sou · GXB351 · 2009-06-09 00:00:00 — När bildades var det i syfte att skydda konsumenterna mot det ökande utbudet av våldsskildringar som följde av den snabba tillväxten av hemvideomarknaden . ursprungliga uppdrag har förändrats påtagligt genom tilläggsdirektiv. Till en början gällde uppdraget endast det s.k. videovåldet. omfattar det också andra former av skadlig mediepåverkan och alla rörliga bildmedier, alltså även nya medier som datorspel och Internet. Genom ett första tilläggsdirektiv (dir 1998:110) utvidgades rådets uppdrag med anledning av antagandet av Europeiska unionens råds rekommendation (98/560/EG). Rekommendationen syftar till att stärka skyddet för minderåriga och den mänskliga värdigheten genom självreglering inom såväl traditionella audiovisuella medier som nya elektroniska medier. Rådet fick då ansvar för att informera, följa och stödja mediebranschernas självreglerande arbete i enlighet med nämnda rekommendation. Bland annat på grund av de stora förändringar som ägt rum inom mediesektorn uppstod behov av en omfattande revidering av rådets uppdrag. En sådan kom till stånd genom ett tilläggsdirektiv (dir. 2003:75). Härigenom fick rådet i uppdrag att inrikta sin verksamhet på barns och ungas mediesituation i syfte att minska riskerna för skadlig mediepåverkan på barn och unga. Med barn och unga avses personer . Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Rådets verksamhet omfattar numera såväl traditionella som nya elektroniska rörliga bildmedier, t.ex. film, , video, dvd, datorspel, TV-spel och Internet. Enligt tilläggsdirektivet ska rådet också ägna våldsskildringar och pornografi särskild uppmärksamhet samt ha ett tydligt genusperspektiv på sitt arbete. Rådet ska även delta i arbetet med att bekämpa förekomsten av olagligt innehåll i medierna. uppgifter efter kan beskrivas enligt följande. ska vara expert på medieutvecklingen och dess konsekvenser för barn och unga. Uppgiften innebär att rådet kontinuerligt följer och analyserar medieutvecklingen. En källa för detta arbete är faktaartiklar och debattinlägg som kommer in via rådets pressklippsbevakningsarkiv samt artiklar på Internet. lämnar en beskrivning av verksamheten till Radio- och publikation Medieutveckling. Publikationen innehåller fakta om den svenska mediemarknaden med fokus på radio, TV och press samt ger en översiktlig bild av hur den svenska mediemarknaden och branschstrukturen ser ut . ska följa forskningen om mediepåverkan. Genom upplysning samt kontinuerlig och tydlig information ska rådet sprida fakta och ge vägledning om skadlig mediepåverkan till barn, unga och vuxna. Rådet presenterar fortlöpande nya rapporter och studier inom medieområdet för allmänheten genom artiklar och länkar på rådets webbplats. Genom ett nyhetsbrev som kommer ut informeras prenumeranterna om uppdateringar på webbplatsen. har månadsbrevet gått ut till 2 700 prenumeranter. En stor del av förfrågningar från lärare, privatpersoner, elever, myndigheter m.m. besvaras via webbplatsen. På webbplatsen publiceras även exempel ur den dagliga mediedebatten, information om och om mediepåverkan. Genom webbplatsen finns det också möjlighet att beställa eller ladda ned informationsmaterial, som uppgår till 92 publikationer. Rådet har för tredje gången genomfört och publicerat undersökningen Ungar & Medier där 2 000 barn och unga i åldrarna 9–samt 2 000 föräldrar till barn i samma åldrar har svarat på frågor om medieanvändning. