sou · GXB345 · 2009-05-04 00:00:00 — När det gäller 9 kap. anges inte direkt i lagtexten i vilka fall det behövs tillstånd för att få utöva en verksamhet. I stället har det med stöd av 9 kap. 6 § i en bilaga till förordningen om miljöfarlig verksamhet angetts i vilka fall tillstånd krävs. Uttrycket med stöd av bestämmelser i 9 kap. avser alltså ansökan om tillstånd enligt de föreskrifter som utfärdats med stöd av bemyndigandet i 9 kap. 6 § . I tredje stycket finns ett bemyndigande att i andra fall än de som avses i första och andra stycket meddela föreskrifter inom miljö- balkens tillämpningsområde om miljökonsekvensbeskrivningar om det behövs för att bedöma miljöpåverkan. Bemyndigandet är avsett att omfatta de fall som reglerats i 1 § andra stycket och 2 § första stycket 2. En nyhet är att regeringen får överlåta åt en myndighet att meddela föreskrifter. Bemyndigandet omfattar bl.a. anmälningspliktiga miljöfarliga verksamheter. Den sista meningen i andra stycket motsvarar hittillsvarande 2 § andra stycket. Den inne- bär bl.a. att reglerna om samråd som huvudregel gäller när en tillsynsmyndighet beslutar att en anmälan om miljöfarlig verksamhet ska åtföljas av en miljökonsekvensbeskrivning. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 4 § första–tredje styckena. Förslaget har behandlats i avsnitt 3.4. Samrådsskyldigheten gäller dem som är skyldiga att upprätta miljökonsekvensbeskrivning enligt 1 §. De föreslagna reglerna syftar till ett smidigare förfarande och en mer sammanhållen process. Uppgifter kan lämnas både före och under samrådet. Samrådet behöver inte vara genomfört när miljökonsekvensbeskrivningen upprättas. I paragrafen anges den krets som åtminstone ska inbegripas i samrådet samt få uppgifter. Det är alltså inget som hindrar att samrådet redan i detta skede omfattar den krets som blir aktuell när det är fråga om en verksamhet som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Den större kretsen bör naturligtvis kontaktas redan i det inledande skedet när det på grund av regeringens föreskrifter eller en tillsyns- myndighets beslut står klart att en verksamhet ska antas medföra betydande miljöpåverkan. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 4 § första stycket 2 b) (enligt lydelse i prop. 2008/09:146), 4 a § och 5 § andra stycket. Förslaget, som har behandlats i avsnitt 3.4, innebär att de situationer genom vilka en verksamhet eller en åtgärd kan antas medföra en betydande miljöpåverkan samlas i en paragraf. Enligt förslaget får regeringen överlåta åt en myndighet att meddela föreskrifter. ska meddela beslut om betydande miljöpåverkan under samrådet. Ett tidigt beslut kan t.ex. meddelas i sådana fall där verksamheten brukar antas medföra betydande miljöpåverkan. Det är naturligtvis också angeläget att när det är möjligt fattar ett tidigt beslut om att en verksamhet inte ska antas medföra en betydande miljöpåverkan. Någon särskild regel om förfarandet i samband med ett sådant beslut föreslås inte. Det kan förutsättas att denna fråga ändå kommer upp under samrådet. Det åligger enligt gängse förvaltningsrättsliga principer att se till att utredningen är fullständig innan beslut meddelas. Paragrafen motsvarar nuvarande 4 § första stycket 2 (enligt lydelse i prop. 2008/09:146) och avser det utökade samråd som ska äga rum om en verksamhet kan antas medföra en betydande miljö- påverkan. Av paragrafen framgår att det utökade samrådet får samordnas med det samråd som föreskrivs i 2 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 5 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 3.4. Första stycket är oförändrat. I andra stycket föreslås, med artikel 5.2 i MKB-direktivet som förebild, att på begäran ska lämna råd om miljökonsekvensbeskrivningens inriktning och omfattning. Avsikten är att ska fästa uppmärksamheten på brister i miljökonsekvensbeskrivningen och även medverka till att den inte innehåller onödiga uppgifter för den aktuella prövningen. Avsikten med förslaget är att kompletteringar i största möjliga utsträckning ska kunna undvikas sedan en ansökan lämnats in till tillståndsmyndigheten. Det är viktigt att länsstyrels- en när det gäller tillämpningen av denna paragraf klargör att det är sökanden som fullt ut svarar för innehållet i en miljökonsekvensbeskrivning. Detta gäller naturligtvis inte i de fall då det uttryckligen föreskrivs att ska godkänna en miljökonsekvensbeskrivning, se t.ex. 14 b § väglagen. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 3 § första stycket samt 7 § första, andra och fjärde stycket. Förslaget har behandlats i avsnitt 3.4. I paragrafen finns föreskrifter om innehållet i miljökonsekvens- beskrivningar som avser verksamheter som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Första stycket motsvarar utan ändring i sak hittillsvarande 3 § och 7 § första stycket. Andra stycket bygger på tanken att de uppgifter som i varje enskilt ärende ska ingå i en miljökonsekvensbeskrivning enligt punkterna 1–5 i det enskilda fallet kan krävas redan med tillämpning av bestämmelserna i första stycket. Med uttrycket i varje fall menas att uppgifterna ska finnas i varje enskilt ärende. Att det finns särskilda regler enligt dessa punkter beror på en strävan mot tydlig implementering av MKB- direktivet. När det gäller den fjärde punkten i 6 kap. 7 andra stycket föreskrivs i den motsvarande regeln i MKB- direktivet att det ska finnas en översiktlig redovisning av de huvud- alternativ som exploatören övervägt och de viktigaste orsakerna till den valda lösningen med beaktande av miljöeffekterna. Som beskrivits i den allmänna motiveringen har den nuvarande regeln om redovisning av alternativ stött på tillämpningsproblem särskilt när det gäller att bedöma vad som är möjligt att redovisa. Utred- ningen, som anser att MKB-direktivet lämnar utrymme för en mer flexibel lagtext utan att en korrekt implementering kan ifrågasättas, föreslår att det överlämnas till tillståndsmyndigheten att i varje enskilt fall slutligt avgöra vilket behov som finns av redovisning av alternativa platser och utformningar. Givetvis måste dock verksamhetsutövaren vara lyhörd för de synpunkter som kommer fram i denna fråga i samband med samrådet. Paragrafens tredje stycke motsvarar utan ändring i sak hittills- varande 7 § fjärde stycket. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 3.4 och avser miljö- konsekvensbeskrivningar för verksamheter som inte kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. I sak ställs samma krav som kan ställas enligt 3 § och 7 § första stycket. Det är fråga om ett stort antal verksamheter av skiftande slag. Reglerna i 6 kap. ska tillämpas även enligt annan lagstiftning. Det är mot den bakgrunden inte möjligt att i detalj reglera innehållet i miljökonsekvensbeskrivningarna. Det bör dock klargöras att inne- hållet vid behov ska kunna detaljregleras. Utredningen föreslår därför att regeringen ska få föreskriva om innehållet i vissa fall. Sådana föreskrifter kan bygga på bedömningen att kraven på en miljökonsekvensbeskrivning i vissa fall kan vara mindre omfattande. Regeringen får också överlåta åt en myndighet att meddela föreskrifter. 8 och 9 §§ Paragrafen motsvarar i sak hittillsvarande 8 och 9 §§ Ändringarna i 8 och 9 §§ föranleds av att bestämmelserna om betydande miljö- påverkan i annat land förs in under en särskild rubrik; enligt förslaget till ändringar i 19 och 20 §§. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 10 §. Det föreslås en ändring som innebär att en miljökonsekvensbeskrivning alltid ska bekostas av den som är skyldig att upprätta den även om miljökonsekvens- beskrivningen inte leder till att en ansökan görs. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 11 §. Förslaget, som har behandlats i avsnitt 3.4, innebär att begreppet miljöbedömning inte längre ska förekomma i lagtexten. Den miljöbedömning som avses i SEA-direktivet, vilket implementeras genom 11–18 §§, ska göras av en kommun eller ett annat myndighetsutövande organ. Även den myndighetsutövning som följer på en miljökonsekvensbeskrivning enligt MKB-direktivet ska i samband med beslutsfattandet inbegripa en bedömning, vilken, om det är fråga om prövning av en ansökan om tillstånd till t.ex. miljöfarlig verksamhet, givetvis kan kallas för miljöbedömning. För att undvika begreppsförvirring föreslår därför utredningen att paragrafen, till undvikande av uttrycket miljöbedömning, delvis skrivs om. Någon saklig ändring är inte avsedd. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 12 §. Ordet miljöbedömning har tagits bort. Någon saklig förändring avses inte. 13 och 14 §§ Dessa paragrafer motsvarar, utan ändringsförslag, hittillsvarande 13 och 14 §§. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 16 §. De föreslagna ändring- arna föranleds av att hittillsvarande 15 § föreslås få benämningen 20 § samt av att termen miljöbedömning föreslås bli utmönstrad. 16 och 17 §§ Paragraferna motsvarar hittillsvarande 17 och 18 §§ med smärre redaktionella ändringar. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 22 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 3.5. Enligt förslaget ska myndigheter och kommuner samordna arbetet vid tillämpningen av olika lagar. Samordningen ska avse både samråd och arbetet med bedömningar och beskrivningar. Samordningen ska ske i den utsträckning som är lämplig i det enskilda fallet. Det innebär att en samordning alltid ska medföra en effektivitetsvinst som kraven på en rättssäker prövning ska beaktas. Jävsituationer måste naturligtvis undvikas. Särskilt bör i de fall en prövning enligt olika lagar aktualiseras eftersträva samordning av samrådsförfarandet och upprättandet av miljökonsekvensbeskrivning. 19 och 20 §§ Paragraferna motsvarar hittillsvarande 6 och 15 §§. Utredningen föreslår att de paragrafer som avser betydande miljöpåverkan i annat land förs samman under en gemensam rubrik. Förslagen medför ingen ändring i sak. Förslaget är en konsekvensändring till följd av den ändrade numrering som det nya 6 kap. medför. 5.2Förslaget till ändring i luftfartslagen Förslaget föranleds av paragrafnumreringen i det nya 6 kap. miljö- balken. I sak innebär förslaget att bestämmelsen i 6 kap. 3 § miljö- balken att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att en verksamhet ska anses medföra betydande miljöpåverkan även gäller ärenden enligt luftfartslagen liksom den nya bestämmelsen om samordning av myndigheternas arbete i 6 kap. 18 § . I 6 kap. 5 § luftfartslagen finns en hänvisning till 3 kap. . Den hänvisningen ersätter hittillsvarande hänvisning till 6 kap. 19 § eftersom den paragrafen i föreslås få beteckningen 3 kap. 11 §. Förslaget behandlas i avsnitt 3.5. 5.3Förslaget till ändring i kontinentalsockellagen Förslaget är en följd av förslaget till det nya 6 kap. och innebär bl.a. att den nya regeln om samordning i 6 kap. 18 miljö- balken ska tillämpas i ärenden enligt kontinentalsockellagen. 5.4Förslaget till ändring i väglagen I förslaget föreslås ett nytt stycke som innebär att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa slags projekt enligt väglagen ska antas medföra en betydande miljöpåverkan. Vidare förslås följd- ändringar till ändringarna i . Förslaget föranleds av paragrafnumreringen i det nya 6 kap. miljö- balken. I sak innebär förslaget att den nya bestämmelsen om samordning av myndigheternas arbete i 6 kap. 18 § ska gälla även i ärenden om vägutredningar. I 3 a § väglagen finns en hänvisning till 3 kap. . Den hänvisningen ersätter hittillsvarande hänvisning till 6 kap. 19 § eftersom den paragrafen i föreslås få beteckningen 3 kap. 11 §. Förslaget behandlas i avsnitt 3.5. 15, 16 och 18 §§ Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.5Förslaget till ändring i lagen om energiplanering Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.6Förslaget till ändring i lagen om vissa rörledningar Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.7Förslaget till ändring i lagen om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn Förslaget gäller följdändringar till ändringarna i och innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om att vissa slags projekt enligt lagen ska antas medföra betydande miljöpåverkan. I 1 a § i lagen finns en hänvisning till 3 kap. . Den hänvisningen ersätter hittillsvarande hänvisning till 6 kap. 19 § eftersom den paragrafen i föreslås få beteckning 3 kap. 11 §. Förslaget behandlas i avsnitt 3.5. 