sou · GWB358d4 · 2009-01-01 00:00:00 — Motsvarigheten till paragrafen finns i 2 kap. 8 § LSK som fick sin nuvarande lydelse 2007 (prop. 2001/02:25, s. 161 och prop. 2007/08:26, s. 64). 31 kap. Vilka uppgifter omfattas av deklarationsskyldigheten för inkomst? Av paragrafen framgår kapitlets innehåll. Paragrafens motsvarighet finns i 3 kap. 1 § 1–5 LSK (prop. 2001/02:25, s. 162). Den paragrafen fick sin nuvarande lydelse 2007 i samband med att förmögenhetsskatten avskaffades och den kommunala fastighetsavgiften infördes (prop. 2007/08:26, s. 64 och prop. 2007/08:27, s. 145). är paragrafen, i här aktuella delar, ändrad två gånger. infördes en punkt om uppgifter som behövs för att avgöra om en begränsat skattskyldig har rätt till allmänna avdrag, grundavdrag eller skattereduktion för utländska medlemsavgifter till fackförening och arbetslöshetskassa (prop. 2004/05:19, s. 68). När skattereduktionen för sådana medlems- avgifter avskaffades justerades även denna bestämmelse till att endast avse allmänna avdrag och grundavdrag (prop. 2006/07:1). Av paragrafen framgår att den som är deklarationsskyldig för inkomst inte bara ska lämna de uppgifter som sägs i 2 §, utan även de övriga uppgifter som behöver för att fatta riktiga beslut om slutlig skatt och pensionsgrundande inkomst. Detta framgår av 3 kap. 1 § 6 LSK. Bestämmelsen fanns vid lagens tillkomst (prop. 2001/02:25, s. 162 och 163). förändrats på annat sätt än att skattemyndigheten har ersatts av (prop. 2002/03:99). En deklarationsskyldig som inte lämnar en uppgift som behövs för att ska fatta ett korrekt beslut anses ha lämnat en oriktig uppgift och riskerar att få betala skattetillägg. Bestäm- melsen är således av central betydelse. Den lyfts därför fram och placeras i en egen paragraf. Paragrafen ersätter tillsammans med 2 § också större delen av 3 kap. 5 § LSK. Begränsningen i uppgiftsskyldigheten för delägare och medlemmar i handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar placeras dock i 6 §. I 3 kap. 5 § första stycket LSK sägs att den som redovisar intäkter i inkomstslaget näringsverksamhet ska för varje närings- verksamhet lämna de uppgifter som behövs för taxeringen. Att de uppgifter som behövs beskattningen ska deklareras framgår redan av den för samtliga inkomstslag gemensamma bestämmelsen i förevarande paragraf. Enligt vår bedömning saknas det behov av en liknande bestämmelse särskilt för inkomstslaget närings- verksamhet. Vi föreslår inte heller någon motsvarighet till 3 kap. 5 § andra stycket LSK. Där finns en exemplifiering av vilka uppgifter som kan behövas för taxeringen. De uppgifter som räknas upp är 1.intäkter, kostnader och bokslutsdispositioner, 2.tillgångar, skulder, avsättningar, obeskattade reserver och eget kapital, 3.justeringar i förhållande till bokföringen, samt 4.andra uppgifter om verksamheten av betydelse för taxeringen. Exemplifieringen infördes efter det att Lagrådet hade ifrågasatt om lagtexten i nuvarande 3 kap. 5 § första stycket LSK – de uppgifter som behövs för taxeringen – hade den konkretionsgrad som tillåter att verkställighetsföreskrifter meddelas i anslutning till dem (prop. 2001/02:25, s. 336 och 337). Inledningsvis kan konstateras att det redan av den för inkomstslagen gemensamma bestämmelsen i 2 § 2 (3 kap. 1 § 2 LSK) framgår att uppgifter om intäktsposter och kostnadsposter ska deklareras. Att andra uppgifter om verksamheten av betydelse för beskattningen ska deklareras framgår av förevarande paragraf. I nu gällande lag anges detta på tre ställen (3 kap. 1 § 6, 5 § första stycket och 5 § andra stycket 4 LSK). Exemplifieringen bidrar i dessa delar uppenbarligen inte till en högre konkretionsgrad. Bestämmelserna om vilka uppgifter som ska deklareras måste läsas mot bakgrund av de materiella skattereglerna. Av 29 kap. 1 § framgår att deklarationsskyldighet för inkomst avser skyldigheten att deklarera de uppgifter som behövs för att bl.a. ska kunna bestämma underlag för att ta ut skatt enligt inkomstskatte- lagen. Bestämmelserna