sou · GXB373 · 2009-10-07 00:00:00 — Vikten av att stödja alternativ till det kommersiella filmutbudet blev särskilt tydlig i samband med förändringarna på biograf- marknaden . Som ett led i genomförandet av handlingsplan nästan fördubblades stödet till import och lansering av kvalitetsfilm 2008, från ca 3,1 till , med hjälp av tidigare beslutade statliga resurstillskott till filmkulturell verk- samhet. Genom de ökade resurserna kunde man komplettera det tidigare titelbaserade stödet med ett årsbaserat projektstöd till profi- lerade distributörer av kvalitetsfilm. Projektstödet avser att skapa ökad långsiktighet i distributörernas arbete. fördelades projektstödet till tre sådana distributörer, som distribu- erade totalt 38 utländska filmer. Titelstödet fördelades till 23 filmer. Som tidigare påpekats är biografen ofta strategiskt viktig för filmers fortsatta lansering i andra visningsfönster, bl.a. genom den mediala uppmärksamhet som uppstår kring biografpremiärer. Det gäller inte minst för utländsk kvalitetsfilm, där lanseringsresurserna ofta är små, t.ex. när filmer senare släpps på dvd. är dock biografernas kapacitet att visa olika filmer begränsad, såväl prak- tiskt som ekonomiskt. Särskilt svårt är det när det gäller filmer med osäkra kommersiella förutsättningar. Långt ifrån alla filmer som räknas till det yppersta av den internationella filmkonsten får biograf- distribution i . Det gäller inte minst filmer från icke euro- peiska länder.10 Filmfestivalerna har här visserligen fått allt större betydelse, genom att de visar filmer från andra delar av världen som annars oftast inte visas på svenska biografer. En del av dessa filmer kan uppmärksammas och sedermera få biografdistribution. Men många filmer får ändå inte distribution på biograferna och lanseras då ofta inte heller i andra fönster. Även om kostnaderna för distri- butionen kan vara lägre i andra visningsfönster återstår likväl kost- nader för bl.a. rättigheter och översättning. Mot denna bakgrund anser att stödet till import och lansering av kvalitetsfilm till en del bör öppnas för filmer som inte har biografpremiär i utan enbart visas i andra visningsfönster, såsom dvd, video on demand eller andra digitala videoformat. Stödet bör i denna del även kunna omfatta distri- bution på den institutionella marknaden, t.ex. till skolor och bibliotek. 10 Medan europeiska filmer kan få distributionsstöd via EU:s Mediaprogram gäller detta inte för filmer från länder utanför , vilket bidrar till svårigheterna för dessa filmer. En ny svensk filmpolitik Genom den föreslagna förändringen bör flera av de filmer som aldrig når den svenska filmpubliken få möjlighet till lansering i , och mångfalden i det svenska filmutbudet totalt sett kunna öka. Möjligheten ökar också att sprida filmerna till en större publik, som i regel inte har tillgång till kvalitetsfilm på biograf. Inför ett stöd till digital lansering av äldre svensk film Förslag: Ett nytt stöd till lansering av äldre svensk film i digitala videoformat samt på digitala biografer bör införas. Resurser för stödet bör tillskapas genom vissa omprioriteringar, dels från de distributions- och lanseringsstöd som finansieras i film- avtalet, dels från det filmkulturella anslaget. Stödet bör vara och fördelas av . I uppdrag ingår att överväga hur tillgänglig- görandet av filmarvet för filmkonsumenter bäst kan främjas, med beaktande av utvecklingen av nya visningsformer. Ämnet har vissa beröringspunkter med frågan om hur arbetet med att bevara och tillgängliggöra filmarvet bör organiseras. över- väganden i den frågan redovisas i kapitel 6. Genom dvd-marknadens framväxt har stora delar av den inter- nationella filmhistorien mött en ny publik och fått nytt liv. Inte minst de stora amerikanska filmbolagen har satsat på nyutgåvor av filmklassiker, ofta restaurerade och med olika typer av historiskt extramaterial. I har denna utveckling inte varit lika snabb, bl.a. beroende på att det inte finns samma resurser hos den svenska branschen