sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — Den juridiska riktigheten har dock inte bedömts. Det innebär att samtliga 50 domar som ingått i under- laget har granskats av två jurister. Syftet med denna undersökning har i första hand varit att testa om det fungerar att med hjälp av kriterielistan genomföra en mer systematisk analys av begriplig- heten i domar. Vår slutsats är att metoden och kriterielistan lämpar sig väl för ändamålet och ger ett bra underlag för diskussioner kring läsbarhet och juridisk argumentation. Utformning av domar och beslut Även har analyserat samma 50 domar, men då ur ett mer renodlat läsbarhetsperspektiv. Hennes analys finns redovisad i den tredje språkrapporten, En läsbarhetsanalys av domar – Vad är det som gör domar svåra att läsa? Hur avviker språket från normal sakprosa? Vad tycker juristerna själva?. I hennes underlag har även resultatet av juristernas bedömning av domars kvalitet när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation med åt- följande kommentarer ingått. Hennes syfte har varit att undersöka om domarna kan anses motsvara de krav på läsbarhet som kan ställas på en brukstext. En brukstext är en text som ska användas för ett visst syfte och som har vissa läsmålTPF16FPT i sikte. Utgångspunkten för denna undersökning har varit att det är allmänheten och fram- för allt parterna som ska kunna läsa en dom. Läsbarhetsanalysen visar att det finns problem i de undersökta domarna på flera nivåer i texten, såväl när det gäller struktur och överskådlighet som när det gäller språklig utformning. Det viktiga i texten, domslutet och domskälen, behöver förtydligas så att det klart framgår vilket beslut domstolen har fattat och varför beslutet blev just så. Domslutet bör placeras tidigt i texten. De egentliga skälen är i många domar knapphändigt formulerade och finns i slutet av ett skälavsnitt som rymmer så gott som allt det som framkommit under ärendets gång, t.ex. händelseförloppet och berättelser från parter, vittnen, myndigheter och experter. Även utredningens jurister påpekar i sina kommentarer att strukturen ibland är rörig och att domslut och de egentliga domskälen behöver framhävas. I alla domar saknas det innehållsförteckning, sammanfattning och tabeller eller liknande bilder i form av skiss över brotts- platsen, personers släktskapsförhållanden och liknande. Punktlistor som kan framhäva viktigt innehåll saknas också i de flesta domar. Rubriker finns men kan förbättras. Styckeindelningen behöver också förbättras. Alltför långa stycken finns i ca hälften av de 50 domarna. Det behövs alltså mer hjälp till läsarna att orientera sig i texten och få överblick. Utredningens jurister har i sina kommentarer till dom- arna lämnat liknande synpunkter om bristen på överskådlighet. De efterlyser fler och bättre rubriker, liksom innehållsförteckning och sammanfattning till längre domar. Språket i domarna kan vara både enkelt och klart, men också ålderdomligt, stelt och högtravande. Där finns en blandning av vårdat, 16TP PT Man har olika läsmål vid läsning av olika texter. Läsmålet avgörs av vilken typ av informa- tion man är ute efter. För att nå läsmålet använder man sig av olika lässtrategier, t.ex. över- siktsläsning eller djupläsning. Se Hellspong (2001). Utformning av domar och beslut redigerat talspråk och av föråldrade ord, fackjargong och typiskt juristspråkliga uttryckssätt. Meningarna är ofta byggda enligt kansli- språkliga ideal med s.k. framförställda bestämningar, inskott och stel ordföljd. Det förekommer också en hel del skrivfel och syft- ningsfel. Även utredningens jurister har noterat såväl krånglig svenska som klart och enkelt och gett exempel på skriv- och språkfel som de upptäckt. De tre språkrapporterna och kriterielistan för bedömning av domars kvalitet när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation finns i sin helhet i bilagedel B. 5.5.5Vårt verktyg för självvärdering av begripligheten i domar Det övergripande