sou · GXB385 · 2009-11-05 00:00:00 — Skolorna har valt mycket olika modeller för organisation av den skolförlagda och den arbetsplatsförlagda delen och deras koppling till varandra. Eleverna kan ha utbildning på företaget 1 Uppgift från koncernkontoret. eller varvat med tid i skolan. Mot slutet av utbildningen planeras ofta för mer tid på företaget än på skolan. Organisationen av tiden på arbetsplatsen är också kopplad till hur skolan har organiserat lärandet i skolan. Om eleven ingår i ordinarie grupper i skolförlagda ämnen eller om det ordnas särskilda grupper för dessa elever. Det senare kräver att flera lärlingsplatser finns vid skolan och kan då ge upphov till mer flexibla lösningar av utbildningen i skolan. Skolan följer regelbundet upp eleverna på arbetsplatserna. Enstaka brandkårsutryckningar förekommer men det mesta av uppföljningen fungerar på ett systematiskt sätt. Både eleven och handledaren behöver kontinuerlig uppföljning och stöttning. Uppläggning av den skolförlagda delen Kärnämnena utgör den starkaste kopplingen mellan skolan och eleven under lärlingsutbildningen. Merparten av eleverna vid de skolor som ingått i undersökningen läser samma ämnen som eleverna på de yrkesförberedande programmen samt även historia. Exempel finns även på elever som läser Historia A för behörigheten. En mindre andel elever läser kärnämnen enligt förordningen om försöksverksamheten. Alla elever läser också vissa kurser helt skolförlagt. Denna fråga diskuteras i och i protokollen finns exempel på gemensamma beslut kring detta. Uppläggning av den arbetsplatsförlagda delen Den arbetsplatsförlagda delen verkar planeras utifrån dessa alternativ: 1.Skolverkets kursplan: Arbetsplatsförlagda delen i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning, Kurskod: 1201 Poäng: 1 250. 2.Skolverkets kursplaner för ordinarie yrkesförberedande program. Utifrån karaktärsämnena gör en uppläggning av lämpliga kurser baserat på anställningsbarheten inom resp. bransch. Därefter görs en planering av vilka kurser som helt eller delvis arbetsplatsförläggs. 3.Skolverkets kursplaner för Hantverksprogrammet, Hantverksteknik A till F, där varje kurs är 100-200 poäng, totalt 1 000 poäng. I kombination med ett par andra kurser inom programmet ram uppnås gränsen 1 250 poäng. I alla tre fallen har skolorna lagt ner mycket arbete för att precisera vad som krävs på en arbetsplats eller jämföra vad eleven kan lära sig arbetsplatsen och vad som sedan måste ges i skolan eller på annat alternativt sätt. Denna planering förutsätts ske inom ramen för lärlingsrådet men görs i en del fall ensamt av ansvarig skolledare/ karaktärsämneslärare. Skolorna är noga med att följa branschernas krav för elevens skull. Det är dock oklart vem som initierar den ena eller den andra lösningen. Inom exempelvis Baggium så tillämpas alltid alt. 1 ovan, den s.k. ALF-planen. Även i lärlingsutbildningen inom Handel har den centrala branschen utgått från ALF-planen. Ett exempel på en genomtänkt kvalitetssäkring av utbildningen har utvecklats inom det regionala lärlingsrådet i . Om en del moment inom utbildningen inte kan fullgöras varken i skolan eller på arbetsplatsen, kan extern kompetens köpas in, alternativt kan eleverna delta i branschförlagda kurser eller så kan en skola med en behörig karaktärsämneslärare hjälpa andra skolor. Skolorna rapporterar ett ökat intresse hos eleverna för lärlingsutbildningen men erfarenheten visar också att det tar tid att nå ut med informationen om lärlingsalternativet. Viktigt är också att skolorna förstår att eleverna har ett behov av grupptillhörighet och samvaro med andra. Utbytet av erfarenheter spelar en stor roll då eleven oftast är själv på en arbetsplats och har inga jämnåriga kamrater att där dela sina erfarenheter med. Skolorna rapporterar mest positiva erfarenheter av eleverna på arbetsplatserna. De arbetar med att informera eleverna om vilka krav som ställs för att välja lärlingsalternativet. Dessa faktorer brukar framhållas: motiverad för yrket/arbetet arbeta och ha en egen motor ta eget ansvar och kunna kommunicera Kunna passar tider och följa företagets krav Kunna anpassa sig till arbetsplatsen Enstaka elever kan behöva byta företagsplacering för att företaget och eleven inte passar ihop. Denna matchning kan ibland vara grannlaga men oftast fungerar det utan större problem. Det händer också att företaget inte kan erbjuda alla delar av utbildningen utifrån de krav som finns på innehåll i kurserna och eleven måste erbjudas en annan plats. Mycket sällan rapporteras om elever som inte alls fungerar på en lärlingsplats. Både inom Lärlingsråden och i skolornas och företagens kontakter finns en stark tilltro till det arbetsplatsförlagda lärandet inom försöksverksamheten. Samfällt redovisas denna uppfattning: Det finns en uppdaterad och relevant kunskap inom yrket på arbetsplatserna som kommer eleverna till gagn. Tiden för yrkesträning blir mer omfattande genom att eleven följer arbetsplatsens tider. Detta ger i sin tur bättre kompetens i yrket. Det ställs krav på kvalitet på lärlingsplatserna och uppföljningen av elevernas lärande för att lärlingsutbildningen skall lyckas. Företagen bedömer att lärlingseleverna har större möjlighet att få jobb efter avslutad utbildning. Eleverna mognar snabbt på arbetsplatsen och blir mer självständiga. Detta är positivt för deras inlärning och utveckling . För fortsatt utveckling av lärlingsutbildningen önskas stöd och uppbackning från de centrala branscherna. Detta underlättar för de lokala företagen och arbetet i . Utifrån de arbetsuppgifter som har och de önskemål som framkommit i kontakterna med skolorna krävs vissa insatser för att främja lärlingsutbildningen. Främst tas dessa behov upp: Reglerna för intagning och urval måste specificeras. De flesta önskar lärlingsutbildningen som ett sökbart alternativ. Vidare måste det finnas klargörande regler kring urval av elever för att möjliggöra matchning mellan elev och lärlingsplatsen då denna fråga är viktig. Skolornas och företagens arbetsmiljöansvar för eleverna på arbetsplatsen måste specificeras. Skolorna behöver klargörande om vilka regler som gäller. Det krävs ett centralt utvecklingsarbete kring fördelningen av kurser mellan skolan och arbetsplatsen. Detta måste omfatta kursplanerna (även omfattningen på dessa) och uppföljning av elevernas genomförande, uppdelningen av kurser alt. delar av kurser mellan skolan och arbetsplatsen samt elevernas dokumentation av sin utbildning. Mina intryck utifrån uppföljningen av vid de skolor som ingått i uppföljningen är främst dessa: Det är mycket engagerade skolledare, lärare och andra inom skolan som arbetar för att genomföra försöksverksamheten. Företagen är positiva till lärlingsutbildningen och ställer upp med engagemang och lärlingsplatser som ger ett bra lärande i arbetslivet. Alla inblandade har stora ambitioner och tror på lärlingsutbildningen. Handledarna är engagerade för sin uppgift och samarbetar bra med skolan. Skolan och branscherna arbetar tillsammans för att förverkliga denna utbildning. Det krävs omfattande kontakter och nätverkande för genomförandet. Alla möts i men denna spelar ännu inte den centrala roll i samverkan mellan skolan och arbetsplatsen som förordningen förutsätter. Bilden av den gymnasiala lärlingsutbildningen är ännu något splittrad men kan vara ett uttryck för den variation som är möjlig. Många trevar om hur man skall arbeta, förhållandet mellan den skolförlagda delen och den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen är inte självklar och skolorna lägger ner stort arbete på att utveckla verksamheten. För att utbildningen skall kunna kvalitetssäkras krävs ett centralt arbete som stöd för Lärlingsråden. Utifrån sådant underlag har bättre förutsättningar för sitt uppdrag att vara en mötesplats för den skolförlagda och den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen. kan då få större betydelse för den gymnasiala lärlingsutbildningens utveckling. Information till