sou · GXB361 · 2009-07-02 00:00:00 — Undantag får enligt den andra punkten vidare göras om det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning att adoptera utan förmedling av en auktoriserad adoptionsorganisation. Detta är en ny bestämmelse. Den personliga anknytningen till barnet kan t.ex. ha uppstått genom att barnet har varit s.k. feriebarn hos sökanden. Det kan också vara så att barnet har tagits om hand av sökanden av annan anledning, t.ex. efter ett utländskt myndighetsbeslut som erkänns i . Däremot avses inte ett personligt förhållande som har uppstått i syfte att sökanden ska få adoptera barnet. Inte heller anknytningen till ett s.k. fadderbarn, som sökanden har betalat pengar till inom ramen för ett fadderprojekt, omfattas normalt sett. För att ett tillstånd enligt andra stycket ska få ges, krävs enligt tredje stycket att socialnämnden har lämnat ett medgivande enligt 6 kap. 12 § socialtjänstlagen (2001:453) och i det sammanhanget har prövat att adoptionen är till barnets bästa. Detta innebär att det inte är möjligt att få ett tillstånd till enskild adoption endast på grund av ett generellt medgivande. måste först ha prövat att en tänkt adoption av det bestämda barnet är till barnets bästa, bl.a. om barnet har behov av en adoption. Det är i de flesta fall lämpligt att prövningen sker i ett sammanhang eftersom socialnämnden både prövar frågan om medgivande och tillstånd till enskild adoption. Ett tillstånd till enskild adoption ska enligt paragrafen ges innan barnet lämnar sitt hemland. Skulle det i något fall förekomma att barnet har kommit till utan att ett tillstånd har inhämtats , befriar det inte sökandena från skyldigheten att söka tillståndet i efterhand. Detsamma gäller i fråga om medgivande enligt 6 kap. 12 § socialtjänstlagen (se prop. 1979/80:1 s. 539). Ändringarna träder i kraft (den första punkten). Enligt övergångsbestämmelsen i den andra punkten ska en ansökan om tillstånd till enskild adoption som har getts in till före ikraftträdandet av de nya bestämmelserna handläggas av myndigheten även efter ikraftträdandet. behåller alltså sin behörighet enligt äldre regler i ett pågående ärende. I ett sådant ärende ska äldre bestämmelser tillämpas. Övervägandena finns i avsnitt 18. 20.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap I paragrafen finns bestämmelser om svenskt medborgarskap vid adoption. Andra punkten har ändrats till följd av den nya lagen (2010:000) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. 20.10Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Paragrafen handlar om medgivande att i adoptionssyfte ta emot ett barn med hemvist utomlands. Första och andra styckena har ändrats. Den tidigare bestämmelsen i tredje stycket finns nu i fjärde stycket. Den tidigare bestämmelsen i fjärde stycket har överförts till 12 b §. Övervägandena finns i avsnitt 15.1 och 15.2. Av första stycket framgår att ett barn med hemvist utomlands inte utan socialnämndens medgivande får tas emot av någon i syfte att adopteras. Medgivandet ska inhämtas innan barnet lämnar det land där barnet har sitt hemvist. Skulle det i något fall förekomma att barnet kommer till i adoptionssyfte utan att medgivande har inhämtats , befriar det inte de blivande föräldrarna från skyldigheten att söka medgivande (se prop. 1979/80:1 s. 539). Ett undantag för den som är barnets förälder eller vårdnadshavare har tagits bort. Även en biologisk förälder som vill adoptera tillbaka sitt barn måste alltså ha ett medgivande av socialnämnden. Detsamma gäller den som är särskilt förordnad vårdnadshavare. I andra stycket anges förutsättningarna för ett medgivande enligt första stycket. Ett medgivande får lämnas endast om den sökande är lämpad att adoptera. Vid lämplighetsbedömningen ska ett antal omständigheter beaktas särskilt. En hänvisning till sökandens ålder har tagits bort. Åldersfrågan regleras nu i stället i 12 a §. I syfte att öka överskådligheten har det som ska beaktas