sou · GXB371 · 2009-09-03 00:00:00 — Ömsesidigt erkännande av ackrediteringsintyg m.m. 5 § Bestämmelser om ömsesidigt erkännande av tjänster som till- handahålls av ackrediteringsorgan och dessa organs ackrediteringsintyg samt intyg som utfärdats av de organ för bedömning av överensstämmelse som har ackrediterats av dem finns i artikel 11.2 i förordning (EG) nr 765/2008. Under rubriken om överensstämmelse för nationella ackrediteringsorgan anges i artikel 11.1 i förordning (EG) nr 765/2008 att nationella ackrediteringsorgan som uppvisar överensstämmelse med de kriterier som fastställs i den relevanta harmoniserade standarden, för vilken det offentliggjorts en hän- visning till Europeiska unionens officiella tidning, genom att framgångsrikt ha genomgått referentbedömning i enlighet med artikel 10, ska förutsättas uppfylla de krav som anges i artikel 8, dvs. de krav som gäller för nationella ackrediteringsorgan. I arti- kel 11.2 anges därefter att de nationella myndigheterna ska erkänna likvärdigheten hos de tjänster som tillhandahålls av de ackredi- teringsorgan som har framgångsrikt genomgått referentbedömning i enlighet med artikel 10 och därmed, baserat på den presumtion som avses i artikel 11.1, godta dessa organs ackrediteringsintyg och de intyg som utfärdas av organ för bedömning av överensstäm- melse som ackrediterats av dem. Det är viktigt att det erinras om denna princip om ömsesidigt erkännande i den svenska förordningen. En motsvarande bestäm- melse om ömsesidigt erkännande av intyg och provningsrapporter som utfärdats av organ för bedömning av överensstämmelse finns i artikel 5 i förordning (EG) nr 764/2008 och erinras om i 17 § förslaget till förordning om varor på den inre marknaden. Det är utredningens mening att de båda författningarna bör innehålla erinran om dessa två likartade förpliktelse. I avvaktan på klar- görande rättsutveckling inom EU bör de ännu inte regleras gemen- samt. (Paragrafen behandlas ovan i avsnitt 9.4.7.) Organ som ska anmälas till Europeiska gemenskapernas kommission 6 § Organ som avses i 7 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll ska ha den kompetens som behövs för den uppgift anmälan avser och i övrigt vara lämpliga för uppgiften. Paragrafen motsvarar 2 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 7 § Om det inte finns skäl för annat med hänsyn till den rättsakt som anmälan avser, ska det till grund för den bedömning som avses i 8 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll, förutom de krav som ställs för ackreditering eller, vid tillämpning av 8 § fjärde stycket lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll, krav i tillämpliga standarder för organen som ska anmälas, ligga de ytterligare krav som gäller för den uppgift anmälan avser. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 8 § Ett organ för bedömning av överensstämmelse som önskar utses till organ som ska anmälas enligt 7 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll ska vara etablerat i . Organet ska ge in en ansökan om att bli anmält till Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll. Bestämmelser om de krav som gäller vid ansökan om att utses till anmält organ finns i 4 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. Denna paragraf bör anpassas till motsvarande bestäm- melser i beslut 768/2008. Av artikel R22.1 i detta beslut följer att ett organ för bedömning av överensstämmelse ska lämna in en ansökan om anmälan till den anmälande myndigheten i den medlemsstat där det är etablerat, dvs. i normalfallet har sitt säte. Ansökan ska enligt R22.2 åtföljas av en beskrivning av de bedöm- ningar av överensstämmelse, den eller de moduler för bedömning av överensstämmelse och den eller de produkter som organet anser sig ha kompetens för samt ett ackrediteringsintyg, om det finns ett sådant, som utfärdats av ett nationellt ackrediteringsorgan och där det intygas att organet för bedömning av överensstämmelse upp- fyller de krav som följer av gemenskapslagstiftningen på anmälda organ. Det är utredningens uppfattning att det räcker med en över- gripande bestämmelse om möjligheten att ansöka om att bli anmält organ. Det bör framgår att organet ska vara etablerat i . Det är tänkbart att istället ange att organet ska ha sitt säte i , men risken finns att uttrycket har sitt säte uppfattas annorlunda än det gemenskapsrättsliga etableringsbegreppet, varför det fram- står som lämpligare att hålla sig till terminologin i beslut 768/2008. Kraven på ansökan bör närmare regleras i SWEDAC:s föreskrifter (). (Paragrafen behandlas ovan i avsnitt 9.4.7.) 