Skola! Inför mitt kommande besök hos er vill jag kort presentera syftet med besöket. Jag har alltså ett uppdrag från som utsetts av regeringen/att vara ett stöd till utvecklingen av den gymnasiala lärlingsutbildningen. uppdrag (enl. direktiv 2008:106) är att främst den arbetsplatsförlagda delen genom stöd till lärlingsrådet, stimulera till regional samverkan mellan skola och arbetsliv, följa försöket utifrån näringslivets behov och uppmärksamma utvecklingsbehov. I direktiven tas upp att uppgifter bl.a. är att medverka till att utveckla den lokala samverkan mellan skola och arbetsliv, bidra till lärande i arbetslivet med hög kvalitet och medverka vid uppföljning och utvärdering av den arbetsplatsförlagda delen. Jag har i uppdrag av sekretariat att följa hur lärlingsråden fungerar och hur man där arbetar utifrån det uppdrag som ges i förordningen om försöksverksamheten, sammansättning av rådet, uppdraget för rådet m.m. Jag kommer att följa upp hur ni arbetat i /lärlingsråden och hur ni anser detta fungerat. Särskild vikt läggs vid kvalitetssäkringen, hur samverkan fungerat i rådet, vilka frågor som behandlats etc. Jag tar gärna kopior från rådets möten. Jag tar tacksamt emot alla synpunkter och erfarenheter som ni haft i eller annat som kan bidra till att främja den gymnasiala lärlingsutbildningen. Jag träffar gärna andra representanter för rådet om det är möjligt. Enl. Förordning 2007:1349 om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning: Ett lärlingsråd för samråd mellan skolan och arbetsmarknadens organisationer ska finnas: för varje program eller gemensamt med andra program eller flera för varje program företrädare för arbetstagare och arbetsgivare, skolans lärare och elever, ev. andra intressenter och skolpersonal utser själv ordförande och arbetsformer Arbetsuppgifter för rådet enl. förordningen: ta fram förslag på arbetsplatser medverka till att utveckla samverkan skola -arbetsliv bidra till lärande i arbetslivet med hög kvalitet bistå med att ordna lärlingsplatser bistå med att utforma avtal och utbildningskontrakt bistå med att säkerställa arbetsplatsen har kompetenta handledare bistå med att bedöma om arbetsplatsförlagda delen motsvarar de nationella målen och även skolans krav i övrigt bedöma vilka karaktärsämnen (eller delar av) som behöver studeras i gymnasieskolan medverka vid uppföljning och utvärdering av den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen. Lärlingssystem i andra länder – en jämförande studie På uppdrag av har , i gjort en jämförande studie av lärlingssystemet i några länder, med tonvikt på de nordiska länderna, för att därigenom kartlägga potentialen för lärlingsutbildning. De metoder och arbetssätt som använts utgörs i första hand av litteraturstudier och intervjuer. 1Förutsättningar för jämförelser av yrkesutbildningssystem Genom att yrkesutbildningen i de allra flesta länder är direkt sammankopplad med eller bygger på val som gjorts i det obligatoriska utbildningssystemet, är det svårt att hitta grunder för en direkt jämförelse av system. Det är därför också svårt att hitta en rättvisande struktur för en typologi eller regelrätt kategorisering. Vidare finns federala stater, där ansvaret för utbildningen är delat, och där förutsättningarna alltså kan variera inom landet, varför en regelrätt jämförelse mellan länder inte är helt enkel och självklar. Med anledning av detta kommer några länders utbildningssystem, med fokus på yrkesutbildning, kortfattat att beskrivas nedan. Vissa länders utbildningssystem har mer gemensamt med det svenska än andra; inom finns exempelvis många gemensamma nämnare att utgå ifrån. En utgångspunkt i rapporten är därför en strävan att sortera yrkesutbildningssystemen i , med fokus på lärlingsutbildning, utifrån förhållandet mellan skolförlagt och arbetsplatsförlagt lärande på en skala från dualt system till skolbaserat samt att göra jämförelser mellan några länders yrkesutbildningssystem system utifrån ett antal mätpunkter. 