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen sökningen ger möjligheter att jämföra vuxna och barns bild av medievardagen. Genom undersökningen förstärks rådets kunskap om barns och ungas medieanvändning. Under de två månaderna från lanseringen /2009 hade 2 250 exemplar av rapporten beställts och 1 600 nedladdningar från webbplatsen skett. har utvecklat en s.k. verktygslåda i en EU-finansierad kampanj som heter Det unga Internet. I verktygslådan samlas och distribueras informationsmaterial, framförallt till skolan. har 190 000 exemplar beställts av rådets informationsmaterial, inklusive material som har producerats inom unga Internet. De populäraste informationsmaterialen var Tio tips till föräldrar om Internet, Tips till vuxna om barn/unga och mobiltelefoner samt Information till föräldrar med dator- och TV-spelande barn. ska genom konstruktiva och kontinuerliga kontakter driva på mediebranschernas självreglering. Rådet har ett samarbete med Dataspelsbranschen (se avsnitt 5.3.2). Samarbetet går ut på vidareutveckling och uppdatering av informationsbroschyrer och kampanjer mot återförsäljare. har även ett samarbete med IT&Telekomföretagen (se avsnitt 5.3.3) och BitoS (se avsnitt 5.3.4). deltar aktivt i nätverk om barns och ungas Internetanvändning, exempelvis Nätvandrare (se avsnitt 5.4.5) och . Rådet är representerat i PEGI-samarbetet om åldersmärkning av datorspel (se avsnitt 4.5.1 och 4.5.2) genom en plats i systemets sedan starten . har rådets inflytande över systemet ökat genom medlemskap i . Rådet har även kontakter med Internetbranschen i syfte att öka säkerhetsrutinerna på sajter som vänder sig till ungdomar. ska verka för ökad mediekunskap i skolan. Inom ramen för unga Internet hålls seminarier för bl.a. lärare, rektorer, skolpolitiker, socialtjänst och elevhälsovård. Ett nätverk av s.k. regionala informatörer har byggts upp för att sprida kunskap om Det unga Internet. Nätverket förses fortlöpande med ny information från . Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Genom samarbete med skola, föreningsliv, opinionsgrupper m.fl. – samt när det gäller olagligt innehåll med ansvariga brottsbekämpande myndigheter – ska rådet skydda och stärka barn och unga i det nya medielandskapet. nationella nätverk av samarbetspartner är omfattande. Samarbetet kan exempelvis bestå i projekt för utarbetande av informationsmaterial eller att rådet respektive samarbetspartnerna medverkar som gäster vid olika arrangemang. Exempel på samarbetsparter är , , , , Friends, IT&Telekomföretagen, Microsoft och . anordnade och , i samarbete med Nordicom (se avsnitt 5.2.9) och en konferens om barns och ungas medievanor och mediekonsumtion, Digital turist för . deltar regelbundet i nätverksmöten med mediemyndigheterna , och TV, Radio- och samt . ska följa den internationella utvecklingen och delta i internationellt samarbete när det gäller att skydda barn och unga från skadlig mediepåverkan och att stärka dem som medvetna mediekonsumenter. har rådet drivit projekt med stöd av EU kommissionens handlingsprogram – Safer Internet Programme – som syftar till att skapa en säkrare användning av Internet och andra nya medier bland barn och unga. är svensk awareness node i det europeiska . Insafe består av 27 nationella noder som har ett omfattande samarbete. Det svenska projektet i detta samarbete är unga Internet som driver tillsammans med (se avsnitt 5.4.1). Syftet med kampanjen är att öka medvetenheten och uppmuntra till dialog mellan barn och vuxna om säkert användande av Internet och visa på mediets fördelar, utveckla och sprida verktyg och metoder för en säkrare användning av nätet, stödja kunskap om Internet och källkritik och lära barn att hantera nya medier på ett ansvarsfullt sätt samt samarbeta med viktiga aktörer för att tillsammans öka medvetandet om Internetsäkerhet. Kunskapsspridningen sker genom utbildning av olika personalgrupper som kommer i kontakt med barn och unga i sitt arbete. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen En närmare redogörelse för organisation och ekonomi finns i avsnitt 10.3. och TV har som huvudsakligt uppdrag att övervaka att svenska radio- och TV-sändningar följer bestämmelserna i radio- och TV-lagen (1996:844), RTVL, och programföretagens sändningstillstånd. Detta sker genom att nämnden i efterhand granskar sända radio- och TV-program. utgår granskningen från anmälningar men i vissa fall tar nämnden initiativ till granskning av enstaka program eller längre sändningar. Nämndens uppgifter är enligt 1 § förordningen (2007:1183) med instruktion för och TV (i det följande benämnd instruktion) att utöva tillsyn över efterlevnaden av regler för sändningarnas innehåll i fråga om ljudradio- och TV-sändningar till allmänheten. I granskningen ingår kontroll av att den som på grund av tillstånd enligt 2 kap. 2 § första, tredje, fjärde och femte styckena RTVL har rätt att sända ljudradio- och TV-program, utövar denna rätt i enlighet med det tillstånd för programverksamheten som gäller. Myndigheten ska också följa innehållet i utländska ljudradio- och TV-sändningar som riktas till den svenska allmänheten. De närmare bestämmelserna om de uppgifter har i fråga om efterhandsgranskning av program finns i RTVL (2 § instruktion). Enligt 9 kap. 2 § RTVL övervakar genom granskning i efterhand om sända program står i överensstämmelse med den lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna. De bestämmelser som övervakar och som är avsedda att skydda minderåriga finns alltså dels i RTVL, dels i de enskilda programföretagens sändningstillstånd. De programföretag som har tillstånd att sända TV i marknätet, t.ex. SVT, UR och TV4, har villkor i sina sändningstillstånd om att de ska ta hänsyn till televisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. Bestämmelsen tillämpas vid bedömning av program som innehåller eller behandlar t.ex. våld, sex och droger och innebär att programföretagen då ska visa varsamhet. I 6 kap. 2 § RTVL finns vidare en bestämmelse som gäller för alla programföretag, oavsett sändnings- Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen teknik och tillståndskrav. Den innebär att program som innehåller ingående verklighetstrogna våldsskildringar eller pornografiska bilder måste vara försedda med en varning. De får inte sändas och på sådant sätt att det finns betydande risk att barn kan se dem om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt. efter granskning anser att ett programföretag har brutit mot tillståndsvillkor eller mot kan den vidta vissa sanktioner, t.ex. förelägga programföretaget att offentliggöra nämndens beslut (se vidare avsnitt 3.6). Enligt 9 kap. 2 § RTVL ska , om den finner att en sändning innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 6 kap. 2 §, göra en anmälan om förhållandet till Justitiekanslern. består av en ordförande och sex andra ledamöter. För ledamöterna finns ersättare (9 kap. 3 § RTVL). Ledamöterna utses av regeringen för en period av . Den nuvarande ordföranden och vice ordföranden är domare i respektive Regeringsrätten medan övriga ledamöter kommer från andra verksamhetsområden och har erfarenhet av frågor som rör samhälle, kultur och massmedia. har tolv anställda och det är dessa som sköter den löpande verksamheten. Arbetet leds av en direktör som utses av regeringen och som måste ha domarerfarenhet (4 och 15 §§ instruktion). är en statlig myndighet som har till huvuduppgift att företräda barns och ungas rättigheter och intressen mot bakgrund av åtagande enligt konventionen om barnets rättigheter (se avsnitt 4.2). inrättades 1993 och verksamheten regleras i huvudsak i lagen (1993:335) om och förordningen (1993:710) med instruktion för . Enligt regelverket är det uppgift att driva på genomförandet och bevaka efterlevnaden av . Därvid ska särskilt uppmärksamma att lagar och andra författningar samt deras tillämpning stämmer överens med . Inom sitt verksamhetsområde ska därutöver hos regeringen föreslå de författningsändringar eller andra åtgärder som behövs för att barns och ungas rättigheter och intressen ska tillgodoses, infor- Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen mera, bilda opinion och ta initiativ till lämpliga åtgärder i övrigt, företräda barns och ungas rättigheter och intressen i den allmänna debatten, samla kunskap och sammanställa statistik om barns och ungas levnadsvillkor, samt följa den internationella utvecklingen när det gäller tolkning och dess tillämpning. har ingen behörighet att utöva tillsyn över andra myndigheter och kan inte ingripa i enskilda fall. Däremot