9 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska underrätta berörda departement och myndigheter om beslut som rör organ som ska anmälas enligt 7 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll. En statlig myndighet får inte utan tillstånd av regeringen ansöka om att bli utsedd till organ som ska anmälas enligt 7 § eller 11 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll för en uppgift, för vilken även andra organ än myndigheter får anmälas. Ansökan om sådant tillstånd ska innehålla uppgift om 1.vilka särskilda skäl som finns för att bedriva verksamheten i myndig- hetsform, och 2.hur myndigheten har beaktat och löst frågorna om intresse- konflikter och konkurrenssnedvridningar som kan uppstå till följd av myndighetens övriga verksamhet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll, vars första stycke dock, återfinns i 7 § respektive 11 § förslaget till lag om ackreditering och teknisk kontroll. 10 § Innan Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll fattar beslut enligt 11 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll, ska samråd ske med berörda sektorsmyndigheter. Paragrafen motsvarar delar av 5 §, första stycket, förordningen (2005:894) om teknisk kontroll 11 § Anmälan som avses i 7 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll ska göras med hjälp av det elektroniska anmälnings- verktyg som utvecklats och förvaltas av Europeiska gemenskapernas kommission. Anmälan ska innehålla uppgifter om 1.bedömningarna av överensstämmelse, 2.modulerna för bedömning av överensstämmelse och de berörda produkterna, samt 3.ett relevant intyg om kompetens. I artikel R23.2 och 3 i beslut 768/2008 anges i fråga om anmäl- ningar av anmälda organ som uppfyller föreskrivna krav att sådan anmälan ska ske med hjälp av det elektroniska anmälningsverktyg som utvecklats och förvaltas av Europeiska kommissionen och att anmälan ska innehålla detaljerade uppgifter om bedömningarna av överensstämmelse, modulerna för bedömning av överensstämmelse och de berörda produkterna samt ett relevant intyg om kompetens. Förordningen om ackreditering och teknisk kontroll bör innehålla dessa krav. 12 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska informera Europeiska gemenskapernas kommission om sina förfaranden för bedöm- ning och anmälan av organ som avses i 7 § lagen (201X:XX) om ackre- ditering och teknisk kontroll samt om eventuella ändringar. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska på begäran ge Europeiska gemenskapernas kommission all information om grunderna för anmälan eller det anmälda organets fortsatta kompetens. Bakgrunden till paragrafen är att utöver allmänna informa- tionsskyldigheter följer av artikel R26 i beslut 768/2008 att Euro- peiska kommissionen ska undersöka alla fall där den tvivlar på att ett anmält organ har erforderlig kompetens eller att ett anmält organ fortsatt uppfyller de krav och fullgör de skyldigheter som det omfattas av, och även alla fall där den gjorts uppmärksam på att det föreligger sådana tvivel. Den anmälande medlemsstaten ska därför på begäran ge kommissionen all information om grunderna för anmälan eller det anmälda organets fortsatta kompetens. Om kom- missionen konstaterar att ett anmält organ inte uppfyller eller inte längre uppfyller kraven för anmälan ska den meddela detta till den anmälande medlemsstaten och anmoda medlemsstaten att vidta erforderliga korrigerande åtgärder, t.ex. vid behov återkalla anmälan. Denna informationsskyldighet omfattas av förordning (1994:2035) om vissa skyldigheter för myndigheter vid ett medlemskap i unionen och skulle därmed inte nödvändigtvis behöva Paragrafen föreslås ändå införas eftersom skyldigheten tydliggörs i det sammanhang den hör hemma. 13 § För organ som avses i 11 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll äger 3 § samt 5–7 §§ motsvarande tillämpning. Om det inte finns skäl för annat med hänsyn till den rättsakt som anmälan avser, ska det till grund för den bedömning som avses i 12 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll ligga tillämpliga standarder för organ som ska anmälas samt de ytterligare krav som gäller för den uppgift som anmälan avser. Som framgått i samband med redovisningen av förslaget till ny lag om ackreditering och teknisk kontroll omfattas organ som ska anmälas till Europeiska kommissionen för uppgifter i samband med bedömning av överensstämmelse enligt avtal om ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av överensstämmelse (s.k. utsedda organ) av 3–5 §§ lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. I samband med att lagen anpassas till beslut 768/2008/EG och där- med också till de bestämmelser som förväntas finnas i EU:s fram- tida sektorslagstiftning, finns det emellertid anledning att skilja på anmälda organ och utsedda organ i den svenska lagtexten, eftersom de senare inte omfattas av samma krav enligt gemenskapslagstift- ningen. Förordningen om ackreditering och teknisk kontroll bör innehålla en följdändring som gör att den anknyter till samma systematik. 