sou · GWB377 · 2009-01-01 00:00:00 — Någon övergångsbestäm- melse anses inte behövlig. Avgörande för tidpunkten när det före- ligger en skyldighet att företa registerkontroll är ett erbjudande om anställning, uppdrag, praktiktjänstgöring eller liknande. Detta medför att det även i sådana fall då en anställning påbörjats efter – någon eller – inte är säkert att en registerkontroll har varit obligatorisk enligt lagen, eftersom erbjudandet kan ha skett t.ex. under decem- ber månad 2009. 9.3Socialtjänstlagen (2001:453) Ett tillägg har gjorts i första stycket som innebär att det samman- hållna vårdansvaret enligt denna paragraf även gäller insatser som beviljas enligt lagen (2009:xxx) om stöd och service till vissa perso- ner med funktionsnedsättning. Motiven till förslaget finns i avsnitt 7.2. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. Ändringen i andra stycket innebär att vad som anses som skälig bostadskostnad för den som fyllt även gäller för den som beviljats en insats enligt 4 kap. 1 § 9–10 lagen (2009:xxx) om stöd och service åt vissa personer med funktionsnedsättning. Motiven till ändringen finns i avsnitt 7.3. 9.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Överväganden finns i avsnitt 4.5. Paragrafen reglerar rätten för enskilda att få information om de uppgifter som finns i registret om dem själva. stycke finns angivet de situationer där en enskild har rätt att få ett utdrag med ett begränsat innehåll. I tredje stycket stadgas att regeringen eller, i vissa fall, den myn- dighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter ett sådant utdrag ska innehålla. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter ett utdrag som en enskild behöver enligt lagen om registerkontroll av personal inom verksamhet enligt lagen (2009:xxx) om stöd och service till vissa personer med funktionsnedsättning som tar utför insatser åt barn. Regeringen kan inte delegera denna föreskriftsrätt vidare till en förvaltnings- myndighet. 9.6Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ersättning för kostnader för personlig assistans som utbetalas till den som beviljats insatsen ska vara skattefria. När utbetalning av sådan ersättning sker till anordnare av assistans utgör den intäkt i verksamheten och behandlas i enlighet med de regler som gäller för sådana Ändringarna är föranledda av förslaget om en ny lag om stöd och service åt vissa personer med funktionsnedsättning och avser hän- visningar till den gamla lagen. Reservationer och särskilda yttranden av ledamöterna (), (), (), ()och () Det behövs nu en långsiktigt stabil lösning på huvudmannafrågan. Den stora diskussion kring huvudmannaskapsfrågan som funnits med sedan LSS-reformen infördes kan i och med kommitténs för- slag vara klar. kan stat, kommun och landsting fokusera på kva- litet och verksamhetsutveckling. Tyvärr har majoriteten i kommit- tén valt att föreslå ytterligare översyn av huvudmannaskapet. I betänkandet föreslås att den kommunala medfinansiering som finns för de första i personlig assistans försvin- ner. Medfinansieringens syfte har varit att det inte ska finnas eko- nomiska motiv att styra vilken slags insats individen väljer. Det är viktigt att ett borttagande av medfinansieringen inte leder till minskad valfrihet för individen. Detta bör särskilt beaktas i den fortsatta beredningen av förslaget. Vi reserverar oss mot följande förslag: Utveckling av handikappolitiken. Vi föreslår att regeringen, vid uppföljningen av den nationella handlingsplanen 2010, särskilt uppmärk- sammar den delade ansvarsfördelningen med olika huvudmän inom och utom LSS-området. Regeringen bör bedöma om det behövs ökad samverkan mellan huvudmän eller samordning av huvudmannaskap samt ta initiativ till eventuella förändringar. För många personer som behöver andra LSS-insatser än personlig assistans är det samlade ansvaret för Reservationer och särskilda yttranden insatser och planering en viktig del av huvudmannaskapet, men det kan finnas andra och bättre sätt för detta så att även insatser enligt