sou · GXB373 · 2009-10-07 00:00:00 — Flera skäl talar enligt uppfattning för att stöd till regio- nala produktionscentrum nu bör avvecklas och resurserna omför- delas till stöd som kan komma filmproducenter direkt till godo. För det första kan behovet av stödet ifrågasättas. Regionala produktionscentrum finansieras huvudsakligen av regionala eller kommunala medel. Denna finansiering var 2008 totalt ca . Det nationella stödet utgör alltså en mycket liten del av produktionscentrumens finansiering och har främst haft symbolisk betydelse, i skeden när regional långfilmsproduktion ännu delvis har varit under uppbyggnad. är dock alla de fyra En ny svensk filmpolitik centrum som får nationellt stöd mer eller mindre etablerade. För det andra är det viktigt att upprätthålla det nationella stödsystem som alla i svensk film är beroende av och som är allas gemensamma intresse. Det gäller i högsta grad även de regionala produktions- centrumen, som samproducerar filmer vilka i många fall aldrig skulle komma till stånd utan stöd från . Indirekt kommer alltså de regionala produktionscentrumen i åtnjutande av stora delar av det nationella filmstödet. Ett starkt nationellt stöd- system ger också bättre villkor för svenska filmproducenter och konstnärliga upphovsmän. För det tredje kan man ifrågasätta om det i längden är rimligt att med statliga medel direkt stödja regionala bolag som investerar i filmprojekt på affärsmässiga villkor, när den generella principen för stödsystemet är att stödja producenter som i sin tur avgör vilka man vill samarbeta med i olika projekt. Den regionala produktionen av långfilm har tillkommit och utvecklats på regionala och lokala initiativ. Enligt uppfattning bör den direkta finansieringen av denna verksamhet vara en regional och lokal angelägenhet där intresse av att bedriva sådan verksamhet finns. Statens ansvar bör vara att upprätthålla och utveckla det nationella stödsystem som är nödvändigt både för den svenska filmbranschen och för de regioner som engagerar sig i svensk filmproduktion på olika håll i landet. Som redovisas senare i detta kapitel bör, enligt uppfattning, det statliga stödet till regionala resurscentrum för film och video, som går till annan filmverksamhet med inriktning på barn och ungdom, bestå. konstaterar där vidare att om (SOU 2009:16) förslag om en modell för ökat regionalt ansvar för fördelningen av statligt stöd till regionala kulturinstitutioner genomförs kan stödet till regionala resurscentrum för film och video komma i fråga för att ingå i denna modell. Mot bakgrund av det som tidigare anförts anser dock att det vore olämpligt att låta stöd till långfilmsproduktion omfattas av modellen. En ny svensk filmpolitik Inrätta ett nytt produktionsstöd: Ny Film Förslag: Ett nytt produktionsstöd, kallat Ny Film, bör inrättas. Stödet bör omfatta såväl spelfilm som dokumentärfilm av olika längd och ha en tydlig inriktning på nyskapande projekt. Syftet med stödet bör vara att stimulera utvecklingen av konstnärlig talang hos nya och etablerade filmare, filmens form och berättande samt nya former för produktion, distribution och lansering i olika visningsfönster och på olika plattformar. Även nyskapande projekt inom cross media, som kan inbegripa t.ex. animerad film och dataspel, bör kunna omfattas av stödet. Filmer avsedda att visas på biograf bör kunna få stöd, men biograflansering bör inte vara något krav. Stödet bör fördelas av . I första hand bör de resurser som frigörs genom avskaffandet av stöden till åtgärder mot olovlig hantering av film och till regionala produktionscentrum, totalt ca , användas för detta ändamål. Som beskrivs i kapitel 2 finns det i flera andra länder särskilda stöd för talangutveckling och utvecklingen av filmens form och berättande. Det är stöd som är öppna för film i andra visningsfönster än biografen. Den danska satsningen New Danish Screen är ett internationellt känt och omtalat exempel. I finns , som syftar till att stödja talangutveckling och även till att