14 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll får meddela närmare föreskrifter i fråga om organ som ska anmälas enligt 7 § eller 11 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll. En föreskrivande myndighet får meddela de särskilda föreskrifter om organ som ska anmälas enligt 7 § eller 11 § lagen (201X:XX) om ackredi- tering och teknisk kontroll som behövs inom myndighetens verksamhets- område. Därvid ska myndigheten samråda med Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll enligt 2 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 15 § En riksmätplats ska hålla en hög standard med normaler av tillräcklig omfattning och relevans. Spårbarhet för mätnormaler ska säkerställas och utvecklas genom internationella jämförelser samt forsknings- och utveck- lingsinsatser. Av förordningen (1989:527) om riksmätplatser framgår vilka organ som är riksmätplatser. Paragrafen motsvarar 8 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 16 § Den tillsyn som Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll utövar över organ som ska anmälas enligt 7 § lagen (201X:XX) om ackre- ditering och teknisk kontroll ska ske med iakttagande av de krav som gäller för sådan tillsyn enligt bestämmelser inom Europeiska unionen. Paragrafen motsvarar 11 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 17 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska utöva teknisk tillsyn över riksmätplatser. Tillsynen ska ha sådan inriktning och omfatt- ning att styrelsen kan bestyrka att en riksmätplats uppfyller inter- nationella krav på mätningsplatser. Paragrafen motsvarar 12 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 18 § Den tillsyn som Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll utövar över ackrediterade organ i enlighet med artikel 5 punkten 3 i förordning (EG) nr 765/2008 ska ske med beaktande av internationella krav. Paragrafen motsvarar 13 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 19 § En riksmätplats som är myndighet får ta ut avgift för utförda mätningar. En sådan riksmätplats får, efter samråd med Ekonomi- styrningsverket, meddela föreskrifter om avgifterna. Paragrafen motsvarar 14 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 20 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll får efter samråd med meddela föreskrifter om de avgifter för ackredi- tering, bedömning och tillsyn som avses i 24 § lagen (201X:XX) om ackreditering och teknisk kontroll. Paragrafen motsvarar 15 § förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. 11.4Förslag till förordning om informationsförfaranden och kontroll av regler på den inre marknaden 1 § I denna förordning finns föreskrifter som myndigheterna under regeringen ska iaktta beträffande regler som kan inskränka den fria rörligheten för varor och tjänster på den inre marknaden och som begränsar myndigheternas rätt enligt andra författningar att meddela föreskrifter. Förordningen innehåller föreskrifter för genomförande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster, ändrat genom och rådets direktiv /48/EG (direktivet), och rådets direktiv /123/EG om tjänster på den inre marknaden, såvitt avser artikel 15.7, och som ansluter till internationella förpliktelser enligt bägge avtal om tekniska handelshinder och om sanitära och fytosanitära åtgärder (de internationella avtalen). Förordningen är avsedd att ersätta den nuvarande förordningen (1994:2029) om tekniska regler (TBT-förordningen). håller främst föreskrifter för genomförande av 98/34-direktivets anmälningsförfarande för förslag till tekniska regler och regler för informationssamhällets tjänster samt motsvarande skyldigheter enligt WTO:s avtal om tekniska handelshinder och om sanitära och fytosanitära åtgärder. Därutöver finns där i 3–5 §§ föreskrifter om utformning och samråd vid utarbetandet av tekniska regler, i 12 § föreskrifter om anmälan till regeringen eller underställande av ärenden i anledning av myndigheters underrättelser till Kommers- kollegium om förslag till nya regler samt i 19 § en till föreskrivande myndigheter riktad föreskrift om inhämtande av regeringens godkännande i vissa fall före beslut om nya regler. Den föreslagna förordningen fyller huvudsakligen motsvarande funktioner och är liksom den nuvarande riktad till myndigheterna under regeringen. Förordningen innehåller sålunda bestämmelser för genomförande av de nämnda anmälningsprocedurerna genom underrättelse till , som är svensk kontaktpunkt i fråga om dessa. Vidare innehåller författningen vissa föreskrifter om vad som ska iakttagas i fråga om utformning av regler och samråd samt om