sou · GWB313 · 2009-01-01 00:00:00 — Skälen till rege- ringens förslag att ta bort möjligheten till undantag från mätning över tiden var följande: I denna proposition (prop. 2002/03:40) lägger regeringen fram ett förslag till ett system med elcertifikat. Systemet syftar till att främja produktion av el med användande av förnybara energikällor, exempelvis vindkraft, solenergi och biobränslen. Kost- naderna för sådan produktion är högre än för produktion som sker med användande av traditionella energikällor, av vilka storskalig vattenkraft och kärnkraft är de viktigaste. Produktionen av el i de anläggningar som betecknas som små i mätningshänseende sker till övervägande del med användande av förnybara energikällor. Det är sådana anläggningar som kan bli undantagna från kravet på mätning av inmatningens fördelning över tiden. Av tekniska skäl måste mät- ning av inmatningens fördelning över tiden ske för att innehavaren av en produktionsanläggning skall kunna tilldelas elcertifikat. Denna ordning kan få olyckliga konsekvenser enligt följande. Om en nät- koncessionshavare beviljas undantag blir konsekvensen att samtliga de produktionsanläggningar som omfattas av undantaget inte kan bli tilldelade elcertifikat eftersom fördelningen över tiden av deras in- matning inte mäts. Följden blir att insatserna för att främja pro- duktion av el med användande av förnybara energikällor inte får avsedd omfattning. Det leder också till en snedvridning av kon- kurrensen mellan innehavarna av de små produktionsanläggningar som kan bli respektive inte kan bli tilldelade elcertifikat. Det som sagts lindras dock något av en bestämmelse i regleringen om undan- tag. Om en nätkoncessionshavare har beviljats ett undantag kan en enskild producent begära hos nätkoncessionshavaren att fördelningen över tiden av hans inmatning mäts trots det beviljade undantaget. Nätkoncessionshavaren blir då skyldig att utföra sådan mätning men producenten blir tvungen att betala dels kostnaden för den avan- cerade mätutrustning som då krävs och för dess installation, dels merkostnaden för själva mätningen. Elproducenten kan då visserligen bli tilldelad elcertifikat men konkurrensen blir snedvriden på grund av de kostnader som producenten sålunda blir tvungen att betala. Dessa kostnader drabbar inte elproducenter som matar in el på ett elnät där nätkoncessionshavaren inte har beviljats undantag. I sist- nämnda fall tas nämligen dessa kostnader ut via nättariffen, varigenom samtliga kunder på nätet bidrar till dessa kostnader. Även i detta fall blir alltså konkurrensen mellan producenterna snedvriden. De små producenterna hamnar också i en situation som svårligen kan accepteras. Vad gäller deras möjlighet att bli tilldelade elcertifikat eller att bli det utan att själva behöva betala nämnda kostnader blir den helt beroende av nätkoncessionshavarens ställningstagande i frågan om han skall ansöka om undantag eller ej. Detta ställnings- tagande kan producenterna inte påverka. Remissinstansernas synpunkter på förslaget om slopande av dispensmöjligheten Statskontoret ansåg i sitt remissvar att regeringsskrivelsen saknade underlag för att bedöma om tekniska skäl förelåg för att kräva tim- vis mätning för att erhålla elcertifikat. menade att man alternativt borde överväga att släppa kravet på mätning och behålla dispensmöjligheten. Målet borde enligt verket vara att minska samhällets kostnader för produktion av förnybar el. Myndigheten menade att det inte finns behov av mätning över tiden eftersom det är den totala mängden producerad el som är underlag för certifikats- tilldelning och inte tidpunkten för elens produktion. Energimyn- digheten tillstyrkte visserligen regeringens förslag men ville även uppmärksamma regeringen på de förslag angående mätning och rapportering som redovisas i myndighetens rapport av- läsning av elmätareTPF18FPT. skrev i sitt remissvar att man inte delade uppfattningen att det fanns tekniska skäl till att produk- tion av