uppmuntra användningen av ny teknik i produktionen och distributionen av film. En tanke bakom dessa stödordningar är att det i det nationella filmstödsystemet finns behov av ett särskilt utrymme för utvecklingen både av enskilda filmares skapande och av filmen som konstform och medium. I ges visst stöd till utveckling av företrädesvis yngre talanger genom den novellfilmssatsning som har pågått . Novellfilmerna görs med stöd av och i sam- arbete med SVT och och syftar till att ge främst yngre regissörer en möjlighet att utveckla sina färdigheter innan de eventuellt tar steget till att göra långfilm. Genom det tidsbegrän- sade projektet har även fem debutanter fått möjlighet att göra sina första långfilmer med relativt låg budget. , och ligger bakom även detta projekt. Även på andra håll i landet förekommer olika regionala projekt som syftar till utveckling av yngre filmtalanger. En ny svensk filmpolitik I det svenska produktionsstödsystemet finns dock inget särskilt utrymme för nyskapande projekt, som i olika avseenden undersöker filmkonstens och filmmediets gränser och som ger såväl mer etablerade som yngre filmare möjligheter att pröva nya vägar i filmskapandet. Det saknas i det svenska stödsystemet även möjligheter att ge stöd till projekt som inbegriper både film och andra medier eller underhållningsformer, det som i kapitel 2 beskrivs som cross media. Det kan t.ex. handla om projekt som omfattar film och dataspel på olika plattformar. Enligt uppfattning är detta brister i det nuvarande svenska stödsystemet. Generellt sett är det svenska stöd- systemet i hög grad ett uttryck för en syn på filmen som ett separat och tydligt definierat område, intimt förknippat med visning på biograf. Det är angeläget för svensk film och för den svenska film- branschen att det finns ett tillräckligt utrymme för filmens utveck- ling och förnyelse, konstnärligt eller i fråga om användningen av ny teknik, nya plattformar och samarbeten med andra medier. Mot denna bakgrund föreslår att ett nytt produktionsstöd inrättas. Stödet, som väljer att kalla Ny Film, bör omfatta såväl spelfilm som dokumentärfilm av olika längd och ha en tydlig inriktning på nyskapande projekt. Syftet med stödet bör vara att stimulera utvecklingen av konstnärlig talang hos nya och etablerade filmare, filmens form och berättande, samt nya former för produktion, distribution och lansering i olika visningsfönster och på olika plattformar. Även nyskapande projekt inom cross media, som kan inbegripa t.ex. animerad film och data- spel, bör kunna omfattas av stödet. Filmer avsedda att visas på biograf bör kunna få stöd, men biograflansering bör inte vara något krav. Stödet bör fördelas av . I första hand bör de resurser som frigörs genom avskaffandet av stöden till åtgärder mot olovlig hantering av film och till regionala produktionscentrum, totalt ca , användas för detta ändamål. En ny svensk filmpolitik Ersätt det nuvarande publikrelaterade stödet med marknadsstöd Förslag: Det nuvarande publikrelaterade stödet (PRS) bör avskaffas och ersättas med marknadsstöd. Marknadsstödet syf- tar liksom PRS till att stimulera produktion av film med stor publikpotential. Till skillnad från PRS betalas det inte ut efter filmens lansering, utan i samband med filmens produktion. Stödet får uppgå till högst av produktionsbudgeten upp till en viss nivå om det finns övrig finansiering. Om förhands- stöden, enligt tidigare förslag, villkoras med att de ska räknas som en del av producentens insats i filmen bör samma villkor gälla för marknadsstödet. Stödet bör, liksom PRS , ha en fast årlig budgetram på . Det publikrelaterade stödet (PRS) infördes i och med filmavtal och utgör ett komplement till förhandsstödet. Det ersatte det tidigare efterhandsstödet, som fanns avtal. PRS utfaller automatiskt i form av ett påslag på bruttobiljettintäkten från filmens biografvisning. För att komma i fråga för stöd måste en produktion ha föranmälts hos . PRS kan utgå av producentens insats eller maximalt . Som insats