bl.a. SoL och HSL omfattas. Utvärdering av statligt huvudmannaskap för personlig assistans och andra åtgärder som genomförts och bedömning av om det behövs ytterligare förändringar Vi föreslår att regeringen följer upp och utvärderar det ändrade huvudmannaskapet för personlig assistans och effekterna av de andra åtgärder som vi föreslår. I samband med utvärderingen bör regeringen ta ställning till den övriga ansvarsfördelningen inom LSS-området. Även här finns det skäl att särskilt uppmärksamma boende och daglig verksamhet enligt LSS. Dels för insatsernas stora betydelse för den enskilde, dels för att de risker för oönskade kostnadsförskjutningar som bör följas upp i samband med det samlade statliga ansvaret för person- lig assistans främst gäller dessa insatser. Reservationer och särskilda yttranden av ledamoten () Kvalité inom personlig assistans Kommittén har inte valt att reglera hur mycket föräldrar, vid sidan av sitt ordinarie heltidsjobb, får tjänstgöra som personliga assist- enter åt sina barn. Jag har övervägt olika möjligheter för att påverka omfattningen av den personliga assistans som barn får av sina för- äldrar. Det alternativ som jag valt att föreslå är att begränsa den tid som heltidsarbetande föräldrar kan vara assistenter åt sina barn vid sidan av sitt andra arbete. Om en förälder arbetar heltid med något annat kan det ifrågasättas om det är rimligt att därutöver arbeta som assistent mer än cirka . Detta är en viktig aspekt ur det kvalitetsperspektiv där frågan om att kunna arbeta på ett professionellt sätt ingår och kan inte försvaras med en verklig- het där arbetet utförs av personer som i realiteten har två avlönade heltidsarbeten. Jag föreslår att en formell reglering av föräldrars möjligheter att vara personliga assistenter åt sina barn införs. Med hänsyn till svå- righeterna att införa generella regler som motsvarar barns mång- skiftande behov kan det finnas skäl att överväga även andra möjlig- heter att närma sig de svårigheter det kan innebära att föräldrar är assistenter åt sina barn. Det är viktigt att inte glömma bort att barns behov av frigörelse också kan vara olika stora liksom föräld- rarnas möjligheter att möta det behovet. Jag vill framhålla att för- slaget ska ses som en del av en större helhet för att säkerställa god kvalitet i personlig assistans och att i det sammanhanget särskilt beakta ett barnperspektiv. Kraven på kvalitet i assistansen kan där- med också bidra till utveckling när det gäller anhöriga som är per- sonliga assistenter till barn och unga. Jag föreslår att: När assistans utförs av en vårdnadshavare, eller med denne sammanboende, som har annan heltidsanställning ska ersättning utöver vad som motsvarar 15 timmars assistans inte anses som en kostnad för personlig assistans. Jag reserverar mig mot att mitt förslag inte är del av slutbetän- kandet. Reservationer och särskilda yttranden av ledamoten () Ang. kommitténs förslag om en generell åldersgräns vid för nybeviljande av LSS-insatser Undertecknad stödjer förslaget om en åldersgräns vid för nybeviljande av Personlig assistans men yrkar avslag på motsva- rande åldersgräns för övriga LSS-insatser. Att införa en sådan generell åldersgräns är en begränsning i lag- stiftningen i relation till vad som gäller . Något egentligt ekonomiskt argument för förändringen är svårt att se eftersom antalet nya LSS-beslut efter är mycket lågt. Dock talar det faktum att sådana beslut ändå tas för att det finns situationer och behov som inte kan lösas på ett bra sätt med andra insatser. Det kan inte vara förenligt vare sig med LSS intentioner och mål eller de nationella målsättningarna för handikappolitiken att på grund av ålder undandra individer med stora behov pga. funktions- nedsättning det skydd och den garanti som tillgång till en rättig- hetslagstiftning innebär. Kommittén konstaterar på flera håll i betänkandet att handi- kapperspektiven i SoL behöver förstärkas och utvecklas och föror- dar en översyn av lagstiftningen. Risken är uppenbar att insatserna blir