överlämnande i vissa fall från kollegiet till reg- eringen av ärenden i anledning av underrättelse från myndigheterna om förslag till nya regler. Myndigheternas underrättelseskyldighet vidgas emellertid också utöver de tidigare ändamålen och till ytterligare kategorier av föreskrifter. Förordningen tas i anspråk för att tillgodose andra gemenskapsrättsliga anmälningsprocedurer, bl.a. på tjänstedirektivets område. Paragrafens första stycke har med hänsyn till författningens bredare ändamål getts en mer allmän avfattning än motsvarande föreskrift i nu gällande förordning. I övrigt motsvarar bestäm- melsens innehåll vad som gäller med den ändring som föranleds att den också till viss del genomför tjänstedirektivet. Tekniska regler för varor 2 § Med tekniska regler avses i denna förordning föreskrifter som medför att tillverkning, import, saluföring eller användning av en vara förbjuds eller görs beroende av att den motsvarar bestämda krav i fråga om format, prestanda, kvalitet eller andra egenskaper, inbegripet sådant som rör förpackning, märkning och beteckning, föreskrifter om hur varan ska provas och visas stämma överens med krav samt andra tillämpliga förfarandeföreskrifter. Till tekniska regler hänförs härutöver föreskrifter med krav som påverkar varans livslängd och användbarhet efter att den har sålts, såsom villkor för användning, återanvändning, omhändertagande eller återvin- ning, om kraven på ett väsentligt sätt kan påverka varans sammansättning, natur eller saluförande, liksom föreskrifter med krav som gäller varans framställning. Med sådana föreskrifter och krav som angetts i första och andra styckena likställs faktiskt tvingande regler i allmänna råd eller andra auktoritativa besked av icke bindande natur som i praktiken kan på samma sätt inverka på varans avsättning, liksom även avtal enligt vilka sådana krav ska uppfyllas, dock inte specifikationer för anbud vid offentlig upphand- ling, samt föreskrifter, enligt vilka tvingande krav ska anses tillgodosedda genom iakttagandet av andra krav eller regler som rör varor, såsom yrkesetiska regler eller regler om god affärssed, eller som sammanhänger med skattemässiga eller finansiella åtgärder som påverkar konsumtionen av varorna. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.5.3, avgränsar begreppet tekniska regler. Den motsvarar innehållet i nuvarande 2 § TBT- förordningen till den del detta gäller tekniska regler, tekniska specifikationer samt andra krav. Det är olämpligt att i svensk författningstext använda uttrycket föreskrift i annan bemärkelse än den hävdvunna, dvs. i betydelsen av rättsligt bindande regler av allmän tillämplighet. Uttrycket tekniska regler är inarbetat som benämning på hithörande åtgärder, vilka är av inte bara rättsligt bindande utan också faktiskt tvingande natur. Utredningen anser att det även i fortsättningen bör användas som samlande benämning på varuområdet. På tjänsteområdet ter det sig mindre adekvat att tala om tekniska regler eller tekniska föreskrifter. Där används i stället uttrycket regler om informations- samhällets tjänster. Direktivet omfattar alla industriellt framställda produkter och alla jordbruksprodukter enligt EG-fördraget, inklusive fiskpro- dukter. Något närmare klargörande av att det är detta som i för- fattningen avses med ordet vara har inte bedömts erforderligt. Vid de begreppsavgränsningar som ges i denna och de två följande paragraferna har utredningen eftersträvat en efter svenska förhållanden anpassad terminologi som på ett enklare och tydligare sätt återger direktivets innehåll. Enligt gällande principer för lagtolkning kan direktivets text tas i anspråk som vägledning vid tolkningen av författningsföreskrifterna (direktivkonform tolk- ning). Paragrafens första och andra stycken omfattar föreskrifter i egentlig mening. Begreppsbestämningen i fråga om tekniska regler behöver inte tyngas med att termen tekniska specifikationer tas med. Det är enligt utredningens uppfattning ingen mening med att i författ- ningen införa uttryck som specifikationer intagna i ett doku- ment. Direktivets exemplifierande avgränsning av denna term knyts i stället direkt till avgränsningen av tekniska regler. Orden märkning och beteckning torde täcka såväl varubeteck- ning som etikettering, terminologi och symboler. På samma sätt får uttrycket föreskrifter med krav som gäller varans framställning anses täcka processer och tillverkningsmetoder och ordet provning både provning och provningsmetoder. I stället för uttrycket varans livscykel efter att den har släppts ut på marknaden används det mer begripliga uttrycket varans livslängd och användbarhet efter att den har sålts, utan att härvid någon saklig ändring har åsyftats. I tredje stycket har innebörden av att en regel är faktiskt tvingan- de formulerats i allmänna termer som ligger inom ramen för det gemenskapsrättsliga begreppet åtgärd med motsvarande verkan och med viss marginal täcker direktivet. Utöver vad som om- fattas av gällande TBT-förordning har dessutom även infogats en ytterligare bestämmelse som direktivet här innehåller i fråga om varor. Exempel på att en åtgärd är faktiskt tvingande kan vara att myndigheten ger uttryck för krav utöver vad gällande föreskrifter uttrycker i auktoritativa besked till myndigheter med tillsyns- funktioner eller till allmänheten riktad, förenklad information om gällande regler. 