5.8Förslaget till ändring i lagen om kärnteknisk verksamhet Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.9Förslaget till ändring i I lagen föreslås konsekvensändringar 4 kap. 2 a § och 5 kap. 18 § med anledning av den ändrade numreringen i 6 kap. . I övrigt föreslås ändringar som medför att terminologin i PBL överensstämmer med 3 kap. i fråga om reglerna om områden av riksintresse. Förslaget har i denna del behandlats i avsnitt 2.1. Det föreslås i fråga om 4 kap. 5 och 9 §§, 5 kap. 16 och 22 §§, 12 kap. 1 och 5 §§ samt 14 kap. 8 § att verbet följa i olika former ska ersätta verbet tillgodose. Därmed avses att det tydligt ska framgå att i uppgifter under planförfarandet ingår att medverka till att en plan innehåller de överväganden som föreskrivs i 3 kap. 10 § . 5.10Förslaget till ändring i minerallagen Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.11Förslaget till ändring i lagen om ekonomiska zon Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . 5.12Förslaget till ändring i lagen om byggande av järnväg I 2 kap. 1 § föreslås ett nytt stycke som innebär att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa slags projekt enligt väglagen ska antas medföra en betydande miljöpåverkan. Detta medför en följd- ändring i det nya fjärde stycket. Förslaget har behandlats i avsnitt 3.5. Vidare föreslås följdändringar till ändringarna i i nyssnämnda 2 kap. 1 § samt i 2 kap. 1 a, 2 och 8 §§. 5.13Förslaget till ändring i ellagen Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . Den nya 6 kap. 18 § ska gälla även i ärenden enligt ellagen. 5.14Förslaget till ändring i lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning I 6 § föreslås ett nytt andra stycke med bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att en miljökonsekvensbeskrivning ska ingå i en ansökan om tillstånd. I 16 § föreslås, med hänsyn till ärendenas beskaffenhet, att över- klaganden ska göras till miljödomstol från den beslutande statliga myndigheten eller kommunala nämnden. 5.15Förslaget till ändring i lagen om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor Förslaget innebär att särskilda bestämmelser om miljökonsekvens- beskrivningar, som funnits i 6 kap. 3 § andra stycket miljö- balken förs in som ett nytt stycke i 9 §. 5.16Förslaget till ändring i naturgaslagen Förslaget gäller rena följdändringar till ändringarna i . Den nya 6 kap. 18 § ska gälla även i ärenden enligt naturgaslagen. Ny instansordning för vissa miljöbalks- och PBL-ärenden samt ett samordnat dömande vid miljödomstolarna och fastighetsdom- En särskild utredare ska utreda och föreslå de organisations- och författningsändringar som behövs för en ändrad instansordning för vissa mål och ärenden enligt och (1987:10, PBL). Utredaren ska vidare utreda och föreslå organisa- tions- och författningsändringar för en samordning av miljödom- stolarna och fastighetsdomstolarna. Syftet med utredningen är att förenkla, samordna och på så sätt effektivisera handläggningen och domstolsprövningen av fastighetsmål och mål och ärenden enligt och PBL. Utredningen syftar vidare till att höja kvali- teten i verksamheten och hitta en långsiktigt hållbar organisations- lösning för miljödomstolarna och fastighetsdomstolarna. Utredaren kommer att få i uppdrag att utreda behovet av författningsändringar avseende vissa övriga frågor enligt och PBL. Dessa frågor presenteras över- siktligt i detta direktiv, men preciseras närmare i kommande tilläggsdirektiv. Ett delbetänkande med förslag till organisations- och författ- ningsändringar i anledning av den nya instansordningen för ärenden och mål enligt PBL ska redovisas . Övriga instansordningsfrågor ska