sou · GXB393 · 2009-12-03 00:00:00 — Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i verket 2008a), medan det har skett en minskning bland kvinnor. Besvär på grund av någon form av fysisk belastning rapporterades av bland kvinnorna och av männen. Sammantaget ter det sig således ur statistiken som att de fysiska kraven i arbetet varit tämligen konstanta under senaste 10–15 åren. Statistiken är dock tämligen osäker om man ska bedöma arbetslivet ur ett inkluderande perspektiv eftersom statistiken skildrar genomsnittet, medan de grupper som är mest utsatta (äldre, funktionshindrade, invandrare) inte alltid har tillgång till det genomsnittliga arbetet utan är hänvisade till selekterade områden. För personer med en svag ställning på arbetsmarknaden på grund av låg utbildning, språksvårigheter, sjukdom eller funktionsnedsättning blir det förhållandena i deras arbetsmiljöer som har betydelse om de får kan vara kvar och utvecklas i arbetet. Inom exempelvis byggnadsindustrin är tungt fysiskt arbete vanligt förekommande inom byggnads- och anläggningsarbete () medan det är mindre vanligt inom reparatörsarbete mm (). Om personer med funktionsnedsättningar på grund av ålder eller sjukdom erbjuds att byta från det förstnämnda arbetet till det sistnämnda kanske de kan vara yrkesaktiva, medan de inte kan arbeta vidare om de är kvar i det förstnämnda, utan exkluderas. Den statistik som finns är alltså otillräcklig för att bedöma om förändringarna leder till att arbetslivet blir mera eller mindre inkluderande. Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i Figur 5 Fysiskt tungt arbete rapporterat av män respektive kvinnor i arbetaryrken (Tabell 5:8; 2008a) Fysiskt tungt arbete, samtliga arbetare 1993-2007 Den psykosociala arbetsmiljön är komplex och kan beskrivas på många sätt. Arbetets krav som det beskrivs ovan och psykosocial miljö överlappar delvis varandra. När man diskuterar hälsorisker av stress har det varit två teoretiska modeller som använts, kravkontrollmodellen och effort-reward modellen (Härmä m.fl. 2006). I vilken grad dessa modeller är tillämpliga när det gäller att bedöma en persons möjligheter att arbeta är mer oklart. Till exempel har betydelsen av gränslösa och otydliga arbetsuppgifter diskuterats och läggs större ansvar på individen att själv lösa problem. är krav och utmaningar i arbetet positiva för individens utveckling. Det finns studier som tyder på att egenkontrollen i arbetet är betydelsefull för arbetsförmågan (Welch 2009). I arbetsmiljöundersökningarna har man frågat efter i vilken grad personer själva kan påverka arbetstakten. Resultaten tyder på att andelen som kan påverka arbetstakten har minskat , dvs. graden av egenkontroll visar en tendens till att minska. Frågor som berör möjligheten att själv bestämma uppläggning av sitt arbete har också visat en negativ trend för kvinnor i Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i arbetaryrken, medan tendensen för män är ganska oförändrad. Denna statistik pekar mot att graden av upplevd egenkontroll i arbetet minskat under och särskilt för kvinnor i arbetaryrken. Detta ha kan negativa följder för personers deltagande i arbetslivet. På samma sätt som för fysiska belastningsfaktorer är den existerande statistiken otillräcklig för att bedöma om och i så fall hur personer med nedsättningar i den psykiska arbetsförmågan kan delta i arbetslivet, därför att det beror på vilken typ av arbete/arbetsuppgifter de har och kan få när deras arbetsförmåga förändras. Arbetsmiljölagstiftning och andra regler Regler för att skydda känsliga grupper kom relativt tidigt under industrialismen, exempelvis förbud mot barnarbete. Det infördes också förbud för kvinnor att utföra vissa arbeten. Exempelvis förbjöds gruvarbete för kvinnor och för pojkar omkring . finns förbud mot barnarbete, medan reglerna som förbjöd kvinnor att arbeta i gruvor togs bort . En skyddslagstiftning har naturligtvis ett gott uppsåt, men mer omfattande sådana regler kommer att utestänga