sou · GXB361 · 2009-07-02 00:00:00 — För att en adoption ska komma till stånd krävs ett beslut av domstol efter ansökan av den som vill adoptera. Enligt huvudregeln ska adoptanten ha fyllt . Om adoptionen avser eget barn eller makes barn eller adoptivbarn eller om det annars föreligger synnerliga skäl får även den som har fyllt adoptera (1 §). Tillstånd till adoption kan ges åt en ensam- stående person eller åt makar. Makar får enligt huvudregeln inte adoptera annat än gemensamt. Undantag gäller då en make adopterar den andra makens barn eller adoptivbarn (med makens samtycke). Efter en sådan s.k. styvbarnsadoption anses barnet som makarnas gemensamma (3 och 8 §§). En make får också adoptera ensam om den andra maken befinner sig på okänd ort eller lider av en allvarlig psykisk störning liksom när det gäller adoption av eget barn och den andra maken samtycker (3 §). Andra än makar får inte adoptera gemensamt (4 §). Det är således inte tillåtet för sambor att adoptera ett barn gemensamt. Vad som sägs om makar gäller också registrerade partner som har ingått partnerskap före och som därefter inte har upplöst eller omvandlat sitt registrerade partnerskap till ett äktenskap.1 Den som har fyllt får i normalfallet inte adopteras utan eget samtycke. Undantag gäller om den som ska adopteras är och det skulle skada honom eller henne att bli tillfrågad eller 1 Se 3 kap. 1 § den upphävda lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap, som fortfarande tillämpas i fråga om ett enligt den lagen registrerat partnerskap enligt 2 § lagen (2009:260) om upphävande av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Gällande regler om adoption om den som ska adopteras är varaktigt förhindrad att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande (5 §). Den som inte har fyllt får inte heller adopteras utan föräldrarnas samtycke. Moderns sam- tycke ska ha lämnats sedan hon har återhämtat sig tillräckligt efter nedkomsten. Samtycke behövs dock inte av en förälder som lider av en allvarlig psykisk störning, är utan del i vårdnaden eller befinner sig på okänd ort. Gäller detta båda föräldrarna ska samtycke till adoptionen i stället lämnas av särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet (5 a §). Om det kan ske, ska en förälder vars samtycke till adoption inte krävs ändå höras i adoptions- ärendet (10 § tredje stycket). Det är allmän domstol som beslutar om adoption. Domstolen får ge sitt tillstånd endast om adoptionen är till fördel för barnet, dvs. bedömningen utgår från principen om barnets bästa. Dessutom krävs att den som vill adoptera har uppfostrat barnet eller vill uppfostra barnet, eller att det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till adoptionen. Vid bedömningen av om det är lämpligt att adoptionen äger rum ska domstolen, även när barnets samtycke inte behövs, ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Ansökningen får inte bifallas om det från någon sida har getts eller utlovats ersättning eller om det har avtalats om bidrag till barnets underhåll. Underhållsbidrag i form av engångsbelopp är dock inte hinder för tillstånd till adoptionen under vissa i lagen närmare angivna förutsättningar (6 §). Innan domstolen beslutar om adoption ska den inhämta upplysningar om barnet och sökanden samt huruvida ersättning eller bidrag till barnets underhåll har lämnats eller utlovats. Har barnet inte fyllt ska socialnämnden yttra sig. ska, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för domstolen (10 §). Om domstolen beslutar om adoption innebär det att barnet i rättsligt hänseende betraktas som adoptantens barn och inte som barn till sina biologiska föräldrar. Har en make adopterat den andre makens barn eller adoptivbarn, ska dock barnet anses som makar- nas gemensamma (8 §). En adoption kan inte hävas men verkning- arna av adoptionen upphör i förhållande till adoptanten och dennes släktingar om adoptivbarnet adopteras av annan än adoptantens make (7 §). Gällande regler om adoption Domstolens beslut får överklagas av sökanden eller den som ska höras (11 §). Ärenden om adoption handläggs enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Sekretess gäller hos domstol i ärenden om adoption enligt 4 kap. utan att part behöver fram- ställa någon begäran om det (36 kap. 1 § första stycket offentlig- hets- och sekretesslagen [2009:400]). 4.2Lagen om internationell adoptionsförmedling Om barnet har hemvist utomlands och den eller de som ska adoptera barnet har hemvist i ska lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling (lag) tillämpas (1 §). Den som vill adoptera ett barn från utlandet ska anlita en samman- slutning som är auktoriserad av Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (). Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad samman- slutning, s.k. enskilda adoptioner. ska i sådana fall innan barnet lämnar det andra landet pröva om adoptionsförfarandet är godtagbart (3–5 §§). Auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmed- ling i får ges endast åt sammanslutningar som har till huvudsakligt syfte att förmedla internationella adoptioner. Det ska stå klart att sammanslutningen kommer att förmedla adoptioner på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt, utan vinstintresse och med barnets bästa som främsta riktmärke. Krav ställs också på organisa- tionens stadgar m.m. (6 §). Ett beslut om auktorisation för arbete i får ges för högst (7 §). har följande sex organisationer auktorisation av : African Hope Adoptions, AHA Barnen – Adoptioner (BFA-A) – internationell adoptionsförening (BV) En sammanslutning som har auktoriserats av får beviljas auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett annat land, i viss del av ett annat land eller med viss adoptions- Gällande regler om adoption kontakt i ett annat land, under vissa närmare angivna förut- sättningar. Bland annat ska det andra landet ha en adoptions- lagstiftning eller annan tillförlitlig reglering av internationell adoption som beaktar de grundläggande principer för internationell adoption som uttrycks i och Haag- konvention. Landet ska också ha en fungerande administration kring internationell adoptionsverksamhet (6 a §). Auktorisation att arbeta med internationell adoptionsförmedling i ett visst land får ges för högst i taget (7 §). En auktoriserad sammanslutning är som huvudregel skyldig att tillhandahålla internationell adoptionsförmedling åt en person som har ett medgivande från socialnämnden att ta emot ett utländskt barn för adoption. Skyldigheten gäller inte i det fall samman- slutningen inte har någon utländsk kontakt som kan förmedla barn till sökanden, och inte heller om sökanden har misskött sina ekonomiska eller andra avtalade förpliktelser gentemot samman- slutningen (8 §). Om en auktoriserad sammanslutning har vägrat adoptionsförmedling i ett visst fall, får på begäran av den eller dem som söker adoption uppdra åt sammanslutningen att ändå förmedla adoptionen (12 §). Det kan också noteras att det andra landet kan ställa krav på sökandena som gör att sammanslutningen inte kan tillhandahålla adoptionsförmedling trots att det finns ett medgivande från socialnämnden. Det andra landet kan t.ex. kräva att sökandena ska ha varit gifta ett visst antal år, eller ställa strängare krav på sökandenas ålder än vad som följer av svensk praxis. lag finns vidare bestämmelser bl.a. om dokumenta- tionsskyldighet för de auktoriserade sammanslutningarna, rätt för att inspektera en auktoriserad sammanslutnings verksamhet samt rätt för att återkalla auktorisation (8 b, 9 och 10 §§). får också förelägga en auktoriserad sammanslutning att avhjälpa brister i förmedlingsverksamheten (9 a §). Gällande regler om adoption Av 6 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) följer att ett barn inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård får tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne. I fråga om internationella adoptioner finns ytterligare bestäm- melser. Ett barn med hemvist utomlands får inte utan social- nämndens medgivande tas emot i syfte att adopteras av någon som inte är barnets förälder eller har vårdnaden om barnet. Medgivande ska inhämtas innan barnet lämnar det land där det har sitt hemvist. Medgivande får lämnas endast om den sökande är lämpad att adoptera. Vid den bedömningen ska särskild hänsyn tas till sökandens kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov och den planerade adoptionens innebörd, sökandens ålder, hälso- tillstånd, personliga egenskaper och sociala nätverk. Sökanden ska vidare ha deltagit i av kommunen anvisad föräldrautbildning inför adoption. Om sökanden har adopterat barn från utlandet tidigare får medgivande emellertid lämnas även om han eller hon inte har deltagit i föräldrautbildning. Medgivandet upphör att gälla om barnet inte har tagits emot i hemmet från det att medgivandet lämnades (12 § angivet kapitel). Medgivandet ska återkallas under vissa förutsättningar (13 §). När ett visst barn har föreslagits för adoption ska socialnämnden pröva om samtycke ska ges till att adoptionsförfarandet får fortsätta (14 §). Om det redan när barnet tas emot finns ett adoptionsbeslut som gäller i behövs inget medgivande från socialnämnden efter- som hemmet tillhör barnets föräldrar (jfr 6 § ovan). har givit ut Adoption, , och utfärdat allmänna råd (SOSFS 2008:8). 