och att man, till skillnad från amerikanska filmbolag, i många fall inte äger alla filmrättigheter. restaurerar löpande det svenska filmarvet, med fokus främst på stumfilm och på färgfilm från 1950-, 60- och 70- talen. Att det finns ett intresse från branschen och publiken av att dessa och andra filmer som tillhör det svenska filmarvet ska ges ut på nytt är tydligt. utgavs exempelvis en dvd-box med sex stycken restaurerade svenska stumfilmsklassiker i samarbete mellan rättighetsinnehavaren och och med teknisk hjälp av dåvarande Statens ljud- och bildarkiv. Utgåvan har fått stor uppmärksamhet, även internationellt. En ny svensk filmpolitik Den här typen av satsningar görs dock inte på regelbunden basis, eftersom kostnaderna för överföring till digitala format och för lansering ses som alltför höga. En stor del av de filmer som brukar betraktas som de mest betydelsefulla i den svenska film- historien, och även många andra svenska filmer av film- eller kultur- historiskt intresse, finns därför inte att tillgå på dvd.11 Än mer begränsat är utbudet av äldre svensk film på video on demand och liknande tjänster. Eftersom utbudet även på svensk tv i regel är begränsat eller sporadiskt är ofta det enda sättet att få se dessa filmer genom eventuella visningar på i , och . För många människor utanför de tre största städerna, liksom för en filmintresserad internationell publik, är det alltså svårt att få se filmerna. Enligt uppfattning är det i längden inte rim- ligt att stora delar av det rika svenska filmarvet är otillgängligt för filmpubliken. Att främja utbudet av det svenska filmarvet för film- konsumenter bör ha betydligt högre prioritet i filmpolitiken än vad som är fallet . Mot denna bakgrund föreslår att det inrättas ett nytt stöd till digital lansering av äldre svensk film, på dvd, video on demand eller andra digitala videoformat samt på digitala bio- grafer. Stödet bör fördelas av till rättighetsinnehavare som vill lansera äldre svenska filmer digitalt. Stödgivningen förut- sätter ett samspel mellan , rättighetsinnehavare och distributörer, i det fall distributören och rättighetsinnehavaren inte är en och samma instans. Enligt bedömning bör stödet vara . Resurser för stödet bör tillskapas genom vissa omprioriteringar, dels från de stöd till distri- bution och lansering som finansieras inom ramen för film- avtalet, dels från det filmkulturella anslaget. Genom införandet av stödet bör filmkonsumenters tillgång till det svenska filmarvet avsevärt förbättras. 11 En del internationellt kända svenska filmklassiker som inte har svensk dvd-distribution finns på den amerikanska marknaden. De kan beställas via Internet, men dvd-skivorna har en annan regionkod än i . En ny svensk filmpolitik Inför krav på textning av ny svensk film Förslag: För att öka tillgängligheten för döva och hörselskadade personer bör stöd till svensk filmproduktion villkoras med att det ska vara möjligt att se de filmer som får stöd med svensk text på digitala biografer och i digitala videoformat. I syfte att göra svensk film tillgänglig för synskadade och hörsel- skadade fördelar stöd till syntolkning och textning av film och video på svenska och nationella minoritetsspråk. Stödet uppgick till ca och kan sökas av distributörer, biografägare eller intresseorganisationer. har över 1 miljon människor i olika grad av hörselnedsättning, enligt . Antalet synskadade är enligt uppskattningsvis ca 100 000. Sedan stödet för syntolkning och textning infördes är så gott som all svensk film på dvd möjlig att se med svensk text. Det finns även ett begränsat men växande antal dvd-titlar med möjlighet till syntolkning, där en berättarröst på ett separat ljudspår förmedlar det visuella skeendet i filmen, vid sidan av dialog, ljudeffekter och musik. Fördelen med dvd är att textning eller syntolkning kan väljas efter behov och att möjligheten gäller generellt för alla exemplar som finns i distribution av de titlar som textats eller syntolkats. När det gäller biograffilm