särskilt delats upp i tre strecksatser. Den tredje strecksatsen är ny. Den behandlar stabiliteten i sökandenas relation. I denna prövning ligger att det ska beaktas bl.a. vilken närhet de sökande har till varandra, hur bra relationen fungerar och hur engagerat paret är i relationen. Vidare ska beaktas hur långvarigt förhållandet är, om det har utsatts för prövningar, hur man har klarat att lösa dem och hur konflikter hanteras. Även tidigare nära relationer kan få betydelse – varför de upphört och vad sökanden har lärt av det. En adoption bör normalt inte komma i fråga om sökandena endast har bott tillsammans . Tredje stycket berör det fallet att ansökan om medgivande avser ett bestämt barn. Bestämmelsen är ny. I de allra flesta fall initieras ett adoptionsförfarande genom att den eller de som vill adoptera ställer sig i kö hos en auktoriserad adoptionsorganisation. om medgivande är i ett sådant fall generell. I vissa fall kan det dock vara så att sökanden redan vid ansökan om medgivande vill adoptera ett bestämt barn. I ett sådant fall blir den nu aktuella bestämmelsen tillämplig. Enligt bestämmelsen förutsätter ett medgivande, utöver de krav som ställs i andra stycket, att adoptionen även i övrigt är till barnets bästa. Vid bedömningen kan ledning hämtas från de allmänna kriterierna för adoption som anges i 4 kap. 2 § föräldra- balken, dvs. viljan och förmågan hos barnets föräldrar att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran och den personliga relationen i övrigt mellan barnet och föräldrarna. Vid bedömningen bör hänsyn tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Det måste finnas en påtaglig brist just när det gäller föräldrarnas vilja eller förmåga att ta ansvar för sitt barn. Generella brister när det gäller levnadsförhållandena i barnets ursprungsland är inte tillräckligt för adoption. Det kan t.ex. visa sig att barnet har en fungerande familj i sitt hemland och därför saknar behov av en adoption. I ett sådant fall ska medgivande till adoption inte lämnas. Det ligger i sökandens intresse att medverka till utredningen när det gäller barnets förhållanden och de omständigheter som i övrigt är relevanta. Det bör normalt kunna krävas att sökanden tillhanda- håller socialnämnden den information som krävs. I vissa fall bör också , utländska myndigheter eller svensk ambassad i utlandet kunna bistå (angående utredningen jfr även avsnitt 11.5). Fjärde stycket har överförts från 12 § andra och tredje styckena. Bestämmelsen har fått en något annorlunda språklig utformning men är i sak oförändrad. I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse om sökandens ålder. Övervägandena finns i avsnitt 15.1. Utgångspunkten är att ett medgivande inte får lämnas om den eller de som ansöker om medgivande har fyllt för ansökan. Detta gäller dock inte, om barnet har en personlig anknytning till sökanden eller det annars finns särskilda skäl. Den personliga anknytningen ska ha funnits mellan sökanden och barnet . Det kan t.ex. röra sig om släktingbarn eller feriebarn som har tillbringat skolloven hos sökanden. Medgivande ska däremot inte lämnas om sökanden har etablerat en kontakt med ett barn i ett direkt syfte att få adoptera barnet. Bedömningen av om det i övrigt finns särskilda skäl bör göras med hänsyn till barnets bästa – på detta stadium i de flesta fall det okända barnets bästa. Ett exempel kan vara att endast den ena av två makar eller sambor är . Det kan också vara så att sökanden har fått ett medgivande att ta emot ett barn och att det har upphört att gälla efter det att sökanden har fått besked om att han eller hon ska få ta emot ett bestämt barn för adoption, men innan sökanden hinner ta emot barnet i sin vård (se vidare 12 b §). I ett sådant fall bör ett nytt medgivande kunna lämnas i fråga om det bestämda barnet. Ett annat exempel kan vara att ansökan om medgivande avser ett barn som är syskon eller annan nära anhörig till ett barn som sökanden har adopterat. Det