1.1Yrkesutbildningssystem i ett urval av andra länder Urvalet av länder grundar sig på en prioritering av länder med betoning på utifrån uppdragets formulering och det faktum att de nordiska ländernas obligatoriska utbildningssystem till stora delar liknar . Mot bakgrund av detta bör jämförelser vara relativt enkla att göra, och erfarenheter som dras bör efter viss anpassning kunna appliceras på ett förslag för svensk lärlingsutbildning. Vidare beskrivs ett land som traditionellt använt sig av lärlingsformer för yrkesutbildning, och även stått modell för flera länder i , bl.a. och . är intressant då man tillämpar en reformerad lärlingsutbildning, så kallad Modern Apprentice, som är anpassad utifrån aktuella förhållanden vad det gäller arbetsmarknaden och dess olika parter. har även ett välutvecklat nationellt system för att beskriva kvalifikationer. 1.2Likheter och olikheter i skolsystemen i Det obligatoriska skolsystemet är organiserat på ett likartat sätt i de Nordiska länderna, reglerat i lag med ett statligt övergripande ansvar för utbildningsmål och riktlinjer för hur skolans verksamhet skall utformas. Ansvar för praktiskt utförande är delegerat till lokal och regional nivå, som ansvarar för implementeringen av de målstyrda skolaktiviteterna. Staten har också ett uppföljande ansvar för tillsyn, för att säkra att målen uppnås och att reglerna följs. Privata utförare finns i relativt begränsad omfattning inom obligatoriska skolväsendet i . har enligt tradition en andel icke-offentliga skolutförare; , andel elever i friskolor har ökat sedan friskolereformen genomfördes , och uppgår nu till ca 6–. I övriga nordiska länder finns nästan inga elever i privata skolor. Ingen avgift kan tas ut för utbildningen inom obligatorisk skola. Den obligatoriska skolan omfattar i , och , och i och , och eleverna lämnar normalt obligatoriska systemet när de är . I och erbjuds de elever som behöver mer träning och inte kvalificerat sig för vidare studier ytterligare ett skolår, och påbörjar alltså motsvarande gymnasienivå vid . När det gäller utbildningen på gymnasial nivå i finns det också vissa likheter. I alla länderna har eleverna rätt att gå vidare till gymnasieskolan efter avslutad obligatorisk skola vilket merparten, av en årskull, också gör. Gymnasieskolan bedrivs i offentlig regi, och i den mån fristående skolor förekommer är de offentligt reglerade och bekostas främst med skattemedel. Utbildningen syftar i samtliga länder till att förbereda eleverna för en aktiv roll i samhället, oavsett om inriktningen är vidare studier eller inträde i arbetslivet. Skillnaderna är dock desto större, i synnerhet när det gäller organisationen av yrkesförberedande utbildning, varför varje lands yrkesförberedande utbildning med fokus på lärlingsformer senare beskrivs var för sig. Gymnasieskolan i , och är integrerad, dvs. teoretiska och yrkesorienterade utbildningsvägar är samlade i en utbildningsorganisation, medan de i och är olika fristående skolformer. I och är målsättningen att alla gymnasieprogram ska vara kvalificerande för högskole- och universitetsstudier. I övriga nordiska länder har eleverna möjlighet att kvalificera sig för högre studier genom tillval av kurser. Utbildningen är frivillig, och i avgiftsfri, medan övriga länder kan ta ut avgifter för böcker och studiematerial, vilket också kan omfatta utrustning och kläder i yrkesutbildningen. kan dessutom ut terminsavgifter. När det gäller åldern på eleverna i gymnasial utbildning är majoriteten 16 till i samtliga länder. har en åldersgräns för att påbörja gymnasiestudier, saknar övre åldersgräns och även i har äldre personer utan fullbordad utbildning rätt att söka in till gymnasieskolan. I har skolreformerna inneburit en huvudsakligen skolförlagd yrkesutbildning med inslag av praktik i arbetslivet. Förutom försöksverksamheten med lärlingsutbildning som startade förekommer knappast någon lärlingsutbildning i . I förekommer lärlingsutbildning i begränsad utsträckning, men alla yrkesinriktade