sou · GWB313 · 2009-01-01 00:00:00 — Utredningen beräknar att ett borttagande av stödet skulle innebära kostnadsökningar på 4–per kWh för de anläggningar som omfattas av bestämmelsen. Det rör sig om drygt 1 700 produktionsenheter med en sammanlagd årlig pro- duktion av . Det är utredningens bedömning att prisnivån på elcertifikat framgent kommer att ligga på en nivå som möjliggör in- vesteringar i nya anläggningar, också utan avgiftsbefrielsen. Analysen visar enligt betänkandet att det inte krävs särskilda stödinsatser för vissa kraftslag, som exempelvis vindkraft. En förutsättning för denna slut- sats är att elcertifikatssystemet förlängs och att systemets ambitionsnivå och kvoter fastställs långsiktigt. Betänkandet har remiss- behandlats och regeringen avser återkomma i denna fråga. I budgetpropositionen nämns inte frågan överhuvudtaget. 4.4.3Konsekvenser av ett borttagande av 1 500 kW-gränsen De ekonomiska konsekvenserna av ett borttagande av undantaget för de småskaliga elproducenterna varierar beroende på geografiskt läge, hur stor elproduktionen är osv. Utredningen har samlat in upp- gifter om ett antal produktionsanläggningar som finns i elcertifikats- systemet och jämfört vad dessa betalar och vad de skulle ha be- talat enligt ordinarie nättariff, dvs. om det inte fanns ett lagstadgat undantag. Underlaget är baserat på anläggningar i elcertifikatssystemet mindre eller lika med 1 500 kW effekt inom tre olika nätområden i olika storleksklasser. I underlaget finns 307 vattenkraftverk och 217 vindkraftverk. Medelstorleken på enheterna är 453 respektive 667 kW. Observera att företagen som bidragit med underlaget i vissa fall saknar så kallad ordinarie tariff för denna typ av elproduk- tionsanläggningar eftersom regelverket inte tillåtit sådana tariffer. Därför har företagen själva utifrån bästa förmåga fått bedöma vilken nivå ordinarie tariff skulle hamna på. Utredningen har själv inte be- arbetat detta material. Utredningen har tillfrågat ett antal andra nät- ägare om motsvarande uppgifter, men dessa har inte kunnat ta fram efterfrågade tariffuppgifter med hänvisning till att de inte har anslutna elproducenter som betalar denna typ av tariff. Tabell 4.4 Differens mellan ordinarie nättariff och tariff enligt regelverket för småskalig elproduktion [öre/kWh] Källa: eget material Tabell 4.4 visar en sammanställning av resultatet. Medel- och median- värde skiljer sig betydligt. Det beror på att det finns ett antal anlägg- ningar med mycket höga ordinarie tariffer som drar upp medelvärdet. Det beror i sin tur antingen på att produktionen från elproduktions- anläggningen är mycket liten, att anläggningen är ansluten på fel spänningsnivå i nätet eller båda dessa orsaker. Elproduktionsanlägg- ningarna har anslutits till ett nät på godtycklig spänningsnivå efter- som det inte funnits något ekonomiskt incitament till att ansluta till korrekt nivå med hänsyn till effekt och produktion. Vid ett bort- tagande av det särskilda regelverket för småskaliga elproduktions- anläggningar kommer det att finnas ett ekonomiskt incitament till att åtgärda dessa felaktiga anslutningar. När det gäller elproduk- tionsanläggningar med mycket liten elproduktion, ligger i systemet ett antal anläggningar som i princip är i drift, men som ändå finns kvar eftersom de ekonomiska incitamenten saknas till att ta bort dem. Med tanke på elproduktionsanläggningarna som ligger fel och drar upp medelvärdet bör medianvärdet vara det värde som bäst visar hur mycket dyrare det blir för de småskaliga elproducenterna när 1 500 kW-gränsen tas bort. För de i utredningen studerade an- läggningarna gäller att för vattenkraft blir fördyringen per kWh och för vindkraft blir den per kWh. Skillnaden mellan de båda kraftslagen beror på olika utnyttjandetider, dvs. hur många kWh som varje kW installerad effekt producerar. Spannet mellan största och minsta skillnad är noll till /kWh. Det kan jäm- föras med resultatet av El- och gasmarknadsutredningens beräkningar som visade på ett