bör däremot som regel inte vara tillräckligt att det redan finns andra – biologiska eller adopterade – barn i familjen. Det bör inte heller generellt göras undantag från ålderskravet endast av den anledningen att sökanden vill adoptera ett äldre barn. Det kan finnas särskilda skäl att frångå ålderskravet även i andra situationer. De exempel som har angivits är inte avsedda att vara uttömmande. Paragrafen anger giltighetstiden för ett medgivande enligt 12 §. Bestämmelsen har överförts från 12 § fjärde stycket. Den har ändrats så att det nu är tillräckligt att barnet har tagits emot i sökandens vård inom medgivandets giltighetstid. I många fall innebär detta att tidpunkten för mottagandet tidigareläggs. Bestämmelsen har också ändrats på så sätt att medgivandet gäller . Övervägandena finns i avsnitt 15.1. I paragrafen finns bestämmelser om att socialnämnden i vissa fall ska ge ett samtycke till att adoptionsförfarandet får fortsätta. Första stycket har ändrats. Dessutom har ett nytt andra stycke tillagts. Övervägandena finns i avsnitt 15.2. Bestämmelsen i första stycket har givits en något annorlunda språklig utformning men är i sak oförändrad. I andra stycket finns ett undantag som gäller det fall att ett medgivande enligt 12 § avser ett bestämt barn och det inte är frågan om ett adoptionsförfarande som omfattas av lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. I ett sådant fall ska socialnämnden alltså inte fatta något beslut om att adoptions- förfarandet får fortsätta. Paragrafen handlar om delegation av socialnämndens uppgifter till en särskild avdelning. Ett tillägg har gjorts som innebär att frågan om tillstånd till enskild adoption enligt 4 § andra stycket lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling får delegeras. Paragrafen handlar om delegation av socialnämndens uppgifter enligt . I första stycket har en strecksats lagts till som innebär att uppgiften i 4 kap. 11 § andra stycket föräldra- balken, när det gäller beslut att utse utredare i ett ärende om adoption, får delegeras. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. Ändringarna träder i kraft (den första punkten). Enligt övergångsbestämmelsen i den andra punkten ska äldre bestämmelser tillämpas i fråga om ansökningar om medgivande enligt 6 kap. 12 § som har getts in till socialnämnden före ikraft- trädandet. Det innebär alltså att de nya bestämmelserna om bl.a. sökandens ålder och giltighetstiden av ett medgivande inte kommer att bli aktuella i pågående ärenden. Övervägandena finns i avsnitt 18. 20.11Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) I paragrafen finns bestämmelser om uppehållstillstånd. Vissa mindre redaktionella ändringar har gjorts. I första stycket tredje punkten har även en hänvisning ändrats till följd av den nya lagen (2010:000) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. Jag delar inte bedömningen att sambor ska kunna adoptera gemen- samt på samma villkor som makar. Däremot ställer jag mig bakom förslaget om att en sambo ska kunna adoptera den andra sambons barn, på samma villkor som en make får adoptera den andra makens barn (= styvbarnsadoption). Frågan om huruvida sambor borde ges rätt att gemensamt adoptera barn väcktes i en departementspromemoria och har därefter övervägts, eller i vart fall berörts, vid ett antal lagreformer. Flera motioner har vidare väckts i i syfte att göra det möjligt för sambor att adoptera. Att möjligheten att bli prövad som adoptivförälder, trots de upprepade påstötningarna om en omprövning, inte utvidgats till sambor, har primärt motiverats med hänsyn till internationella konventioner på området som inte omfattar situationer där ett icke gift par gemensamt vill adoptera ett barn. Av särskild relevans i sammanhanget har varit Europarådskonvention om adoption1 och Haagkonven- tion om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Man har befarat att en annorlunda svensk bedömning skulle försvåra internationella