redovisas i ett delbetän- kande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Ärenden och mål enligt PBL Enligt nu gällande regler överklagas kommuners beslut enligt i ärenden som avser detaljplaner, fastighetsplaner och områdesbestämmelser, s.k. planärenden, till och därefter till regeringen. Till regeringen överklagas också vissa beslut enligt 12 kap. PBL och vissa beslut som rör försvaret. Kommuner- nas beslut i byggfrågor (bygglov, rivningslov, marklov och för- handsbesked samt ärenden om påföljder och ingripanden) som efter prövning inte överprövas av regeringen, över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. fick 2002 i uppdrag att se över bland annat instansordningsfrågan för samtliga PBL-ärenden. I slutbetänkandet Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77) har kommittén föreslagit att överprövningen av plan-ärenden enligt PBL, med undantag för ingripande med stöd av 12 kap. och vissa beslut som är av betydelse för försvaret, flyttas från regeringen till de nuvarande miljödomstolarna och att övriga ärenden enligt PBL, med undantag för de ärenden som kan bli föremål för s.k. laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900), fort- sättningsvis överprövas i länsstyrelserna och – efter ett överklagan- de – vid de nuvarande miljödomstolarna. Detta förslag fick stort stöd av remissinstanserna. I propositionen Ny instansordning för PBL-ärenden (prop. 2006/07:98) föreslog regeringen att skulle godkänna en inriktning för det fortsatta arbetet med en ny instansordning för PBL-ärenden i enlighet med vad har föreslagit. antog förslaget (bet. 2006/07:CU31, rskr. 2006/07:191). Ärenden och mål om miljöfarliga verksamheter och vattenverk- samheter Ärenden och mål om miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. prövas av kommuner, länsstyrelser, miljödom- stolar, och . I mål som rör Försvarsmakten, , eller ska domstol alltid med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen för avgörande. Vilken myndighet som är första respektive sista instans beror på hur den miljöfarliga verksamheten är klassad. De miljöfarliga verksamheterna klassas som A-, B- eller C-verksamheter. Första instans för miljöprövningen av en A-verksamhet är miljödom- stolen. Första instans för miljöprövningen av en B-verksamhet är en särskild miljöprövningsdelegation vid länsstyrelserna. Miljö- prövningsdelegationen består av en ordförande och en miljösak- kunnig. Ärendena bereds av anställda vid . Om verk- samheten är en C-verksamhet är kommunen första prövnings- instans. Mål om vattenverksamheter enligt 11 kap. prövas av en miljödomstol som första instans. Vilken instans som är sista instans är beroende av om ärendet inleds vid en förvaltningsmyndighet eller domstol. Om ärendet inleds vid en förvaltningsmyndighet är sista instans. I annat fall är sista instans. Det finns fem miljödomstolar och en miljööverdomstol. Miljödomstolarna är inordnade i den allmänna domstolsorga- nisationen. är Miljööverdomstol och tingsrätterna i , , , och är miljödom- stolar. Miljödomstolen i har verksamhet även i . fick 2003 i uppdrag att utreda frågan om tillståndsprövning enligt bör inledas direkt hos miljödomstol eller om domstolen ska pröva tillståndsfrågan först efter överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut. I slut- betänkandet ; miljökvalitetsnormer, miljöorganisa- tionerna i miljöprocessen och avgifter (SOU 2005:59) förordade kommittén att mål om vattenverksamheter och alla typer av miljöfarliga verksamheter ska tillståndsprövas vid en förvaltnings- myndighet som första instans. konstaterade kommittén att det finns behov av fortsatt utredning. En prövningsorganisation som innebär att mål om miljöfarliga A-verksamheter och vatten- verksamheter prövas av länsstyrelse som första instans har fått stöd av en majoritet av remissinstanserna. I det tidigare delbetänkandet Alternativ för prövningsorganisation (SOU 2004:38) förordade att antalet myndigheter som prövar mål om A- verksamheter och vattenverksamheter bör begränsas