spann /kWh. El- och gasmarknadsutredningen inte använde sig av data från verk- liga anläggningar. Om man exkluderar de 20 extremerna med störst respektive minst differens blir spannet 0,97–11,/kWh. En annan skillnad jämfört med El- och gasmarknadsutredningen är att den kom fram till att större elproduktionsanläggningar skulle få störst fördyring vid ett borttagande av 1 500 kW-gränsen. Det har inte denna utredning erfarit, snarare att det blir en liten aning dyrare för riktigt små anläggningar jämfört med de större. Frågan är om de ekonomiska förutsättningarna för anläggningar- na är sådana att de klarar av denna fördyring. Tabell 4.5 visar vilka år de befintliga anläggningarna fasas ut ur elcertifikatssystemet. För av anläggningarna upphör stödet . Av dessa är 754 anläggningar och 876 . Alla dessa anläggningar torde vara avskrivna till- baka. För anläggningar som bytt ägare kan dock kapital- kostnaderna vara signifikanta trots att anläggningen är gammal. Tabell 4.5 Tidpunkt då elcertifikatsstödet upphör för befintliga anläggningar Källa: eget material Driftskostnaderna för småskaliga anläggningar varierar avsevärt, sär- skilt för vattenkraften. SERO har uppgettTPF14FPT följande siffror (tabell 4.6) med uppskattning av drifts- och administrationskostnaderna. Dessa avser uppskattad kostnad för anläggningar av en storlek om 250 kW. Kalkylränta på och avskrivningstid har använts. 14TP PT PM Småskalig vattenkraft, Produktionskostnader, 2008. SOU 2008:13 Överväganden och förslag Drifts- och administrationskostnader för småskaliga anläggningar Kostnad öre/kWh Avsättning till fördjupat underhåll För vindkraften beräknar ElforskTPF15FPT en total elproduktionskostnad för en landbaserad anläggning med 5 kraftverk om 0,85 MW vardera, på per kWh, beroende på vilken kalkylränta som används (6–). Drifts- och underhållskostnad ingår i sum- man med per kWh. Noterbart är att kostnaden kan variera av- sevärt beroende på olika förutsättningar. Är vindförutsättningarna goda, har anläggningen fått investeringsstöd, är det en gårdsanlägg- ning där gården förbrukar elen? Var och en av dessa parametrar har stor påverkan på kostnaden. Men med tanke på att intäktssidan med elpriset bedöms kunna ligga runt per kWhTPF16FPT bör de flesta befintliga småskaliga vattenkraftverk och vindkraftverk klara en kostnadsökning i storleksordningen ett par öre per kWh förutsatt att de under en tillräckligt erhållit en hög ersättning för att täcka den initiala investeringskostnaden. Förutom elpriset tillkommer också elcertifikaten . Det kan dock påpekas att vid affärer som skett , där små kraftverk har bytt ägare, har nivån på betalningen bestämts utifrån det regelverk som finns rörande bland annat nättariffer. Dessutom kan nättariffhöjningen variera mellan olika platser. För att på kort sikt inte den befintliga småskaliga förnybara el- produktion ska få försämrade ekonomiska förutsättningar, finns det därför behov av övergångsbestämmelser för dessa anläggningar. Utredningen har diskuterat olika metoder för utfasningen av de sär- skilda reglerna för småskaliga elproduktionsanläggningar. 15TP PT El från nya anläggningar (07:50), 2007. 16TP PT Prognoser för utsläpp och upptag av växthusgaser. Delrapport 1 i och underlag till kontrollstation (ER 2007:27), 2008. antal anläggningar urfasas ur Elcertifikatssystemet . Utred- ningen valde ursprungligen denna tidpunkt då upptrappningen mot en ordinarie tariff skulle inledas, med en efterföljande upptrappnings- period . Synpunkter om att ett sådant övergångssystem skulle innebära onödigt ökad administration, gör att utredningen istället föreslår en fast gräns då nuvarande reducerade nät- avgift upphör. Därmed minimeras administrationen för nätföretagen. För nya anläggningar med en installerad effekt om högst 1 500 kW kommer det därmed inte att finnas samma tariffbegränsning som funnits tidigare. Den föreslagna övergångsbestämmelsen gäller enbart befintliga verk. Utredningens främsta syfte är att främja en utbyggnad av ny