syftet med våra begriplighetsundersökningar har varit att de ska tjäna som underlag för ett klarspråkstest, särskilt anpassat för att undersöka begripligheten i domar. Tanken är alltså att domare själva ska kunna använda testet för att undersöka begripligheten i sina domar. Testet består av ett antal frågor med åtföljande kommentarer. Frågorna och kommentarerna har delats in i elva avdelningar. Genom indelningen i avdelningar får varje undersökt text en profil, som gör det möjligt att avgöra på vilken nivå i texten som hindren mot begripligheten finns. Den första avdelningen handlar om mottagaranpassning och innehåller frågor om vilka läsare domen kan antas få. Den andra tar upp tonen i domen och innehåller t.ex. frågor om det tydligt fram- går vem som gör vad i texten och om språket är vardagsnära eller högtravande. Den tredje avdelningen handlar om viktigt innehåll i domen. Avdelningen innehåller frågor som i vad mån domslutet är klart och entydigt formulerat, om det klart framgår vad domstolen ska pröva och vad som begärts i målet och om de egentliga dom- skälen är pedagogiskt formulerade under egen rubrik. Den fjärde avdelningen innehåller frågor om dispositionen. Frågorna berör bl.a. om det läsaren är mest intresserad av står tidigt i domen och om dispositionen är tematisk, dvs. behandlar ämne för ämne, när det finns många yrkanden eller sakfrågor. Den femte avdelningen handlar om läsarhjälp. Frågorna berör t.ex. förekomsten av innehållsförteckningar och sammanfattningar, om fackuttryck förklaras och om det finns läsanvisningar, s.k. meta- text, som talar om hur texten är upplagd. Den sjätte avdelningen, om rubriksättning, innehåller bl.a. frågor om det finns rubriker med Utformning av domar och beslut tydlig nivåindelning och om rubrikerna svarar mot innehållet. I den sjunde avdelningen berörs styckeindelning och samband. Frågorna handlar t.ex. om i vad mån styckeindelningen är logiskt genomförd med en tankegång per stycke, om det finns bindeord som visar hur meningar och stycken hänger ihop och om hänvisningarna inom texten är tydliga. Den åttonde avdelningen tar sikte på meningarna. Frågorna handlar bl.a. om i vilken utsträckning meningslängden varierar och om meningarna är enkelt byggda. Orden och fraserna behandlas i den nionde avdelningen. Exempel på frågor är om orden och fras- erna är allmänspråkliga i stället för ålderdomliga och juristspråkliga och om korta prepositioner används i stället för längre vaga. Den tionde avdelningen tar upp stavning och språkriktighet och inne- håller en fråga om i vad mån domen är korrekturläst. Den elfte och sista avdelningen handlar om domens uppställning och yttre utform- ning. En fråga i det sammanhanget är om alla beslutsfattare är an- givna. En annan är om föreskrifterna för domars formella och graf- iska utformning följs (se avsnitt 5.6.5). Klarspråkstestet finns i bilagedel B. Vi föreslår att domstolarna och ska utarbeta en strategi när det gäller utformningen av domar och beslut. Strategins innehåll ska bestämmas av domstolarna. Domstols- verket ska ha en övergripande roll i strategiarbetet. Verket ska således initiera domstolarnas arbete med strategin, driva arbetet med denna framåt och hålla arbetet levande. Strategin bör vila på följande hörnstenar. -Domstolar ska ha föreskrifter för formell och grafisk ut- formning av domar och beslut. -Det ska finnas rekommendationer för hur domar och beslut bör utformas när det gäller läsbarhet och juridisk argumen- tation. -Alla domstolsjurister ska utbildas i frågor som rör utform- ningen av domar och beslut. -Kvaliteten i domar och beslut när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation ska återkommande undersökas. Utformning av domar och beslut Vår kartläggning visar att de allra flesta domar och beslut är för- hållandevis väl motiverade och skrivna på ett sätt som det stora flertalet människor begriper. Av SCB:s undersökning med personer som har domstolserfarenhet och