el måste timmätas för att kunna erhålla elcertifikat. Mer kost- nadseffektiva metoder kan, enligt läggas till grund för tilldelningen av elcertifikat. SERO krävde i sitt remissvar att dispens fortfarande skulle kunna ges från kravet på timvis mätning 18TP PT (Dnr 00-00-3003). av inmatad el samt att denna dispens även skulle kunna sökas av kraft- verksägaren och inte som enbart av nätägaren. Som ett av skälen angav man de anläggningar där en fast telefonianslutning skulle bli mycket dyr som det mobila telenätet saknar täckning där kraftstationen ligger. SERO menade att den inmatning som kommer från dessa kraftverk är så liten att den vida överträffas av felmätningar från större anläggningar. Istället för att slå ut dessa anläggningar genom att kräva timvis mätning borde avläsning och rap- portering accepteras. Den extra kostnad som denna hantering orsa- kar borde enligt SERO affärsverket bjuda på som Good . Utredningen föreslår att det i ellagen och lagen om elcertifikat in- förs ett undantag från kravet på mätning över tiden för produktions- anläggningar som är anslutna till lågspänning med en säkringsnivå om högst . För dessa beräknas istället mängden överförd el och dess fördelning över tiden dels preliminärt (preliminär schablon- beräkning), dels mäts den slutliga mängden överförd el och beräknas dess fördelning över tiden (slutlig schablonberäkning). vill utredningen lyfta fram möjligheten för små produktionsanlägg- ningar att själva svara för den mätning och rapportering som ligger till grund för tilldelningen av elcertifikat. Små elproducenter ska även fortsättningsvis kunna få produktionen mätt över tiden och nätföretaget har då rätt att ta betalt för detta. föreslås en mekanism för att begränsa mätkostnaden för elanvändare som sam- tidigt är elproducent och har ett säkringsabonnemang om högst . En elanvändare som är elproducent, och har ett säkringsabonnemang om högst , får välja att endast betraktas som elanvändare och därmed enbart betala en abonne- mangsavgift för uttag För inköp/försäljning av el gäller månadsmedel- värden och vid nettoproduktion under en månad så är ersättningen för denna produktion en avtalsfråga med respektive elhandlare på samma sätt som kostnaden för elinköpen. Utredningen bedömer att undantaget från timvis mätning bör införas skyndsamt och prioriterat. Eftersom förslaget inte har något egentligt samband med utredningens övriga förslag kan detta vid be- hov hanteras separat. Utredningen har föreslagit att bestämmelsen träder ikraft . Om undantaget emellertid införs före denna tidpunkt kommer det att finnas behov av övergångslösningar för vissa elproducenter. Vid detta datum kommer alla elkunder i landet att ha fjärrinsamlade mätvärden, eller timvis. Fram till dess finns det anläggningar som avläses manuellt en gång . Elproducenter som inte ska timmätas ska istället månadsmätas enligt utredningens förslag. Om det införs före så kan det finnas inmatningskunder som ännu inte fått fjärrinsamling. Dessa kunder borde ha timinsamlade mätvärden men det finns de som inte har det. Problemet gäller endast ett fåtal elproducenter och en- ligt elnätsföretagen finns det godtagbara lösningar för dessa. Begreppet fördelning över tiden avser i praktiken timvis mätningTPF19FPT, dvs. kravet på mätning avser inmatad energi . Timvis mät- ning är grunden för elmarknadens uppbyggnad. När elanvändaren handlar el från en producent, ofta via en elhandlare, så är det i praktiken konsumtionen som används. 