förnybar elproduktion. Genom ett borttagande av 1 500 kW- gränsen försämras de ekonomiska förutsättningarna jämfört med tidigare för nya anläggningar, vilket utredningen inte anser är optimalt. Som ett komplement till detta förslag föreslås därför även en nät- tariffbegränsning för nya förnybara elproduktionsanläggningar om per kWh under . Mer om detta i kapitel 4.5. Utredningens förslag: Nättarifferna för inmatning av ny elpro- duktion i lokal- och regionnät som uppfyller förutsättningarna för att tilldelas elcertifikat begränsas till maximalt per kWh plus fast kostnad för den årliga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering på nätkoncessionshavarens nät, under . I de fall ordinarie tariff överskrider per kWh återgår tariffen till ordinarie nivå från det år då anläggningen togs i bruk. Begränsningen gäller även i det fall inmatning av el från en produktionsanläggning medför avgift för överföring av el för nät- koncessionshavaren för linje gentemot ledning eller ett lednings- nät som innehas av annan nätkoncessionshavare då den anslutan- de ledningen endast har till syfte att mata in produktion av el från en eller flera produktionsanläggningar. Begränsningen avser nät- tariffer exklusive nätnyttoersättning. Detta förslag införs som ersättning för nuvarande reducerade nättariff för elproduktions- anläggningar på högst 1 500 kW effekt enligt 4 kap 10 § ellagen. Förslaget ska därför genomföras enbart om förslaget i kapitel 4.4 genomförs. Utredningens avsikt är att kostnaden för mätning, beräkning och rapportering ska vara möjlig att få prövad för produktions- anläggningar som berörs av den föreslagna begränsningen om maximal tariff på per kWh. har regionnätsägarna möjlighet att välja mellan att ta ut kanaltariff eller medelvärdesbildad punkttariff av elproducenter. För att ge incitament till att nyttja näten rationellt föreslår ut- redningen att kanaltariffer ska vara obligatoriska på regionnät. Lämna förslag till hur nuvarande reducerade nätavgift för mindre elpro- duktionsanläggningar enligt 4 kap. 10 § ellagen (1997:857) kan ersättas av enhetliga principer för bestämmandet av nätavgifter för produk- tionsanläggningar samt undersöka behovet av och lämna förslag till eventuella övergångsbestämmelser avseende nätavgifter för befintliga anläggningar färdigställda före . Utvärdera om det nuvarande regelverket för förnybar elproduktion skapar hinder för en storskalig utveckling och utbyggnad av den för- nybara elproduktionen. Bedöms förändringar av regelverket krävas skall utredaren lämna sådana förslag. Nättariffer är avgifter och övriga villkor för överföring och anslut- ning. I detta förslag avses med nättariffer de återkommande avgifter som en nätkund (i det här fallet en elproducent) betalar till ett nät- företag. I tariffen kan ingå drifts- och underhållskostnader, kapital- kostnader, kostnad för nätförluster (inkl eventuell negativ nätnytta för elproduktionsanläggningar), kostnader förknippade med mät- ning, rapportering och administration samt del i nätföretagets totala overheadkostnader. Ellagens fjärde kapitel reglerar nättariffernas utformning. Lagen säger ingenting om hur specifika tariffer ska se ut, bara att de ska vara objektiva och icke-diskriminerande. En nätägares samlade in- täkter ska vara skäliga i förhållande till dels de objektiva förutsätt- ningarna att bedriva nätverksamheten, dels nätkoncessionshavarens sätt att bedriva nätverksamheten. I ellagen 4 kap 3 § regleras att nättariffer för område, utom för engångsavgift för anslutning, inte får utformas med hänsyn till var inom området en anslutning är be- lägen. Detta innebär att alla kunder inom en kundkategori ska ha samma tariff oberoende av var inom området elanläggningen är be- lägen. Det gäller både inmatnings- och utmatningskunder. ledning som omfattas av nätkoncession för linje och där spänningen understiger (regionledning), öppnar däremot ellagen 4 kap 5 § möjligheten för nättariffer för elproduktionsanläggningar som är utformade med hänsyn