examina går att avlägga genom läroavtal. I , på och i finns inslag av lärlingsutbildning i de flesta yrkesutbildningarna. När det gäller yrkesutbildningen i finns vissa likheter men alltså desto större skillnader, varför varje lands yrkesutbildning senare beskrivs var för sig. har en lång lärlingstradition, kom den första lagen som stadgade skyldighet för arbetsgivare att ta emot lärlingar. Yrkesutbildningssystemets utformning har diskuterats i , men man har valt att hålla kvar och utveckla den duala modellen. Den grundläggande yrkesutbildningen i baseras på tre grundprinciper: 1.Den duala träningsprincipen, dvs. perioder av utbildning i skolan varvas med perioder av utbildning på ett företag. Härigenom säkras att lärlingen uppnår teoretiska, praktiska, generella och personliga färdigheter som efterfrågas på arbetsmarknaden. 2.Principen om arbetsmarknadens parters engagemang, varigenom parterna involveras i såväl övergripande beslutsfattande som daglig organisation av yrkesutbildningen. 3.Principen om livslångt lärande, dvs. ett flexibelt system som ger möjlighet att erhålla en del av en utbildning, för att vid senare tillfälle återvända till yrkesutbildningen för att komplettera sin utbildning inför att kvalificera sig för högre utbildning. Det danska systemet karaktäriseras alltså av att det bygger på ett nära samarbete mellan en rad intressenter, som delar ansvaret för att yrkesutbildningen ständigt utvecklas, och att de kvalifikationer som erhålls erkänns på dagens arbetsmarknad, och överensstämmer med de krav som ställs. Arbetsfördelningen mellan ministeriet och arbetsmarknadens parter kan schematiskt beskrivas så att ansvarar för den skolförlagda delen av utbildningen, medan arbetsmarknadens parter ansvarar för den arbetsplatsförlagda delen. Ansvarområdena är avgränsade, där har ett allmänt övergripande ansvar för utbildningspolitiska frågor, och för yrkesutbildningens övergripande målsättning. fastställer också de ramarna inom vilka de olika intressenterna, dvs. arbetsmarknadens parter, yrkesskolorna samt företagen anpassar läroplaner och metodologi till arbetsmarknadens krav och den enskilde elevens förutsättningar. Ministeriet ska även säkra bredden på yrkesutbildning, fördela medel till yrkesskolorna, samt ytterst ansvara för inspektion och kvalitetssäkring av yrkesutbildningen. Vikten av nationell kvalitetssäkring betonas särskilt då yrkesutbildningen sedan reformen 1989 är målstyrd; lokala utbildningsplaner ska utformas och anpassas utifrån behoven på den lokala arbetsmarknaden. När det gäller att fastställa övergripande regler för yrkesutbildningen, samt att godkänna nya yrkeskvalifikationer och nya utbildningsanordnare (colleges) för bas- och grundkurser inom yrkesutbildning har ministeriet stöd av rekommendationer från ett centralt rådgivande organ, Rådet för grundläggande yrkesutbildning, Rådet för de Grundlaeggende Erhvervsraettede Uddannelser, REU. När det gäller regler för enskilda yrkesutbildningsprogram utfärdas de av ministeriet i samverkan med yrkesråden, de faglige udvalg. Arbetsmarknadens parter deltar aktivt på alla nivåer inom yrkesutbildningen för att säkra att innehållet i varje enskilt yrkesprogram matchar arbetsmarknadens behov och att kvalifikationerna erkänns av näringslivet och industrin. På nationell nivå finns alltså det rådgivande organet REU, som består av 25 medlemmar som representerar såväl arbetsmarknadens parter, skolledar- och lärarorganisationer samt som också utser ordföranden. Rådet behandlar frågor på övergripande nationell nivå inomyrkesutbildningen, övervakar arbetsmarknaden och bedömer behovet av nya yrkesutbildningar samt förändringar eller anpassningar av existerande utbildningar. På både nationell och lokal nivå finns yrkesråd, som ansvarar för rekommendationer gällande innehåll och kvalitet i utbildningen för en särskild yrkesinriktning. I de nationella yrkesråden, de faglige udvalg, är arbetsgivare och arbetstagare likvärdigt representerade. En viktig