3 § Med informationssamhällets tjänster avses i denna förordning tjänster som vanligtvis utförs mot ersättning, när de tillhandahålls på mottagarens individuella begäran och i sin helhet befordras på elektronisk väg, utan att parterna är närvarande (på distans). Med att tjänsten befordras på elektronisk väg avses att den med begagnande av utrustning för elektronisk behandling och lagring av uppgifter överförs genom tråd, radio eller annat elektromagnetiskt medel, även optiskt. I denna paragraf avgränsas begreppet informationssamhällets tjänster, vilket uttryck i sig är föga upplysande. Paragrafen mot- svarar innehållet i nuvarande 2 § TBT-förordningen till den del det gäller detta begrepp. Uttrycket befordras torde i sammanhanget tillräckligt nöjaktigt uttrycka att något sänds vid utgångspunkten och tas emot vid slutpunkten. Också en del andra preciseringar som görs i direktivet har ansett kunna avvaras för denna förordnings ändamål. Utredningens förslag innehåller ingen särskild motsvarighet till den nuvarande föreskriften i TBT-förordningens 1 a § andra stycke, vilken från förordningens tillämpningsområde avskär tjänster, vilka avser ljudradio- eller televisionssändningar som är riktade till allmänheten. Utifrån de allmänna överväganden som utredningen redovisat i avsnittet 9.5.3 framstår en sådan bestämmelse inte som påkallad. Att de avsedda tjänsterna ska omfattas av begreppet informationssamhällets tjänster är inte en alldeles nära till hands liggande tolkning. Liksom i andra tolkningsfrågor får i händelse av tvekan ledning sökas i direktivtexten. Det framgår emellertid uttryckligen av den vägledande bilaga till direktivet som para- grafens sista stycke hänvisar till att TV- och radiotjänster samt s.k. teletext inte är att hänföra till informationssamhällets tjänster i direktivets mening. Regler om informationssamhällets tjänster 4 § Med regler om informationssamhällets tjänster avses i denna förord- ning föreskrifter som förbjuder utnyttjande eller tillhandahållande av en sådan tjänst eller etablering för tillhandahållande därav eller som upp- ställer krav av allmän art rörande tillträdet till och utövandet av sådan verksamhet, vilka direkt reglerar och träffar informationssamhällets tjänster, särskilt sådana krav som rör tjänsterna eller dem som tillhanda- håller eller mottar dessa. Med sådana föreskrifter som angetts i första stycket likställs sådana faktiskt tvingande regler i allmänna råd eller andra auktoritativa besked av icke bindande natur som i praktiken kan på samma sätt inverka begränsande på tjänstens avsättning, liksom även avtal, enligt vilka sådana föreskrifter ska uppfyllas, dock inte specifikationer för anbud vid offentlig upphandling, samt föreskrifter enligt vilka tvingande krav ska anses till- godosedda genom iakttagandet av andra krav eller regler för tjänster, som inte är tvingande, såsom yrkesetiska regler eller regler om god affärssed, eller som rör tjänster utanför socialförsäkringsområdet och samman- hänger med skattemässiga eller finansiella åtgärder som påverkar konsum- tionen av tjänsterna. En vägledande förteckning över tjänster som inte är att anse som informationssamhällets tjänster finns i direktivets bilaga V. Paragrafen motsvarar innehållet i nuvarande 2 § TBT-förordningen till den del denna gäller föreskrifter om informationssamhällets tjänster. I fråga om ordet föreskrift m.m. hänvisas till vad som sagts ovan i anslutning till 2 §. Här avgränsas på motsvarande sätt som i 2 § begreppet regler om informationssamhällets tjänster. Första stycket omfattar föreskrifter i egentlig mening. Av direktivets definition (artikel 1.5) framgår att en föreskrift för tjänster ska anses särskilt avse informationssamhällets tjänster, om den enligt motiveringen och den normativa texten har till särskilt föremål att uttryckligen och riktat reglera sådana tjänster men inte om de omfattas endast indirekt och accessoriskt. Detta uttrycks i paragrafens första stycke med orden direkt reglerar och träffar. Den nuvarande TBT-förordningen innehåller i 2 § 4 orden särskilt bestämmelser om dem som tillhandahåller tjänster, tjänster och tjänstemottagare.