otillräckliga och att enskilda individer därmed får försämrade möjligheter att uppnå goda levnadsvillkor och att leva som andra. Jag reserverar mej mot kommitténs förslag om en generell åldersgräns vid för nybeviljande av LSS-insatser. Reservationer och särskilda yttranden av ledamöterna (), (), (), () och () Lagen om stöd och service (LSS) har inneburit avsevärda förbätt- ringar av levnadsvillkoren för många funktionshindrade. Vi slår vakt om LSS-reformen. Det handlar om att människor med omfattande och varaktiga stödbehov till följd av funktionsnedsätt- ningar ska tillförsäkras de insatser som de behöver för sitt dagliga liv. Sedan lagstiftningens införande har insat- serna enligt LSS ökat kraftigt år både när det gäller antalet människor som får stöd och när det gäller omfattningen av det stöd som ges. Behovet att med LSS se över hur lagen funge- rar har varit stort. Det handlar om förhållandet till annan lagstift- ning på området (som socialtjänstlagen) och det handlar om ansvarsfrågorna. En väl fungerande socialtjänst, som bidrar till att de handikappolitiska målen uppnås, är nödvändig för att stöd och service enligt LSS ska fungera väl. Behovet av en översyn av lag- stiftningen har också varit stort när det gäller ansvarsfrågorna om huvudmannaskap och finansiering. LSS-verksamheten kräver ett stabilt och långsiktigt ansvarsta- gande från samhällets sida och har en avgörande betydelse för många människors dagliga liv. Det finns därför ett värde i att de politiska partierna så långt det går kan komma överens om hur LSS ska vara utformat när det gäller frågor som insatser, finansiering och huvudmannaskap. utredande är det viktigt att utredningen i de cen- trala frågorna nu verkligen avslutas och inte övergår i nya utred- ningar. Det är nödvändigt för att alla inblandade ska veta vad som gäller och kunna planera långsiktigt. Det behövs en långsiktigt sta- bil lösning på huvudmannaskapsfrågan. Den stora diskussion kring huvudmannaskapsfrågan som funnits sedan LSS-reformen infördes kan enligt vår mening i och med detta betänkandes förslag anses vara klar. kan stat, kommun och landsting fokusera på kvalitet och verksamhetsutveckling. I betänkandet föreslås att den kommunala medfinansiering som finns för de första i personlig assistans försvin- ner. Medfinansieringens syfte har varit att det inte ska finnas eko- nomiska motiv att styra vilken slags insats individen väljer. Det är viktigt att ett borttagande av medfinansieringen inte leder till Reservationer och särskilda yttranden minskad valfrihet för individen. Detta bör särskilt beaktas i den fortsatta beredningen av förslaget. Förslagen i detta betänkande innebär en del förändringar både när det gäller insatser och tillämpningar av LSS. Det kommer att innebära förändringar för en del människor. Det är enormt bety- delsefullt att förändringar förbereds och genomförs på ett mycket noggrant sätt så att inte enskilda människor kommer i kläm. För- ändringar får inte genomföras utan att alla delar i systemet är förbe- redda och klara. 65-årsgränsen för övriga LSS-insatser är ett exem- pel på en sådan fråga där problem kan uppstå om inte saker görs i rätt ordning. Vi känner en allmän oro för genomförandeprocessen. har det beslutats och genomförts flera bety- dande förändringar i reglerna för till exempel arbetslöshetsförsäk- ringen och sjukförsäkringen som varit dåligt och otillräckligt för- beredda. Detta har lett till stark och befogad oro hos många berörda människor som inte fått några klara besked om vilken hjälp de kan få och vad de räkna med . Om LSS-förändring- arna skulle hanteras på detta sätt kommer en mycket allvarlig situ- ation att uppstå där enskilda människor drabbas hårt som tilltron till samhällets förmåga att hantera dessa frågor allvarligt rubbas. En särskild plan för genomförandeprocessen bör upprättas för att säkra att förändringarna sker på ett tryggt och samordnat sätt för individen. En viktig del vid förverkligandet av förslagen i betänkandet är att finansieringsprincipen följs. Några kostnadsmässiga