8 kap. 4 § ellagen (1997:857) säger följande om balansansvaret: En elleverantör får bara leverera el i uttagspunkter där någon har åtagit sig det ekono- miska ansvaret för att det nationella elsystemet tillförs lika mycket el som tas ut i uttagspunkten (balansansvar). Det så kallade balans- ansvaret innebär därmed att elleverantören måste hålla en balans vilket kräver att såväl produktion som konsumtion måste mätas eller uppskattas . Gränsen för små elproducenter är satt utifrån att inte heller elanvändare med en säkringsnivå om högst behöver mätas och rapporteras timvis, utan det räcker med s.k. schablonmät- ning. Det är också så att för elproducenterna över denna nivå bedöms värdet av den förväntade produktionen vara av den storleksordningen att kostnaden för timmätning inte utgör ett avgörande hinder. På konsumtionssidan använder man för elanvändare med liten konsum- tion i praktiken uppskattade värden istället för uppmätta värden. Detta omfattar cirka 5,2 miljoner elanvändare vilka står för en bety- dande andel av den totala elkonsumtionen i landet. har många en energimätare som enbart läses av med längre mellan- rum, men ska samtliga elanvändare ha en mätare som läses av . Uppskattade timvärden erhålls genom att nät- 19TP PT Prop. 2002/03 :40, se även Förordning (1999:716) om mätning, beräkning och rappor- tering av överförd el. bolagen (som är ansvariga för mätningen) kombinerar uppmätta, aggregerade timvärden (t.ex. från en transformator som matar ett helt bostadsområde) med uppgifter om årskonsumtionen hos de olika elanvändarna samt schabloner för deras förbrukning, fördelat över året, veckan och dygnet. Schablonerna skiljer sig inte mellan t.ex. villor och lägenheter. En gräns om motsvarar vid trefas lågspänning en maxi- mal effekt om 43,5 kW. För en installerad effekt som är större än denna nivå kommer därmed timmätning att vara ett krav. Antag t.ex. ett vattenkraftverk med installerad effekt 50 kW och en utnyttj- ningstid om (dvs. 3 850 kWh/kW , vilket är årlig beräknad medianproduktion i vattenkraftverk enligt certifi- katsregistret ), så erhålls en energiproduktion på 50*3 850 = 192 500 kWh. Med ett elpris på per kWh erhålls en årlig intäkt på (+ elcertifikat ). De kostnader för timmätning som nämns nedan, dvs. 3–motsvarar 4–av årsintäkten från elförsäljningen. Detta gör att marginalpåverkan (dvs. om man ska öka effekten från 43,5 kW trots att det medför kostnad för timmätning) bedöms ha liten betydelse. Dessutom uppstår vinster med timmätning på så sätt att man kan få bättre betalt vid vissa timmar än vid andra. Sam- mantaget bedöms gränsen om som rimlig. Det är självfallet en fördel, rent beräknings- och hanterings- mässigt, om så mycket som möjligt uppmäts istället för uppskattas. Uppskattningar är som regel behäftade med fel vilka senare måste rättas till. har exempelvis ett stort antal husägare in- vesterat i berg- och jordvärmepumpar där en elpatron är nödvändig för riktigt kalla dagar då värmepumpen inte räcker till. Hur detta fungerar, dvs. den ökade variationen i elanvändningen vid låga utom- hustemperaturer p.g.a. värmepumpar, är något som nätbolagen saknar detaljinformation om . Det finns också villaägare som går över från oljeeldning till berg- eller jordvärme vilket ger (olika beroende på värmepumpsdimensionering) ännu högre elförbrukning särskilt när det är riktigt kallt (även där elpatron). I dagslägetTPF20FPT finns minst 100 000 småhus som använder berg/jord/sjövärmepump. Det bety- der att cirka 100 000 konsumtionsanläggningar inte timmäts, sam- tidigt som det kan vara relativt stora avvikelser mellan uppskattade och verkliga timvärden. 20TP PT Statistiska Meddelanden, EN 16 , av alla småhus. I den ordning som rådde då det, , fanns möjlighet till dispens från kravet på mätning och rapportering av inmatad el över tiden var det endast nätkoncessionshavaren som kunde ansöka om detta. som denna möjlighet infördes lades en proposition om elcertifikat varvid mätning över tiden blev ett krav för tilldelning. Detta skapade en situation då vissa små- skaliga elproducenter uppfyllde kraven för elcertifikat medan de som levererade till en nätägare som ansökt om dispens från mätning över tiden skulle bli tvungna att kräva särskild hantering hos nätägaren med höga kostnader som följd. Detta skapade en ohållbar konkur- renssituation. Det som orsakade detta förhållande var emellertid lagen om elcertifikat med sitt krav på timvis mätning. Det tycks, att döma av