i detta kapitel om vilka uppgifter som ska deklareras kan alltså inte läsas isolerade från bestämmelserna i inkomstskattelagen. Av 14 kap. IL framgår bl.a. att resultatet ska beräknas enligt bokföringsmässiga grunder (2 §), att förda räkenskaper ska läggas till grund för beräkningen av resultatet när det gäller beskattningstidpunkten (4 §) och att vissa justeringar av det redovisade resultatet ska göras (5 och 6 §§). Mot bakgrund av bestämmelserna i inkomstskattelagen är det närmast självklart att deklarationsskyldigheten för den som redovisar intäkter i inkomstslaget näringsverksamhet omfattar de uppgifter som ingår i exemplifieringen, så som exempelvis uppgifter om bokslutsdispositioner, tillgångar, skulder och justeringar i förhållande till bokföringen. Exemplifieringen tillför enligt vår bedömning inget när det gäller att reglera gränserna för uppgiftsskyldigheten. De föreslagna bestämmelserna om vilka uppgifter som ska deklareras och den tydliga koppling till de materiella skattebestämmelserna som anges i 29 kap. 1 § utgör enligt vår bedömning en tillräcklig grund för de verkställighets- föreskrifter som kan behövas. Inte heller upplysningen om förekomsten av verkställighets- föreskrifter i 3 kap. 5 § tredje stycket LSK får någon motsvarighet i förslaget. Vi har genomgående valt att avstå från sådana upplysningar, se avsnitt 2.6. Här ska också nämnas att terminologin förändras. I dagens författningar om skatteförfarande används begreppet taxering i betydelsen fastställelse av underlaget för att ta ut skatt eller avgift enligt bl.a. inkomstskattelagen (1 kap. 1 § TL). Den slutliga skatten beslutas i två steg. Först fattar ett grundläggande beslut om årlig taxering enligt 4 kap. 2 § TL, dvs. fastställer under- lagen för inkomstskatten m.fl. skatter. Därefter fattar enligt 11 kap. 9 § första stycket SBL beslut om skattens storlek enligt taxeringsbeslutet – s.k. grundläggande beslut om slutlig skatt. I fortsättningen ska bara fatta ett beslut, nämligen ett beslut om slutlig skatt. Beslutet ska innehålla såväl underlagen för skatterna och avgifterna som de olika skatternas och avgifternas storlek. Det som bestäms vid taxeringen i ett taxeringsbeslut kommer att ingå i beslutet om slutlig skatt. Uttrycket taxerings- och beskattningsbeslut ersätts här av beslut om slutlig skatt. Vad som ingår i ett beslut om slutlig skatt framgår av 56 kap. 2 och 5 §§. Paragrafen innehåller en bestämmelse som innebär att uppgift om kostnadsersättning i vissa fall inte behöver deklareras. Den motsvarar 3 kap. 4 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 164). I paragrafen finns ett undantag från skyldigheten att deklarera uppgifter om näringsverksamhet enligt 2 och 3 §§ som avser makar som deltar tillsammans i enskild näringsverksamhet. Endast den ena maken behöver deklarera sådana uppgifter. Uppgifter som behövs för att ska kunna tillämpa bestämmelserna om fördelning av inkomsten mellan makarna i 60 kap. 6–11 §§ IL ska dock deklareras av båda makarna. Detta framgår av 3 kap. 9 § LSK som i sak är oförändrad sedan lagens tillkomst (prop. 2001/02:25, s. 166). Uppgifter om näringsverksamhet som handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar lämnar till ledning för delägares eller medlemmars beskattning behöver enligt denna paragraf inte deklareras också av delägarna eller medlemmarna. Det framgår av ett undantag i 3 kap. 5 § första stycket LSK. Den paragrafen är oförändrad sedan LSK kom till (prop. 2001/02:25, s. 164 och 165). I fortsättningen ska, till skillnad från vad som gäller, upp- gifter till ledning för delägares och medlemmars beskattning alltid lämnas som särskilda uppgifter oavsett om handelsbolaget eller intressegrupperingen är skattskyldig eller inte. Se kommentaren till 33 kap. 4 §. Det innebär för nu aktuell paragraf att undantaget för fall som avses i 3 kap. 18 § och 5 kap. 2 § LSK ersätts med en hänvisning till 33 kap. 4 §. För delägarnas och medlemmarnas del saknar förändringen betydelse. Uppgift