övervält- ringseffekter på kommunerna är inte acceptabla. Alla kostnader som kan uppstå med förslagen i betänkandet måste analyseras sär- skilt i den fortsatta beredningen. Om förslag innebär nya kostnader för kommunerna ska staten ersätta kommunerna ekonomiskt för detta och föregås av överläggningar med Kommuner och Landsting angående ersättningen. Reservationer och särskilda yttranden av experterna (Kommuner och Landsting) uppdrag är synnerligen angeläget och rör ett område där krav på förändringar har framförts från kommunernas sida. Det handlar om förändringar som av kommu- nerna uppfattas som nödvändiga för att stödet till personer med stora funktionsnedsättningar ska fungera på ett tillfredsställande sätt. Det stöd som ges via LSS har en avgörande betydelse för den enskildes möjligheter att uppnå full delaktighet i samhället, att uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och att kunna leva som andra. Vi anser dock att nuvarande konstruktion av stödet, där individen har sina rättigheter gentemot en kommun, inte fungerar bra. För att säkerställa att stödet till den enskilde fungerar så bra som möjligt bör enligt vår uppfattning staten överta ansvaret för finansiering och beslut om LSS-insatser, medan utförandet av verksamheten även i fortsättningen bör skötas av kommunerna och/eller privata utförare. De verksamheter som kommunerna normalt ansvarar för karakteriseras av att det finns ett utrymme för de förtroendevalda på lokal nivå att prioritera mellan olika behov för kommunmed- lemmarnas bästa. Kommunernas uppdrag på LSS-området har en annan karaktär. LSS konstruktion som rättighetslagstiftning inne- bär att det är , statliga myndigheter och förvaltningsdom- stolar som genom lagstiftning, föreskrifter respektive domar anger hur kommunerna ska sköta och prioritera sin verksamhet. Ett vik- tigt syfte med denna rättighetskonstruktion är att begränsa utrymmet för kommunerna att göra egna prioriteringar baserade på lokala ekonomiska eller politiska bedömningar, dvs. att begränsa utrymmet för självstyrelse på LSS-området. Om ansvarsutkrävandet ska fungera i en demokrati är det viktigt att den som ytterst beslutar om en offentlig verksamhet också är den som betalar för verksamheten. Det innebär att staten bör ha hela ansva- ret för beslut om och finansiering av LSS-verksamheten. Rättighetskonstruktionen i LSS rimmar också illa med det eko- nomiska balanskravet som kommunerna lyder under. För LSS- verksamheten gäller att det är den enskildes behov och rättigheter som ska styra resurstilldelningen oavsett de tillgängliga ekonomiska resurserna. Balanskravet ställer däremot krav på Reservationer och särskilda yttranden kommunerna att ha en ekonomi i balans oavsett hur anspråken på verksamheten ser ut. Mycket talar för att LSS också skulle fungera bättre ur brukar- nas perspektiv om individen hade sina LSS-rättigheter gentemot staten istället för gentemot kommunen. I kraft av sin storlek klarar statens ekonomi bättre av snabba kostnadsförändringar och kan därför bättre garantera att individens behov av stöd och service till- godoses på rätt sätt. Dessutom skulle en statlig finansiering gynna flexibiliteten och underlätta för personer att röra sig över kom- mungränserna. Om stödet följer individen, finns möjlighet till val- frihet för individen att välja service även i en annan kommun än bosättningskommunen. Detta gynnar också etablerandet av både enskilt och offentligt bedriven verksamhet av hög kvalitet. Med dagens regler finns en risk att etableringen av en attraktiv och bra LSS-verksamhet kan komma att innebära en övervältring av kost- nader till den kommun där verksamheten är lokaliserad. De preci- seringar som föreslår när det gäller bestämmel- serna om ansvarig kommun kommer att minska risken, men inte ta bort den helt. Kommittén har på ett rimligt sätt redovisat de fördelar och nackdelar som kan identifieras för olika tänkbara huvudmannas- kapsförhållanden. Man har dock dragit slutsatsen att det inte finns möjlighet att ändra någon del