget hindrar förstås att även professionella aktörer framför synpunkter till ombuds- mannen. Efter att ha tagit emot synpunkten bör ombudsmannen ha en skyldighet att föra synpunkten vidare till den berörde med- arbetaren och hans eller hennes närmaste chef. och ombudsmannen bör ha till uppgift att år- ligen sammanställa de synpunkter som kommit in i en rapport och redovisa vad som kommit ut av de enskilda synpunkterna. Rapport- erna bör också innehålla en allmän redovisning av hur arbetet med bemötandefrågor bedrivs inom Domstolar och uppmärk- samma särskilda insatser i de enskilda domstolarna. En annan viktig uppgift för och ombuds- mannen bör, som berörts i avsnitt 4.5.6, vara att delta i utform- ningen och genomförandet av vissa centrala utbildningsinslag på bemötandeområdet. Dessa inslag skulle då handla om att med synpunkterna från enskilda som underlag sätta upp rollspel och diskutera olika konkreta bemötandesituationer. och ombudsmannen bör också, som tas upp i avsnitt 4.5.7, ha ett ansvar för att det återkommande genomförs rikstäckande bemötandeundersökningar med parter och bevisper- soner. Därutöver ska och ombudsmannen kunna ge domstolarna råd och stöd i arbetet med att genomföra brukar- undersökningar lokalt. Ombudsmannen bör också kunna vara domstolarna och Dom- stolsverket behjälpliga i arbetet med att hålla den nya bemötande- strategin för Domstolar uppdaterad när den väl är på plats. För att verkligen markera avståndet till den dömande verk- samheten talar mycket för att ombudsmannen inte bör vara jurist. Med hänsyn till uppdragets natur och de uppgifter vi tänker oss att ombudsmannen ska ha är det kanske mest naturligt om ombuds- mannen har beteendevetenskaplig eller liknande bakgrund. När det gäller ombudsmannens hemvist förefaller det naturligt att knyta funktionen till . För att garantera ombuds- mannens trovärdighet i förhållande till medborgarna är det dock viktigt att funktionen är självständig i förhållande till verkets övriga verksamhet. Med ett uttalat och tydligt markerat avstånd till den dömande verksamheten ser vi inte några principiella hinder mot att knyta ombudsmannen till verket. 5 Utformning av domar och beslut Vår utgångspunkt är att nyckeln till ett framgångsrikt arbete med att generellt höja kvaliteten i domar och beslut när det gäller läs- barhet och juridisk argumentation ligger i att domare själva i väsent- ligt större utsträckning än diskuterar frågor som rör utform- ningen av dessa texter. Vi är övertygade om att sådana diskussioner kommer att leda till att det blir lättare för personer som inte är juridiskt kunniga att förstå och bli övertygade av domstolarnas resonemang. Vi har därför sett som vår viktigaste uppgift att söka hitta ingångar till hur man kan komma igång med sådana diskus- sioner i domstolarna. Våra undersökningar av domar och beslut när det gäller läsbar- het visar att det finns en hel del problem som berör allt från struk- tur och disposition till uttryckssätt och ordval. Även den juridiska argumentationen i avgörandena är ibland bristfällig. Den viktigaste orsaken till att det finns sådana problem i domar och beslut är förmodligen att domare sällan har ett mottagarper- spektiv när de skriver sina texter. Detta beror nog främst på tradi- tionen för hur domstolsjurister lär sig hur domar och beslut bör utformas. Denna innebär att tidigare avgöranden fungerar som rättesnören och mallar, även när det gäller frågor som har med den språkliga utformningen att göra. När domarens uppfattning om hur domar och beslut bör se ut formas av vad kollegorna har utvecklat blir det inte naturligt att fundera över hur texten kommer att uppfattas och förstås av enskilda parter. För att förbättra läsbarheten och den juridiska argumentationen krävs det enligt vår mening att nuvarande domskrivningsideal för- ändras. Domstolsjurister måste i större utsträckning ta intryck av klarspråksarbete när det gäller utformningen av domar och beslut. Det språkpolitiska målet att den offentliga svenskan Utformning av domar och beslut ska vara vårdad, enkel och begriplig gäller även domstolarna (prop. 2005/06:2 bet. 2005/06:KrU4). Vi har därför tagit fram några språkrapporter och andra hjälp- medel som domare själva ska kunna använda för att undersöka läs- barheten och den juridiska argumentationen i sina texter. För att stimulera diskussioner i domstolarna för att förbättra