till var anläggningen är belägen, s.k. kanal- tariffer. Kanaltariffer innebär att det beräknas en kanal från anslut- ningspunkten upp till en punkt i elnätet kallad balanspunkt. Bort- om balanspunkten sker det aldrig någon överföring av inmatad el. Istället är överföringen av el till uttagskunder lägre än vad den skulle ha varit utan elproduktionsanläggningen. Kanaltariff innebär att el- produktionsanläggningen ska betala sin andel av överföringskost- naderna från inmatningspunkten upp till balanspunkten. Kostnaderna för denna kanal delas därmed med övriga användare av kanalen. Nättariffen blir därmed geografiskt styrande och kostnadsriktig förutsatt att den beräknas korrekt. I ellagens definition av nättariffer ingår inte ersättning vid inmat- ning av el, den s.k. nätnyttan. Den betraktas istället som en separat kreditering. Enligt 3 kap 15 § har en innehavare av produktionsan- läggning rätt till ersättning som ska motsvara värdet av den minskning av energiförluster som inmatning medför i koncessionshavarens nät samt värdet av reduktionen av koncessionshavarens avgifter mot över- liggande nät. Någon negativ nätnytta finns inte enligt definitionen. I de fall en elproduktionsanläggning orsakar ökade förluster och/eller ökade kostnader mot överliggande nät ska dessa kostnader ingå i tariffen. Utredningen använder samma definition som ellagen här- vidlag. Skäliga tariffer – vad är det? Enligt 4 kap 1 § ellagen ska nättariffer som nämnts ovan vara skäliga samt objektiva och icke-diskriminerande. Ellagen har dock ingen exaktare definition av vad detta egentligen innebär. Energimarknads- inspektionens tillsyn har huvudsakligen beaktat nätföretagens totala intäkter och endast i mindre utsträckning enskilda nätföretags fördelning av nättariffer mellan olika kundgrupper samt olika tariff- element. Det finns en hel del viktiga frågeställningar härvidlag, till exempel om nättariffen för överföring ska kopplas till energianvänd- ning, maximalt effektuttag eller vara fast samt hur tarifferna ska se ut beroende på vilken spänning man är kopplad till. Det finns för dessa frågeställningar inget speciellt regelverk utan alla dessa ingår i begreppen skäliga samt objektiva och icke-diskriminerande. tillsyn av nättariffer för överföring är så kallad ex officio, dvs. inspektionen väljer själv när tillsyn ska utföras. Det är därmed inte möjligt för en enskild att begära pröv- ning hos av en nättariff för överföring, vilket man däremot kan göra vad gäller till exempel en nättariff för anslutning. Undantaget är avgiften som motsvarar kostnaden för mät- ning, beräkning och rapportering. Den kan man begära prövning av, dock enbart för elproduktionsanläggningar med en effekt om högst 1 500 kW, enligt 4 kap 10 § ellagen. Angående nättariffer för små elproducenter har undantaget för nättariff för elproduktionsanläggningar som är högst 1 500 kW hit- tills inneburit att det i de flesta fall inte finns några nättariffer för överföring utarbetade och det finns vare sig praxis eller erfarenhet av hur dessa ska beräknas. Med utredningens förslag om att införa sådana tariffer för dessa elproducenter kan det leda till olika tariff- nivåer i nät som till synes kan ha samma struktur, beroende på att nätägarna använder olika metoder för beräkning av dessa. Det bör här påpekas att lagen inte föreskriver att nättariffer för överföring måste ha samma upplägg i olika nät. Däremot är det knappast rationellt att det är stor skillnad i tariffstruktur mellan angränsande nät med samma tekniska förutsättningar bara för att dessa har olika ägare. Utredningen anser att tarifferna bör avspegla faktisk nätkostnad och bör vara liknande i nät med liknande objektiva förutsättningar. Det är därför önskvärt att ges re- surser och ett tydligt uppdrag att se över tariffstrukturen. Ett sådant uppdrag bör inkludera: 1.Att utreda vad som är skäliga nättariffer för elproducenter som uppfyller kraven för att tilldelas elcertifikat. Detta inkluderar nät- tariffer mellan olika nätföretag eftersom dessa tariffer ofta förs vidare till elproducenter. 