adoptioner. Men det har även anförts som argument mot en lagändring att den gällande ordningen inte synes ha medfört några nämnvärda nackdelar.2 Utredningens uppdrag har varit att föreslå sådana lagföränd- ringar som är motiverade av hänsyn till barnets bästa. Förslaget att göra det möjligt för sambor att gemensamt adoptera barn uppfyller enligt min mening inte detta kriterium. Förslaget präglas i denna 1En ny adoptionskonvention antogs av 2008. Även om konventionsregleringen inte bygger på den modellen, utesluter konventionen inte att en konventionsstat i sin interna adoptionsreglering gör det möjligt för samboende par att adoptera gemensamt. Det har ännu inte tagits ställning till huruvida bör ratificera den nya konventionen. del av en strävan att respektera de vuxnas val av att inte gifta sig och att tillmötesgå deras önskan att få adoptera, förutom en strävan att göra regelsystemet så enhetligt som möjligt.3 Förslaget bortser från verkligheten och barnens behov av trygghet. De barn, som det kan vara fråga om, är barn som är i behov av största möjliga stabilitet i de personliga relationerna. Dessa barn är redan födda, i behov av ett nytt hem. Dessa barn har inte i förhållande till sina ursprungliga föräldrar fått uppleva den trygghet och den stabilitet som ska prägla ett föräldra-barnförhållande. Utredningen bortser från den klart högre separationsfrekvensen bland samboende par med barn i förhållande till gifta par med barn. I en situation där allt färre barn är tillgängliga för adoption och där köerna att få ett barn förmedlat för adoption växer hos de auktoriserade adoptionsorganisationerna i , präglas utred- ningens förslag av ett uppenbart vuxenperspektiv. Det finns inget belägg för att barn inte adopteras av de mest lämpade sökandena i och att den gällande ordningen således skulle ha inneburit att barn i behov av adoption har gått miste om de bästa adoptivföräldrarna. Separationsstatistiken ger vid handen att äktenskap mellan föräldrar fortfarande utgör den för barnen tryggaste uppväxtmiljön. Noteras bör att man så sent som avstod från att bygga ut samboregleringen, bland annat för att undvika att reglerna för sambor i alltför hög grad närmar sig den äkten- skapsrättsliga regleringen. Med hänvisning till tidigare uttalanden av påminde man om att äktenskapet och partnerskapet som institutioner är överlägsna andra samlevnadsformer i fråga om personlig trygghet och juridisk stabilitet.4 Denna bedömning har fortsatt aktualitet. Barn som är tillgängliga för adoption befinner sig i en särskilt utsatt situation, vilket gör att deras behov och bästa inte kan bedömas på samma sätt som för barn (och planerade barn) i allmänhet. Det borde vidare leda till eftertanke att de föreslagna adop- tionerna faller utanför som antogs för att säkerställa trygga, etiskt korrekta adoptioner som beaktar barnets mänskliga rättigheter. En konsekvens blir att sambor inte kommer att kvalificera sig som adoptivföräldrar i barnens ursprungsländer, varav de flesta numera är med i . 3Enligt detta resonemang är undantagen rörande sambor en anomali i ett regelsystem som inte tillmäter föräldrarnas civilrättsliga status någon betydelse. 2002/03:80 s. 25. inte bara barnens rättsskydd (under adoptionsprocessen över landsgränser) utan utsätter adoptivsökande sambor för falska förhoppningar, när deras rätt enligt svensk rätt att kunna gemensamt adoptera inte kan genomföras i praktiken. Ett minimum borde vara, om förslaget genomförs, att var och en av samborna, liksom omständigheterna i övrigt, fyller sådana krav som i gällande rätt ställs för att en ensamstående person ska kunna adoptera ett barn. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska göra en allmän översyn av reglerna om adoption i 4 kap. . Utredaren ska ta ställning till om det i syfte att stärka barnperspektivet finns anledning att ändra reglerna om domstolens prövning i ärenden om adoption och om principen om barnets bästa bör komma till tydligare uttryck i lagtexten. Det ska undersökas vilket beslutsunderlag domstolarna har i ärenden om adoption, bl.a. vilka åtgärder socialnämnden vidtar vid en begäran om yttrande, hur nämndens yttranden utformas och i vilken utsträckning barn får komma till tals. Utredaren ska mot bakgrund av det som framkommer ta ställning till om reglerna behöver ändras eller kompletteras för att förbättra domstolens beslutsunderlag och säkerställa att adoptionen är till barnets bästa. Vidare ska utredaren uppmärksamma frågor om sambors möjlighet att adoptera, samtycken till adoption och åldersgränserna för att få adoptera. Även frågor som särskilt gäller internationell adoption ska utredas. Utredaren ska ta ställning till behovet av åtgärder för att säkerställa barnets bästa i situationer där en adoption inte sker genom förmedling av en auktoriserad sammanslutning (enskild adoption). Utredaren ska överväga frågor om behovet av före- trädare för barn som kommer till i syfte att adopteras. En översyn ska göras av lag om internationella rätts- förhållanden rörande adoption. Uppdraget ska redovisas . Genom en adoption skapas ett varaktigt föräldra-barnförhållande mellan den som adopterar (adoptanten) och den som adopteras (adoptivbarnet). Den som adopteras betraktas i rättsligt hänseende som adoptantens barn, som de rättsliga banden till tidigare förälder klipps av. Detta får betydelse bl.a. när det gäller arvsrätten, vårdnaden om barnet och skyldigheten att svara för underhåll åt barnet. Regler om adoption finns i flera författningar. De grund- läggande bestämmelserna finns i 4 kap. . När det gäller internationella adoptioner finns också bestämmelser i lagen (1997:191) med anledning av tillträde till Haag- konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. För adoption med internordisk anknytning finns regler i förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållan- den rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Det finns också allmänna regler om svensk domsrätt, lagval och erkännande av utländska avgöranden i lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. Bestämmelser om förmedling vid internationell adoption finns i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling (). I socialtjänstlagen (2001:453) regleras frågor om socialnämndens medgivande vid internationell adoption. Den grundläggande regleringen av adoption i kan sägas utgå från adoption av ett barn med ursprung i . har dock antalet adoptioner av svenska barn successivt minskat. De flesta sådana adoptioner avser numera styvbarn och barn placerade i familjehem. I stället har antalet adoptioner av barn med ursprung utanför ökat markant och utgör en klar majoritet av samtliga adoptioner. Parallellt med denna utveckling har frågor om barnets ställning och rättigheter vid adoption kommit allt mer i fokus. Konven- tionen om barnets rättigheter (), antagen av , slår fast viktiga principer, bl.a. att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn och att barnet är bärare av de rättigheter som räknas upp i konventionen. Vid adoption ställs särskilda krav. Det ska säker- ställas att barnets bästa främst beaktas. Det innebär att inga andra intressen får ta över eller jämställas med barnets. Regler till skydd för barnet vid adoption finns också om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Konventionen tillträddes av . En ny konvention om adoption av barn utarbetas inom . Bland annat mot bakgrund av den utveckling som skett och vissa problem som har gjort sig gällande i samband med adoption finns det nu anledning att göra en översyn av vissa adoptionsrättsliga frågor. En särskild utredare bör därför utses och ges följande uppdrag. En översyn av 4 kap. En översyn av den adoptionsrättsliga regleringen har länge varit föremål för diskussion. Utredningen om barnens rätt fick i uppdrag att göra en översyn (dir. 1982:25). Uppdraget överfördes till , som i betänkandet Adoptions- frågor (SOU 1989:100) föreslog