stora grupper av människor från delar av arbetsmarknaden. finns få lagregler, frånsett förbudet mot barnarbete, som innebär förbud för människor med vissa sjukdomar eller handikapp att arbeta. I regler finns krav på tjänstbarhetsbedömning inom några få områden. Det är arbete med bly, kadmium, vissa fibrosframkallande dammer (kvartsdamm, asbest och vissa oorganiska syntetiska fibrer), dykeriarbete, höjdarbete i , arbete med vissa härdplaster (bl.a. isocyanater) och rök- och kemdykning (2005). En viss regeländring har skett för arbete med bly och kadmium då en lägre gräns för blyexponering infördes för kvinnor i fertil ålder. För isocyanater har en reglering förekommit som bl.a. gör att personer med astma utestängs från vissa arbeten. Regelverket innebär exempelvis att elever på yrkesskolor som har astma inte kan utbilda sig till billackerare. Dessa regler berör en liten del av svenska arbetsmarknaden, uppskattningsvis av arbetskraften. Det finns också regler utfärdade av andra myndigheter än som kan verka arbetshindrande, exempelvis Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i krav på god hälsa för körkort, arbete som , flygcertifikat mm. Några större förändringar som påverkar arbetshinder i sådana regler har inte skett . En betydligt större påverkan har troligen hälsokontroller vid anställning som genomförs på vissa företag. Det har exempelvis förekommit att man vid urval av anställda har förhört sig om förekomst av atopi och uteslutit individer på grund av detta. Grunden för ett sådant urvalsförfarande har varit att man ansett sådana personer mindre användbara och omplaceringsbara inom företaget. Atopi är en ärftligt beroende ökad risk för att drabbas av allergi mm och personer med atopi har exempelvis en ökad risk för eksem. En atopi kan vara lindrig eller mycket uttalad. Atopi kan beroende på definition omfatta 30–av befolkningen och har man en noggrann kontroll av atopi och utesluter alla från anställning berör det en stor del av befolkningen. I ett arbete som innebär att händerna oftast är våta kan det vara adekvat att avråda personer med uttalad atopi från anställning, men att generellt avstå från att anställa atopiker innebär betydande begränsningar i arbetslivet för en stor andel av populationen. Det finns ingen statistik över om det fortfarande förekommer att man rutinmässigt väljer bort alla atopiker eller hur vanligt det varit tidigare. Mitt intryck är dock att denna typ av hälsokontroller är ovanliga men att de inte var helt ovanliga . På samma sätt har företag valt att undersöka förekomst av ryggbesvär, tidigare sjukskrivningsmönster, användande av alkohol och andra droger. Det finns ingen statistik som kan avgöra hur vanligt detta är , men min bedömning är att tester mot alkohol och andra droger blivit vanligare. Kontroller av sjukskrivningsmönster har möjligen blivit något vanligare, men det är osäkert i avsaknad av statistik. Det förekommer också att arbetsgivare begär utdrag ur straffregistret av en arbetssökande, vilket anges ha blivit vanligare (2009). En utredning om integritet i arbetslivet har just lämnat sitt betänkande, och om förslaget i utredningen genomförs kan man förvänta att dessa typer av kontroller minskar (2009). Sammantaget synes dock samhällets regelverk som begränsar människors möjlighet att delta på grund av ohälsa eller handikapp väsentligen varit oförändrat under . Däremot har sannolikt kontroller i samband med anställning ökat . Detta kan försvåra för vissa grupper att få anställ- Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i ning, exempelvis personer med missbruk eller långvarig tidigare sjukskrivning. Den statistik som finns har påtagliga brister när det gäller möjligheter att följa utvecklingen av ett inkluderande arbetsliv . Vilka mått som skulle vara användbara och deras för- och nackdelar skulle också behöva utvecklas. Vi vet exempelvis inte hur stor andel bland dem som är yrkesverksamma som har någon form av arbetsanpassning och hur deras