räknas även privat finansiering från andra intressenter, som därmed får del av stödet. Syftet med stödet är att minska den ekonomiska risken i filmprojekt och på så vis stimulera till egna insatser av producenten och andra finansiärer. Även om det finns de som anser att filmpolitiken över huvud taget inte ska omfatta kommersiell film tycks de flesta acceptera att i princip all svensk film, även filmer med kommersiell inrikt- ning, är beroende av ekonomiskt stöd. Förhandsstöden kan ofta gå till långfilmer som blir publikframgångar, men de ges i regel sällan till vissa typer av genrefilm som riktar sig till en stor publik. Många menar att det är viktigt även i ett filmpolitiskt perspektiv att svensk film både håller hög kvalitet och är en angelägenhet för många människor. Från producenthåll lyfter man också fram behovet av komplement eller alternativ till de konsulentstyrda förhandsstöden, för att det ska finnas en dynamik i stödsystemet som helhet. I kapitel 2 redovisades två modeller för automatiska produktionsstöd som finns i några olika länder. Man kan antingen, som i fallet med PRS, belöna en films kommersiella framgångar i efterhand eller ge En ny svensk filmpolitik stöd i samband med filmens produktion, baserat på branschens kommersiella förväntningar på projektet. Det som brukar ses som positivt med PRS är att det belönar filmens faktiska framgångar, och på så vis fungerar som en för- stärkning av marknadens egna mekanismer. Även om PRS i princip har denna fördel har stödet dock i praktiken inte helt fungerat som det var tänkt. som stödet är automatiskt är det försett med en fast årlig budgetram, för att det inte annars ska riskera att sluka resurser från andra produktionsstöd. Att hantera detta har visat sig komplicerat. års filmavtal gick det åt mer PRS än vad stödet med sin budgetram var anpassat för. kunde nya filmer inte få stöd, vilket ledde till en nedgång i svensk filmproduktion. En komplicerande faktor var att av försiktighetsskäl måste inteckna medel för maximalt utfall av stöd till de filmer som föranmäls, trots att det genomsnittliga stödutfallet alltid blir lägre – alla filmer når ju inte publikframgångar. Inte förrän man vet det slutliga utfallet för de filmer som föranmälts kan en del av de medel som intecknats bli tillgängliga för nya filmer. Efter att villkoren stramades åt och stödet fick ökade resurser har det tvärtom bildats ett stort överskott av tillgängliga medel som inte har kommit till användning. Att stödvillkoren har ändrats för att anpassa stödåtgången efter tillgängliga medel har lett till osäkerhet kring vilka förutsättningar som långsiktigt gäller. En annan typ av problem för producenter gäller hur PRS ska hanteras i relation till regionala produktionscentrum. Eftersom centrumen är offentligt finansierade räknas deras investeringar inte som en del av den PRS-grundande insatsen av privatkapital i en film. Likväl gör centrumen i egenskap av samproducenter anspråk på att få del av PRS. Följden blir att producenten själv tvingas avstå stödandelar åt produktionscentrumen. Sammantaget har problemen gjort att PRS brustit i effektivitet och att stödet för många har framstått som komplicerat, osäkert och oförutsebart. En del av problemen skulle visserligen lösas om man lyfte bort den fasta budgetramen för stödet. Efterhandsstödet avtal saknade fast budgetram. Erfarenheten visar dock att detta skapar nya problem, när medel måste tas från andra produktionsstöd för att finansiera en ökad åtgång av det automatiska stödet. Osäkerheten och oförutsebarheten förflyttas i stället till andra delar av stödsystemet och förutsättningarna för konstnärligt värdefull film riskerar att försämras. En ny svensk filmpolitik enades filmavtalets parter om att bestående över- skott av medel för PRS får användas för ett nytt stöd till svensk långfilm avsedd för biografvisning med målet att nå en stor publik. Detta nya produktionsstöd, som kallar marknads- stöd, utbetalas till skillnad från PRS före och under