4.4Lagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption I lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption (lag) finns internationellt privaträttsliga regler om svensk domsrätt, lagval och erkännande av utländska adoptionsbeslut. Lagen grundar sig inte på någon internationell Gällande regler om adoption I den mån andra, konventionsbaserade regler inte ska användas är lagen allmänt tillämplig. Av 1 § följer att en ansökan om adoption kan prövas av svensk domstol om sökanden är svensk medborgare eller har hemvist här, eller om regeringen har medgett att ansökningen får prövas. Ansökan prövas enligt svensk lag. Avser ansökningen barn ska särskilt beaktas om sökanden eller barnet genom medborgarskap eller hemvist eller på annat sätt har anknytning till främmande stat, och det skulle medföra avsevärd olägenhet för barnet om adoptionen inte blir gällande där (2 §). Man vill undvika haltande rättsförhållanden innebärande att ett barn anses vara adopterat i den ena staten men inte i den andra. Domstolen ska inhämta yttrande från när den som adoptionen avser är utomnordisk medborgare och eller äldre (tredje stycket samma paragraf). Utländska adoptionsbeslut erkänns automatiskt i om den eller de sökande var medborgare i eller hade hemvist i den aktuella staten när beslutet meddelades. Om barnet var svensk medborgare eller hade hemvist i när beslutet meddelades krävs dock att adoptionsbeslutet först godkänns av för att det ska gälla här. Om ett utländskt adoptionsbeslut inte gäller auto- matiskt kan även i annat fall förordna att beslutet ska gälla (3 § lag och 1 § förordningen [1976:834] om prövning av utländskt beslut om adoption). När ett beslut om adoption som har meddelats i en främmande stat ska gälla i anses adoptivbarnet som adoptantens barn i äktenskap i fråga om vårdnad, förmynderskap och underhåll. I fråga om arvsrätt i adoptivförhållanden gäller vad som i allmänhet är föreskrivet om tillämplig lag beträffande rätten till arv, oavsett vilken lag som har tillämpats vid adoptionen. Har adoptionen ägt rum i anses dock adoptivbarnet alltid som adoptantens barn i äktenskap. I fall då adoptivbarn inte har arvsrätt efter adoptanten kan det bestämmas att bidrag till barnets underhåll ska utgå av behållningen i adoptantens dödsbo (4 §). Av lagen framgår också att ett beslut om adoption som har med- delats i en främmande stat inte får erkännas i om detta skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för vår rätts- ordning, s.k. ordre public (6 §). Gällande regler om adoption 4.5Förordningen om vissa internationella rätts- förhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap I förhållandet mellan de nordiska länderna gäller förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap (förordning). Av förordningen följer att svensk domstol är behörig att pröva en ansökan om adoption om sökanden och den som sökanden vill adoptera är nordiska medborgare och sökanden har hemvist i (11 §). Förordningen innebär att ett adoptionsbeslut som har meddelats i ett nordiskt land gäller automatiskt i (11 och 22 §§). När svensk domstol är behörig att pröva en ansökan om adoption ska svensk lag tillämpas. Är den som ska adopteras under och bosatt i något av de andra nordiska länderna får ansökan inte bifallas i utan att barnavårds- myndigheten i barnets hemland fått tillfälle att yttra sig (12 §). Det finns också en bestämmelse om hävning av adoption (13 §). En ansökan om hävning vid svensk domstol kan emellertid inte bifallas eftersom svensk lag ska tillämpas och det inte går att häva en adoption enligt svensk rätt. Ett beslut om hävning i ett annat nordiskt land ska dock erkännas i (13 och 22 §§). 4.6Lagen med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner Som nämns i avsnitt 3 gäller som lag i (se 1 § lagen [1997:191] med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid inter- nationella adoptioner, i fortsättningen benämnd Haaglagen). Denna lag ska tillämpas framför lag. Vidare får lagen företräde framför 4 kap. i de fall som konventionen ställer högre krav.2 är centralmyndighet enligt konventionen (2 § Haaglagen). Den som vill adoptera ett barn med hemvist i en stat som har tillträtt konventionen ska göra sin ansökan hos socialnämnden i sin hemkommun (3 § första stycket Haaglagen och artikel 14 i 1993 2 Se prop. 1996/97:91 s. 65. Gällande regler om adoption ska undersöka om medgivande ska ges till att ett barn med hemvist utomlands får tas emot i syfte att adopteras av sökanden (3 § tredje stycket Haaglagen och 6 kap. 12–15 §§ socialtjänstlagen, jfr ovan avsnitt 4.3). Om medgivande lämnas är det socialnämndens uppgift att sammanställa en rapport som innefattar