möjligheter till arbete skulle vara hos andra arbetsgivare. Att utveckla statistiken för att kunna studera förändringar i möjligheterna att utvecklas i arbetslivet är en stor utmaning men inte desto mindre viktig. Den visar ju på arbetslivets goda sidor, medan både arbetslöshetsstatistik och statistik över sjuk- och aktivitetsersättning visar på utslagningsmekanismer. (2008). Arbetsmiljön och utanförskapet – en tankeram för den framtida arbetsmiljöpolitiken. (2009). Integritetsskydd i arbetslivet. (2005). (2008a). (2008b). Arbetsorsakade besvär 2008. (2007). Inflöde till sjuk- och aktivitetsersättning – har reglerna någon betydelse? Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i /Dokument/Rapporter/FK%20Analyserar/Analyserar%202007 %3a13.pdf Härmä M, Kompier MAJ, Vahtera J (2006). Work-related stress and health – risks, mechanisms and countermeasures. , Environment & Health 32: 413–419. , , Mannelqvist R (2009). Arbetsförmåga och sjukskrivning – så beskrivs begreppet i lagstiftningen. 106: 1178–1181. , , (2003). Physical demands in working life and individual physical capacity. Eur J Appl Physiol 89: 536–547. , , Ronmark E, , (2006). Prevalence and underdiagnosis of COPD by disease severity and the attributable fraction of smoking: Report from the Obstructive in Northern Studies. Respiratory Medicine 100: 264-272. Mannelqvist R (2008). Arbetsförmåga i sjukskrivningen – lagstiftarens motiv. Förvaltningsrättslig tidskrift 4: 509–533. , (2002). Hand eczema in Swedish adults - changes in prevalence between 1983 and 1996. 118: 719-723. , (2009). Chronic obstructive pulmonary disease in non-smokers. 374: 733-743. (2009a). Statistisk årsbok för 2009. (2009b). Arbetskraftsundersökningen (), . Sällsten G, Barregård L, (1990). Mercury in the Swedish chloralkali industry - an evaluation of the exposure and preventive measures over 40 years. 34: 205–214. Historiska perspektiv på inkluderande arbetsliv i Welch LS (2009). Improving work ability in construction workers – lets get to work. , Environment & Health 35: 321–324. Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre Detta kapitel bygger på vår rapport till det 2009 (och ) Många länder, bland dem , har en åldrande befolkning. Kostnaderna för välfärdsstaten stiger, vilket kan leda till problem för de offentliga finanserna. Om antalet arbetade timmar ökar i ekonomin, ökar också skatteintäkterna som kostnaderna för inkomsttransfereringarna minskar. En högre ålder för utträde ur arbetslivet är ett sätt att öka antalet arbetstimmar i ekonomin. Den ålder vid vilken vi lämnar arbetslivet har redan stigit i . Det nya pensionssystemet är en del av förklaringen, men ett förbättrat allmänt hälsotillstånd och högre utbildningsnivå för de ålderskohorter som är nära pensionsåldern är också viktiga. Välfärdsstatens långsiktiga finansiering är emellertid inte löst med denna utveckling. Vi avslutar vårt bidrag med att diskutera vilka förändringar av politik och avtal som kan bidra till en fortsatt stigande genomsnittsålder vid utträdet från arbetsmarknaden. Working more years – working life and labour market for older people Most countries, including , have an ageing population. The costs of the welfare state increase with the old age share leading to problems for public finances. If the number of hours worked Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre increase, tax revenues increase and less income transfers are paid out. A higher retirement age is one way to increase the numbers of hours worked in the economy. The age when people leave the labour market has already increased in . The new pension system is part of the explanation but improved health and changes in the educational level of the cohorts close to retirement are also important. The problem of financing the welfare state is however not solved by that development. We conclude our chapter by discussing changes in laws and collective agreement which may contribute to further increases in the actual retirement