sou · GWB39d2 · 2009-01-01 00:00:00 — Dessa områden, liksom arbetsplaner som behandlas i bilaga 13, redovisas därför endast översiktligt i denna bilaga. normgivning omfattar samtliga huvudområden i matri- sen ovan. Normgivningen inom olika delområden är dock mer eller mindre omfattande. Tyngdpunkten ligger på krav på system och verksamhetsutövare. Krav på infrastruktur (nr 1–3 och 5–13 i annexet) I fråga om systemkrav på infrastruktur har norm- givning anknytning till fastställande av arbetsplaner m.m. enligt väglagen (1971:948) och vägkungörelsen (1971:954). Dessa frågor behandlas separat i bilaga 13. har vidare bemyndigande enligt förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. att meddela föreskrifter om tekniska egen- skapskrav för vägar och gator (dock inte tunnlar där har detta bemyndigande). Dessa frågor behandlas i bilaga 16. Länsstyrelserna eller de regionala självstyrelseorganen upprättar länsplaner enligt förordningen (1997:263) om länsplaner för regio- nal transportinfrastruktur. har bemyndigande att i sam- råd med meddela vissa föreskrifter om länsplanerna. har en betydande mängd bemyndiganden enligt tra- fikförordningen (1998:1276) och vägmärkesförordningen (2007:90) som handlar om högsta tillåten hastighet, vägars bärighetsklass, trafikplatsnummer och vägvisningsplan samt vägvisning av olika slag. Därtill kommer förordningen (2005:951) om försöksverksamhet med hastighetsbegränsning vid fordon som stannat för passagerares på- och avstigning. Till infrastrukturområdet bör också räknas det bemyndigande har i förordningen (2007:59) om elektroniska vägav- giftssystem. Krav på fordon (nr 15–20, 23–33 och 37–39 i annexet) Normgivningen för fordon utgår från två huvudsakliga områden; dels fordonstekniska krav inklusive avgaser och buller samt kon- troll, dels krav på registrering och anslutande frågor. Med stöd av fordonslagen (2002:574) och fordonsförordningen (2002:925) har omfattande bemyndiganden att meddela föreskrifter om fordons tekniska egenskaper och kontrollformerna med tyngdpunkt i typgodkännanden (EG, ECE och nationellt), registreringsbesiktning, kontrollbesiktning och flygande inspek- tion. Till bemyndigande bör också räknas att på detta område får ingå sådana internationella överenskommelser som enbart berör verkets egna föreskrifter på området; se i övrigt bilaga 6 om internationell verksamhet. Avgasbestämmelserna finns i huvudsak i lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen samt förordningen (1998:1709) om motorfordons avgasrening. är, liksom enligt fordonslagen, typgod- kännandemyndighet och har bemyndigande att bland annat med- dela ytterligare föreskrifter om bilars avgasrening. Till området hör också bemyndiganden enligt lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner samt förordningen (2001:1084) om buller från viss utomhusutrustning. har vidare bemyndigande enligt lagen (2001:559) och förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner att föreskriva undantag be- träffande klassificering av fordon. För att få använda motordrivna fordon och släpfordon gäller i stor utsträckning krav på registrering. Ett sådant fordon kan också ställas av (är då inte skatte- eller försäkringspliktigt men får inte brukas), ställas på och slutligen avregistreras på grund av exempel- vis skrotning eller export. Området regleras i lagen (2001:558) och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister och har omfattande bemyndiganden inom ramen för denna lagstiftning. Till krav på fordon bör också räknas de bestämmelser om fordons mått (längd och bredd) och vikt (axel-, boggi- och trippelaxeltryck samt bruttovikt) som regleras i trafikförordningen (1998:1276). har bemyndiganden att meddela föreskrifter om bland annat undantag från dessa bestämmelser. Krav på system i övrigt (nr 40 i annexet) Bakom denna rubrik döljer sig den rikstäckande databasen för tra- fikföreskrifter (RDT). Föreskrifterna ska föras in och tillkännages elektroniskt i databasen och de data