remissvaren på den skrivelse som före- gick lagen om elcertifikat, finnas delade meningar om behovet av timvis mätning för tilldelning av elcertifikat. Detta eftersom det till- delas efter den totala mängden producerad el. Från Svenska Kraftnäts sida har emellertid tekniska skäl framförts för att även de små- skaliga producenterna ska timmätas. SvK har bl.a. framfört att det blir problem i små mätområden och att det blir avvikelser i avräk- ningssystemen som i efterhand måste fördelas tillbaka timme för timme efter en icke känd förbrukningsprofil på ett rättvist sätt. Utredningen har istället bedömt att samhällets intresse i att främja småskalig förnybar elproduktion motiverar en särskild hantering även om den skulle vara förknippad med vissa samhälleliga kostna- der. Utredningen har i direktivet fått uppdrag att utforma ett regel- verk för undantag från nuvarande krav på timvis mätning för små- skaliga producenter av förnybar el. Utredningen uppfattar det även som önskvärt att dessa producenter med undantagsmöjligheten ska kunna bli berättigade till elcertifikat. Det är viktigt för ekonomin i t.ex. mindre solcellsanläggningar att även dessa kan få elcertifikat. Det kan nämnas att i samtliga de fyra länder som utredningen studerat, dvs. , , och , finns ett undantag för småskalig produktion gällande kravet på timmät- ning eller motsvarande. Motiven till förslagen kan sammanfattas på följande sätt: Att införa ett undantag för små producenter rörande krav på tim- vis mätning innebär att väga kostnaden för timvis mätning mot nyttan av densamma. Enligt den information som utredningen har tagit del av har det inte kunnat påvisas några stora kostnader för att ta bort kravet på timvis mätning. I det läget att man får in betydligt större mängder små- skalig produktion (mindre än 63 A) i elsystemet är det möjligt att ta upp frågan igen. är kravet på timvis mätning ett klart hinder för utbyggnad av lokal småskalig förnybar produk- tion. Angående förslaget att inte ha timmätning på småskalig produktion, här definierad som produktion ansluten till lågspänning och en säk- ring om högst har bland annat följande frågeställningar framförts till utredningen: Inför kostnadstak för timmätningen Förslaget om att ta bort kravet på timvis mätning är föranlett av att dessa mätningskostnader fullständigt slår ut ekonomin i små pro- duktionsanläggningar eftersom bara mätningen för de minsta pro- duktionsanläggningarna kostar mer än produktionens värde. Som illustration följer här ett räkneexempel: Antag att man sätter upp solceller på taket systemverknings- grad. Detta ger en toppeffekt på 1,2 kWDCB B och en årsproduktion på cirka 1 000 kWhBAC.B Värdet för elanvändare i form av minskning av inköpt el är vid ett totalt elpris (elinköp + nät- avgifter + skatter och avgifter) på per kWh. överstiger kostnaden för timvis mätning, beräkning och rapportering värdet av produktionen. Nätbolagen uppger att det inte är just mät- ningen som är dyr utan ansvaret för att alla timdata för ska vara korrektaTPF21FPT. Bland andra solelproducenterna har till utredningen gett uttryck för att även om schablonmätning tillämpas kan den mätavgift som nätbolaget debiterar bli för hög. Att begära provning av avgiften hos ses inte som en praktisk och framkomlig väg, man före- språkar därför ett takpris. Det kan nämnas att det fanns ett kostnadstak för timmätning men det togs bort när kravet på timmätning slopades för de mindre kunderna. 