age. Varför ett längre arbetsliv? De äldre utgör en allt större del av befolkningen i de industrialiserade länderna. är inget undantag även om utvecklingen är ännu mer markant i en del andra länder. Andelen i aktiv ålder minskar. Det leder till finansieringsproblem för den offentliga sektorn, en offentlig sektor som vid given standard blir dyrare när fler blir äldre. Det uppkommer ett underskott vid givna skattesatser, given standard på offentliga tjänster och givet att nivån på inkomsttransfereringarna jämfört med lönenivån inte förändras. Detta underskott i den offentliga sektorns finanser kan i princip lösas på tre olika sätt: 1) genom att höja skattesatserna, 2) genom att sänka de offentliga tjänsternas standard och kompensationsgraden i de offentliga transfereringssystemen och 3) genom att öka antalet arbetstimmar i ekonomin. Ökad produktivitetstillväxt, som kan vara önskvärt av många andra skäl, löser inte problemet. Kostnader för den offentliga sektorn växer i takt med eller till med mer än produktivitetstillväxten i ekonomin som helhet (det senare fenomenet som gäller om produktivitetstillväxten är lägre i offentlig sektor än i resten av ekonomin brukar kallas Baumols sjuka efter den amerikanska ekonomen ). Lönerna i den offentliga sektorn stiger i takt med dem i den privata sektorn och inkomsttransfereringarnas nivå är formellt eller reellt kopplad till löneutvecklingen. Ett ökat antal arbetstimmar i ekonomin kan åstadkommas på olika sätt: 1) genom att unga kommer tidigare i arbete (unga tar på sig innan de avslutar sina studier i än i flertalet andra länder), 2) genom att de som har arbete arbetar fler timmar (t.ex. genom en övergång från deltidstill heltidsarbete för Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre en del av dem som arbetar deltid), 3) genom att personer i mellanåldersgrupperna och som är utan arbete (arbetslösa, långtidssjukskrivna, har sjukersättning) kommer tillbaka till arbete och 4) genom att personer stannar kvar i arbetslivet längre. Det är den fjärde möjligheten som är den som troligen kan ge mest. Se exempelvis de beräkningar som den danska presenterade i sitt slutbetänkande (2009). Vad krävs för att uppnå ett sådant resultat? Det behövs förstärkta incitament att stanna kvar i arbetslivet. Det behövs också förändringar i den arbetsrättliga lagstiftningen. Det behövs också förändringar av arbetsplatserna och arbetsuppgifterna så att de blir avpassade också för äldre arbetskraft och det kan slutligen behövas attitydförändringar vad gäller äldre arbetskraft. Utvecklingen av antalet personer i olika åldersgrupper och förväntat antal år som pensionär I de flesta ekonomiskt utvecklade länder minskar andelen av befolkningen som är i aktiv ålder. Andelen äldre ökar dels på grund av låg fertilitet, dels på grund av stigande livslängd. En större andel av en kohort uppnår , och de som uppnår denna ålder lever efter att ha uppnått denna ålder än vad som var fallet för tidigare generationer. Denna utveckling förväntas fortsätta. Det finns ingen långsiktig tendens till stigande fertilitet och den förväntade livslängden ökar år i och andra liknande länder. Antalet år med pension ökar med stigande genomsnittlig livslängd vid given pensionsålder. En höjning av pensionsåldern kan därför göras utan att förväntat antal år med pension minskar. Hälsotillståndet bland de äldre blir också allt bättre, fler av dem i äldre aktiv ålder har längre utbildning och färre finns i fysiskt krävande arbeten. Det är alla faktorer som verkar för fortsatt arbete. Ett sätt att illustrera detta är att se på utvecklingen av förväntad återstående livslängd för dem som fyller 65. I tabell 1 visar vi dels utvecklingen fram , dels prognoser för den framtida utvecklingen. Vi startar med den förväntade livslängden –1980, det decennium då pensionsåldern sänktes från 67 till 65. Vi beräknar därefter vad pensionsåldern skulle vara för att det Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre förväntade