sou · GXB38 · 2009-02-05 00:00:00 — I linje med ansvarsprincipen har krishanter- ingsansvar för områdena foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd medan har krishanteringsansvar för livsmedel inklusive dricksvatten.6 För en summering av ansvarsfördelningen för krisberedskap inom livsmedelskedjan, se tabell 9.1. ska samordna livsmedelskontrollen samt kontrollera vissa anläggningar och vid dessa övervaka att det inte produceras livsmedel som inte är säkra. Vidare ska myndigheten medverka till att livsmedel som inte uppfyller kraven på säkerhet spåras och återtas från marknaden samt att orsaken till spridningen utreds. Myndigheten ska även säkerställa att det finns diagnostisk beredskap för mikrobiologisk och kemisk analys. diagnostiska beredskapen innebär dock inte att det diagnostiska arbetet behöver utföras i egen regi. Länsstyrelserna ansvarar för kontroll av primärproduktion av livsmedel sedan Därtill ska länsstyrelserna stödja kommunerna i kontrol- len av de objekt för vilka kommunerna ansvarar samt medverka i utredningen av livsmedelsburen smitta. Kommunerna ska genom kontroll av anläggningar och verksamheter övervaka att de livsmedel som produceras är säkra samt medverka till att livsmedel som inte uppfyller kraven på säkerhet spåras, återtas från marknaden och oskadliggörs samt att orsaken till spridningen utreds. 5Se kommissionens beslut /478/EG av om antagandet av en allmän plan för krishantering på området för livsmedel och foder. 6Se fleråriga kontrollplan för livsmedelskedjan, s. 106-109. Effektivare krisberedskap och smittskydd ska genom kontroll säkerställa att skadligt foder inte produceras samt, i det fall skadligt foder spridits, att detta spåras, återtas från marknaden och oskadliggörs samt att orsaken till det skadliga fodret SVA ska bistå med diagnostiska undersökningar och epidemiologiska utredningar av foder samt medverka vid sanering. Länsstyrelserna ansvarar för kontrollen av primärproduktion av foder från ansvarar för att övervaka, förebygga och bekämpa allvarliga Förutom att leda och samordna smittskydds- arbetet utför myndigheten genom distriktsveterinärorganisationen mycket av det operativa arbetet med bekämpning och sanering. bistår vid utbrott av epizooti och zoonos i frågor som rör slakt och smittspårning av livsmedel samt ansvarar, genom de officiella veterinärerna för att genomföra de åtgärder beslutar, till exempel anslå varningsmeddelanden, uppföra avspärrningar, utföra provtagning vid slakt och avlivning, planera och övervaka sanering samt svara för smittspårning. Myndigheten bidrar till djurhälsoövervak- ningen genom besiktning av levande djur vid slakterierna. SVA ska utföra diagnostiska och epidemiologiska undersökningar, bistå med expertis samt medverka i saneringsarbetet vid utbrott av allvarliga smitt- Därutöver ska SVA upprätthålla vaccinberedskap. Länsstyrelserna ansvar för den fortlöpande tillsynen av epizootilagstift- ningen samt deltar i bekämpningen av smittsamma djursjukdomar. samordnar djurskyddskontrollen och ansvarar för att begränsa de djurskyddsmässiga konsekvenserna vid kriser som drabbar deltar i djurskyddskontrollen genom de officiella veterinär- ernas besiktning av levande djur vid slakterierna. Länsstyrelserna ansvarar för den offentliga djurskyddskontrollen sedan den samt prövar tillstånd och utreder ärenden enligt djurskydds- ansvarar för kontroll samt för att förebygga och bekämpa skadegörare som omfattas av växtskyddslagstiftningen. I enlighet med närhetsprincipen bör den operativa krishanteringen i första hand utföras av berörda regionala och lokala organ medan den centrala nivån lämnar expert- och resursstöd till de regionala och lokala organen. I vissa fall ligger dock ansvaret för operativa uppgifter på central myndighetsnivå. Inom livsmedelskedjan har till exempel ett operativt ansvar för bekämpning av allvarliga smittsamma djursjukdomar och växtskadegörare samt hantering av foderkriser