som finns om föreskriften i databasen ska utgöra föreskriftens autentiska version. ska ha det övergripande ansvaret för det system som behövs för databasens funktion. Genom riksdagsbeslut enligt prop. 2004/05:97 om kungörande av vissa trafikföreskrifter, ändrades lagen (1976:633) om kungö- rande av lagar och andra författningar för att göra det möjlig att införa RDT. träder förordningen (2007:231) om elektroniskt kungörande av vissa trafikföreskrifter i kraft. Genom ändringar i trafikförordningen har ytterligare föreskrifter beslutats att RDT ska träda i kraft från . Väg- verket har bemyndiganden såväl i förordningen om RDT som i trafikförordningen. Krav på infrastrukturförvaltare (nr 41 och 42 i appendix) Bidrag till enskilda vägar kan, efter prövning av region, lämnas enligt förordningen (1989:891) om statsbidrag till enskild väghållning. har bemyndigande att meddela verkställig- hetsföreskrifter. Vidare kan lämna bidrag till trafik- huvudmän och kommuner enligt förordningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa regionala kollektivtrafikanläggningar m.m. samt lämna bidrag enligt förordningen (1991:1224) om statsbidrag till vissa investeringar som rör kollektiv persontrafik. Verket har bemyndiganden enligt nämnda förordningar att meddela föreskrifter. Krav på trafikföretag (nr 43–56 i appendix) Inom detta område dominerar yrkestrafiklagstiftningen samt EG- förordningar om kör- och vilotider och om färdskrivare och färd- skrivarkort med anslutande nationell förordning. har bemyndiganden att med stöd av yrkestrafiklagen (1998:490) och yrkestrafikförordningen (1998:779) meddela föreskrifter i ett fler- tal frågor om taxitrafik men också att generellt meddela verkstäl- lighetsföreskrifter. Detsamma gäller enligt förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m., förordningen (1994:1297) om vilotider vid vissa vägtransporter inom landet samt förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internatio- nella vägtransporter. Enligt lagen (2004:1167) och förordningen (2004:1169) om väg- transportledare har bemyndiganden att meddela före- skrifter om bland annat utbildning, utrustning och utmärkning för verksamhet som vägtransportledare (eskort av lång, tunga eller breda transporter som kräver särskild dispens). För prissättning vid internationella godtransporter på väg finns en EG-förordning och en nationell förordning (2004:5). har bemyndigande att meddela föreskrifter om verkställigheten av EG-förordningen. Den som yrkesmässigt tillverkar, transporterar eller handlar med motordrivna fordon eller släpfordon, kan med stöd av salu- vagnslicens bruka ett fordon trots att det är oregistrerat eller avställt. har med stöd av lagen (2001:558) och förord- ningen (2001:650) om vägtrafikregister bemyndigande att meddela föreskrifter. Detsamma gäller s.k. direktanmälan till bilregistret. Krav på förare (nr 57–73 i appendix) Körkort – och i viss mån traktorkort – kan sägas vara det generella behörighetskravet för att framföra fordon, medan taxiförar- legitimation, förarbevis och yrkeskompetensbevis är specifika krav för vissa verksamheter. Till detta område bör också räknas de all- männa bestämmelserna för trafik på väg och i terräng i trafik- förordningen (1998:1276) som i allt väsentligt riktar sig till fordo- nets förare. har dels ett allmänt bemyndigande att med- dela föreskrifter i anslutning till förordningen, dels mer specifika bemyndiganden när det gäller bland annat undantag från förord- ningens bestämmelser. Krav på verksamhetsutövare i övrigt (nr 76–79, 82–95, 97–99, 101–103 och 106 i appendix) I detta delområde ryms diverse verksamheter som inte naturligen hör hemma under någon annan rubrik. Tyngdpunkten ligger på den normgivning som avser behörighetsutbildning. Med verksamhets- utövare menas här den som yrkesmässigt är verksam inom vägom- rådet. Ett annat större område har koppling till vägtrafikregistrets verksamhet, och avser dels fordonsskyltar, kontrollmärke och an- mälan om ändrade