antalet levnadsår efter pensioneringen ska bli lika många som då pensionsåldern alltså var . Beräkningarna pekar på en höjning av pensionsåldern med 3–fram tills nu och med leder till ett oförändrat antal år med pension. Frågan är alltså om det går att öka sysselsättningen bland de äldre. minskade gradvis arbetskraftsdeltagandet och sysselsättningen bland äldre i och andra länder. Till en del kan det tillskrivas dels en sänkning av pensionsåldern, dels högre pensioner. Men utträdet ur arbetslivet minskade också i gruppen närmast under pensionsåldern. Nedgången av sysselsättningen i denna åldersgrupp (äldre aktiv ålder) kan i hög grad kopplas till konjunkturvariationer och till möjligheterna att få transfereringsinkomster före ordinarie pensionsålder. I många länder infördes olika förmånliga ersättningar vid tidig pensionering när arbetslösheten ökade. Syftet var ofta att underlätta för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Politiken misslyckades genom att ungdomar inte fick arbete i större omfattning men framför allt genom att de äldre inte återkom till arbetsmarknaden vid efterföljande konjunkturuppgång och genom att det etablerades en norm om tidig pensionering1. Utvecklingen mot en lägre utträdesålder gick inte lika långt i som i många andra länder. tillhör tillsammans med , , , och en grupp av länder med relativt hög genomsnittlig utträdesålder. 1 Se m.fl. (2009) för introduktionskapitlet i en kommande bok om hur just ungdomarnas sysselsättning påverkas av om äldre lämnar arbetskraften. Boken innehåller studier från olika länder som utnyttjar olika undersökningsmetoder. Huvudresultatet är att åtgärder som minskar sysselsättningen bland äldre också minskar sysselsättningen (och ökar arbetslösheten) bland unga. För ett illustrativt exempel avseende , som ingår i boken, se Brugiavini och Peracchi (2008). SOU 2009:93 Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre Förväntad återstående livslängd och pensions- ålder vid samma förväntade antal år med pension som under förväntade antal år med Prognosen för 2008-2020 var gjord års värden var kända, vilket förklarar att värdet för män är lägre än . Vi har satt pensionsåldern till 65; den ålder som gällde . Källa: SCB, Befolkningsstatistik och egna beräkningar. Utvecklingen mot en lägre reell och i en del fall lägre formell utträdesålder bröts , delvis som ett resultat av politiska åtgärder. I många länder höjdes den lägsta tillåtna pensionsåldern i det allmänna pensionssystemet och olika vägar för tidigt utträde stängdes eller gjordes ekonomiskt sett mindre gynnsamma. Resultatet har också blivit klara tendenser till en högre reell pensionsålder i många länder. Andelen sysselsatta bland äldre har ökat i liksom i många andra länder och den tenderar att fortsätta att öka. Vad kan ett senare utträde betyda för sysselsättning och arbetskraftsdeltagande i ? Vi ska försöka besvara frågan med ett räkneexempel. Låt oss anta att arbetskraftsdeltagandet blir högre , högre för dem som är 65 och (en höjning till en nivå som närmar sig Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre den nuvarande för 64-åriga) och högre för dem . Dessa förändringar som inte är orimliga med tanke på tidigare förändringar av arbetskraftsdeltagandet skulle med en befolkningssammansättning som den vid utgången av 2008 leda till en ökning av arbetskraften med cirka 140 000 personer. Det innebär en ökning av arbetskraftens storlek med 3–. Pensionssystemet och vägar som leder till tidigt utträde från arbetslivet Det allmänna pensionssystemet och avtalspensionerna har stor betydelse för när vi går i pension. En allt större andel väljer en annan dag än 65-årsdagen för att börja ta ut pensionen. Viktigt är att komma ihåg att alla som tar ut allmän ålderspension inte går i pension. Många fortsätter att arbeta. Exempelvis tog i inte ut ålderspension , medan i samma åldersgrupp förvärvsarbetade. Det betyder att mer än var tionde i denna grupp fick pension och förvärvsarbetade. I det