och ett operativt ansvar för att upprätthålla vaccinberedskap och diagnos- tisk beredskap. Effektivare krisberedskap och smittskydd Myndigheterna ska ha planer för krisledning i den egna organi- sationen. Dessa planer bygger vidare på de instruktioner som finns för myndigheternas verksamhet och tydliggör krisorganisationen vid respektive myndighet. Utöver myndigheternas planer för den egna krisledningsorganisationen finns för vissa typer av kriser sär- skilda beredskapsplaner: Beredskapsplan för foderkriser () Epizootiberedskapsplan (, länsstyrelserna) Epizootiberedskapsplan (SVA) Vaccinberedskap (SVA) Kärnenergiberedskap (, ) Det finns även ett antal särskilda epizootiberedskapsplaner för olika enskilda allvarliga smittsamma djursjukdomar.7 Därutöver finns också särskilda beredskapsplaner för samverkan mellan myndigheter, till exempel Strategi för myndighetssamver- kan vid utbrott av zoonotisk sjukdom, Handlingsplan för myndig- hetssamarbete vid zoonosutbrott samt Nationell plan för myndig- hetssamverkan vid Aviär influensa. Dessa planer för myndighets- samverkan vid utbrott av zoonotisk sjukdom samordnas av Social- styrelsen. Nedan beskrivs de områden för vilka det finns särskilda bered- skapsplaner: foderberedskap epizootiberedskap, kärnenergi-bered- skap och zoonossamverkan. Enligt artikel 13 och 41 i förordning (EG) nr 882/2004 ska samtliga medlemsstater upprätta beredskapsplaner för foderkriser. Planerna ska klargöra myndigheters ansvarsområden och befogenheter samt former för samverkan och informationsutbyte. har sektorsansvar för fodersäkerhet och ska leda och samordna arbetet vid foderkriser. Om misstanke om skadligt foder (patogen eller annan kontamination) uppkommer 7 Beredskapsplan för afrikansk hästpest, Beredskapsplan för bluetongue, Beredskapsplan för infektiös laxanemi, Beredskapsplan för klassisk svinpest, Beredskapsplan för mul- och klövsjuka, Beredskapsplan för newcastlesjuka, Beredskapsplan för aviär influensa, Beredskapsplan för rinderpest, peste des petits ruminants, epizootic haemorrhagic disease of deer, får- och getkoppor, vesikulär stomatit, lumpy skin disease och rift valley fever samt Beredskapsplan för swine vesicular disease. Effektivare krisberedskap och smittskydd ska bland annat utreda misstanke och spåra kon- taminerade partier, besluta om restriktioner, vidta åtgärder för att destruera skadligt fodret samt kontrollera lokaler och utrustning innan en anläggning friförklaras från smitta. Organisatoriskt hanteras foderkriser initialt inom Jordbruks- verket av och djurprodukter, Avdelningen för djurskydd och hälsa. Om foderkrisen utgör en del i utbrottet av en allvarlig smittsam djursjukdom hanteras foderkrisen inom ramen för smittskyddsorganisationen för epizootier. Vid en kris ska samverka med andra myndig- heter och organisationer för att inhämta den expertkompetens som finns eller hantera de praktiska uppgifter som lämpligen utförs av andra myndigheter och organisationer. Beredskapsplanen för foderkriser listar ett betydande antal myndigheter och organisatio- ner, men SVA och framhålls som särskilt viktiga samverkansparter.8 SVA bistår bland annat med expertkunskap om smittspårning i och sanering av foderanläggningar samt analys av foderprover. bistår bland annat med expertkunskap rörande hur skadligt foder påverkar livsmedelssä- kerheten. Vidare kan om kontaminerat fodret bedöms innebära en risk för livsmedelssäkerheten besluta om att stoppa produktion och leveranser av livsmedel. Grundläggande regler för hantering av epizootiutbrott, det vill säga utbrott av allvarliga smittsamma djursjukdomar, finns bland annat i epizootilagen, epizootiförordningen samt i olika föreskrifter utfärdade med stöd av dessa. Det finns ett omfattande som har betydelse för smittskyddsorganisationen. Dessa regler avser i huvudsak kontroller och andra åtgärder som 8 De övriga myndigheter och organisationer som listas i beredskapsplanen för foderkriser