förhållanden om fordonsinnehav, dels felpar- keringsavgift, andra avgifter och färdskrivarkort för andra än förare eller företag. Verksamhetsutövare är här i huvudsak fordonets ägare. har bemyndiganden i dessa frågor enligt lagen (2001:558) och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister, lagen (1976:206) och förordningen (1976:1128) om felparkerings- avgift, förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färd- skrivare, m.m. och bilskrotningsförordningen (2007:186). har bemyndigande att meddela föreskrifter om skylt- ning på s.k. tomtmark (privat parkering) med stöd av lagen (1984:314) och förordningen (1984:321) om kontrollavgift vid olovlig parkering. Verksamhetsutövare är primärt den markägare som upplåter (eller förbjuder) parkering. Enligt förordningen (1991:1216) om vägtrafikombud ska det i varje län finnas ombud med ansvar för var sitt vägtrafikområde. har bemyndi- gande att meddela verkställighetsföreskrifter. I förordningen (2005:531) om avgift för färd på Svinesundsförbindelsen finns bestämmelser om sådan avgift. har inget direkt bemyn- digande i förordningen men har meddelat föreskrifter med stöd av avtalet mellan och . Verksamhetsutövare är fordonets ägare. Till detta område hänförs också det generella bemyndigande har enligt trafikförordningen (1998:1276) och skol- skjutsförordningen (1970:340). Olika slags verksamhetsutövare berörs. Marknadstillträde – rätt att utföra trafik (nr 107–113 i appendix) Trafik på väg kräver generellt sett inget särskilt tillstånd för att få utföras. Undantaget är yrkesmässig trafik som kräver tillstånd enligt yrkestrafiklagen. Vidare krävs tillstånd för att få bedriva bil- uthyrningsverksamhet. Andra villkor för nyttande av infrastruktur än kapacitetstilldelning (nr 114 i appendix) Inom vägområdet finns ingen sådan reglering för nyttjande av inf- rastrukturen som primärt avses i vårt analysschema. Vanligt före- kommande är dock att det inom ramen för undantag för långa, tunga eller breda transporter meddelas särskilda villkor för sådan transport. Av det skälet har s.k. transportdispenser hänförts till denna rubrik. har ett generellt bemyndigande att med- dela föreskrifter enligt trafikförordningen (1998:1276) och därmed också i fråga om transportdispenser. Villkor för resenärer och godstransportköpare (nr 115 i appendix) Inte heller villkor för resenärer och godstransportköpare före- kommer i egentlig mening inom vägområdet. Enligt lagen (1977:67) och förordningen (1977:68) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik får dock avgift tas ut för den som saknar giltig biljett. har bemyndigande att meddela föreskrifter om sådan avgift. Övrigt (nr 125, 127 och 128 i appendix) I lagen (2001:558) och förordningen (2001:650) om vägtrafik- register finns bestämmelser om direktåtkomst till registret. Väg- verket har bemyndigande att meddela föreskrifter enligt förord- ningen. Enligt förordningen (2007:380) om miljöbilspremie har Väg- verket bemyndigande att meddela föreskrifter om hur premien ska betalas ut och om vilka uppgifter som behövs för att styrka de krav som ställs upp för att fordonet ska anses vara en miljöbil. Kungörelsen (1965:561) om statistiska uppgifter angående väg- trafikolyckor reglerar Polisens skyldighet att lämna sådana uppgif- ter till . Verket har bemyndigande att meddela före- skrifter om rapporteringen. Kungörelsen är en del i verkets olycks- registrering i STRADA, se avsnitt 4.4 och bilaga 8. tillsyn omfattar huvudområdena krav på system och verksamhetsutövare samt marknadstillträde i matrisen ovan. Tyngdpunkten ligger på krav på system och verksamhetsutövare och särskilt inom fordons-, körkorts- och yrkestrafikområdet. Krav på infrastruktur (nr 10 och 14 i appendix) Den enda föreskrivna tillsynen är den som följer av lagen (2007:58) och förordningen (2007:59) om elektroniska vägavgiftssystem. Tillsynen utövas av vägtrafikinspektion. När det gäller vägarbetsutmärkning utövar verkets regioner en kontroll av att utmärkningen