produktionen. Om en produktion får stöd eller inte avgörs genom poängsättning av filmmakarnas tidigare erfarenheter och publikframgångar, samt graden av finansiering från distributörer och från annat privat kapital. Marknadsstöd kan, till skillnad från PRS, inte ges till filmer som har beviljats förhandsstöd. Marknadsstödet utgår med högst av produktionsbudgeten om det finns övrig finansiering. Stödet är i grunden automatiskt, men lämnar också visst utrymme för att även värdera andra faktorer som t.ex. förlaga och medverkande skådespelare. Stödet utlyses vid särskilda ansökningstillfällen, och är i fråga om resursåtgång självreglerande på så sätt att de ansök- ande konkurrerar om tillgängliga medel. Marknadsstödet har en förebild i det danska 60/40-stödet. Enligt uppfattning talar flera skäl för att PRS bör avskaffas och helt ersättas av marknadsstöd. Där det finns problem med PRS har i stället marknadsstödet fördelar. Marknads- stödet är mer transparent och förutsebart, vilket bör tilltala produ- center och andra finansiärer. När en producent ansöker om och eventuellt beviljas stöd vet alla i produktionen vilka förutsättningar som gäller. Med ett direkt samband mellan hur mycket stöd som beviljas och vilka stödresurser som finns kvar att fördela kan med- len också fördelas mer effektivt. Ännu en fördel för producenten är att marknadsstödet enbart tillfaller producenten, till skillnad från PRS, som delas med samproducenter och andra finansiärer. Allt detta talar för att marknadsstödet bör gynna den svenska film- branschen och stärka producenter mer än vad PRS gör i dag.4 Marknadsstödet bör enligt uppfattning för- enas med villkoret att det ska räknas som en del av producentens insats i filmen, om samma förändring, som diskuteras i det föregå- ende, genomförs för förhandsstöden. Marknadsstödet bör på samma sätt som gäller vara återbetalningspliktigt enligt de regler som gäller för förhandsstöd till långfilm. 4 Principiellt sett har PRS en fördel som marknadsstödet saknar. Stödet kan belöna även oväntade publiksuccéer som varken konsulenter eller privata finansiärer har trott på. I prak- tiken är det dock svårt att finna exempel på sådana filmer. I regel brukar de filmer som över- raskar branschen med sina publikframgångar vara filmer som har fått förhandsstöd. En ny svensk filmpolitik bör fördela marknadsstödet, liksom man fördelar PRS . Dock bör en särskild instans som inte ingår i bedöma ansökningarna. På så vis tydliggörs marknadsstödets funktion som alternativ till för- handsstöden. Denna instans kan vara en expertkommitté som utses av men som självständigt bedömer ansökningarna. bör då besluta om marknadsstöd på grund- val av de bedömningar som experterna gjort, på samma sätt som man beslutar om förhandsstöd efter konsulenternas bedömningar. Enligt bör marknadsstödet även tills vidare avse filmer som är avsedda för biografvisning. Man bör, som påpekas i det föregående, utvärdera effekterna av att biograflanseringskravet delvis tas bort för förhandsstödet till långfilm innan man eventuellt tar ytterligare steg mot ett mer fönsterneutralt stödsystem för svensk filmproduktion. har av det skälet inte prövat de stödtekniska eller praktiska förutsättningarna för ett automatiskt stödsystem som ska gälla lika för filmer avsedda för olika visnings- fönster. Däremot bör man överväga om man i marknadsstödets poängsystem ska beakta filmmakarnas tidigare erfarenheter och publikframgångar även i andra visningsfönster, alltså inte enbart framgångar på biograf, som gäller enligt nuvarande regler. Om avtalsmodellen ersätts av en helt statlig finansiering av film- stöden och de samlade resurserna förblir åtminstone oförminskade jämfört med finns det ett skäl som talar särskilt för att PRS helt bör ersättas av marknadsstöd. Det är att staten kan vilja und- vika de risker som är förknippade med ett stöd där man inte helt kan förutse stödåtgången. Utöka möjligheterna för regissörer och manusförfattare att få utvecklingsstöd Förslag: Möjligheterna