nya allmänna pensionssystemet räknas hela livets inkomster. Det ger individer incitament till att skjuta upp pensioneringen jämfört med i det tidigare systemet. Även avtalspensionerna har förändrats i samma riktning, vilket också kan bidra till att pensioneringen senareläggs. Avtalspensioner, med undantag för dem för statligt anställda, kan däremot (formellt) inte tas ut om man arbetar. Trots att pensionsåldern enligt Lagen om anställningsskydd (LAS) numera är betraktas fortfarande som pensionsålder i flertalet socialförsäkringar och i stor utsträckning även i de kollektivavtalade ersättningarna och försäkringarna. Åldersdiskriminering i arbetslöshets- och socialförsäkringen är tillåtna enligt Diskrimineringslagen (SFS 2008:567). De som blir arbetslösa efter hänvisas till att ta ut ålderspension istället för att få ersättning från a-kassa. Det finns dock ingen åldersgräns för när man får vara inskriven hos arbetsförmedlingen. Blir man sjuk efter har man inte samma rätt till sjukpenning som yngre sjukskrivna. Långtidssjukskrivna hänvisas till att ta ut sin pension trots att de inte har fyllt . Sjukersättning (förtidspension) omvandlas till ålderspension vid 65. Den som blir arbetsskadad Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre efter fyllda kan däremot beviljas egenlivränta fram till . Arbetsgivare betalar inte avgifter till socialförsäkringarna för anställda som är och socialförsäkringarna täcker inte denna grupp. Om man vill förändra synen på när det är rimligt att gå i pension från 65 till 67, dvs. att acceptera som pensionsålder, bör rätten till ersättning från socialförsäkringarna vara densamma för dem som för dem under . Ett sätt att finansiera kostnaderna för en sådan förändring är att arbetsgivarna betalar avgifter till socialförsäkringarna även för denna grupp, vilket dock kan påverka arbetskraftsefterfrågan för gruppen negativt. En lösning på problemet skulle kunna vara att låta arbetsgivaravgifter finansiera socialförsäkringarna även för dem som är mellan 65 och 67, men att dessa avgifter finansieras över den allmänna budgeten2. Den arbetsrättsliga lagstiftningen och den äldre arbetskraften Enligt Lagen om anställningsskydd (LAS) har man inte rätt att kvarstå i sin anställning efter fyllda . Det innebär att en arbetsgivare kan säga upp en anställd som fyllt utan saklig grund. Detta leder till att ålder för både arbetsgivaren och arbetstagaren har blivit ett riktmärke för när en anställd ska lämna sin anställning. För att förändra detta riktmärke behöver åldersgränsen höjas eller helt tas bort i LAS. En sådan förändring behöver åtföljas av en parallell höjning eller borttagande av den åldersgräns för vilken avtal kan träffas om obligatorisk pensionsavgång. trädde den nya Diskrimineringslagen (2008:567) i kraft (2008). Den ska motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter oavsett ålder, kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder och sexuell läggning. Ålder har dock en särställning i diskrimineringslagen; ålder som kriterium undantas från många förbud mot diskriminering. Ett exempel på undantag från förbudet mot åldersdiskriminering finns i LAS. Det är enligt den nya diskrimineringslagen 2 Det finns en liknande konstruktion inom ålderpensionen där staten betalar avgifter för dem som är värnpliktiga, studerar eller har barn . Ett längre arbetsliv – arbetsliv och arbetsmarknad för äldre tillåtet att ha kvar som åldersgräns för hur länge en anställd har rätt att kvarstå i sin anställning. I proposition 2007/08:95 Ett starkare skydd mot diskriminering (Regeringen 2007) behandlas frågan om åldersgränsen för när LAS slutar gälla. Regeringen anser att: De särskilda bestämmelser som gäller rätt att kvarstå i anställningen till är motiverade eftersom det är rimligt att det finns en bestämd tidpunkt för när det lagfästa anställningsskyddet ändrar karaktär och arbetsgivaren tillåts avsluta anställningsförhållandet utan att visa saklig grund för uppsägning på vanligt sätt.