upplysningar om sökanden, bl.a. innefattande sökandens lämplighet att adoptera, bakgrund, familjeförhållanden, sjukdomshistoria, sociala miljö och motiv till adoption (3 § andra stycket och artikel 15.1). Om en s.k. auktoriserad adoptionsorganisation har anlitats för förmedling av adoption ska organisationen överlämna den rapport om sökanden som socialnämnden har upprättat till ursprungs- staten, samt ta emot den rapport om barnets förhållanden som har upprättats i ursprungsstaten (4 § Haaglagen och artiklarna 15.2 och 16.2 i konventionen). Den auktoriserade adoptionsorganisationen ska också i andra avseenden vidta åtgärder som bidrar till en säker överflyttning av barnet (4 § och artiklarna 18–20). När en adoption som enligt konventionens bestämmelser ska erkännas i har beviljats i ursprungsstaten utan att det rätts- liga förhållandet mellan barnet och dess ursprungliga familj har upphört, får adoptionen omvandlas till en s.k. stark adoption. Omvandling får ske endast om erforderliga samtycken har lämnats (se artikel 27.1 b i konventionen och 4 kap. 5 § ). Det är allmän domstol som beslutar om sådan omvandling på ansökan av adoptanten eller adoptanterna (5 § Haaglagen). Om det inte är möjligt att omvandla det utländska beslutet, och det adoptionsbeslut som erkänns endast innebär svag adoption, får barnet ändå i alla rättsliga hänseenden behandlas som om adoptionen vore en stark adoption i förhållande till adoptanten eftersom detta är mer fördelaktigt för barnet. Däremot måste respektera att barnets rättsliga band till den biologiska familjen inte har skurits av vid en svag adoption (artikel 26.3, jfr prop. 1996/97:91 s. 69 f.). Med nationell adoption avses i detta sammanhang adoption där den som ska adopteras har hemvist i . Det kan gälla adoption av ett spädbarn, av ett äldre barn som t.ex. är placerat i familjehem eller adoption av en makes barn, s.k. styvbarnsadoption. Det kan också vara fråga om adoption av en vuxen person. I de fall adoptionen avser barn gäller enligt 6 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) att ett barn inte utan social- nämndens medgivande eller beslut om vård får tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne. får inte lämna medgivande eller fatta beslut om vård utan att förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnd. Beslut om adoption fattas av tingsrätten på ansökan av adoptanten eller adoptanterna. Tingsrätten prövar ansökan enligt 4 kap. . Yttrande ska inhämtas från socialnämnden om den som sökanden vill adoptera är (10 § samma kap.). 5.2.1Adoptioner som förmedlas av en auktoriserad adoptionsorganisation De flesta adoptioner avser barn med hemvist utomlands. Av 6 kap. 12 § socialtjänstlagen följer att ett barn med hemvist utomlands inte utan socialnämndens medgivande får tas emot i syfte att adopteras av någon som inte är barnets förälder eller har vårdnaden om barnet. För att få socialnämndens medgivande måste sökanden vara lämpad att adoptera. Vid lämplighetsbedömningen ska socialnämnden ta särskild hänsyn till bl.a. sökandens kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov och sökandens ålder och hälsa. Sökanden måste också ha genomgått en föräldrautbildning inför adoption. Medgivande- utredningen sammanställs och dokumenteras i en utrednings- rapport (som tjänar som den rapport om sökandens förhållanden som krävs enligt , om barnets hemvist- land är anslutet till konventionen).1 Om socialnämnden beslutar att inte lämna medgivande kan beslutet överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Adoptionen måste som regel ske genom förmedling av en sammanslutning som har auktoriserats av Myndigheten för internationella adoptionsfrågor ().2 Som regel anmäler sökandena först intresse hos en sådan sammanslutning (en s.k. auktoriserad adoptionsorganisation) och ansöker därefter om socialnämndens medgivande. Väntetiderna kan ofta vara relativt långa innan sökanden får möjlighet att adoptera ett barn. Om den auktoriserade adoptionsorganisationen vägrar att ge adoptions- förmedling får , som tillsynsmyndighet, på begäran av sökanden uppdra åt den auktoriserade adoptionsorganisationen att ändå förmedla adoptionen (12 § lag). Den auktoriserade adoptionsorganisationen sköter kontakterna med utlandet och skickar sökandenas papper till berörda utländska organisationer och myndigheter.3 När den utländska kontakten har bedömt att en tänkt placering hos sökandena är till barnets bästa får sökandena ta ställning till förslaget. När de har bestämt sig för att gå vidare med adoptionen ska de anmäla detta till socialnämnden. ska då skyndsamt, senast , pröva om samtycke ska ges till att adoptionsförfarandet får fortsätta. Detta gäller också om det barn som föreslås för adoption har sitt hemvist i ett land som är anslutet till Haag- konvention.4 gör vid denna prövning en bedömning 1Se allmänna råd angående socialnämndens handläggning av ärenden om adoption (SOSFS 2008:8), s. 4, 3 § andra stycket lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (Haaglagen) och artikel 15.1 i konventionen. 