sou · GXB385 · 2009-11-05 00:00:00 — De företag som anställer en lärling erhåller ersättning från fonden för den tid som lärlingen inte är produktiv i företaget, dvs. för den period som lärlingen är på skolförlagd utbildning. Danska lärlingar kan välja att göra sitt arbetsplatsförlagda lärande utomlands med bibehållen lärlingslön. För att reducera antalet avhopp inom yrkesutbildning, och skapa ett inkluderande system med möjligheter för alla, erbjuds alternativa vägar till yrkesutbildning Detta innebär bl.a. möjligheter i form av s.k. korta yrkesutbildningsprogram, certifierade delkvalifikationer, den s.k. Lärlingsstigen(mesterläre) och förträning i företag. När det gäller delkvalificering för en viss yrkesprofil, har yrkesråden delat in de flesta yrkesutbildningarna i nivåer. Man har fastställt vilka kvalifikationer som krävs för klara ett arbete med en viss profil inom ett yrkesområde. Lärlingen kan avlägga ett prov, och få intyg på den del av utbildningen som är avklarad, för att senare ha möjlighet att återuppta utbildningen. Indelningen av utbildningarna i delkvalifikationer eller nivåer, är ett led i att utveckla ett nationellt ramverk för yrkeskvalifikationer som kan relateras till det europeiska ramverket för yrkesutbildning, EQF (European Qualification Framework). Mesterläre är ett alternativ som för främst skoltrötta eller praktiskt inriktade elever erbjuder en än mer företagsförlagt lärande. Modellen med förträning i företag är ett sätt att ge både lärling och företag en möjlighet att se hur man passar för varandra innan bindande avtal ingås. Först efter tre månaders prövotid blir kontraktet bindande. Utbildningens roll och betydelse har förändrats i och , och utbildningsnivån har stigit snabbt . Utbildningspolitiken har främst styrts av två ideologiska rättesnören; ekonomisk tillväxt och jämlikhet i utbildningsmöjligheter. har uppvisat mycket goda resultat när det gäller läsning och matematikkunskaper då forskningsprogrammet kartlägger läsfärdigheten samt kunskaperna i matematik och naturvetenskaper hos 15-åringarna i medlemsländer. Detta kan vara en av förklaringarna till att finsk skola i den allmänna skoldebatten ofta framhålls som framgångsrik. När det gäller yrkesutbildning finns en politisk vilja i att öka antalet studerande med läroavtal (lärlingar). Den finska yrkesutbildningen är till största delen skolbaserad, och tillhör organisatoriskt och administrativt den integrerade gymnasie- Programmen för yrkesutbildning omfattar åtta huvudsektorer, bl.a. omvårdnad, teknik och transport. Inom de åtta huvudsektorerna kan man sedan specialisera sig mot 51 kompetensområden. Den grundläggande finska yrkesutbildningen omfattar yrkesinriktad grundexamen, där studier fördelas yrkesinriktade studier, kärnämnesstudier och valbara studier. Av yrkesinriktade studier ska minst vara lärande i arbete i form av handledd arbetsplatsförlagd träning. Yrkesutbildningen omfattar också yrkes- och specialyrkesexamina inom den yrkesinriktade tilläggsutbildningen. I olika skeden av yrkeskarriären finns möjlighet till yrkesinriktad tilläggs- och vidareutbildning, där även tilläggsutbildningen leder till examen. Studierna kan förutom vid läroanstalter i allt högre grad även ske på arbetsplatser och i nätbaserad lärmiljö. Man kan gå vidare från en lägre till en högre examen, men det går också att avlägga en yrkes- eller specialyrkesexamen direkt. kompetens tillgodoräknas i studierna. Examenssystemet gör det möjligt att studera vidare både inom den allmänbildande utbildningen och inom yrkesutbildningen, men också att kombinera dessa. En yrkesinriktad grundexamen ger möjlighet att studera vidare vid yrkeshögskola eller högskola, och till att avlägga fristående examen vid sidan av arbetet. På motsvarande kan man efter gymnasiestudierna avlägga studentexamen, men också fortsätta med en yrkesinriktad grundexamen, en fristående examen eller med en yrkeshögskoleexamen. Ansökan till yrkesutbildning sker via en riksomfattande gemensamma ansökan i slutskedet av den grundläggande utbildningen () eller gymnasieutbildningen. Allmänt antagningskrav är fullgjord grundläggande utbildning. För vissa utbildningar söker man direkt till läroanstalten. Gemensam ansökan omfattar inte utbildning som förbereder för de fristående examina, som främst är avsedda för vuxna. Gemensam ansökan omfattar inte heller ansökan till