följer den av regionen godkända trafikanordnings- planen. Krav på fordon (nr 16-22 och 25 i appendix) utövar tillsyn över efterlevnaden av lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen samt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, dock med undantag för viss mätutrustning där SWEDAC utövar tillsynen. I fråga om fordons- tekniska krav i övrigt finns ingen uttrycklig tillsynsuppgift annat än vad som generellt följer av produktsäkerhetslagen (2004:451). Inom ramen för typgodkännande av fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter ligger det dock på medlemsstaternas typgodkännandemyndighet () att utöva viss kontroll, närmare angiven i direktiv. Man kan därför säga att som typgodkännandemyndighet utövar viss tillsyn över att de krav som ställs också följs. Enligt lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner samt förordningen (2001:1085) om buller från viss utomhusutrustning, utövar den centrala tillsy- nen, medan kommunen utövar den lokala tillsynen. Tillsyn enligt lagen (1992:1512) och förordningen (1993:1067) om elektromag- netisk kompatibilitet utövas primärt av men ansvarar för den tillsyn som avser vissa fordon. Rally- fordon är särskilt reglerade med diverse undantag i for- donsföreskrifter VVFS 2003:22. I föreskrifterna har verket förenat vissa undantag med villkoret att verket får utföra kontroll (tillsyn) av fordonen. Krav på infrastrukturförvaltare (nr 41, 42 och 49 i appendix) ska se till att de bidrag som lämnas enligt förordningen (1989:891) om statsbidrag till enskild väghållning används på lämp- ligt sätt för avsedda ändamål. Detsamma gäller enligt förordningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa kollektivtrafikanläggningar m.m. (med flera myndigheter) ska enligt förordningen (1980:398) om handikappanpassad kollektivtrafik vart och ett inom sitt område initiera, planera och följa upp anpassningen. Riks- trafiken ska verka för att anpassningen samordnas. Krav på trafikföretag (nr 44 och 45 i appendix) Enligt förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färd- skrivare, m.m. utövas kontrollen (tillsynen) av Polisen, medan ansvarar för tillsynsstrategin samt samordningen med andra EES-stater för kontroller. är också typgodkännan- demyndighet i fråga om färdskrivare, diagramblad och färd- skrivarkort och har som sådan ett visst kontrollansvar enligt EG- förordningen om färdskrivare. Krav på förare (nr 58 och 59 i appendix) Vad som sägs ovan om krav på trafikföretag gäller även i förhål- lande till förare. Krav på verksamhetsutövare i övrigt (nr 75–77, 84–89 och 104 i appendix) Den som yrkesmässigt tillhandahåller motorbensin eller diesel- bränsle i viss omfattning är enligt lagen (2005:1248) skyldig att till- handahålla även förnybara drivmedel. utövar den cen- trala tillsynen över efterlevnaden av lagen, medan den eller de nämnder som fullgör uppgifter inom miljöområdet utövar den lokala tillsynen inom kommunen. Enligt förordningen (1985:838) om motorbränsle ska utöva tillsynen över efterlevnaden av föreskrifter om bränsle i lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen samt föreskrifter om bränsle som meddelats med stöd av lagen. Inom förarutbildningsområdet har en omfattande tillsynsskyldighet. I första hand gäller det trafikskolorna enligt lagen (1998:493) och förordningen (1998:978) om trafikskolor. Verket utövar vidare tillsyn över trafikövningsplatser (halk- banor), förarprövarna och introduktionsutbildningen (förutsätt- ning för privat övningskörning) – allt enligt körkortslagen (1998:488) och körkortsförordningen (1998:980). Slutligen utövar enligt lagen (1999:877) och förordningen (1999:991) om förarbevis för moped klass I och för terrängskoter, tillsyn över utbildning och examination för sådant bevis. Mätningskungörelsen (1974:339) tillämpas på mätning, kart- läggning samt upprättande av beskrivning, förteckning till karta och fastighetsförteckning enligt bland annat väglagen (1971:948). har det övergripande