2Se 4 § lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling (lag). 3Se 4 § Haaglagen, förutsatt att barnets hemvistland är anslutet till Haagkonven- tion. 4Se 6 kap. 14 § socialtjänstlagen, 3 § andra stycket i Haaglagen och artikel 17 c . av sökandens behörighet och lämplighet att adoptera det specifika barn som sökanden föreslagits bli adoptivförälder till.5 När sökandena har fått socialnämndens samtycke till att adoptionsförfarandet får fortsätta, får de avvakta ett mer eller mindre formellt besked om att de får resa till barnets hemvistland och hämta barnet. Det praktiska förfarandet går härefter till på olika sätt i olika länder. Vissa länder kräver att sökandena vistas i landet tillsammans med barnet innan landets myndigheter beslutar om adoption eller godkänner att sökandena tar med sig barnet till . Själva beslutet om adoption fattas på olika sätt. beslutar myndigheterna i barnets hemvistland om adoption. I vissa fall gäller detta beslut direkt i och då behövs inget adoptionsbeslut från en svensk domstol. Så är t.ex. fallet om beslutet har fattats i ett land som är anslutet till eller i en stat där sökanden var medborgare när beslutet meddelades.6 Ett barn som inte har fyllt och som adopteras av en svensk medborgare blir vid adoptionen svensk medborgare om barnet adopteras genom ett sådant utländskt beslut som gäller i (3 § lagen [2001:82] om svenskt medborgarskap). Ett barn som är svensk medborgare behöver inte uppehållstillstånd för inresa till Om det utländska adoptionsbeslutet inte erkänns automatiskt kan efter ansökan godkänna att adoptionsbeslutet gäller i Sverige.8 Enligt praxis förutsätter detta att det utländska beslutet innebär stark adoption. Om det utländska beslutet innebär svag adoption (och inte godkänns av ) eller om det inte har fattats något adoptionsbeslut över huvud taget i det andra landet krävs det ett adoptionsbeslut från en svensk domstol. I dessa fall måste barnet ha uppehållstillstånd. Detsamma gäller om adoptions- beslutet visserligen erkänns i men barnet inte automatiskt har blivit svensk medborgare (barnet kan t.ex. vara ). Uppehållstillståndet ska vara ordnat före inresan till . En ansökan ges in till och utreds av en svensk beskickning eller ett 5Se Adoption, , (2008), s. 119. 6Se artikel 23.1 och 3 § lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption (lag). För nordiska förhållanden se avsnitt 5.2.3. 7Svenska medborgare har rätt att resa in i landet, se 2 kap. 7 § första stycket regeringsformen. Inte heller den som har uppehållsrätt (EES-medborgare och deras familje- medlemmar under vissa angivna förutsättningar) behöver ha uppehållstillstånd, se 3 a kap. utlänningslagen (2005:716). 8Se 3 § andra stycket lag och 1 § andra stycket förordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption. svenskt konsulat.9 Uppehållstillstånd ska ges till ett utländskt barn vars förälder är bosatt (eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning) i , eller vars förälder är gift eller sambo med en sådan person.10 Detta gäller alltså de adoptioner som blir direkt tillämpliga i , och följer av det s.k. familjeåterförenings- direktivet.11 Uppehållstillstånd ska också ges till ett barn som avses bli adopterat genom ett beslut av svensk domstol.12 Om det krävs ett svenskt adoptionsbeslut ska en ansökan om adoption ges in till behörig svensk tingsrätt (4 kap. 9 § föräldra- balken). Tingsrätten prövar härefter ansökan enligt 4 kap. . Bland annat ska yttrande inhämtas från social- nämnden (10 § första stycket samma kap.). krävs yttrande från (2 § tredje stycket lag). Det är vanligt att myndigheterna i barnets ursprungsland vill ha uppföljningsrapporter i varierande omfattning när barnet har vistats i sin nya familj i . Det är ofta den person som har gjort den s.k. medgivandeutredningen som utför sådana uppföljningar. Adoptanterna ser till att rapporterna översätts och sänds till ursprungslandet, vanligtvis med hjälp av den auktoriserade sammanslutningen.13 Som har nämnts i avsnitt 5.2.1 ska den som vill adoptera ett barn från utlandet som huvudregel anlita en auktoriserad adoptions- organisation. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad adoptionsorganisa- tion. ska i sådana fall, innan barnet lämnar landet, pröva om förfarandet är godtagbart (4 § lag).