är: , fodertillverkare, frivilliga organisationer såsom Blå stjärnan, (Hemvärnet), (), Kemikalieinspektioner, kommuner, (numera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap) , , länsstyrelser, , , , , , och (). Effektivare krisberedskap och smittskydd ska vidtas på nationell nivå och på gemenskapsnivå vid utbrott av specifika sjukdomar.9 Epizootilagen gäller sjukdomar för vilka EG har utfärdat tving- ande bekämpningslagstiftning. har valt att i epizootilagen reglera ytterligare några sjukdomar. Zoonoslagen gäller för närva- rande endast salmonella. För bekämpning av övriga smittsamma djursjukdomar, oavsett om de är anmälningspliktiga eller inte, har staten inte någon lagstadgat ansvar. Bekämpningen av dessa sjuk- domar är sålunda i första hand en angelägenhet för näringen. Staten kan dock, vilket också förekommer, välja att bidra ekonomiskt.10 I den epizootihandbok som utarbetat i samver- kan med och beskrivs gällande bestämmel- ser samt olika myndigheters ansvar och uppgifter när det gäller förebyggande och bekämpande av epizootier.11 har enligt epizootiförordningen ansvaret för att leda och samordna det förebyggande arbetet och bekämpningen av smittsamma djursjukdomar. Det reguljära smittskyddsarbetet hanteras integrerat med andra frågor vid de olika enheterna vid Avdelningen för djurskydd och hälsa. Enligt uppgifter från Jord- bruksverket avsätts totalt 52 årsarbetskrafter för smittskyddsar- betet. i fält utgörs av distriktsve- terinärorganisation. Samtliga veterinärer är dock enligt epizootila- gen skyldiga att anmäla misstänkta fall av epizootisk sjukdom och vidta de första skyddsåtgärderna på plats. Flera olika myndigheter med en expertroll, eller med samver- kande och samrådande uppgifter, är knutna till smittskyddsorganisation, bland annat SVA, och länsstyrelserna. Företrädarna för de samverkande organisationerna representerar den egna organisationen och är inte anställda av Jord- bruksverket. storlek och geografiska utformning anpassas utifrån sjukdomsläget. 9Ibid., s. 175. 10SOU (2007:24) Veterinär fältverksamhet i nya former, s. 167-168. Effektivare krisberedskap och smittskydd Vid misstanke om sjukdom alternativt om några få fall av sjukdom konstaterats hanteras ärendet i detta första skede i regel inom för djurskydd och hälsa. Avdelningen ansvarar för ledning och samordning. Andra viktiga uppgifter är att pröva enskild veterinärs beslut om spärrförklaring, etc. Samverkan och samråd sker i den utsträckning det behövs med andra myndig- heter och organisationer. Om utbrottet ökar i omfattning eller när en allvarlig epizootisk sjukdom konstaterats inrättas en nationell ledningscentral (NLC). Den leds av en särskild ledningsgrupp som i sin tur leds av Jord- bruksverkets ledning genom chefsveterinären tillika offici- ella veterinärchef (). I uppgiften att leda och samordna arbe- tet ingår att besluta om strategier och riktlinjer för bekämpning, samråda och samverka med myndigheter och organisationer, han- tera informations-, ekonomi-, och personalfrågor, fortlöpande utvärdera åtgärder och sammanställa information till EU och andra internationella organ. Till ledningsgruppens förfogande står så kallade kontaktgrupper för löpande samordning av olika delar av smittskyddsarbetet, bland annat för övervakning och smittspårning respektive för restriktio- ner och bekämpningsåtgärder. Flera av kontaktgruppernas uppgif- ter avser samordning av arbetet i fältgrupper som är knutna till de regionala operativa ledningscentralerna. Vidare ingår i den natio- nella ledningscentralen flera administrativa stödfunktioner, bland för dokumentation och nationell rapportering, information, eko- nomi, personal och IT. Om det rör sig om ett större epizootiutbrott inrättas även regi- onala operativa ledningscentraler (OLC) för bekämpningsåtgärder i fält. Antalet operativa ledningscentraler som upprättas beror på utbrottets omfattning och geografiska utbredning. De operativa