till ett litet antal, företrädesvis 1–5 stycken. I samma delbetänkande belyste kommittén den tveksamhet som uttryckts i fråga om miljöprövningsdelegationernas självständighet i förhållande till länsstyrelserna med anledning av att berednings- personalen vid miljöprövningsdelegationen också är handläggare vid länsstyrelserna. Fastighetsdomstolarna prövar bl.a. fastighetsbildnings- och expropriationsmål. Det finns 25 fastighetsdomstolar. Enligt lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål ska det finnas en fastighetsdomstol i varje län. Regeringen har beslutat att tings- rätterna i residensstäderna samt och tingsrätter ska vara fastighetsdomstolar. I vissa mål och ärenden är även och tingsrätter fastighetsdomstolar. Fastighetsdomstolarnas avgöranden kan överklagas till någon av de sex hovrätterna och vidare till . fick i regleringsbrevet i uppdrag att göra en översyn av fastighetsdomstolarnas verksamhet. Dom- stolsverket föreslog att antalet fastighetsdomstolar skulle minskas från 25 till 7 och att dessa huvudsakligen skulle lokaliseras till de tingsrätter som är miljödomstolar (2006:2). En majoritet av de remissinstanser som hade remitterat rapporten till var positiva till en ändrad orga- nisation. Flera domstolar pekade dock på att denna fråga borde samordnas med förändringar i organisationen för miljödom- stolarna. Även i flera av remissvaren till slut- betänkande framfördes att fastighetsdomstolarna borde införlivas i den nya organisationen vid miljödomstolarna. Ändrad instansordning för vissa PBL- och miljöbalksärenden I enlighet med propositionen Ny instansordning för PBL- ärenden (prop. 2006/07:98, bet. 2006/07:CU31, rskr 2006/07:191) bör prövningsorganisationen för PBL-ärenden ändras på det sätt som har föreslagit. har lämnat ett antal författningsförslag för genomförande av de organisa- tionsförändringar som behövs för att åstadkomma en sådan ny instansordning. Ytterligare utredning med förslag på organisations- SOU 2009:45 Bilaga 1 och författningsändringar är dock nödvändig för att kunna genomföra den nya instansordningen. förordade en ändrad instansordning för mål om A-verksamheter och vattenverksamheter och regeringen delar denna uppfattning. Regeringen gör bedömningen att en ändrad instansordning för mål om A-verksamheter och vatten- verksamheter som innebär att de prövas av en länsstyrelse som första instans renodlar miljödomstolarnas tvistlösande roll och effektiviserar handläggningen. Förslag på organisations- och författningsändringar för genomförandet av en sådan ny instans- ordning behöver dock tas fram. I sammanhanget bör det utredas hur man i en ändrad instansordning bäst tillgodoser behovet av att bygga upp och behålla en hög kompetens i prövningen. Möjlig- heten att t.ex. koncentrera dessa ärendegrupper till ett färre antal länsstyrelser bör övervägas. Här kan det framtida antalet miljö- domstolar vara vägledande. Det bör också analyseras närmare hur miljöprövningsdelegationernas och länsstyrelsernas olika roller ges bäst förutsättningar att åstadkomma en effektiv och rättssäker verksamhet. Instansordningen för ärenden och mål som berör Försvars- makten, , eller Försva- rets radioanstalt omfattas inte av utredningsbehovet och ingår därför inte i uppdraget. ska vara ändamålsenligt utformad och bl.a. ge möjlighet till kompetensutveckling och specialisering. Av framgår att många av de lagfarna ledamöter som handlägger fastighetsmål inte i särskilt hög grad är specialiserade inom det aktuella rättsområdet. Specialiseringen i fastighetsdomstolarna består , med några undantag, främst i att fastighetsråden är knutna till dessa domstolar. I rapporten görs bedömningen att en koncentration av fastighets- domstolarna till färre tingsrätter skulle leda till en höjd kompetens hos framför allt de lagfarna ledamöterna, att alla fastighets- domstolar skulle få ett målunderlag som kan sysselsätta minst ett fastighetsråd vid varje domstol och att förutsättningarna för att ha ett specialiserat beredningsstöd skulle förbättras.