roll för yrkesråden är att säkra att utbildningarna matchar arbetsmarknadens behov och krav på kompetens på både nationell och lokal nivå. Råden kan förorda etablerandet av nya utbildningar, föreslå uppdateringar i utbildningsprogram, samt att ålderstigna utbildningar som inte efterfrågas utgår. Yrkesråden är också ansvariga för att godkänna och inspektera företag som erbjuder lärlingsplatser. För att säkra kvaliteten på lärlingsplatsen ställs krav på att företaget tillhandahåller alla tänkbara arbetsuppgifter som motsvarar kvalifika- tionen inom yrket, samt håller en tillräckligt hög teknisk standard. Yrkesråden är slutligen ansvariga för gesällprov, samt att utfärda certifikat, s.k. Svennebrev till lärlingar. De lokala yrkesråden, de lokale uddannelseudvalg, bistår yrkesskolorna i den lokala utformningen av programmen. De ger råd i allt som rör lärande i arbetet, och svarar också för att stärka kontakterna mellan skolan och lokala arbetsmarknaden. De lokala yrkesråden är sammansatta på samma sätt som de nationella, men representanterna för de olika parterna utses på rekommendation av den lokala organisationen. Utöver arbetsgivare och arbetstagare finns även representanter för yrkesskolorna, lärarna och eleverna/lärlingarna. De skolförlagda delarna i Yrkesutbildningen tillhandahålls av yrkesskolor, och lärande i arbete tillhandahålls av företag. Yrkesskolorna har fem olika inriktningar, som förutom grundläggande yrkesutbildning även anordnar kortare kurser i högre yrkesutbildning (korte videregående uddannelser – KVU) samt yrkesutbildning för vuxna. Yrkesskolorna ansvarar för den lokala utformningen av yrkesprogrammen i samråd med lokala yrkesråd. Företagen som tar emot lärlingar måste vara godkända av det aktuella yrkesrådet, och kan godkännas för en hel utbildning eller delar av en utbildning. Antal lärlingar som företaget kan ta emot fastställs också av yrkesrådet. Företagen är representerade på nationell nivå via arbetsgivarorganisationer, på lokal nivå i lokala yrkesråden, samt i yrkesskolornas styrelse. Lärlingarna kan med stöd av lagen om yrkesutbildning påverka utbildningens utformning, de är involverade i praktisk planering såväl som representerade i olika organ. Lärlingen har inför lärlingstiden ansvar för att träffa ett avtal med en mäster på ett företag, och avtalet är bindande efter tre månaders prövotid. Yrkesutbildningens omfattning och utformning Utbildningen regleras av en rad lagar och förordningar, och den duala principen, dvs. att utbildningen sker växelvis i skola och på företag, är både en pedagogisk och organisatorisk princip. Yrkesutbildningen, dvs. lärlingsutbildningen, som är en färdigutbildning, kan ta mellan ett och ett halvt till (vanligt är tre till ), och kan leda till gesällbrev i cirka 90 olika yrken. Det finns två ingångar till yrkesutbildningen, den inleds antingen med skolförlagd undervisning eller med en kontrakterad lärlingsplats på ett företag. Oavsett vilket, kommer skolförlagt lärande (1/3 – 1/2 av utbildningstiden) att alterneras med arbetsplatsförlagt lärande (1/2 – 2/3 av utbildningstiden). Utbildningen är uppdelad i en mer allmän grundkurs (grundforlöp) på 20–med tolv olika ingångar och en huvudkurs (huvudforlöp) på tre till , där man specialiserar sig inom ett yrke. Specialiseringen i huvudkursen rymmer ca 90 utbildningsinriktningar. Innan huvudkursen påbörjas ska lärlingen ha ordnat en kontrakterad lärlingsplats, och utbildningen delas sedan in i perioder, så att block av skolförlagt och företagsförlagt lärande varvas. För de lärlingar som inte får en lärlingsplats i ett företag, erbjuds skolförlagd praktisk träning. Utbildningsanordnaren, t.ex. ett college, får bidrag per elev. Lärlingslön betalas till elever som från och med grundkursen har lärlingsplats på ett företag, övriga får studiemedel från SU, den danska motsvarigheten till CSN. Det finns en gemensam fond, AER, till vilken alla arbetsgivare med mer än fem anställda avsätter en andel av arbetsgivaravgiften.