har stödet inte varit alls lika effektivt. Det beror delvis på att den analoga distributionen inte är lika flexi- bel som digitala format. Syntolkning har fått göras vid särskilda visningar i närvaro av en uppläsare. Särskilda textade kopior har fått distribueras. Men dessutom är branschen generellt obenägen att texta svensk film. Ett begränsat antal titlar visas på ett mindre antal orter och på enstaka tider som ofta gör det svårt för hörselskadade personer att få möjlighet att se filmerna. och har därför framfört krav på att stöd till svensk filmproduktion ska villkoras med att filmer som får stöd alltid ska visas textade. Det vore, menar man, en mer effektiv lösning än att fördela ett särskilt stöd för textning som har ett begränsat utnyttjande. Man anser inte heller att det är givet att enbart digitalisering av biografer löser problemen, eftersom det är osäkert hur mycket de nya tekniska möjligheterna frivilligt kom- mer att utnyttjas av branschen. delar i grunden uppfattningen att det behövs ytterligare åtgärder för att öka tillgängligheten till svensk film för En ny svensk filmpolitik landets många hörselskadade. stängs de i praktiken till stor del ute från svensk film på biograferna. Dock finns det även andra aspekter som bör vägas in. Dels är man i branschen rädd för att textning kan uppfattas som störande av den hörande publiken och därför påverka besökssiffror negativt, dels kan textning anses vara ett ingrepp i filmen som konstnärligt verk. Mot detta kan man invända att all utländsk film i visas textad. Det finns, så vitt utredningen känner till, inte heller några övertygande bevis för att textning av film i sig skulle påverka biografbesöken negativt. Där- emot kan argumentet att textning är en form av ingrepp i filmen som konstnärligt verk inte helt avfärdas. Filmens konstnärliga uttrycksmedel bygger på användning av rörlig bild och ljud. Det finns då ett värde i att kunna få se svenska filmer utan textning. Mot denna bakgrund förordar inte något all- mänt krav på att svensk film som får produktionsstöd alltid ska visas med svensk text. Däremot anser att man bör ställa som villkor för stöd till svensk filmproduktion att det ska vara möjligt att se de filmer som får stöd med svensk text där det finns förutsättningar för detta. I praktiken gäller det digitala visnings- fönster, såsom digitala biografer och digitala videoformat, där tex- ten enkelt kan läggas till vid behov. När svenska filmer som får stöd visas på dvd, video on demand eller liknande bör det alltid finnas möjlighet att välja textning. När svenska filmer som får stöd visas på digitala biografer bör det överallt där de visas också erbjudas textade visningar. Detta kan producenten och distributören reglera i distributionsavtalet. När biograferna har digitali- serats bör därmed möjligheterna för hörselskadade och döva att tillgodogöra sig svensk film på biograf avsevärt öka. Det innebär också att den potentiella publiken till svensk film på biograferna ökar. Samma villkor som här föreslås gälla för produktionsstöd bör gälla för det föreslagna stödet till digital lansering av äldre svensk film. Svensktextning av svensk film bör kunna göras utan särskilt stöd. Om stöden till svensk filmproduktion förenas med vissa krav på textning bör i stället nuvarande stöd till syntolkning och text- ning koncentreras till syntolkning och, vid behov, även textning på nationella minoritetsspråk. Man skulle också kunna öppna stödet för textning på andra utländska språk som talas av många i . Man bör även pröva möjligheten att teckentolka filmer för döva barn i förskoleåldern som ännu inte utvecklat tillräckliga kunskaper i textläsning. En ny svensk filmpolitik Stödet till regionala resurscentrum för film och video kan omfattas av en eventuell ny modell för det statliga stödet till regional kulturverksamhet Bedömning: Om det i den framtida kulturpolitiken införs en ny modell för statligt stöd till regionala kulturinstitutioner kan på filmpolitikens område stödet till