2.Att utveckla en metodik för tillsyn av dessa nättariffer 3.Att bedriva tillsyn enligt denna metodik, vilket troligen leder till rättsfall vilket kommer sätta praxis. Det lär dock ta en del tid för att ut- arbeta och tillämpa en metodik för vad som är skäliga nättariffer för elproducenter som uppfyller kraven för att tilldelas elcertifikat, särskilt med hänsyn till efterföljande rättsprocesser. Detta är ett skäl till att begränsa avgifterna för överföring av el . Maximal nättariff per kWh plus kostnad för mätning, beräkning och rapportering Utredningen föreslår att nättariffen för överföring för nya elproduk- tionsanläggningar som uppfyller förutsättningarna för att tilldelas elcertifikat begränsas under från den tidpunkt då inmatning av elproduktionen startade. Begränsningen föreslås till per kWh plus avgift för mätning, beräkning och rapportering. En elproduk- tionsanläggning som ansluts till lokalnät betalar maximalt per kWh. Om det skulle uppstå oklarheter huruvida en anläggning upp- fyller förutsättningarna för att tilldelas elcertifikat eller inte, löses detta enklast genom att elproducenten ansöker om elcertifikat hos . Nättariffbegränsningen beräknas så att den totala nättariffen i kronor, förutom den fasta kostnaden för mätning, beräkning och rapportering, delas med antalet producerade kWh . Om resul- tatet överstiger 0,03 minskas avgiften så att elproducenten endast behöver betala per kWh. Eftersom den maximala tariffen baseras på elproduktionsanläggningens årliga elproduktion kan tariffen variera mellan åren. Om en elproduktionsanläggning är ur funk- tion kommer tariffen därmed endast bestå av den fasta kostnaden för mätning, beräkning och rapportering. Förslaget innebär att nättariffbegränsningen upphör . kommer elproduktionsanläggningen få betala den nättariff som nätägaren fastställer. Den nättariffen ska enligt lagen vara skälig och det är uppgift att över- vaka att den är det. I föregående kapitel 4.4 föreslår utredningen ett borttagande av de särskilda reglerna för småskalig elproduktion. Tabell 4.7 visar hur förslaget om begränsad tariff och utredningens förslag avseende små- skalig elproduktion inklusive övergångsbestämmelser samverkar vid tariffsättningen. Avgörande för vilken tariff en elproduktionsanlägg- ning ska betala är storleken och tidpunkten för uppförandet av an- läggningen. För anläggningar större än 1 500 kW som tagits i drift före blir det ingen förändring. NättarifferBetalar en årlig avgift som motsvarar kostnaden för mätning, beräkning och rapportering , sedan ordinarie tariffnivåBetalar ordinarie tariff fram till lagförändringens genomförande. Efter det en tariff om maximalt /kWh plus fast avgift* fram från produktionsstartBetalar en årlig avgift som motsvarar kostnaden för mätning, beräkning och rapportering fram till lag- förändringens genomförande, sedan en tariff om maximalt /kWh plus fast avgift* fram från produktionsstartBetalar en tariff om maximalt /kWh plus fast avgift* fram från produktionsstart SOU 2008:13 Överväganden och förslag Tabell 4.7 Förslagens effekter för elproduktionsanläggningar för förnybar energi. > 1 500 kW Idrifttagande mellan och lagförändringens genomförande Alla anläggningar berättigade till elcertifikat idrifttagna efter lagförändringens genomförande * årlig avgift för mätning, beräkning och rapportering Enligt nuvarande regelverk kan en elproducent med en installerad effekt om högst 1 500 kW begära prövning för kostnaden för mät- ning, beräkning och rapportering. Däremot är det inte möjligt för storskaliga elproducenter att begära prövning av nättariffen. Utred- ningen anser att den del av nättariffen som består av kostnaden för mätning, beräkning och rapportering fortsättningsvis ska kunna prö- vas, oberoende av storlek på elproduktionsanläggningen. Nivån per kWh har valts med tanke på de små elproduk- tionsanläggningarna. Det är huvudsakligen på lokalnäten som nät- tariffen för elproducenter kan bli