kan ombudsmannen uppmana förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting att lämna uppgifter till ombudsmannen om vilka åtgärder som vidtagits för att i den egna verksamheten genomföra barns och ungas rättigheter enligt . Den som fått en sådan uppmaning är skyldig att besvara den och är också skyldig att på ombudsmannens uppmaning komma till överläggningar med denne. rapporterar till regeringen om sin verksamhet och om de frågor om barn och unga som ombudsmannen anser att regeringen behöver ha kännedom om. En central del i arbete är att delta i den allmänna debatten, skapa opinion i angelägna frågor och påverka beslutsfattares och allmänhetens förhållningssätt i barn- och ungdomsfrågor. För att få information om barns och ungas inställning i olika frågor har regelbundna kontakter med barn och ungdomar (). är en statlig myndighet under Integrations- och jämställdhetsdepartementet som har i uppdrag att arbeta för att unga ska få tillgång till inflytande och välfärd. Enligt 1 § förordningen (2007:1140) med instruktion för (i det följande benämnd instruktion) har ett övergripande ansvar för att de nationella ungdomspolitiska målen får genomslag inom olika samhällssektorer. I instruktionens 2 § anges att särskilt ska ansvara för att det finns samlad kunskap om ungdomars levnadsvillkor och sprida denna kunskap på nationell och lokal nivå, Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen göra samordnade uppföljningar av statliga insatser för ungdomar och verka för att ungdomsperspektivet utvecklas i statliga myndigheters verksamheter, verka för att kommunerna utvecklar en kunskapsbaserad ungdomspolitik och stödja denna utveckling, och verka för förnyelse och utveckling av ungdomars fritids- och föreningsverksamheter. Därtill fullgör uppgifter enligt flera förordningar om statsbidrag till olika organisationer och verksamheter, t.ex. enligt förordningen (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationer och förordningen (2002:989) om statligt stöd för verksamhet som förebygger och motverkar diskriminering, se 3 § instruktion. Vidare är enligt 5 § andra stycket instruktionen nationellt kontor för de EU-program inom ungdomsområdet som regeringen beslutar. ansvarar för att programmen genomförs i . Myndigheten är organiserad i fyra enheter. fördelar statsbidrag till ungdomsorganisationer och etniska organisationer, antidiskrimineringsverksamhet och jämställdhetsprojekt samt arbetar med riktade insatser till ungdomar i riskmiljöer m.m. Enheten sprider vidare kunskap om offentliga insatser för ungas fritids- och föreningsliv. och ungdomspolitik utreder ungdomars levnadsvillkor. En del av detta arbete är att genomföra en studie om ungas hälsa och utsatthet. Ungdomspolitikens huvudsakliga målgrupp är unga i åldern 13–. Ungdomspolitiken ska realiseras genom att samordnas och analyseras inom fem huvudområden, nämligen utbildning och lärande, hälsa och utsatthet, inflytande och representation, arbete och försörjning samt kultur och fritid. För att följa upp ungdomspolitiken sammanställer tillsammans med berörda myndigheter indikatorer för att kunna följa utvecklingen av ungas levnadsvillkor. uppdrag omfattar som tidigare nämnts även att förmedla kunskaperna om ungas villkor till berörda myndigheter, kommuner och landsting. följer också utvecklingen av ungdomars digitala livsvillkor eftersom digital kommunikation anses snabbt förändra vanor, uttryckssätt och fritidsaktiviteter (). Inom ramen för det arbetet har Ung- Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen domsstyrelsen givit ut bl.a. rapporterna New Game – om unga och datorspel (2006) och Unga och nätverkskulturer (2007). Syftet med rapporterna har främst varit att skapa förståelse för hur nyare informationsteknologi påverkar ungdomars kultur- och fritidsvanor. samarbete handlägger EU:s utbytesprogram Ung och Aktiv i , deltar i kommissionens nätverk för nationella kontor som arbetar med EU-utbyten och EU- information m.m. Därutöver finns en stabsenhet