tillsynsansvaret men för åtgärder som avses i väglagen ligger tillsynen på . Marknadstillträde – rätt att utföra trafik (nr 107, 110 och 111 i appendix) Enligt yrkestrafiklagen (1998:490) utövar prövningsmyndigheten tillsyn över att tillståndshavare bedriver verksamheten enligt gäl- lande bestämmelser. bland annat länsöverskridande linjetrafik, linjetrafik utanför EES och tillstånd för persontransport genom överenskommelse mellan och annan stat. tillståndsgivning omfattar samtliga huvudområden i matrisen ovan. Tyngdpunkten ligger på krav på system och verk- samhetsutövare och framför allt inom infrastruktur-, fordons-, körkorts-, yrkestrafik- och vägtrafikområdet. Krav på infrastruktur (nr 1, 2, 4 och 10–12 i appendix) Fastställelse av arbetsplaner och därtill hörande frågor behandlas särskilt i avsnitt bilaga 13. ska enligt förordningen (1997:262) om nationell väg- hållningsplan upprätta en sådan plan till ledning vid fördelning av medel för nyinvesteringar, förbättringsåtgärder och drift av statliga vägar samt sektorsåtgärder. Planen fastställs av regeringen. Vägmärkesförordningen (2007:90) innehåller bestämmelser om anvisningar för trafik och utmärkning på väg och i terräng genom bland annat vägmärken, trafiksignaler och vägmarkeringar. Ansva- ret för att sätta upp, ta bort och underhålla sådana anordningar lig- ger i stor utsträckning på väghållaren. För del ligger därför dessa frågor på regional nivå (väghållningsmyndigheten). Krav på fordon (nr 15, 16, 18, 19, 21, 26–28, 31-36 och 39 i appendix) Inom det fordonstekniska området kan beslut i enskilda fall (till- stånd, godkännanden m.m.) hänföras till tre huvudsakliga grupper – typgodkännanden (av fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter), undantag från gällande bestämmelser samt före- lägganden om kontroll. Till detta ska också läggas de åtgärder som kan aktualiseras enligt produktsäkerhetslagen (2004:451). De för- fattningar som reglerar nämnda beslut är desamma som anges för normgivningen ovan. När det gäller beslut kopplade till fordonsregistreringen följer dessa i huvudsak regleringen i lagen (2001:558) och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Det är därvid fråga om såväl au- tomatiserade beslut (viss registrering och avregistrering samt av- och påställning) som beslut efter sedvanlig handläggning (såsom ursprungskontroll). Även beslut om undantag från bestämmelserna hör till området. I övrigt meddelar , för räkning, beslut inom skatteområdet. Detta gäller fordonsskatt och saluvagnsskatt enligt vägtrafikskattelagen (2006:227) och vägavgift enligt lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon. Krav på infrastrukturförvaltare (nr 41 och 42 i appendix) Enskilda väghållare kan enligt förordningen (1989:891) om stats- bidrag till enskild väghållning få bidrag för byggande och drift av enskilda vägar. Bidrag kan också utgå för förrättningskostnader för fastställande av nya grunder i samband med att kostnaderna för vissa gemensamhetsanläggningar fördelas. beslutar hur anslagna medel ska fördelas mellan byggande och drift samt hur anslagna medel för byggande ska fördelas mellan länen. Frågor om bidrag för byggande prövas av och frågor om drift- bidrag prövas av region. Enligt förordningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa regio- nala kollektivtrafikanläggningar m.m. fördelar anslagna medel på grundval av de planer som upprättas och fastställs enligt förordningen (1997:263) om länsplaner för regional transport- infrastruktur. Verket fastställer därefter ett preliminärt bidrags- belopp. När det bidragsberättigande objektet är färdigbyggt, bestämmer verket det slutliga bidragsbeloppet. Enligt förordningen (1991:1224) om statsbidrag till vissa investeringar som rör kollektiv persontrafik prövas bidragsfrågan av . Krav på trafikföretag (nr 43–48 och 52–56 i appendix) En vägtransportledare ska enligt förordningen (2004:1169) genomgå viss utbildning. Grundutbildningen bedrivs av eller den som har fått verkets