signifikant högre än den nivån, även om kanaltariffer med långa ledningar på regionnätsnivå kan bli höga. Utredningen vill dock inte göra någon generell skillnad mellan lokal- och regionnät, eftersom detta skulle leda till suboptimeringar på samma sätt som den tidigare 1 500 kW-gränsen. Med detta för- slag betalar därmed ny småskalig elproduktion en högre tariff , då den är betydligt lägre än per kWh enligt nuvarande ellag (4 kap. 10 §). En konsekvens är att även vissa nya storskaliga el- produktionsanläggningar kommer att erhålla en lägre tariff än med dagens förutsättningar men man måste då beakta att många ändå kommer att hamna under 3-öresnivån även utan begränsning. Utan förslaget att ta bort 1 500 kW-gränsen skulle dock många nya anlägg- ningar byggas just som 1 500 kW-anläggningar för att slippa nättariff. Utredningens förslag om att avskaffa 1 500 kW-gränsen och kom- plettera detta förslag med en tariffbegränsning gör att utbyggnaden av elsystemet blir mer rationell. Utredningen gör bedömningen att det räcker med tariffnedsättning och att elproduktionsanlägg- ningarna sedan har ekonomiska förutsättningar att betala full tariff. Det är också en viktig signal att man senare kommer att betala full tariff, vilket ger incitament att ansluta elproduktionsanläggningen på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt. I det svenska elnätet, med stor skillnad mellan produktion och konsumtion i olika region- er, är det viktigt att den ekonomiska styrfunktionen för var ny elproduktion ska placeras finns kvar i tariffen. En mindre förändring är att det generellt ska vara obligatoriskt att använda kanaltariffer på regionnäten istället för som en del nätägare gör ; medelvärdesbildade punkttariffer. Det bör påpekas att syftet med detta förslag främst är att få fram incitament till ett rationellt nät. Generellt kan man inte säga att detta förslag leder till lägre tariffer. Fördelen med kanaltariffer är att tariffen avspeglar kostnaden i olika punkter i regionnäten. En elproducent kan därmed få information (och incitament) till att ansluta sig till den punkt i nätet som är mest rationell, dvs. den med lägst tariff. Om regionnäten tillämpar medelvärdesbildade tariffer kommer elproducenten att vilja ansluta sig i den punkt som är närmast den planerade elproduktionsanlägg- ningen, vilket inte självklart är den som är mest rationell. En fördel med kanaltariffer är också att beräkningsmetoden är transparent vilket innebär att elproducenten får lättare att förstå grunden för uttagen nättariff. Utredningen föreslår, se kapitel 4.4, att nättariffbegränsningen för anläggningar med en installerad effekt om högst 1 500 kW tas bort. Syftet är huvudsakligen att få bort den suboptimering som denna begränsning leder till. Detta medför dock, om inget annat görs, att nya småskaliga elproduktionsanläggningar kan få signifikant högre kostnader. Enligt direktiven ska utredningen om det nu- varande regelverket för förnybar elproduktion skapar hinder för en storskalig utveckling och utbyggnad av den förnybara elproduk- Bedöms förändringar av regelverket krävas skall utredaren lämna sådana förslag. Inom ramen för dessa direktiv bedöms det knappast rimligt att komma med ett förslag som leder till signifikant försämrad konkurrenskraft för just småskaliga anläggningar. Utred- ningen gör även bedömningen att många aktörer, ofta privatpersoner och mindre näringsidkare på landsbygden, gärna vill bidra till att mängden förnybar elproduktion ökar. För dessa aktörer är det just den småskaliga produktionen som ansluts till distributionsnät som är alternativet. Den småskaliga elproduktionen kommer förmodligen inte att ge de större bidragen till mängden förnybar energi, men för att få en stor acceptans för utbyggnaden av den förnybara energin bedömer utredningen att denna typ av aktörer är viktig. Därför har utredningen funnit det nödvändigt att föreslå ett alternativ till 1 500 kW-begränsningen som inte har de negativa konsekvenserna avseende suboptimeringen.