som har läst domen framgår t.ex. att en klar majoritet tycker att domen var lätt eller mycket lätt att läsa. Det finns numera en strävan i domstolarna att använda ett modernt språkbruk och på det sättet underlätta för personer som inte är juridiskt kunniga att förstå och bli övertygade av domstolens resonemang. Det har också blivit vanligare att utformningen av domar och beslut anpassas till olika mottagargrupper på andra sätt. I de mer uppmärksammade målen tas t.ex. ofta upp vad som är domstolens uppgift och från vilka utgångspunkter domstolen har att genomföra sin prövning. Som framgår av de språkrapporter som vi har låtit ta fram finns det en hel del problem när det gäller begripligheten. Pro- blemen berör allt från struktur och disposition till uttryckssätt och ordval. Även argumentationen i avgörandena är ibland bristfällig. Problemen bekräftas i den enkätundersökning som vi har genom- fört med advokater och åklagare. Det finns anledning att ta dessa problem på allvar. SCB:s under- sökning med personer med domstolserfarenhet visar nämligen att både parter och andra som har varit involverade i rättegången som vittnen och även åskådare läser domar i betydligt större utsträckning än man kanske tror. Av resultaten framgår att drygt sju av tio parter och ca tre av tio vittnen och åhörare läser den skriftliga domen inklusive skälen för domstolens bedömning. Utvecklingen på IT- området har dessutom fört med sig att domar numera finns till- gängliga på webben i stor utsträckning och på det sättet når en väsentligt vidare läsekrets . Detta gäller inte bara domar i uppmärksammade mål. Både väl etablerade nyhetssajter som exem- pelvis Juridik och andra forum som t.ex. pub- licerar regelmässigt domar i pdf-format i ett stort antal mål. 5.6.2Närmare om varför det brister Den viktigaste orsaken till att det finns problem i domar och beslut när det gäller begripligheten är förmodligen att domare inte alltid sätter sig in i parternas situation och funderar över syftet med texten Utformning av domar och beslut och hur den kommer att uppfattas och förstås av de berörda. Det viktigaste målet med texten tycks vara att kollegorna i högre rätt förstår vad man skriver och innebörden av ens bedömningar. Detta beror nog främst på traditionen för hur domstolsjurister lär sig hur domar och beslut bör utformas. Denna innebär att man redan som notarie skolas in i ett system där tidigare avgöranden fungerar som rättesnören och mallar, även när det gäller frågor som har med den språkliga utformningen att göra. Att ta efter goda exempel är förstås i grunden ett mycket bra sätt att lära sig saker på. T.ex. förekommer det sällan grammatiska eller andra direkta språkfel i domar och beslut. Bland jurister, sär- skilt inom domstolarna, leder traditionen också till att man utveck- lar en stor förståelse sinsemellan för nyanserna i olika uttryck och har lätt för att hitta i och läsa varandras texter. Det är inte minst viktigt i samband med överklaganden och överprövning i högre rätt. Till traditionen kan också sägas höra att man söker utnyttja resurserna rationellt genom system med utarbetande av olika mallar på domstolarna. När domarens uppfattning om hur domar och beslut bör se ut så påtagligt formas av en språklig ton, perspektiv i texten och ut- tryckssätt som härrör från vad kollegorna har utvecklat blir det emellertid ofta svårt att inta ett mottagarperspektiv. Inlär- ningsprocessen har också bidragit till att det har utvecklats en fack- jargong i domstolsspråket. I kombination med att man i första hand har kollegorna i högre rätt i åtanke när man skriver blir det helt enkelt inte naturligt för den enskilde domaren att fundera över hur texten kan tänkas uppfattas och förstås av personer som inte är juridiskt kunniga. Utöver brister som gäller struktur och språkbruk är de egentliga skälen i avgörandena alltför ofta knapphändigt formulerade. Inte sällan saknas en ordentlig argumentation, där både skälen för och emot