av huvudmannaskapet utöver personlig assistans, även om en större förändring inte ses som ute- sluten på . Av bland annat de skäl som framgått ovan delar vi inte den slutsatsen. Ett statligt huvudmannaskap för hela LSS är både önskvärt och möjligt att genomföra redan nu och vi har till kommittén redovisat både argumenten för en sådan lösning och konkreta förslag hur det ska gå till. Förslaget att låta staten bli ensam huvudman för insatsen per- sonlig assistans är ett steg i rätt riktning. Det innebär att kommu- nerna blir av med ansvaret att finansiera de första för dem som har assistansersättning. En reglering av motsva- rande belopp görs via det generella statsbidraget, men kommunerna slipper betala de framtida kostnadsökningar som följer av att fler personer beviljas assistansersättning samt av uppräkningen av scha- blonersättningen. Förslaget innebär också att kommunerna inte längre behöver finansiera kostnaden för sjukvikarier hos privata utförare samt tillfällig utökning av den personliga assistansen, vil- ket är bra. Reservationer och särskilda yttranden föreslår emellertid kommittén ett antal förändringar som är ägnade att begränsa statens kostnader för personlig assi- stans. Det finns en risk att dessa förändringar leder till ökade kost- nader för kommunerna, vilket helt eller delvis motverkar de posi- tiva ekonomiska effekterna vad gäller huvudmannaskapet för den personliga assistansen. Kommittén har gjort en gedigen översyn när det gäller assi- stansersättningen. Efter många och omfattande kartläggningar, uppföljningar och analyser föreslås ändringar för att komma till rätta med en skenande kostnadsutveckling och bristande kvalitets- kontroll m.m. Många av de förslag som redovisas är i och för sig bra eller åtminstone invändningsfria. Problemet är att kommittén inte i tillräcklig utsträckning har analyserat och hanterat många av de övriga problem som finns med den nuvarande LSS-lagstift- ningen. En lika gedigen översyn borde enligt vår mening ha gjorts även när det gäller de övriga insatser som den enskilde kan begära. Ytterligare förändringar och klargöranden är nödvändiga för att säkerställa att LSS ska fungera så bra som möjligt ur såväl kommunernas som den enskildes perspektiv. Problemen med lagstiftningen är många. Lagtexten är oklar, det finns en bristande överensstämmelse mellan lagtext och förarbeten och det finns i förarbeten uttalade principer som inte reglerats i lag. LSS innehåller också bestämmelser som inte på något sätt är anpas- sade till den realitet där besluten om insatser ska verkställas. Som exempel på det senare kan nämnas rätten till kontaktperson. En kontaktperson är en medmänniska, ett icke professionellt stöd som ges av en människa med stort engagemang och intresse för andra människor. En kommun kan på olika sätt uppmuntra ett sådant engagemang men kan inte framtvinga det för att verkställa beslut och undvika särskilda avgifter. Rimligheten i att utdöma sanktionsavgifter mot kommuner för att kommunmedlemmar inte i tillräckligt hög grad engagerar sig i ideell verksamhet är bara ett exempel på en av de frågor som enligt vår uppfattning borde ha diskuterats av kommittén och ett förslag till lösning borde ha pre- senterats i betänkandet. Reservationer och särskilda yttranden av experten (Intressegruppen för Assistansberättigade) Det så kallade kostnadsdämpningsdirektivet har spelat stor roll i arbete med den personliga assistansen. Avsikten att lägga förslag enligt detta direktiv har varit starkt poängterad. Som assistansberättigades företrädare har jag mot den bakgrun- den sett det som nödvändigt att i första hand söka värna assistans- reformens viktiga grundläggande principer. Reformen är den helt avgörande förutsättningen för svenska medborgare med omfat- tande funktionsnedsättningar och stora assistansbehov att kunna leva som andra. Kostnadsdämpningsförslag som skulle skada denna inriktning kan inte godtas. Jag har uppfattat det så att kommittén också stannat för detta ställningstagande; förslag som skulle drab- bat