21TP PT Prisuppgifter till utredningen : /år+ moms (), /år + moms (Fortum) (/år + moms vid > 63 A), /år + moms (E.ON) och /år + moms (Mälarenergi). Fortum hävdar dessutom att inte är en kostnads- riktig avgift utan den valda nivån ska ses som en subventionering av småskalig förnybar elproduktion. En alternativ lösning som har framförts till utredningen är att ett takpris bör införas istället för att ta bort timmätningen för små elproducenter eftersom man anser att timmätningen i sig har ett stort värde. Problemet med denna lösning är att merkostnaden för den timvisa mätningen då får bäras av nätbolaget och till syvende och sidst hamnar denna kostnad på elanvändarna i form av högre nät- avgifter (se tabell 4.9). En sådan kostnad måste då vara motiverad utifrån samhällsekonomiska skäl. Utredningen har inte funnit dessa skäl vara tillräckligt stora. Kravet på månadsmätning hos 5,2 miljoner elanvändare (med en säkring på högst 63 A, dvs. frånvaron av krav på timvis mätning), torde enligt utredningen skapa en betydligt större osäkerhet i systemet än vad ett fåtal (vilket vi antar att det handlar om) mindre produktionsanläggningar kan orsaka. I det fall tillväxttakten för småskalig förnybar elproduk- tion skulle bli så hög att elproduktionsvolymen riskerar att skapa problem ur balanssynpunkt bör frågan om återinförande av krav på timvis mätning åter tas upp till diskussion. Vid denna volym har förmodligen även kostnaden för mätutrustning och hantering av mätvärden sjunkit till mer acceptabla nivåer. Tabell 4.9 Jämförelse mellan årskostnader (2004) för schablon- mätning respektive timmätning för olika kundkategorier Schablonmätning 16-63 A, ett räkneverk Schablonmätning, 16-63 A, två räkneverk A, ett räkneverk A, två räkneverk Källa: (720-2003-8986), , skrivelse till Angående prövning av mätavgifter för mindre elproduktionsanläggningar avseende . Ovanstående tabell är hämtad från redovisning till Energi- myndigheten av mätavgifter för mindre elproduktionsanlägg- ningar. En annan mindre elproducentTPF22FPT har till utredningen upp- visat tre offerter från mätföretag som erbjuder sig att timmäta för 1 034, 2 140, respektive (exklusive moms). Enligt uppgifter från SEROTPF23FPT som baseras på en offert från Rejlers skulle 22TP PT Enligt uppgifter från , SERO, . 23TP PT , SERO, . mätvärdeshämtning ge en årskostnad på 5–vilket överensstämmer relativt väl med uppgifter. Utredningen gör ingen egen bedömning av rimligheten i ovan- stående belopp utan dessa ska ses som exempel på de kostnads- bedömningar som enskilda nätföretag gör. Sammanställningen visar dock, menar utredningen, tydligt på den fördyring som timmätning innebär jämfört med schablonmätning. För produktionsanläggningar som är anslutna till lågspänning med en säkringsnivå om högst innebär timmätning (enligt kostnadsredovis- ning) en fördyring på 4 340–(beroende på antal räkne- verk). Även om ett pristak för mätningen skulle införas kvarstår denna fördyring som då får fördelas mellan uttagskunderna i form av högre nättariffer. Nätföretagens tariffer för timmätning har varit föremål för pröv- ning vid vid ett antal tillfällen. Deras beslut har i flera fall överklagats vidare av nätföretagen vilket har lett till ett antal domar i Länsrätten. har i sin tur överklagat dom hos Kammarrätten där ärendena nu ligger för av- görande och därigenom vägledande domar. Utredningen har tagit del av tre domar i Länsrätten () som gäller årsavgifter för timmätning på exklusive moms vilka Energi- myndigheten i sina beslut har ändrat till mellan 138, 138 respektive exklusive moms. Länsrätten har sedan i sina domar fastslagit att en skälig tariff för timmätning ligger på exklusive moms, i dessa tre fall. Samtliga domar är överklagade till Kammarrätten men är ännu inte avgjorda där. Timvis mätning viktigt för effektfrågan Effektfrågan handlar om kraftsystemets möjlighet att klara av situa- tioner med mycket hög elförbrukning. Vid dessa situationer är det viktigt att prissignalen når ut till samtliga aktörer (producenter och elanvändare) så att de har möjlighet att få betalt för åtgärder just vid den timme då detta är aktuellt. Detta är självfallet en viktig fråga och det vore klart önskvärt om framför allt elanvändare ges denna möjlighet då det har stor betydelse för att möta ovanliga situationer med hög efterfrågan. Det finns många studier som visar att det finns en stor outnyttjad potential bland elanvändarna. I det fall som utredningen analyserar handlar det dock om små