den slutliga bedömningen tas upp och problematiseras. I stället används sammanfattande formuleringar som exempelvis Även med beaktande av vad som i denna del anförts i hovrätten finner hovrätten inte anledning att frångå tingsrättens bedömning eller vad N.N. i övrigt anfört föranleder ingen annan bedömning. Man besvarar alltså endast att det som anförts inte får betydelse för den slutliga bedömningen, men inte varför. De argument som skrivs bort på detta sätt brukar nog oftast vara ganska svaga och inte sällan för juridiskt kunniga personer uppenbart utan relevans. kan det inte, som framkommer i Utformning av domar och beslut den undersökning som har genomfört på vårt upp- drag, vara meningen att advokater, något tillspetsat, ska behöva spekulera i och presentera skäl för sina klienter som domstolen inte förmått uttrycka. Vi menar alltså att en ökad problematiseringsgrad är eftersträvansvärd. Särskilt personer som inte är juridiskt kunniga kan med en sådan utveckling förväntas få lättare att förstå hur domstolen har resonerat. Vi är medvetna om att den stora arbetsbördan i domstolarna nog ofta innebär att det inte alltid finns tid till detta. Å andra sidan kan en ökad problematiserings- grad i underrätterna förväntas leda till färre överklaganden och en minskad arbetsbörda i överrätterna. Inte minst advokater brukar ofta hävda att ett inte obetydligt antal överklaganden beror på att klienterna inte har fått svar på varför bedömningen blev som den blev. 5.6.3Hur i fortsättningen arbeta med domskrivning? För att personer som inte är juridiskt kunniga ska ha lättare att för- stå och bli övertygade av domstolens resonemang krävs enligt vår mening att nuvarande domskrivningsideal förändras. Domstols- jurister måste i större utsträckning ta intryck av klar- språksarbete när det gäller utformningen av domar och beslut. Det språkpolitiska målet att den offentliga svenskan ska vara vårdad, enkel och begriplig gäller även domstolarna (prop. 2005/06:2 bet. 2005/06:KrU4). Övergripande handlar det här om att tydligare än fokusera domstolstexternas huvudsakliga syfte, nämligen att parter och andra ska kunna förstå texten och genomföra det som domstolen har bestämt. finns det gränser för hur mycket domstolsspråket kan eller bör moderniseras och förenklas för att inte den juridiska pre- cisionen ska gå förlorad. Endast domarna själva kan avgöra var denna gräns går. Vi menar därför att nyckeln till ett framgångsrikt arbete med att förbättra begripligheten, och därmed kvaliteten, i domar och beslut ligger i att domarna själva diskuterar dessa frågor. Vi har sett som vår viktigaste uppgift att söka hitta ingångar till hur man kan komma igång med diskussioner om domskrivning i domstolarna. För att stimulera diskussionerna och komma till rätta med några mer övergripande problem som rör nomenklatur- och strukturfrågor finns det enligt vår uppfattning ett behov av en strategi för utformningen av domar och beslut. Utformning av domar och beslut strategi blir det också lättare för domstolarna att inom ramen för det systematiska kvalitetsarbetet följa upp arbetet med att förbättra utformningen av domar och beslut (jfr avsnitt 3). Strategins innehåll ska bestämmas av domstolarna. Domstols- verket ska ha en övergripande roll i strategiarbetet. Verket ska så- ledes initiera domstolarnas arbete med strategin, driva arbetet med denna framåt och hålla arbetet levande. En viktig uppgift för i detta sammanhang blir att tillsammans med dom- stolarna finna formerna för hur strategin ska antas av domstol- arna. Detta kan exempelvis ske inom ramen för större domarmöten eller i andra sammanhang då många domare träffas. Vi har alltså inte sett det som vår uppgift att försöka slå fast vad strategin för utformning av domar och beslut i detalj bör innehålla. För att säkerställa ett brett genomslag i domstolarna är det nämligen enligt vår uppfattning domarna själva som måste bestämma hur domar och beslut närmare bör utformas för att parter och andra som inte är juridiskt kunniga ska få det lättare att förstå och bli övertygade av domstolens resonemang. Vi menar emellertid att strategin bör vila på några hörnstenar som vi utvecklar i det följande. Först ska vi dock något beröra den grundläggande frågan i sammanhanget, och som har stor betydelse för strategin, nämligen vad som känneteck- nar ett bra avgörande. 