ledningscentralernas ansvar är att leda och samordna verksamheten regionalt och lokalt, att tillse att centrala beslut och riktlinjer efterlevs samt att besluta i vissa enskilda frågor, till exempel om besöks- eller transportförbud. De operativa ledningscentralerna består av en ledningsgrupp och en stab samt fältgrupper som utför praktiska uppgifter, såsom provtagning, smittspårning och sane- ring. Till ledningsgruppen knyts representanter för samverkande myndigheter och organisationer, bland annat , Effektivare krisberedskap och smittskydd SVA och länsstyrelser. SVA:s kompetens inom epizootologi och epidemiologi framhålls som särskilt viktig. Stabschefen och cheferna för fältgrupperna utgörs normalt av distriktsveterinärer från . I fältgrupperna kan det ingå flera olika personalkategorier, bland annat husdjurstekniker, veterinärassistenter samt medlemmar i stjärnan och Hemvärnet. Denna personal arvoderas av . Fältarbetet utförs i samtliga sjukdomssituationer i första hand av genom distriktsveterinärerna. I betänkande (SOU 2007:24) Veterinär fältverksamhet i nya former beräknades smittskyddsorganisationens personalbehov. Det bedömdes att det vid en operativ ledningscen- tral behövs totalt 200 till 300 personer varav 35 till 60 veterinärer. Vid epizootiutbrott av mindre omfattning behövs normalt en eller två operativa ledningscentraler, det vill säga 35 till 120 veterinärer, och vid större utbrott tre till fyra operativa ledningscentraler, det vill säga 100 till 240 veterinärer. Av landets drygt 300 distriktsvete- rinärer bedömer att drygt hälften kan tas i anspråk för bekämpning av epizootiutbrott. SVA:s ansvar och uppgifter när det gäller hanteringen av epizoo- tiska sjukdomar framgår av myndighetsinstruktionen och epi- zootiförordningen (1999:659). Ansvaret och uppgifterna förtydli- gas i den beredskapsplan som SVA i enlighet med 3 § epizootiför- ordningen ska upprätta i samråd med . I redovisas vilka åtgärder myndigheten ska vidta för att bekämpa epizootiutbrott. och har gemensamt utarbetat riktlinjer för vad beredskapsplanen ska omfatta. Den ska vara överskådlig och praktiskt användbar i en krissituation, omfatta uppgifter om ansvarsfördelning och besluts- vägar inom SVA, samt innehålla en förteckning med kontaktupp- gifter till relevanta myndigheter, organisationer och enskilda befattningshavare. Planen ska formellt fastställas av SVA och en kopia på den fastställda planen ska skickas till . Den ska uppdateras vid behov, dock minst en gång per år.12 Av beredskapsplanen framgår att SVA ska ha en god beredskap för epizootiska och andra allvarliga smittsamma djursjukdomar och 12 Se , kapitel 4. Effektivare krisberedskap och smittskydd att myndigheten konkret ska ha förmåga att: snabbt och effektivt initiera diagnostiskt arbete samt ställa och förmedla korrekt dia- gnos; bistå , andra myndigheter och veterinärer med korrekt rådgivning vid misstanke om eller konstaterande av sjukdom och sjukdomens vidare bekämpande; upprätthålla en effektiv vaccinberedskap och leverera tillgängliga vacciner; lämna adekvat information till särskilda målgrupper och till allmänheten, genom tjänsteman i beredskap initiera och samordna det inledande arbetet vid en allvarlig kris samt omgående upprätta en krisled- ningsfunktion. Planen tydliggör beslutsordningen inom SVA samt innehåller kontaktuppgifter till relevanta befattningshavare.13 SVA har sålunda ett huvudansvar för diagnostik av epizooti- sjukdomar. Det diagnostiska arbetet ska kunna påbörjas senast . Centralt i beredskapen är även ständig veterinär beredskap. Under kontorstid finns en jour för omedelbar rådgiv- ning och bedömning. Utanför kontorstid är tjänsteman i beredskap ansvarig för rådgivning och bedömning, att vid behov kalla in dia- gnostisk personal samt informera och eventuellt andra myndigheter. Förutom att bedriva veterinär jourverksamhet omfattar beredskapen att utse veterinärer som kan bistå Jordbruks- verket med