läsbarheten och den juridiska argumentationen finns det enligt vår mening ett behov av en strategi för utformningen av domar och beslut. I detta ingår också att uppnå ett rationellt utnyttjande av de resurser som används för domskrivning. Med en strategi på om- rådet blir det också lättare för domstolarna att inom ramen för det systematiska kvalitetsarbetet följa upp arbetet med att förbättra utformningen av domar och beslut (jfr avsnitt 3). Strategins inne- håll ska bestämmas av domstolarna. ska ha en över- gripande roll i strategiarbetet. Verket ska således initiera domstol- arnas arbete med strategin, driva arbetet med denna framåt och hålla arbetet levande. Strategin bör vila på följande hörnstenar. Domstolar ska ha föreskrifter för formell och grafisk utformning av domar och beslut. Det ska finnas rekommendationer för hur domar och beslut bör utformas när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation. Alla domstolsjurister ska utbildas i frågor som rör utformningen av domar och beslut. Kvaliteten i domar och beslut när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation ska återkommande undersökas. I direktiven framhålls att domstolarnas sätt att kommunicera med medborgarna genom utformningen av domar och beslut är en faktor av särskilt stor betydelse för medborgarnas förtroende för domstolarna. Vi har fått i uppgift att kartlägga hur denna kommu- nikation fungerar och mot bakgrund av kartläggningen överväga hur domstolarnas kommunikation med medborgarna kan utvecklas vidare. Utredningens kartläggning och överväganden ska redovisas på ett sådant sätt att de kan ligga till grund för domstolarnas fort- satta arbete med dessa frågor. Utformning av domar och beslut I direktiven uppmärksammas att även domar som är helt oklan- derliga ur ett strikt juridiskt perspektiv ibland utsätts för häftig kritik i den allmänna debatten, eftersom det kan vara svårt att för- stå domstolarnas resonemang. En betydelsefull faktor för förstå- elsen av domstolarnas verksamhet är således utformningen av domar och beslut. Det konstateras i direktiven att domskrivningen tradi- tionellt har varit anpassad för juridiskt utbildade läsare och att en viktig målgrupp självfallet är ledamöter i högre rätt. fram- hålls att det är angeläget att parter och andra som inte är juridiskt kunniga kan förstå och bli övertygade av domstolens resonemang. Att domen ska vara begriplig för allmänheten är alltså en ut- gångspunkt enligt direktiven. har ju en dom flera andra adressater, t.ex. högre rätt, andra jurister och myndigheter. Direk- tivens utgångspunkt om begriplighet tar enligt vår mening rimligen sikte på alla tänkbara målgrupper för en dom eller ett beslut. Vi ger först i avsnitt 5.3 en lägesrapport för hur man inom Domstolar har uppmärksammat frågor som rör utform- ningen av domar och beslut. I avsnitt 5.4 redovisar vi hur man arbetar med dessa frågor i , och . Därefter redogör vi i avsnitt 5.5 översiktligt för metoder att undersöka rent språkliga aspekter av texters begriplighet. Vi berör i det samman- hanget mer ingående några undersökningar av språket i domar som vi har tagit fram och frågan hur den språkliga kvaliteten och kvaliteten i den juridiska argumentationen i domar och beslut kan undersökas. Slutligen redovisar vi i avsnitt 5.6 våra förslag när det gäller hur domstolarna i fortsättningen bör arbeta med frågor som rör utformning av domar och beslut. 5.3Sveriges Domstolar – lägesbeskrivning när det gäller utformning av domar och beslut I detta avsnitt redogör vi först översiktligt för de rättsliga regler som tar sikte på utformningen av domar och beslut. Därefter redo- visar vi de språkvårdspublikationer som getts ut för domstolarna och kortfattat vissa utredningar och rapporter som berört frågor om utformningen av domar och beslut och vad som kommit ut av dessa. Slutligen beskriver vi vilken utbildning som ges till domare på detta område. Utformning av domar och beslut 5.3.1Rättsliga regler om domskrivning I 17 och 30 kap. finns bestämmelser om vilka formella krav som ställs på domar och beslut i de allmänna dom- stolarna. Motsvarande bestämmelser när det gäller domstolsären- den finns i 27–30 §§ lagen (1996:242) om domstolsärenden. För förvaltningsdomstolarna regleras innehållet i domar och beslut i 28–32 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). För de allmänna domstolarnas del återfinns de