regionala resurscentrum för film och video omfattas av modellen. Vid en sådan förändring bör spela en framträdande roll i dialogen mellan stat, landsting och kommuner om medlens användning. Enligt uppdraget ska informera sig om Kultur- utredningens arbete när det gäller det kulturpolitiska samspelet mellan staten, landsting och kommuner och vid behov fördjupa arbete med avseende på de offentliga insatserna inom filmområdet. Möjligheten till ökad samordning mellan film- politiska insatser på nationell, regional och lokal nivå ska prövas. Olika aspekter på förhållandet mellan stat, landsting och kom- muner på filmpolitikens område har berörts i det föregående. Film- utredningen har i fråga om filmavtalets stöd till regionala produktions- centrum, som samproducerar långfilm, redovisat uppfattningen att stödet bör avskaffas till förmån för produktionsstöd, och att direkt finansiering av regional långfilmsproduktion bör vara en regional och lokal angelägenhet där intresse för sådan verksamhet finns. Statens ansvar bör vara att sörja för det nationella stödsystem som är nödvändigt både för den svenska filmbranschen och för de regio- ner som engagerar sig i svensk film. Vidare har i frågan om digital biografutveckling redovisat bedömningen att medverkan i många fall kommer att vara nödvändig för att en nationell satsning på digitala biografer ska bli verkningsfull, och att ett ökat kommunalt engagemang även generellt är önskvärt för bevarandet och utvecklingen av biografer i landet. Filmutred- ningen bedömer också att de regionala resurscentrumen för film och video bör kunna spela en viktig samordnande roll i en nationell digitalbiosatsning. I betänkande (SOU 2009:16) föreslås att statens direkta bidrag till olika regionala kulturinstitutioner ska ersättas av samlade statliga bidrag till den regionala nivån som stöd för regionernas kulturinsatser. om bidragets användning ska enligt förslaget begränsas och ersättas av en för- En ny svensk filmpolitik handling mellan staten, landsting eller regioner och kommuner om prioriteringar mellan olika ändamål. Den föreslagna ordningen har fått benämningen portföljmodellen. Enligt bör få uppdraget att samordna och företräda statens intressen i förhandlingarna. har, med hänsyn till arbetet i , inte lämnat förslag om filmstöden i relation till portföljmodellen. Regeringen har i propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) lämnat förslag som till stor del överensstämmer med Kulturutred- ningens. Regeringen föreslår en ny modell för statligt bidrag till regional och lokal kulturverksamhet, som innebär att det regionala inflytandet över medlens användning ökar. Regeringen bedömer i propositionen vidare att en särskild utredare bör ges i uppdrag att lämna förslag på hur det praktiska genomförandet ska ske. konstaterar att på filmpolitikens område är det stödet till regionala resurscentrum för film och video som kan komma i fråga för en eventuell ny modell för statligt stöd till regio- nala kulturinstitutioner. Det är det stöd inom filmpolitiken som har regionala institutioner som mottagare. Stödet var 2008 ca . Regionala filmresurscentrums samarbetsråd har till framfört att man anser att stödet bör omfattas av en eventuell portföljmodell. Man menar dock att i det här fallet bör vara den institution på nationell nivå som för dialogen med regionerna, i samverkan med . Film- utredningen delar uppfattningen att bör ha denna roll om det bedöms att stödet till regionala resurscentrum ska omfattas av en portföljmodell. har inlett ett arbete med regionala överenskommelser kring det statliga stödets använd- ning och regionernas åtaganden. Det finns, som berörts i kapitel 2, sammanlagt 19 regionala resurscentrum för film och video, som omfattar landets samtliga 21 län eller regioner. De regionala resurscentrumens verksamhet inkluderar i huvudsak tre områden: filmpedagogik för barn och unga, distribution och visning samt professionell produktion av kort- och dokumentärfilm. Filmpedagogiken