tillstånd att bedriva sådan utbildning. Inom området kör- och vilotider samt färdskrivare prövar Väg- verket diverse frågor enligt förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. Det gäller bland annat yrkes- kompetenskrav enligt förordning (EEG) nr 3820/85 och frågor om typgodkännande av färdskrivare, diagramblad och färdskrivarkort. Verket utfärdar också färdskrivarkort, bland annat företagskort och verkstadskort, och beslutar om återkallelse. Verket beslutar i en- skilda fall om vissa undantag enligt EG-förordningarna. För meddelande av yrkestrafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (1998:490) ställs krav på yrkeskunnande. har hand om det skriftliga provet. Verket prövar också vissa frågor om undantag från taxameterkravet och från kravet på prisinformation i taxibil. Som sägs ovan om krav på fordon, meddelar ett fler- tal beslut som har anknytning till fordonsregistreringen. I detta sammanhang gäller det meddelande av saluvagnslicens, beslut om saluvagnsskylt, beslut i frågor om direktanmälan till bilregistret (vanligen bilhandlare som har möjlighet att digitalt lämna uppgifter till registret) samt utfärdande av yrkestrafikmärke. Krav på förare (nr 58–63, 65–67 och 70–74 i appendix) Inom yrkestrafikområdet korresponderar kraven på förare med kraven på företag eller arbetsgivare med avseende på kör- och vilo- tider samt färdskrivare. För föraren tillkommer de särskilda kom- petenskrav som ställs beroende på verksamhet. har hand om prov i yrkeskompetens för buss- och lastbilsförare, prov i yrkeskunnande och lokalkännedom för taxilegitimation, liksom körprov för sådan legitimation. Inom körkortsområdet har hand om förarprov (för körkort) och kunskapsprov (för traktorkort) samt utfärdar kör- kort, taxiförarlegitimation, förarbevis, yrkeskompetensbevis och färdskrivarkort (förarkort). Vidare tillverkar ADR-intyg (farligt gods) på uppdrag av . beslutar också om föreläggande för förnyelse av körkort och om ogiltighet efter föreläggande. I trafikförordningen (1998:1276) och förordningen (1970:340) om skolskjutsning finns bestämmelser om att kan pröva frågor om undantag från bestämmelserna. Krav på verksamhetsutövare i övrigt (nr 75–78, 80,–81, 83–100 och 104–106 i appendix) prövar frågor om undantag från kravet på att tillhanda- hålla förnybara drivmedel enligt lagen (2005:1248) om skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel. Verket prövar också miljö- klassning av alternativa motorbränslen enligt förordningen (1985:838) om motorbränslen. Enligt förordningen (2001:650) om vägtrafikregister prövar ver- ket frågor om att få hänföras till yrkesmässig fordonstillverkare utan att inneha nationellt typgodkännande för fordon. I väglagen (1971:948) ställs krav på väghållningsmyndighetens tillstånd i vissa fall, exempelvis att ansluta enskild väg till allmän, anordningar inom vägområdet, ledningsärenden m.m. Dessa frågor prövas således av regioner. Enligt militära vägtrafikkungörelsen (1974:97) ska godkänna den som ska förordnas som militär besiktningsman. I trafikförordningen (1998:1276) och förordningen (1970:340) om skolskjutsning finns bestämmelser om att kan pröva frågor om undantag från bestämmelserna. Inom körkortsområdet är det uppgift att meddela beslut i ett flertal frågor, bland annat tillstånd att bedriva trafik- skola, godkännande av personal vid trafikskola och motsvarande i fråga om trafikövningsplatser, godkännande av utbildning för moped klass I och terrängskoter samt godkännande att anordna introduktionsutbildning för övningskörning. Vidare finns i verkets körkortsmedicinska föreskrifter stöd för verket att besluta om sär- skilt tillstånd att få utföra synscreening i samband med synintyg för körkort. Inom området fordonsregistrering avses med verksamhets- utövare ägaren till fordonet. Ägaren har det primära ansvaret för många av de frågor som ankommer på inom ramen för vägtrafikregistret och regleringen i lagen (2001:558) och förord- ningen (2001:650) om vägtrafikregister.