5.6.4Vad utmärker bra kvalitet i domskrivning? Att fastställa definitioner för vad som är utmärkande för ett avgör- ande som håller hög kvalitet är viktigt, inte minst för att det ska vara möjligt att utforma metoder för att undersöka kvalitet i dom- skrivning. När man ska ringa in de grundläggande kriterierna för vad som kännetecknar en bra dom får det emellertid lätt ett drag av snusförnuftighet över sig. Det är således en självklarhet att språket i domen ska vara så klart och tydligt att parterna och allmänheten kan förstå domstolens resonemang. Det är inte heller svårt att hålla med om att en bra dom ska vara juridiskt riktig, innehålla utförliga och begripliga domskäl tillsammans med en adekvat recit, ha ett tilltalande estetiskt utseende och vara utan brister när det gäller text och typografi. Det torde dock råda delade meningar om vad som innefattas i dessa begrepp när man bryter ned dem och ställer frågan vad som egentligen menas med t.ex. utförliga och begripliga domskäl. Utformning av domar och beslut tämligen vanlig uppfattning bland domare är t.ex. att en alltför långt driven förenkling av språket i domarna riskerar att leda till att man tvingas göra avkall på de juridiska kraven på precision. Ofta sägs det att en dom ska innehålla klara ställningstaganden till alla relevanta påståenden och invändningar som framförts, men vad som är relevant kan man ha olika uppfattningar om. På motsvarande sätt kan det råda delade meningar om hur långt man bör skriva. Huruvida en dom alltid bör innehålla ett inledande avsnitt med en redovisning av ramen för målet (recit) är inte givet utan får av- göras beroende på det enskilda målets karaktär. Ofta kan nog reciten kännas överflödig i de mindre omfattande målen. De flesta håller kanske med om att den mer traditionella dom- skrivningstekniken med utsagereferat är mindre estetiskt tilltalande. har denna teknik sina förespråkare, främst bland de pro- fessionella aktörerna och en del domare i överrätt. Förespråkarna menar att referaten möjliggör för parterna att få bekräftat att dom- stolen riktigt uppfattat vad de sagt och underlättar bevisföringen i överrätterna. De nämnda exemplen tydliggör det svåra i att närmare och mer precist försöka definiera vad som utmärker ett bra avgörande. Svårig- heterna torde i allt väsentligt hänga samman med att målen ser så olika ut och att t.ex. en struktur och rubriksättning som uppfattas som välfungerande i en dom kan uppfattas som svåröverskådlig om den plagieras i en annan. Till en del har svårigheterna nog också, som antytts, sin förklaring i att det kan råda delade meningar om vad som mer specifikt utmärker ett bra avgörande. torde det bland professionella juridiska bedömare i princip råda enighet om att man känner igen en bra och välskriven dom när man ser den. Den bedömning man då gör sker visserligen med utgångspunkt i de generella kriterier som nämnts tidigare, men det som också sker är att vart och ett av dessa relateras till det en- skilda målet, eller närmare bestämt till det unika faktiska och rätts- liga material som varit föremål för domstolens bedömning. Risken med att undersöka kvalitet på detta sätt är emellertid att det öppnar för ett betydande mått av godtycke. Den enskilde be- dömaren får nämligen fritt spelrum för sina uppfattningar om huru- vida domen är begriplig, hur en dom bör struktureras och hur tviste- frågorna bör analyseras m.m. För att begränsa utrymmet för bedöm- arnas subjektiva uppfattningar och säkerställa en hög interbedömar- Utformning av domar och beslut reliabilitetTPF17FPT vid undersökningarna