en modernisering av 4 kap. . Förslagen har dock, med något undantag, inte lett till lagstiftning. Regleringen i har i flera avseenden kritiserats även . En central fråga har varit behovet av ett tydligare barnperspektiv. Det har bl.a. i motioner i framförts synpunkter om att det inte är tillräckligt klart i vilka fall en adoption kan anses vara till fördel för barnet och att principen om barnets bästa bör komma till bättre uttryck i lagtexten. Vidare har det ansetts att det vid internationell adoption ibland kan vara svårt för domstolen att få ett tillräckligt bra beslutsunderlag. Det har också framförts synpunkter bl.a. om att sambor bör få möjlighet att adoptera på samma sätt som gifta par och registrerade partner och att ålderskraven för adoption bör ändras (se t.ex. bet. 2004/05:LU10, 2005/06:LU9 och 2006/07:CU8). Utredaren ska mot denna bakgrund göra en allmän översyn av 4 kap. . Det finns ett visst beredningsunderlag i betänkanden och i departe- mentspromemorian Föräldrars samtycke till adoption, m.m. (Ds 2001:53), men det behöver kompletteras. Utredaren ska särskilt överväga följande frågor. För den som vill adoptera ett barn i krävs tillstånd av domstol (4 kap. 1 § ). Domstolen får ge sitt tillstånd endast om adoptionen är till fördel för barnet. Dessutom krävs att sökanden har uppfostrat barnet eller vill uppfostra barnet eller att det med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till adoptionen. Vid bedöm- ningen ska hänsyn tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad (4 kap. 6 § ). Utredaren ska ta ställning till om det i syfte att stärka barn- perspektivet finns anledning att ändra reglerna om domstolens prövning i ärenden om adoption. Frågor som ska uppmärksammas är om principen om barnets bästa bör komma till tydligare uttryck i lagtexten och om det till ledning för tillämpningen behöver anges vilka omständigheter som ska beaktas särskilt. Bedömningen ska göras med utgångspunkt särskilt i de grundläggande principer som kommer till uttryck i och Haag- konvention. I ett ärende om adoption ska domstolen inhämta upplysningar om barnet och sökanden samt om huruvida ersättning eller bidrag till barnets underhåll har lämnats. Har barnet inte fyllt , ska yttrande inhämtas dels från socialnämnden i den kommun där sökanden är folkbokförd, dels från socialnämnden i den kommun där den som har vårdnaden om barnet är folkbokförd. Den kommun där sökanden är folkbokförd ska, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för domstolen (4 kap. 10 § ). När den som adoptionen avser är utomnordisk medborgare och eller äldre, ska ett yttrande dessutom inhämtas från (2 § tredje stycket lagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption). Det framstår delvis som oklart vad socialnämndens yttrande ska innehålla och hur långt socialnämndens utredningsskyldighet egentligen sträcker sig. Detta kan innebära problem särskilt i vissa fall där barnet har sitt ursprung utomlands. Svårigheter kan också finnas när sökanden inte är folkbokförd i . Utredaren ska undersöka vilket beslutsunderlag domstolarna har i ärenden om adoption. I denna del av uppdraget ligger att utredaren ska undersöka vilka åtgärder socialnämnden normalt vidtar vid en begäran om yttrande enligt 4 kap. och hur socialnämndens yttranden utformas. Vidare ska utredaren undersöka i vilken utsträckning barn får komma till tals och i vilken omfattning det i yttrandet ges en rekommendation till beslut. Det ska särskilt uppmärksammas hur domstolen får underlag för sina ställningstaganden när barnet eller den sökande inte är folkbokförd i , bl.a. när yttranden begärs in från och Myndigheten för inter- nationella adoptionsfrågor (). Utredaren ska mot bakgrund av det som framkommer genom undersökningen ta ställning till om reglerna behöver ändras eller kompletteras i syfte att förbättra domstolens beslutsunderlag och säkerställa att adoptionen är till barnets bästa. Här kan olika lösningar tänkas.