om utdelning eller annat förfogande över uppkommen vinst Enligt paragrafen ska företag som har lager av finansiella instrument deklarera uppgift om utdelning eller annat förfogande över uppkommen vinst som träffas av den skatterättsliga utdelningsspärren i 17 kap. 21 § IL. Paragrafen motsvarar 3 kap. 6 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 165). Den paragrafen fick sin nuvarande lydelse genom lagstiftning 2003. begränsning till bl.a. försäkringsföretag togs då bort med anledning av att utdelningsspärrens tillämpningsområde utvidgades till att gälla företag som har lager av finansiella instrument (prop. 2003/04:28, s. 22 och 23). Uppgifter som dotterföretag ska deklarera Alla dotterföretag som bedriver näringsverksamhet ska enligt paragrafen deklarera vissa ägaruppgifter. Det framgår av 3 kap. 7 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 165 och 166). Uppgifter om näringsbetingade andelar och vissa andra tillgångar Paragrafen motsvarar 3 kap. 7 a § LSK. Den infördes i samband med att beskattningen av kapitalvinster på näringsbetingade andelar avskaffades och området för att skattefritt ta emot utdelning på företagsägda andelar utvidgades (prop. 2002/03:96, s. 191). I paragrafen finns bestämmelser om att den som har eller som under beskattningsåret har haft en ersättningsfond ska deklarera vissa uppgifter om fonden. Paragrafen motsvarar 3 kap. 8 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 166). I paragrafen finns en uppgiftsskyldighet som ansluter till de så kallade skalbolagsreglerna. Motsvarande framgår av 3 kap. 9 a § LSK. Den paragrafen infördes (prop. 2001/02:165, s. 76) och justerades 2003 (prop. 2002/03:96, s. 191). Uppgifter om utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster I paragrafen finns bestämmelser som ansluter till de så kallade CFC (controlled foreign companies)-reglerna i 39 a kap. IL. Paragrafen ersätter 3 kap. 9 b § LSK som infördes i lagen genom lagstiftning 2003 (prop. 2003/04:10, s. 135). I 3 kap. 9 b § andra stycket LSK finns bestämmelser om hur de balans- och resultaträkningar som enligt 39 a kap. 11 § IL ska läggas till grund för inkomstberäkningen ska upprättas. Vi bedömer att dessa bestämmelser inte hör hemma i förfarandelagen och föreslår därför att de tas in i 39 a kap. 11 § IL. Detsamma gäller bestämmelserna i 3 kap. 9 c § och 18 kap. 3 § LSK. Se författnings- kommentaren till 39 a kap. 11 § IL. Uppgifter om skulder och långivare Av paragrafen framgår att den som begär avdrag för skuldränta som kontrolluppgift inte lämnas för, själv ska deklarera uppgift om Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 § LSK som har ändrats en gång (prop. 2001/02:25, s. 166 och prop. 2008/09, s. 25). I denna och de två följande paragraferna finns bestämmelser om uppgifter som ska deklareras för att ska kunna tillämpa bestämmelserna om uppskovsbelopp vid avyttring av en privatbostadsfastighet eller en privatbostadsrätt i 47 kap. IL. Av här aktuell paragraf framgår vilka uppgifter som ska deklareras för att ersättningsbostaden ska kunna identifieras. Den ersätter 3 kap. 11 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 166 och 167) som har ändrats . Genom lagstiftning 2003 justerades paragrafen så att samma regler gäller för uppgifter om ersättnings- bostäder i oäkta bostadsföretag som för ersättningsbostäder i privatbostadsföretag (prop. 2003/04:19, s. 69). gjordes en redaktionell ändring med anledning av ändrad terminologi i inkomstskattelagen (prop. 2006/07:19, s. 59). Den som äger en utomlands belägen ersättningsbostad som har ett uppskovsbelopp är enligt paragrafen skyldig att deklarera vissa uppgifter som behövs för att ska kunna kontrollera om rätt till uppskov fortfarande föreligger. Paragrafen motsvarar 3 kap. 11 a § LSK som infördes när uppskovs- möjligheterna utvidgades till att också avse bostäder som ligger i en annan stat inom EES (prop. 2006/07:19, s. 37–39 och 59). Enligt paragrafen ska dödsbon och överlåtare i vissa fall deklarera uppgifter om en ersättningsbostad. Uppgiftsskyldigheten gäller om äganderätten har övergått 1) genom arv eller testamente till en make, en sambo eller ett hemmavarande barn , eller 2) vid bodelning med anledning av upphörande av ett sambo- förhållande, äktenskapsskillnad eller makens eller sambons död. Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 167) som fick sin nuvarande lydelse 2007 (prop. 2007/08:27, s. 145). I paragrafen finns en uppgiftsskyldighet för fall då kapitalvinsten vid avyttring av en tillgång inte kan beräknas på grund av att vinsten är beroende av någon händelse . Motsvarande framgår av 3 kap. 13 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 167). Paragrafen reglerar vilka uppgifter som ska lämnas av den som begär eller har fått uppskov med beskattningen vid andelsbyten enligt bestämmelserna i 49 kap. IL. Bestämmelserna finns nu i 3 kap. 15 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 167 och 168). Justeringar har skett till följd av ändringar av inkomstskattelagen (prop. 2002/03:15, s. 68 och 2002/03:96, s. 191) och tillkomst (prop. 2002/03:99). I paragrafen finns bestämmelser om uppgiftsskyldigheter som ansluter till vissa bestämmelser i 48 kap., 48 a kap. och 57 kap. IL om bl.a. beskattningen vid andelsavyttringar. Paragrafen ersätter 3 kap. 15 a § LSK som infördes genom lagstiftning 2002 (prop. 2002/03:15, s. 68). Härefter har den ändrats när bildades (prop. 2002/03:99) och i samband med förändringar av inkomstskattelagens bestämmelser (prop. 2005/06:40, s. 97 och 2006/07:2, s. 133). Vid benefika förvärv av andelar som kan leda till fortsatt uppskov enligt 49 kap. 25 § IL ska förvärvaren enligt denna paragraf deklarera vissa uppgifter. Paragrafen motsvarar 3 kap. 16 § LSK som ändrades 2002 med anledning av ändringar i inkomst- skattelagen (prop. 2001/02:25, s. 168 och 2002/03:15, s. 68). Paragrafen reglerar vilka uppgifter som ska deklareras av den som genom ett benefikt förvärv har fått andelar som är kvalificerade SOU 2009:58 Författningskommentar – skatteförfarandelagen 57 kap. 7, 7 a eller 7 b § IL. Paragrafen motsvarar 3 kap. LSK som infördes (prop. 2002/03:15, s. 68) och därefter har ändrats till följd av ändringar i inkomstskattelagen (prop. 2005/06:40, s. 97 och 2006/07:2, s. 133). Om den som får ersättning har träffat ett avtal om skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 7 § andra stycket eller 8 § ska han eller hon enligt denna paragraf deklarera uppgift om avtalet. Motsvarande framgår av 3 kap. 17 § LSK som har kvar sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 168). Uppgifter som fåmansföretag ska deklarera I paragrafen regleras vilka uppgifter som fåmansföretag ska deklarera om delägare och närstående till dem. Paragrafen mot- svarar 3 kap. 20 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 169 och 170). Fåmansföretag ska enligt paragrafen deklarera en sådan förteckning över lån och säkerheter till ägare med flera som ska upprättas enligt 21 kap. 10 § aktiebolagslagen (2005:551). Företaget ska vidare deklarera en förteckning över sådan utbetald vinstandelsränta som träffas av avdragsförbudet i 24 kap. 6 § andra stycket IL. Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 22 § LSK. Den paragrafen har, med undantag av en justerad paragrafhänvisning till den nya aktiebolagslagen, behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 170, och 2005/06:25). Uppgifter som företagsledare, delägare och närstående ska deklarera Av paragrafen framgår att företagsledare och delägare i fåmans- företag samt deras närstående ska deklarera uppgifter som behövs för att tillämpa bestämmelserna om utdelning och kapitalvinst på kvalificerade andelar. Paragrafen ersätter 3 kap. 21 § LSK som inte har ändrats sedan lagens tillkomst (prop. 2001/02:25, s. 170). Bestämmelserna i 3 kap. 21 § första stycket 1 och andra stycket får dock ingen motsvarighet. 