måste dessa ske strukturerat enligt samma bedömningskriterier. Vi har med domskrivnings- projektet i byret och kvalitetsarbetet i hovrätts domkrets som förebilder ställt upp den ovannämnda listan med några kriterier för bedömning av en doms kvalitet när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation, se avsnitt 5.5.4. För att säkerställa att mer renodlade språkliga begriplighets- aspekter verkligen fångas upp i domstolarnas arbete med att för- bättra utformningen av domar och beslut har vi tagit fram de språkrapporter och det klarspråkstest för domar som redovisas i av- snitt 5.5.4 och 5.5.5. Som framhålls i Statskontorets rapport väg mot ett bättre myndighetsspråk (2001:18) är det dock alltid svårt att ta ställning till mottagaranpassningen inom ramen för en undersökning som utförs av någon annan än de tänkta mottagarna. De som bäst kan avgöra om en dom är skriven på ett sätt som t.ex. innebär att även personer som inte är juridiskt kunniga förstår domstolens resone- mang är med andra ord parterna och allmänheten själva. De språk- rapporter som ligger till grund för klarspråkstestet tar upp frågor om hur parterna och allmänheten uppfattar avgörandena. Domstol- arna kan emellertid också själva undersöka om parterna förstått domen eller beslutet. Vi redovisar några metoder för detta i av- snitt 5.6.8. Ett annat kvalitetsmått som bör fångas upp är i vad mån dom- stolarna utnyttjar sina domskrivningsresurser rationellt. Ett effek- tivt rättsväsende förutsätter bl.a. att varje instans normalt ägnar sig åt det den är avsedd för, och att domskrivningen genomsyras av detta förhållningssätt (se vidare avsnitt 5.6.6). En annan aspekt på rationalitet är utnyttjandet av gemensamma mallar. Ett ytterligare mått på rationalitet handlar om att komma överens om en gemen- sam yttre utformning av domar och beslut (se avsnitt 5.6.5). Vi menar som sagt att det ska tas fram en strategi för att för- bättra kvaliteten i utformningen av domar och beslut. Strategin bör vila på följande hörnstenar. Domstolar ska ha föreskrifter för formell och grafisk utformning av domar och beslut. Det ska finnas rekommendationer för hur domar och beslut bör utformas när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation. 17TP PT Med hög interbedömarreliabilitet menas att olika personer tolkar samma data på samma sätt. Utformning av domar och beslut Alla domstolsjurister ska utbildas i frågor som rör utformningen av domar och beslut. Kvaliteten i domar och beslut när det gäller läsbarhet och juri- disk argumentation ska återkommande undersökas. 5.6.5Sveriges Domstolar ska ha föreskrifter för formell och grafisk utformning av domar och beslut Ett sätt att närma sig frågan om vad som kännetecknar kvalitet i domskrivning är som berörts att ställa sig frågan i vad mån dom- stolarna utnyttjar sina resurser på ett rationellt sätt. Att komma överens om en gemensam yttre utformning av domar och beslut är ett exempel på ett rationellt utnyttjande av resurser som kan spara tid vid domskrivningen. Det bör därför finnas föreskrifter om hur domar och beslut formellt ska utformas. Att domarna kommer överens om hur den yttre strukturen i avgörandena ska se ut är dessutom viktigt för att säkerställa att t.ex. notarier och beredningsjurister, som ofta arbetar med olika domare på domstolen, ska kunna arbeta effektivt. En gemensam och tydlig yttre struktur gör det också lättare för domstolens olika intressen- ter att förstå och hitta i avgörandena. Det är i sig ett mått på god kvalitet att domar som lämnar domstolen ser likadana ut till det yttre. Under diskussionerna inom domstolen i samband med att ut- arbeta föreskrifter för hur domar och beslut bör se ut till det yttre får domarna tillfälle att reflektera över hur domar bör ställas upp och struktureras samt över vad som bör finnas med. Sådana diskus- sioner är i sig eftersträvansvärda och som vi sagt nyckeln till att för- bättra kvaliteten i domstolarnas avgöranden.