närmare inne- hållskraven för tvistemålsdomen i 17 kap. 7 § och för brottmåls- domen i 30 kap. 5 § . Bestämmelserna är i huvud- sak likalydande. Utöver vissa formkrav om att ange tid och ställe för domens meddelande och om domslut och parternas yrkanden m.m., framgår att domstolen är skyldig att ange domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet. Härmed avses de skäl som varit bestämmande för avgörandet i såväl rätts- som bevisfrågan. En högre rätts dom ska också i den utsträckning det behövs innehålla en redogörelse för lägre rätts dom. För domstolsärendenas del följer av 28 § lagen om domstols- ärenden att det av ett beslut varigenom domstolen avgör ärendet ska framgå de skäl som bestämt utgången, om beslutet går någon part emot eller om det annars behövs. Av bestämmelsen framgår vidare att det i ett beslut som innebär att ett överklagat beslut fastställs endast behöver anges skäl om de avviker från skälen i det överklagade beslutet. I 30 § förvaltningsprocesslagen finns en bestämmelse som före- skriver att förvaltningsdomstolarnas avgörande av mål ska grundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt förekommit i målet samt att de skäl som bestämt utgången ska framgå av be- slutet. I lagtexten regleras inte om avgörandet ska kallas dom eller beslut.TPF1FPT Bestämmelser om att ett avgörande av saken ska ha doms- beteckning finns i stället i 30 § förordningen (1979:575) om proto- kollföring m.m. vid de allmänna förvaltningsdomstolarna. Av lag- texten följer att även förvaltningsdomstolarnas avgöranden ska motiveras. Det framgår emellertid inte närmare av lagen eller för- ordningen hur domskälen ska utformas.TPF2FPT 1TP PT I prop. 1971:30 s. 584 uttalar departementschefen att det inte bör komma ifråga att gene- rellt föreskriva att förvaltningsdomstolarnas avgöranden ska kallas dom. 2TP PT Se härom Lavin (1999). Utformning av domar och beslut De första riktlinjerna för den språkliga utformningen av officiella texter gavs ut av Statsrådsberedningen . Riktlinjerna tar sär- skilt sikte på språket i lagar och andra författningar. Med mer specifik inriktning på språkvården i domstolarnas arbete lät publicera skriften Språket i domar och beslut (1984). Syftet med skriften var att inspirera domstolsjurister till modern språkbehandling och en ökad medvetenhet i språkfrågor. Dom- stolsverket publicerade studiehäftet Ord och uttryck inom domstolsväsendet (1988). gav Statsrådsberedningen ut den första upplagan av skrivregler (2004). En vidareutveckling av de tankar kring språkhantering som hade kommit till uttryck i publikationen från skedde sedan i regi och utmynnade i skriften Språk och struktur i domar och beslut (2005). Denna skrift är avsedd att använ- das i överrätternas utbildning, i kursverksamhet och som daglig inspirationskälla för alla som skriver i domstolarna. Skriften gavs ut i en ny och omarbetad upplaga. 5.3.3Tidigare utredningar och rapporter om domskrivning Utformningen av domar och beslut har inte varit föremål för något större intresse från lagstiftarens sida . De överväganden som gjordes inför införandet av den nya är därför fortfarande av visst intresse. Processlagberedningen (bet. SOU 1938:44 II) uttalade att det är av vikt att det klarläggs på vilka grunder rätten stöder sin övertygelse om vad som är bevisat i målet. En sådan redogörelse ansågs också ha betydelse som kontroll av rättens bevisprövning. Hur utförlig redogörelsen skulle göras var, enligt beredningen, beroende av omständigheterna. Beredningen, liksom (bet. SOU 1926:31), riktade kritik mot dåtidens domskrivning, som den ansåg var alltför knapphändig och inte sällan också otydlig.TPF3FPT Särskilt i samband med överklagande var det både för parterna och den högre rätten av stor betydelse att underrättens uppfattning om både bevis- och rätts- frågor kommit till klart uttryck i domen.TPF4FPT Processnämnden, som 3TP PT SOU 1926:31 s. 176 f. 4TP PT SOU 1938:44 II s. 218 f. Utformning av domar och beslut bl.a. hade i uppdrag att ta fram lämpliga tryckta framställningar om rättegångsreformens innebörd, har visat några exempel på hur domar kan utformas enligt den moderna tekniken med s.k. vävda domskäl.TPF5FPT Tekniken innebär att rätten genom hänvisningar till den åberopade bevisningen i sammanfattande form redogör för vad som förekommit och för hur bevisningen bör värderas. rättegångsutrednings betänkande En