för regissörer och manusförfattare att få utvecklingsstöd för projekt utan medverkan av producent bör utökas och förtydligas. Utvecklingsstödet omfattar enligt filmavtalet projektstöd till manus- författare, producenter och regissörer, växthusverksamhet för unga filmskapare, stöd till fortbildning för etablerade filmskapare samt En ny svensk filmpolitik stöd till oberoende producenter för utveckling av flera långfilms- projekt. Det utvecklingsstöd som avser projektstöd har i stödbestämmelser delats upp i två delar. I inledningsskedet av ett projekt kan såväl manusförfattare och regissörer som producenter få stöd för utveckling av manuskript, bildmanus eller research för en dokumentär. För vidareutveckling av projekt fram till produktions- beslut kan dock enbart producenter få stöd. Det kan gälla olika kreativa eller praktiska aspekter av projektutveckling, såsom för- djupat manusarbete, arbete med finansiering, casting av skåde- spelare och research. I regel samarbetar producenten då i sin tur med bl.a. manusförfattare och regissör. Det förhållandet att manus- författare och regissörer inte själva kan söka stöd till vidare- utveckling av projekt bygger på principen att det ska vara produ- centens uppgift att vidareutveckla projekt när de närmar sig produktionsbeslut. På så vis begränsar man också antalet projekt som inte blir färdiga filmer. Man vill dessutom hålla antalet stöd- ansökningar under en viss nivå med hänsyn till den administrativa belastningen för filmkonsulenterna. begränsningar av utvecklingsstödet har kritiserats av svenska manusförfattare och regissörer. Man menar att produ- centen ofta har delvis andra utgångspunkter än manusförfattaren eller regissören, och att det därför är viktigt att det finns ett till- räckligt stödutrymme för den rent konstnärliga utvecklingen av idéer och projekt, oberoende av producenten. Det finns annars en risk att idéer som skulle kunna bli bra filmer sållas bort innan de hunnit utvecklas tillräckligt. Även om inte alla manuskript blir film är det dessutom viktigt för svensk film att man håller en hög generell kvalitet på manusskrivandet. anser att dessa synpunkter bör beaktas. En producent behövs i något skede av ett projekt, och bidrar ofta även i det kreativa arbetet. Men det är också väsentligt för svensk film att det finns flera möjligheter för utveckling av idéer. hävdar visserligen att möjligheterna för manusförfattare och regissörer att söka utvecklingsstöd är större än vad många har uppfattat. Så som stödbestämmelserna är formulerade görs det dock en generell uppdelning mellan stöd för inledande utvecklingsarbete och stöd för vidareutveckling. Enligt uppfattning bör det vara möjligt för manusförfattare och regissörer att få visst stöd även till den kreativa vidareutvecklingen av projekt, i form av fördjupat manusarbete eller liknande. Det kan ske t.ex. genom att En ny svensk filmpolitik avdelar särskilda medel för utveckling av projekt utan producentmedverkan, vilka även kan gå till vidareutveckling. För att stödet ska bli hanterligt kan man ställa som villkor att endast etablerade eller professionellt utbildade manusförfattare eller regissörer ska kunna få del av stödet. har aviserat att man med anledning av de synpunkter som har framförts från manusförfattare m.fl. kommer att avsätta särskilda medel för utveckling av projekt utan producentmedverkan. Det är enligt uppfattning angeläget att det i stödbestämmelser tydliggörs att även manusförfattare och regissörer utan producent kan söka medel till vidareutveckling av projekt. Bibehåll jämställdhetsmålet för förhandsstöden Förslag: Det nuvarande målet att förhandsstöden till svensk filmproduktion ska fördelas jämnt mellan män och kvinnor bör finnas kvar. Målet bör vara långsiktigt och löpande följas upp i redovisning och verksamhet. Efter långvarig kritik mot den manliga dominansen i svensk film- produktion enades parterna filmavtal om ett mål för ökad jämställdhet på filmområdet. Målet är att stödet till svensk