som arbetar med strategi- och ekonomifrågor samt administrativa frågor. I utredningens direktiv omnämns Myndigheten för skolutveckling (MSU) som en av de myndigheter som har ansvar för skydd av barn och unga. Denna myndighet upphörde (SFS 2008:612). MSU hade till uppgift att stödja kommuner och andra huvudmän i deras utveckling av verksamheten så att nationellt fastställda mål och likvärdighet i utbildningen uppnås. Mer konkret arbetade MSU bland annat med främjande av kompetensutveckling av personal och stöd till användning av IT i förskola och skola. har i samarbete med bland annat MSU genomfört en EU-finansierad kampanj för säkrare användning av Internet bland barn och unga. har den främsta målgruppen varit skolledare och rektorer (en närmare redogörelse för kampanjen finns i avsnitt 5.2.2). I samband med att MSU upphörde övergick en stor del av myndighetens verksamhet till . är förvaltningsmyndighet för det offentliga skolväsendet och för den av det allmänna anordnade förskoleverksamheten och skolbarnomsorgen (1 § förordningen [2008:612] med instruktion för ). har tagit över ansvaret från MSU för det nationella utvecklingsstödet. En del av det ansvaret är att stödja användningen av IT i skolan och förskolan. har webbplatser som erbjuder pedagoger stödmaterial för kompetensutveckling på området. En del av detta är Kolla Källan, en webbplats som innehåller material om informationssökning, källkritik och ungas nätkulturer. Kolla källan vänder sig till lärare och bibliotekarier på alla skolans stadier (). Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Kolla källan kallas Säker på nätet och vänder sig till den som vill lära sig mer om ungas liv och säkerhet på nätet. Där finns länkar till webbkurser för lärare, säkerhetstips för lärare, föräldrar och barn, faktarutor och information om pågående projekt inom området. () är en statlig myndighet under som har till uppgift att främja hälsa och förebygga sjukdomar och skador (1 § förordningen [2007:1214] med instruktion för ). Särskild vikt ska enligt instruktionen fästas vid insatser för de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. FHI ansvarar för sektorsövergripande uppföljning och utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet samt utövar tillsyn inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdet. Dessutom fungerar institutet som ett nationellt för metoder och strategier på folkhälsoområdet (1 § FHI:s instruktion). Verksamheten har vetenskaplig förankring och bedrivs i nära samarbete med andra statliga myndigheter, kommuner, landsting och organisationer (). En del av FHI:s uppdrag rör barns och ungdomars hälsa. Arbetet består i att sammanställa kunskap om bestämningsfaktorer och effekter av hälsofrämjande insatser. En viktig del av arbetet är att göra denna kunskap tillgänglig för beslutsfattare inom stat, kommuner, landsting och andra organisationer. I FHI:s uppdrag ingår också frågor om spelberoende. Det är spel om pengar som avses. När det gäller datorspel har FHI däremot inte något uppdrag. Spel om pengar och datorspel närmar sig dock alltmer varandra och det är enligt FHI svårt att upprätthålla gränserna mellan dem. FHI har en nationell stödlinje för personer med spelproblem och anhöriga till spelberoende. Dit ringer det även personer som har frågor om datorspel. Även i övrigt får myndigheten samtal och e-post om datorspel. Trots att datorspel inte ingår i uppdraget är TV- och datorspel ett av de områden som är i fokus i den longitudinella befolkningsstudie om spel och hälsa (SWELOGS) som FHI fått i uppdrag av regeringen att genomföra. FHI har även genomfört en undersökning bland kommunerna för Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen att ta reda på hur de arbetar med spelberoende och i samband därmed även ställt frågor om datorspelande. FHI genomförde en genomgång av den forskning som bedrivits om effekter av att spela TV- och datorspel, Hälsoeffekter av tv- och datorspelande. En systematisk genomgång av vetenskapliga