inbegriper bl.a. stöd, utveckling och samordning av kommunernas arbete med skolbio och videoverkstäder för barn och unga, liksom kompetensutveckling av lärare och annan personal. Man gör också särskilda insatser för att stödja unga filmtalanger. Resurscentrumen främjar vidare sprid- ning och visning av kvalitetsfilm och filmer som har producerats i En ny svensk filmpolitik Centrumen har blivit viktiga finansiärer av kort- och dokumentärfilm, i synnerhet utanför storstadsregionerna. Ett skäl till att bejakar portföljmodellen före- faller vara att man anser att det stöd som fördelar till de regionala resurscentrumen har haft en alltför svag utveckling . Enligt har inte priori- terat regionerna. Det kan finnas fog för denna kritik, vilken i så fall även träffar staten som uppdragsgivare. bygger kritik delvis på missvisande analogier mellan filmpolitiken och andra delar av kulturpolitiken. Det går inte att utan vidare översätta de förutsättningar som råder på t.ex. teater- och museiområdena, där statens stöd till regionerna är betydande, till filmområdet och hävda att statens resurstilldelning till regionerna proportionellt sett ska vara densamma inom alla områden. Filmpolitiken verkar gentemot en bransch och en marknad som till stor del är kommersiell och som i högre grad än t.ex. scen- konsten är nationell. Svenska filmer både produceras och distribueras i regel för en nationell publik. Vissa regioner spelar på eget initiativ en viktig roll i svensk filmproduktion, men det vore, som tidigare påpekats, inte rationellt att sprida statliga medel till filmproduktion över hela landet. Det skulle, om man drar analogin med teatern till sin spets, t.ex. kunna innebära att varje län eller region skulle få stöd för produktionen av vardera en långfilm , vilket skulle ge helt orimliga förutsättningar för den svenska filmbranschen. En annan skillnad mellan filmområdet och andra delar av kulturområdet är att det på filmens område även finns en stark ideell struktur, som verkar lokalt och nationellt mer än regionalt. Det gäller t.ex. film- studioföreningar, Folkets Hus-rörelsen och . Typiskt sett rör det sig här om lokala föreningar med lokal verksamhet, som ingår i nationella organisationer vilka på olika sätt sam- ordnar och stöder de lokala föreningarna. I detta perspektiv har de regionala resurscentrumen haft svårt att hävda sin roll, även om man har profilerat sig när det gäller ungas filmskapande och utvecklingen av filmtalanger. Film- utredningen anser att resurscentrumens verksamhet är betydelse- full och att den därför bör få fortsatt statligt stöd. Som utredningen påpekar i det föregående bör resurscentrumen tillsammans med kommunerna kunna få en tydligare roll i visningsfrågor, i synnerhet i samband med en nationell satsning på digital biograf- utveckling. Genom digitaliseringen av biografer ökar också möjlig- En ny svensk filmpolitik heten för regional och lokal distribution och visning av regionalt och lokalt producerad film, t.ex. av unga filmtalanger. Regionala filmresurscentrums samarbetsråd har vidare föreslagit att stöd till biografägare för lokalt publikarbete, stöd till skolbio samt eventuellt stödet till biografägare för teknisk upprustning bör fördelas av resurscentrumen i stället för, som , av . ställer sig tveksam till förslaget, främst av två skäl. För det första är det oklart hur man långsiktigt ska kunna garantera att lokala behov som kan antas finnas över hela landet kan till- godoses, när det i det här fallet rör sig om relativt begränsade resur- ser som skulle spridas på ett stort antal regionala stödgivare. För det andra kommer det, som tidigare redovisats, vid en framtida satsning på digital biografutveckling sannolikt att bli nödvändigt med omprioriteringar inom stöden till distribution och visning . Det är då viktigt att de samlade resurserna på nationell nivå inte minskar innan en satsning genomförs. bör, återigen, de regionala resurscentrumens roll vid en sådan satsning beaktas. Se över ansvarsfördelningen