epizootisk och epidemiologisk kompetens, att utse befattningshavare för tjänstgöring vid krisledningscentral, att till- handahålla personal för undersökning, provtagning och smittrening i fält samt lokaler för obduktioner, diagnostiska undersökningar, smittrening, lagerhållning, packning och distribution av material, registrering och annat kansliarbete. Vid utbrott av epizootisjukdom leder och samordnar statsepi- zootologen i egenskap av krisledningschef bekämpningsarbetet inom SVA. Processägaren för sjukdomsövervakning och beredskap är involverad i detta arbete. och smittskydd ansvarar för epizootiologisk och epidemiologisk kom- petens och rådgivning. För den operativa diagnostiska beredskapen ansvarar de olika laborativa enheterna. Enligt regleringsbrevet ska SVA upprätthålla en effektiv vaccin- beredskap och ha möjlighet att leverera tillgängliga vacciner mot i landet förekommande sjukdomar hos djur. Detta ansvar gäller alla 13 , Beredskapsplan 2008. Effektivare krisberedskap och smittskydd För den operativa vaccinberedskapen ansvarar och laboratorieprodukter. Enligt bestämmelserna i epizootilagen (1999:657) är det i normalt inte tillåtet att vaccinera djur mot de smittsamma sjukdomar som omfattas av epizootilagens bestämmelser. Jord- bruksverket kan dock besluta om att vaccinering ska ske om en sjukdom har konstaterats och bedömts få stor utbredning. När har fattat beslut om vaccinering ska SVA inför- skaffa, lagra och distribuera vaccin. I vaccinberedskapen ingår också att upphandla vaccin, i förekommande fall att ansöka om licens samt delta i utformningen av vaccinationsplaner. har SVA inte bedrivit någon egen produktion av vaccin, utan endast försäljning av importerade vacci- ner. SVA har tillstånd för partihandel med veterinära vacciner och serum enligt 5 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. och föreskrifter (LVFS 1997:3) om tillstånd för partihandel med läkemedel. SVA tillhandahåller samtliga i godkända vacciner. SVA har enligt föreskrifter (LVFS 2008:1) om tillstånd att idka försäljning av icke godkänt läkemedel tilldelats ett ansvar för beredskapsvacciner. En beredskapslicens är enligt 1 kap. 2 § licensföreskrifterna en licens som tillgodoser hela behov av ett licensläkemedel.14 Av 2 kap. 4 § framgår att en ansökan om beredskapslicens som avser ett veterinärmedicinskt läkemedel ska åtföljas av en motivering från en föreskivare verksam vid . Licens för vacciner söks endast när djurskyddsskäl eller produktionstekniska skäl för vaccinanvändning föreligger. Ansökan om licens för icke godkända vacciner inlämnas till . Vaccinerna förordnas av en veterinär och distribueras till veteri- närer och djursjukhus, samt när det gäller lantbruksdjur i vissa fall direkt till djurägare. Av tabellen nedan framgår SVA:s marknadsandel av försälj- ningen av godkända vacciner i . För den övriga försäljningen står . SVA är den enda myndighet som har rätt att ansöka om licensvacciner. 14 Med licens avses ett tillstånd att lämna ut ett läkemedel som inte är godkänt i men som är godkänt i ett annat land. Bestämmelser om licensföreskrivning finns i LVFS 1995:7. Se även , Allmänhet, Så godkänns ett läkemedel. Effektivare krisberedskap och smittskydd SOU 2009:8 Godkända vacciner prissätts enligt för beräk- ning av utförsäljningspris på receptföreskrivna läkemedel.15 Prissättning görs separat per produkt och hänsyn tas bland annat till nedlagt arbete i samband med licensansökan och inköp, samt kassationsrisk. ska enligt epizootiförordningen utarbeta en beredskapsplan i samråd med Jordbruksverket.16 De officiella veterinärerna (besiktningsveterinärerna) vid har särskilda uppgifter enligt planen. De ansvarar för att vid slakterian- läggningar utföra de åtgärder som beslutar, bland annat att anslå varningsmeddelande, upprätta avspärrningar, utföra provtagning vid slakt och avlivning samt planera och övervaka sanering. 15För mer information om prissättning, se , Vad vi gör, Prissättning. 