film- produktion ska fördelas jämnt mellan män och kvinnor. Det inne- bär att andelen kvinnor i för filmproduktionen centrala funktioner ska öka . bör ettdera könet, räknat i antal projekt som får stöd, vara representerat till inom kategorierna manusförfattare, producent och regissör. Målet gäl- ler för långfilm, barn- och ungdomsfilm samt kort- och dokumentär- film. I praktiken avser målet fördelningen av förhandsstöd, efter- som PRS – och i princip marknadsstödet – utfaller automatiskt. Historiskt sett har dominansen av män bland svenska film- skapare varit så gott som total . Ett bredare genombrott för kvinnliga filmare i skedde . Utvecklingen har varit långsam eller stått stilla inom framför allt lång spelfilm. har ungefär var femte lång spelfilm som visas på biograferna varit regisserad av en kvinna. Inom kortfilmen däremot är andelen män respektive kvinnor ungefär lika bland både manusförfattare, producenter och regissörer. En ny svensk filmpolitik En bidragande orsak till att den manliga dominansen inom lång spelfilm fick ny uppmärksamhet för omkring var att det då kom fram allt fler filmskapare med utländsk bakgrund. Många frågade sig varför utvecklingen var så långsam när det gällde jämställdheten. I statistik redovisas könsfördelningen inom lång spelfilm, lång dokumentär samt kortfilm. under avtals- perioden har fördelningen varierat , och det är svårt att se några tydliga utvecklingstendenser. Bland de långa spelfilmer som fick förhandsstöd var andelen kvinnliga manus- författare , kvinnliga producenter och kvinn- liga regissörer . Inom lång dokumentärfilm var mot- svarande andelar 29, . Inom kortfilmen var andelarna 46, . Enligt kommer man inte att inom alla filmkategorier uppnå etappmålet , att minst 40 (och högst 60) procent av antalet förhandsstöd ska fördelas till filmer av kvinnliga manusförfattare, producenter och regissörer. Enligt är den fortsatta manliga dominansen i svensk film ett problem i branschen. Andelen förhandsstöd till långa spelfilmer med kvinnliga regissörer, exempelvis, är ungefär den- samma som andelen ansökningar. Problemet står inte att finna i att det utbildas för få kvinnliga filmare. På de högre filmutbildningarna är numer könsfördelningen relativt jämn bland studenterna. Inom produktionen av kortfilm likaså. En del menar dock att det ibland kan vara svårare att få finansiering från distributörer och andra privata intressenter när det är kvinnor på nyckelpositioner i en lång- filmsproduktion, även om filmkonsulenten är beredd att ge stöd. Det gäller då i synnerhet stora produktioner. Bland de oftast mer kommersiella filmer som inte får förhandsstöd är den manliga dominansen också särskilt markant. –2008 var inte en enda av de långa spelfilmer utan förhandsstöd som hade biograf- premiär regisserad av en kvinna. När jämställdhetsmålet infördes i filmavtalet var det en kompro- miss mellan två motsatta positioner i den allmänna debatten. Enligt den ena är den manliga dominansen i svensk film ett struktur- problem som bör åtgärdas genom kvotering av produktionsstöden. Enligt den andra bör produktionsstöd inte vara instrument för att åtgärda vad som i grunden är ett samhällsproblem; filmstöden ska enbart bidra till att det görs så bra filmer som möjligt, oavsett om de görs av män eller av kvinnor. När jämställdhetsmålet ännu inte En ny svensk filmpolitik ser ut att uppnås menar en del att detta bevisar att kvotering är nödvändigt. För andra kan det tvärtom bekräfta att det inte är meningsfullt att försöka styra stödfördelningen efter kön, och att målet därför bör avskaffas. anser att det är ett problem att kvinnliga film- makare är underrepresenterade i filmproduktionen, inte bara i ett samhällsperspektiv utan även för filmen. Konformism i branschen är inte bra för filmens utveckling, vare sig kommersiellt eller konstnärligt. Filmpubliken består av kvinnor och män som har rätt att förvänta sig en större mångfald av berättelser och perspektiv. förordar inte en generell könskvotering av stöden.