de mest assistansberoende med katastrofal styrka och få för- ödande konsekvenser för de berörda har legat på utredningens bord, men valts bort. Av de kostnadsdämpningsförslag som slutligen föreligger är de kring behovsbedömningar det mest ingripande. Utan tvivel före- kommer i någon utsträckning brukare som beviljats för mycket assistans eller till och med i enskilda fall inte alls borde ha beviljats. Dubbel assistans, som i många fall är mycket viktig att kunna få, tycks i andra fall tilldelas på mindre övertygande grunder. Kommittén pekar också på gränsfall där andra insatser än personlig assistans borde vara att föredra. Då socialutskottet hemställde om en översyn av framhöll man att man inte eftersträvade försäm- ringar. Genomgående har målsättningen framhållits vara att förstärka och stabilisera assistansreformen i syfte att trygga dess inriktning på personer med stora assistansbe- hov samt att motverka reella försämringar för dem som riskerar svårigheter till följd av de kostnadsdämpningar och förändringar som föreslås. I den mån jag som assistansberättigades företrädare ställt mig bakom utredningens tankegångar bygger det på förut- sättningen att detta syfte kvarstår framöver. Personer som har personlig assistans enligt LSS kommer vid genomförandet av kommitténs förslag i många fall att mista denna. Det kan medföra och kommer säkert av en del att uppfattas som en försämring. Desto viktigare är följaktligen att utredningen föreslår insatsen personlig service enligt LSS samt skriv- Reservationer och särskilda yttranden ningen om att denna insats bör ges på ett sådant sätt till dem som mister assistansen att avbräcket för deras del motverkas. Att följa upp detta är angeläget. Minst lika viktigt för blir att följa upp de framtida behovsbedömningarna. Går målen om sänkning av genomsnittet använda assistanstimmar i realiteten att förena med de nationella handikappolitiska målen? Utgångspunkten måste vara att de assi- stansberättigades behov ska tillgodoses. Möjligheterna att leva som andra får inte försämras. I de utvärderingar som bör följa tätt till de nya behovsbedömningarna måste allmänpolitiska och humanitära krav på värdiga levnadsvillkor, självbestämmande och delaktighet för personer med funktionsnedsättning fortsatt ligga till grund. analys av personlig assistans som en kostnadsef- fektiv insats bör inte heller förbigås. ansvar att noga observera följderna av de nya behovsbedömningarna kan inte nog betonas. /sammansättning 2004–2008 (), EU-parlamentariker, fr.o.m. 2004-07-15 (), ordföranden i socialutskottet, fr.o.m. 2006-11-23 (), f.d. landshövding, fr.o.m. 2006-11-23 (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2004-11-01 (), kommunpolitiker, fr.o.m. 2004-11-01 (), tidigare riksdagsledamot , fr.o.m. 2004-11-01 (), företagare, fr.o.m. 2004-11-01 (), kommunalråd, fr.o.m. 2006-08-24 t.o.m. 2007- 05-20 Lsrs U (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2004-11-01 (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2006-08-24 (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2004-11-01 (), partistyrelseledamot, fr.o.m. 2004-11-01 (), kommunalråd, fr.o.m. 2004-11-01 (), kommunalråd, fr.o.m. 2006-08-24 t.o.m. 2006- 12-17 (), kommunalråd, fr.o.m. 2007-05-21 (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2004-11-01 (), landstingsstyrelseledamot, fr.o.m. 2006- 12-18 (), riksdagsledamot, fr.o.m. 2006-08-24 , ämnesråd, , fr.o.m. 2006-09-05 , kansliråd, , fr.o.m. 2007- 01-24 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2004-11-01 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2007-11-08 , kansliråd, , fr.o.m. 2004-11-01 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2005-03-01 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2007-05-21 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2005-04-20 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2006-03-01 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2007-05-21 , departementssekreterare, , fr.o.m. 2006-02-01 , Föreningen , fr.o.m. 2004-11-01