modernare rätte- gång (SOU 2001:103) kartläggs bl.a. domskrivningens utveckling ur ett historiskt perspektiv samt redogörs för de motiveringskrav som följer av och den nuvarande svenska lagstiftningen på området. Syftet var att undersöka om det går att underlätta domstolarnas arbete genom ett system där avgörandet inte skrivs ut fullständigt i sådana fall där varken parterna eller någon annan har behov av det. Utredningen konstaterar att rätten, utöver att ange vad som är bevisat, också bör upplysa varför den har funnit något bevisat. I detta sägs ligga en redovisning av hur rätten bearbetat bevismaterialet. Man ska alltså av domen kunna få upplysning både om hur rätten sammanställt materialet och vilka bevis som enskilt eller tillsammans styrkt en viss händelse.TPF6FPT Utredningen diskuterar sedan lämpligheten av att utvidga möjlig- heten att utforma dom i s.k. förenklad form och framhåller i det sammanhanget att det torde vara vid ytterligt få tillfällen, om ens några, som det kan sägas ligga i linje med ett medborgarperspektiv att reducera parters och andra intressenters möjlighet att få en dom i ett sakprövat mål som i vart fall uppnår de lagfästa minimikraven. Utredningen lämnar därför inga förslag om ändring av reglerna om domskrivning.TPF7FPT Utredningen om alternativa former för tvistlösning vid tingsrätt föreslår i betänkandet Alternativ tvistlösning (SOU 2007:26) bl.a. två parallella domstolsförfaranden som parter i dispositiva tvister ska kunna välja i stället för vanlig rättegång. Det ena benämns snabbrättegång och innebär ett flexibelt och till parterna och tvistens karaktär anpassat förfarande där principer om muntlighet, omedelbarhet och koncentration ersätts av kravet på snabbhet och koncentration genom hela förfarandet.TPF8FPT När det gäller detta förfarande berör utredningen frågan om domstolens avgöranden alltid ska motiveras eller om beslutande- 5TP (1947). 6TP PT SOU 2001:103 s. 279. 7TP PT SOU 2001:103 s. 286 ff. 8TP PT SOU 2007:26 s. 153 ff. Utformning av domar och beslut rätten huruvida det ska finnas några skäl kan överlämnas till part- erna. Utredningen konstaterar bl.a. att kravet på att domar ska motiveras har betydelse även från andra aspekter än parternas intressen. För att allmänhetens rätt till insyn ska tjäna sitt syfte är det således viktigt att massmedierna och enskilda kan ta del av hur domstolarna resonerat i olika fall. Detta ger möjlighet till kontroll av att lika fall bedöms lika och bidrar enligt utredningen till att upprätthålla förtroendet för rättsväsendet. Utredningen anser bl.a. av detta skäl att det inte bör vara möjligt för parter att avsäga sig rätten till domskäl i förfarandet med snabbrättegång.TPF9FPT har i betänkandet Straff i proportion till brottets allvar (SOU 2008:85) bl.a. övervägt hur påföljdsfrågor kan ges ökad uppmärksamhet i brottmålsprocessen i syfte att bidra till en ökad förutsebarhet och en större enhetlighet i rättstillämpningen. Utredningen föreslår i denna del bl.a. att åklagaren ska ha en skyl- dighet att ange den påföljd som han eller hon anser bör följa för det eller de brott som omfattas av åtalet. Utredningen föreslår dess- utom att 30 kap. 5 § ändras så att det av bestäm- melsen framgår att åklagarens förslag till påföljd för brottet ska anges i domen. Detta kan enligt utredningen förväntas leda till att det blir naturligt för rätten att redogöra för hur den ställer sig till åklagarens förslag och att närmare motivera varför den anser eller inte anser sig kunna godta åklagarens resonemang i påföljdsdelen. Därmed kan domskälen antas bli både tydligare och mer utförliga än vad som enligt utredningens kartläggning ibland kan vara fallet . Utredningen menar att detta i sin tur kan förväntas leda till en ökad förståelse för rättens resonemang.TPF10FPT Andra utredningar och rapporter Regeringen uppdrog i regleringsbrevet för domstolsväsen- det åt att anordna diskussioner mellan domare vid de allmänna domstolarna, domare vid de allmänna förvaltnings- domstolarna, åklagare och advokater om vad som är kvalitet i dom- stolsverksamheten. Diskussionerna utmynnade i att utvecklings- enheten inom gav ut rapporten i domstols- verksamhet (Dnr 184-1997). I rapporten slås det fast att god kvali- tet när det gäller domstolarnas avgöranden innebär att de ska vara 9TP PT SOU 2007:26 s. 207 ff. 10TP PT SOU 2008:85 s. 326 f. Utformning av domar och beslut