studier av och (R 2005:18). har FHI påbörjat en uppdatering av denna forskningsrapport. är en statlig myndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, hälsoskydd, smittskydd, socialtjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel, allt i den utsträckning det inte är en uppgift för någon annan statlig myndighet att handlägga sådana ärenden. ska vidare enligt 1 § förordningen (2007:1202) med instruktion för verka för god hälsa och social välfärd samt omsorg och vård av hög kvalitet på lika villkor för hela befolkningen. Myndigheten lyder under . En av flera särskilda uppgifter för är att samordna de statliga insatserna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård när det gäller barn och ungdom (3 § instruktion). Verksamheten är till övervägande del riktad till personal, ansvariga och beslutsfattare inom de nu nämnda områdena. Uppgiften innebär att samla in, sammanställa, analysera och förmedla kunskap, ta fram normer baserade på lagstiftning och kunskap, utöva tillsyn för att se till att normerna följs och för att minimera risker samt utföra andra myndighetsuppgifter som t.ex. att ansvara för hälsodataregister och officiell statistik. Nordicom (Nordiskt Informationscenter för Medie- och Kommunikationsforskning) är ett nordiskt kunskapscenter för medie- och kommunikationsområdet. Med utgångspunkt i den akademiska forskningen samlar Nordicom in, bearbetar och förmedlar kunskap Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen till olika brukargrupper i , och övriga världen. Ar- betet har till syfte att utveckla mediekunskapen och bidra till att forskningens resultat görs synliga i behandlingen av mediefrågor på olika nivåer i både offentlig och privat verksamhet. Ett viktigt inslag i Nordicoms verksamhet är också att främja kontakter och samarbeten med medie- och kommunikationsmiljöer i andra delar av världen. Nordicom är en institution inom . Nordicoms ledning och största delen av den nordiska verksamheten är knuten till men Nordicom har också nationell verksamhet vid universiteten i , , och . Verksamheten finansieras genom anslag från , nationella medel (fakultetsanslag och andra statsanslag), externa uppdragsgivare och försäljningsintäkter. Arbetet inom Nordicom bedrivs i två huvudfåror som kan betecknas som kommunikation och samverkan inom forskarsamhället och kommunikation och samverkan mellan forskningen och samhället. Nordicom har många olika funktioner. En viktig funktion är att vara en dokumentationscentral för medie- och kommunikationsområdet i . Det som dokumenteras är vilken forskning som bedrivs, vem som genomför den och var resultaten finns att hämta. Olika forskningsdatabaser om bl.a. litteratur och pågående forskning uppdateras fortlöpande och är tillgängliga via Internet. Nordicom bedriver även en förlagsverksamhet som ger ut en , en engelskspråkig tidskrift samt antologier och rapporter på flera språk. Därtill är Nordicom ett forskningsinstitut som följer medieutvecklingen, utarbetar mediestatistik, kartlägger mediemarknaden och analyserar trender. Resultaten redovisas i olika skriftserier. Nordicom har vidare ett uppdrag av att vara ett internationellt kunskapscenter vad gäller barn, unga och medier – the International Clearinghouse on Children, Youth and Media. Arbetet bygger på ett globalt nätverk som har omkring tusen medlemmar i flertalet av världens länder. Det är inriktat på att klarlägga den kunskap som finns om barn, unga och medier från flera olika perspektiv på skilda håll i världen. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen () är en branschorganisation för videodistributörer som har tio medlemmar, bl.a. , Nordisk Film , , AB , och Studios Home Entertainment. Föreningen organiserar av det totala antalet distributörsföretag som är verksamma i (distributörer av pornografisk film inte inräknade). står försäljningen av film för av branschens intäkter medan kommer från uthyrning av film. Det finns inte någon branschorganisation för företagen i detaljistledet, dvs.