mellan och när det gäller främjandet av svensk film utomlands Bedömning: Ansvarsfördelningen mellan och när det gäller främjandet av svensk film utom- lands är otydlig. En översyn bör göras i syfte att klargöra ansvars- frågan och därigenom uppnå en mer effektiv resursanvändning inom området. internationella arbete diskuteras inte i direktiven till . På förekommen anledning vill dock påtala de problem som alltjämt finns när det gäller den otydliga ansvarsfördelningen mellan och i fråga om insatser för att främja svensk film utomlands. gör en rad insatser för att sprida svensk film utom- lands. Man fördelar bl.a. stöd till internationell lansering av ny svensk film och bedriver även egen verksamhet med närvaro på de mest tongivande internationella filmfestivalerna, distribution av svenska filmer till festivaler världen över, arrangemang av svenska filmveckor i större städer och publikation av den engelskspråkiga En ny svensk filmpolitik Genom Filminstitutets inter- nationella samarbete sprids också det svenska filmarvet till arkiv och cinematek i utlandet. Insatserna för att sprida svensk film inter- nationellt har fått ökad prioritet och har utvecklat en långsiktig strategi för detta arbete. Svenska institutets uppgift är att bedriva Sverigefrämjande verk- samhet i utlandet. I detta syfte använder sig bl.a. av spridningen av svensk film. har inte något kulturpolitiskt uppdrag, utan det kultursamarbete som sker görs utifrån utrikespolitiska mål. ska därvid också vara en service för utlandsmyndigheterna i deras arbete. I institutets film- verksamhet ingår bl.a. att arrangera svenska filmveckor och andra visningar av svensk film i utlandet. turnerade även en av arrangerad utställning om i bl.a. några större städer i . De dialogtextade filmkopior som distribueras av såväl som utländsk publik finns i filmarkiv. har problemet med en otydlig ansvarsfördelning mellan och när det gäller sprid- ningen av svensk film utomlands uppmärksammats i olika samman- hang, bl.a. av Utredningen om internationell kulturverksamhet (SOU 2003:121). Den tidigare regeringen gav mot bakgrund av detta och i uppdrag att gemensamt planera, samordna och utvärdera insatser för information om och spridning av svensk film i utlandet. Detta gjordes i syfte att åstad- komma en rationell arbetsfördelning mellan de båda instituten och förstärka den svenska filmens närvaro internationellt. Uppdraget redovisades (dnr Ku2007/748). Instituten föreslog i sin redovisning att de tillsammans skulle inrätta en permanent samrådsgrupp som möts regelbundet för planeringen av svensk films närvaro i utlandet. Hänskjutandet av frågan om ansvarsfördelningen till instituten har, så vitt erfar, inte givit någon tillfredställande lösning. Tvärtom har frågan fått ökad aktualitet. Enligt en överenskommelse mellan instituten har ansvarat för distribution av filmer äldre än , medan har haft ansvar för distributionen av ny svensk film. beslutade dock att de skulle upphöra med att distribuera äldre svensk film till filmfestivaler, vilket har med- fört att , inom ramen för ett oförändrat anslag, har fått ta över denna service, som i allt större utsträckning efterfrågas En ny svensk filmpolitik I stället har enligt kommit att fokusera mer på spridningen av ny svensk film. Detta skapar problem i arbete och för säljagenter som ansva- rar för svenska filmers utlandslanseringar, då filmkopior som ska visas på festivaler i utlandet ibland inte finns tillgängliga som planerat. Vid möte med har även de utlandsstationerade kulturråden framfört att den nuvarande oklara situationen är problematisk. Det råder bl.a. oklarhet kring vilket institut man ska kontakta för att få hjälp med att visa svensk film utomlands. Det är, enligt uppfattning, därför angeläget att det görs en översyn i syfte att klargöra ansvarsfördelningen mellan instituten och därigenom uppnå en mer effektiv användning av de resurser som används för spridningen av svensk film utomlands. 5.2Besparingar vid minskade resurser