elproducenter. praktiken rör det sig framför allt om solceller, vindkraft och småskalig vattenkraft. För solceller och vindkraft gäller att marginalkostnaden är synnerligen låg och att det är tillgången på primärenergi, dvs. vinden eller solinstrålningen, som styr produktionen. Detta innebär att produktionen blir oberoende av priset eftersom dessa kraftslag alltid försöker producera så mycket som det går. Att ha timvis mät- ning skulle därmed inte påverka produktionens nivå. Vad gäller småskalig vattenkraft är det i princip möjligt att vissa av dessa skulle kunna ha ett magasin där man väljer att producera vid timmar med hög efterfrågan, dvs. Det kan dock inte röra sig om några större mängder. Om detta är lönsamt för vattenkraftverkets ägare så har denne möjlighet att välja sådan mätning. Det finns ett visst motstånd mot att avskaffa kravet på timmät- ning för små elproducenter. Ett av skälen som anförs är att förutsätt- ningen för det schablonavräkningssystem som tillämpas i är att all inmatning till ett nät är timmätt, liksom all utmatning till andra nät. Man menar att eftersom allt som matas in i näten timmäts ger det en exakt kontroll på energimängderna , även om inte uttagen timmäts. Förbrukningsprofilen i varje område skulle då vara exakt rätt varje timme. Slopas kravet på timmätt inmatning, så ger det endast uppskattade totala värden på energin och därmed på förbrukningsprofilen. Detta kan försvåra balansavräkningen, men borde med hänsyn till mätfel och dylikt inte vara ett allvarligt problem. Eon har till utredningen redovisat vad konsekvenserna skulle kunna bli av att ett antal mindre produktionsanläggningar övergår till schablonmätning istället för timmätning. Man uppmärksammar att förbrukningsprofilen, som ligger till grund för gällande andels- tal, såsom den räknas ut i enlighet med gällande föreskrifter, inte kommer att stämma om inte all produktion timmäts. Det åligger att se över föreskrifterna samt allmänna rådenTPF24FPT om mätning, beräkning och rapportering så att de reflek- terar behovet av anpassning till förekomsten av icke-timmätt pro- duktion som ett resultat av utredningens förslag. Engångskostnaden för att utveckla SAP (som bl.a. används av Eon för balansavräkning) till en ny form av schablonavräkning med produ- center beräknas för Eons del till . Denna kost- nad kan givetvis skilja sig åt mellan olika nätföretag men storleks- ordningen torde kunna räknas i och inte 24TP PT Statens energimyndighets föreskrifter och allmänna råd om mätning, beräkning och rappor- tering av överförd el; STEMFS 2007:5. Företrädarna för elnätsföretagen upplever denna kostnad som rimlig och motiverad. Ett annat alternativ, i områden där detta inte är möjligt (t.ex. områden med mycket småskalig elproduktion och få uttagskunder), är att nätbolaget sätter in timavläsning men endast tar betalt för månadsavläsning. Enligt Eons beräkningar blir kostnaden i ett område med 300 småskaliga anläggningar som följer: Tabell 4.10 Konsekvenserna av att sätta in timavläsning men ta betalt för månadsavläsning Antal anläggningar: 300 Timavläsning (cirka 1 200 * 300) Månadsavläsning (cirka 150 300) Källa: /Nätavräkning E.ON Elnät Sverige ABTPF25FPT Utredningen är av den övertygelsen att om dagens avräkningssystem inte har några brister, dvs. det fungerar utmärkt, trots att vissa an- vändargrupper inte är timmätta, så bör det även fungera om vissa producenter inte heller timmäts, eftersom deras produktion mot- svarar en betydligt mindre energimängd än den för icke timmätta elanvändare. Det har också framförts att det ur administrationskostnadens synvinkel är lönsamt att timmäta eftersom avräkning och handha- vande av timmätvärdena är enkel. Från nätbolagens sida har det till utredningen getts en helt annan bild nämligen att hanteringen av timmätvärdena är betydligt dyrare än månadsvärden. Det är i stort sett inte någon kostnadsskillnad på mätare som klarar timmätning, jämfört med mätare som endast klarar månadsmätning.