3 kap. 21 § tredje stycket slopas till större delen. I 26 § finns dock en uppgiftsskyldighet för delägare i handelsbolag som till viss del motsvarar uppgiftsskyldigheten i 3 kap. 21 § tredje stycket 2 LSK. De uppgiftsskyldigheter som avskaffas tillkom i samband med att särskilda skatteregler infördes för fåmansföretag och deras delägare, de så kallade stoppreglerna. När de flesta av stoppreglerna avskaffades behölls uppgiftsskyldigheterna med motiveringen att de behövdes av kontrollskäl (prop. 1999/2000:15, s. 124). Behovet av ett regelmässigt uppgiftslämnande i kontrollsyfte är enligt vår bedömning inte så stort att det uppväger den administra- tiva börda som bestämmelserna medför. Vi föreslår därför i avsnitt 3.6.1 att uppgiftsskyldigheterna slopas. Det innebär inte att kommer att sakna möjlighet att få tillgång till uppgifter om rättshandlingar som företagits mellan ett fåmans- företag eller fåmanshandelsbolag och dess delägare m.fl. i de fall uppgifterna behövs för att kontrollera deklarerade uppgifter. Verket kan använda sig av sin befogenhet att hämta in uppgifter genom föreläggande. Innehållet i 3 kap. 21 a § LSK ges i övergångsbestämmelserna I 3 kap. 21 a § LSK finns uppgiftsskyldigheter för den som –avyttrat en sådan andel som avses i 50 kap. 7 § och 57 kap. 21 § IL. Uppgiftsskyldigheterna anknyter till tillfälligt ändrade regler vid försäljning av kvalificerade andelar. Bestämmelserna placeras i övergångsbestämmelserna till skatteförfarandelagen. Motsvarande gäller 2 kap. 2 § 7 och 4 § 4 LSK om deklarationsskyldighet för den som omfattas av uppgifts- skyldigheterna. 3 kap. 21 a § LSK infördes och har aldrig ändrats (prop. 2007/08:19, s. 33 och 34). Fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag ska enligt denna paragraf deklarera uppgift om tillskott till och uttag från bolaget. För delägare i fåmanshandelsbolag finns motsvarande uppgiftsskyldighet i 3 kap. 21 § tredje stycket 2 LSK. Den paragrafen har inte ändrats sedan lagens tillkomst (prop. 2001/02:25, s. 170). Bestämmelsen ska nu gälla även andra handels- bolag än fåmanshandelsbolag. Tillskott och uttag som en delägare gör påverkar andelens justerade anskaffningsutgift. Den justerade anskaffnings- utgiften har stor betydelse för delägarens beskattning. För att ska kunna bedöma om negativ räntefördelning ska ske enligt 33 kap. IL behövs uppgift om tillskott och uttag före beskattningsåret. Om den skattskyldige har en expansionsfond är det däremot uppgift om tillskott och uttag under det aktuella beskattningsåret som behövs (34 kap. IL). Enligt 3 § (3 kap. 1 § 7 och 5 § LSK) ska den skattskyldige lämna de uppgifter som behöver för att fatta riktiga beslut om slutlig skatt. För handelsbolagsdelägarna innebär den bestämmelsen, på grund av skillnaderna i de ovan angivna materiella skattereglerna, att de ska lämna uppgift om tillskott och uttag före beskattningsåret och i vissa fall också om det aktuella beskattningsårets transaktioner. Här aktuell bestämmelse innebär att uppgift alltid ska lämnas om det aktuella beskattningsårets tillskott och uttag. Det gäller för delägare i fåmanshandelsbolag. I fortsättningen ska det alltså gälla även delägare i andra handelsbolag. Det är inte fråga om någon ny uppgiftsskyldighet utan en tidigareläggning av tid- punkten för uppgiftslämnandet i vissa fall. Syftet är att en enhetlig ordning ska förenkla för uppgiftslämnarna. När inför deklarationen upplyser den skattskyldige om kontrolluppgifter m.m. enligt 29 kap. 2 § kommer verket också att kunna lämna uppgift om föregående års insättningar och uttag. Den skatt- skyldige behöver då inte gå tillbaka till förra årets räkenskaper för att få fram uppgifterna. Bestämmelserna om räntefördelning och expansionsfond gäller enligt 33 kap. 1 § andra stycket och 34 kap. 1 § andra stycket IL inte näringsverksamhet som bedrivs av europeiska ekonomiska intressegrupperingar. Bestämmelser om handelsbolag ska enligt 3 kap. 5 § tillämpas även för europeiska ekonomiska intresse- grupperingar. Att förevarande paragraf är ett undantag från den bestämmelsen framgår av andra