16För epizootiplan gäller i princip motsvarande krav som för . Effektivare krisberedskap och smittskydd Vidare ska på begäran av utföra smittspårning om det finns risk för att produkter från en anläggning som står under kontroll sprider smitta. Länsstyrelserna har enligt 4 § förordningen (2007:825) med läns- styrelseinstruktion ett särskilt regionalt ansvar för att leda och samordna åtgärder mot djursjukdomar. När det gäller epizootier ska länsstyrelserna, i likhet med SVA och , upp- rätta särskilda beredskapsplaner i samråd med . Länsstyrelserna får enligt delegation från fatta beslut om vissa åtgärder. Länsstyrelserna ska vid behov upprätta en epizootiorganisation bestående av en epizootigrupp och ett epizootikansli. Epizooti- gruppen har ett övergripande ansvar för kansliets verksamhet. Den samverkar med berörda myndigheter på regional och lokal nivå, ser till att centrala beslut och riktlinjer genomförs och informerar fortlöpande om utvecklingen i länet. I epizooti- gruppen ingår länsveterinär, företrädare för länsledningen, jurist samt företrädare för informations- och beredskapsfunktioner. ska även upprätthålla förteckningar över myndighe- ter, företag, djuranläggningar och enskilda personer som kan berö- ras av smittskyddsarbetet. har till uppgift att samordna de bered- skapsåtgärder som krävs för att förebygga, identifiera och upptäcka nukleära eller radiologiska händelser som kan leda till skador på människor och miljö. Denna uppgift omfattar att ge råd och rekommendationer till de myndigheter som ansvarar för rädd- ningstjänst och sanering av radioaktiva ämnen samt övriga berörda aktörer, främst i frågor om beredskapsplanering, strålningsmätning samt strålskydd och sanering. och har ett övergripande ansvar för lantbrukssektorn och livsmedelssektorn som gäller både under normala förhållanden och vid en krissituation. Effektivare krisberedskap och smittskydd verka som expertmyndigheter. ska bland annat ge råd om skötsel och sanering av jordbruksmark. ska bland annat verka för att minimera individdosen vid intag av föda. Zoonoser är sjukdomar eller smittämnen som på ett naturligt sätt kan spridas mellan djur och människor. Smittspridning av zoonoser kan antingen ske vid direktkontakt mellan djur och människor eller indirekt, till exempel genom kontaminerade livsmedel. Smittämnen kan också spridas med vektorer, till exempel fästingar och myggor. Enligt förordning (2005:422) om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen hos levande djur och i livsmedel är Jord- bruksverket, , SVA och kommunerna behöriga myndigheter. , och har ett ansvar för att de zoonoser som anges i zoonosdirektivet övervakas. har ett övergripande ansvar för utredning, före- byggande kontroll och åtgärder enligt epizooti- och zoonoslag- stiftningen. har ett övergripande ansvar för utredning vid livsmedelsburna utbrott, men ansva- rar för utredningar i primärproduktionen. SVA utför diagnostiska undersökningar, ansvarar för att sammanställa den årliga zoonos- rapporten samt följer och analyserar det epidemiologiska läget nationellt och internationellt. Bestämmelser om åtgärder för att förebygga spridning mellan djur och människor, livsmedel och andra objekt finns även bland annat i smittskyddslagen (2004:168) och livsmedelslagen (2006:804). ansvarar för samordning av smittskyd- det på nationell nivå och ska ta de initiativ som krävs för att upp- rätthålla ett effektivt smittskydd. ska i egen- skap av expertmyndighet följa och analysera det epidemiologiska läget nationellt och internationellt och föreslå åtgärder för att lan- dets smittskydd ska fungera effektivt. finns vid SVA. Det inrättades 1997 med anledning av inträde i EU och införandet av EU:s zoonosdirektiv och Effektivare krisberedskap och smittskydd har som övergripande syfte att verka för att förebygga spridning av zoonotiska agens genom att beakta foder-, husdjurs-, livsmedels- och konsumentaspekter.