stycket. Se också kommentaren till 25 § och avsnitt 3.6.1. I paragrafen finns en uppgiftsskyldighet för fåmansföretag, delägare i fåmanshandelsbolag, och enskilda näringsidkare som betalat ränta eller royalty till betalningsmottagare i utlandet. Att paragrafen även gäller medlemmar i europeiska ekonomiska intressegrupperingar framgår av 3 kap. 5 §. Paragrafen ersätter 3 kap. 23 § LSK som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 171). I 3 kap. 23 § tredje stycket sägs att uppgiften ska avse ersättningarnas sammanlagda belopp för varje land. En sådan bestämmelse kräver inte lagform och återfinns därför inte här. Uppgift som ekonomiska föreningar ska deklarera Deklarationsskyldigheten för ekonomiska föreningar omfattar enligt paragrafen uppgift om vilken typ av förening de är. Paragrafen ersätter 3 kap. 25 § LSK som inte har ändrats lagen varit i kraft (prop. 2001/02:25, s. 171). Paragrafen motsvarar 3 kap. 26 § LSK. När paragrafen infördes avsåg den endast skattereduktion för förmån av hushålls- tjänster (prop. 2007/08:13, s. 33). 2009 ändrades paragrafen två gånger. Den utvidgades till att gälla generellt för skattereduktion för hushållstjänster (prop. 2008/09:77, s. 99). Genom den sista ändringen omfattas också skattereduktion för hushållsarbete i form av så kallat ROT-arbete (prop. 2008/09:178, s. 57 och 62). När ska deklarationsskyldigheten för inkomst fullgöras? Fysiska personer och dödsbon Paragrafen motsvarar 4 kap. 5 § första stycket LSK i den del den avser fysiska personer och dödsbon. 4 kap. 5 § LSK har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 172 och 173). Deklarationsdatumet ska enligt paragrafen alltjämt gälla för fysiska personer och dödsbon. De ska deklarera året efter utgången av beskattningsåret. Redovisnings- perioden motsvarar alltså på samma sätt som beskattningsåret, dvs. normalt kalenderåret (1 kap. 13 § IL). Enligt nuvarande 4 kap. 5 § andra stycket LSK gäller ett senare datum, , som sista dag för deklaration om den deklarations- skyldige är bosatt utomlands eller stadigvarande vistas utomlands. Bestämmelsen motiverades med att det kan ta dels för deklarationsblanketten att nå den deklarationsskyldige, dels för den deklarationsskyldige att samla in och kontrollera alla uppgifter. Vidare kunde det ta att återsända deklarationsblanketten (prop. 2001/02:25, s. 173). De ökade möjligheterna att kommunicera elektroniskt och fullgöra deklarationsskyldigheten på annat sätt än genom att skicka blanketter i pappersform har i viss mån underlättat även för den som befinner sig utomlands. I många fall bör de numera kunna deklarera . Vi föreslår därför att den särskilda regleringen slopas till förmån för en enhetlig bestämmelse om deklarationstidpunkten. En del personer i den aktuella gruppen kan dock även i fortsättningen få problem med att deklarera . Som exempel kan nämnas att det kan vara besvärligt att få tillgång till en fungerande e-legitimation för den som inte är bosatt i . Även om deklaration i princip ska lämnas finns det därför skäl att göra ett undantag från bestämmelsen om förseningsavgift för dessa fall. Förseningsavgift bör tas ut av den som är bosatt utomlands eller stadigvarande vistas utomlands först om han eller hon deklarerar senare än (se kommentaren till 48 kap. 3 §). Andra juridiska personer än dödsbon Av paragrafen framgår andra juridiska personer än dödsbon ska deklarera. Den ersätter 4 kap. 5 § LSK i den del den avser andra juridiska personer än dödsbon. 4 kap. 5 § LSK är oförändrad sedan lagens tillkomst (prop. 2001/02:25, s. 172 och 173). Det nuvarande deklarationsdatumet ersätts enligt första stycket för andra juridiska personer än dödsbon med en deklarationsfrist räknat från beskattningsårets utgång. Juridiska personer med räkenskapsåret –ska dock av praktiska skäl deklarera i stället för året därpå. Redovisningsperioden förändras inte utan deklaration ska alltjämt lämnas för varje beskattningsår. Beskattningsåret är enligt 1 kap. 15 § IL normalt ett räkenskapsår.