specialyrkesläroanstalter, utbildning i dans, musik och idrott, utbildning på främmande språk och utbildning som är avsedd för idrottare. (Opetusministeriö) är den högsta utbildningsmyndigheten i , och ytterst ansvarig för fördelning och uppföljning av finansieringen av den offentliga utbildningen. Regeringen, och Utbildningsstyrelsen (Opetushallitus) är ytterst ansvarig för implementeringen av utbildningspolitiken på centralnivå. är styrningen av skolan mer decentraliserad, i högre grad målstyrd med ett ökat ansvar för skolaktiviteterna hos utförarna på lokal nivå. Arbetsmarknadens parter är med om att utforma innehållet i yrkesutbildningen och beskriva kompetenskrav. I de s.k. examenskommissionerna, som finns för varje yrkesexamen, bedrivs trepartssamarbete där företrädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer och läroanstalterna ger arbetsmarknadens syn på yrkesområdet. Yrkesexamina kan uppdateras och förnyas utifrån behov. Examenskommissionerna på central nivå utses av utbildningsstyrelsen i samråd med arbetsmarknadens parter, och de samarbetar med utbildningsstyrelsen. Examenskommissioner finns också på regional nivå, i olika utsträckning beroende på yrkesområde. Utbildningsanordnarna är oftast lokala myndigheter, kommuner, eller konsortium av kommuner () och i vissa fall privata utförare () (, 2007 Edition). Yrkesutbildning tillhör organisatoriskt gymnasieskolan, och vissa gymnasieskolor har både akademiska och yrkesinriktade program. Vanligare är dock att yrkesutbildningen ges på s.k. yrkesskolor eller yrkesinstitut. De skolförlagda delarna i Läroavtalsutbildningen tillhandahålls av yrkesskolor, och lärande i arbete tillhandahålls av företag. Utbildningsanordnaren fastställer läroavtalet. Studerande med läroavtal får hjälp av lokala läroavtalscentraler eller läroavtalsbyråer med att göra upp sitt läroavtal och med att planera utbildningen, men ska själva skaffa sig en läroavtalsplats. I finns också möjlighet att välja lärlingsutbildning som alternativ till mer skolbaserad yrkesutbildningen. Den s.k. Läroavtalsutbildningen är ett lärlingssystem som bygger på dual princip; perioder av lärande i ett företag varvas med perioder av utbildning i teoretiska kunskaper yrkesläroanstalter och vuxenutbildningscenter. Läroavtalsutbildningen förutsätter att arbetsplatsen har tillräcklig produktions- eller serviceverksamhet för att ordna utbildning i enlighet med läroplanen eller examensgrunderna, den arbetsutrustning som behövs samt kompetent yrkeskunnig personal, som kan fungera som ansvariga utbildare för den studerande. De studerande ska själva skaffa sig en läroavtalsplats. Lokala läroavtalscentraler eller läroavtalsbyråer hjälper de studerande att göra upp läroavtalet och att planera utbildningen mer om Läroavtalsutbildningen nedan. Det finns även kortare och akademiskt mindre krävande yrkesprogram som är anpassade för elever med funktionshinder eller sociala problem. Förutom dessa program finns verkstadsskolor för ungdomar , som inte påbörjat gymnasiala studier eller som inte avslutat den obligatoriska skolgången. Läroavtalsutbildning; yrkesutbildningens omfattning och utformning Alla yrkesinriktade examina går att avlägga genom läroavtal, både för ungdomar och vuxna. Läroavtalsutbildningen grundar sig på lärande i arbetet, och största delen av inlärningsmålen uppnås genom att utföra praktiska arbetsuppgifter. 70–av utbildningen sker på arbetsplatsen där en eller flera arbetsplatshandledare ansvarar för utbildningen av den studerande. Arbetsuppgifterna ska vara mångsidiga och lämpa sig för respektive examen. Till läroavtalet bifogas en individuell studieplan som görs upp utgående från de examensgrunder som Utbildningsstyrelsen fastställt. Utbildningen på arbetsplatsen kompletteras med undervisning i teoretiska kunskaper som huvudsakligen ges vid yrkesläroanstalter och vuxenutbildningscenter. En läroavtalsutbildning som leder till grundexamen räcker mellan ett och . utbildning och arbetserfarenhet förkortar utbildningen. Läroavtalsutbildningen kan dessutom förbereda för yrkesinriktade grundexamina eller yrkes- eller specialyrkesexamina som avläggs som fristående examen. Även icke-examensinriktad tilläggsutbildning kan avläggas genom läroavtal. Företagare kan utbilda sig själva i eget företag med läroavtal. Läroavtalsutbildningen förutsätter att arbetsplatsen har tillräcklig produktions- eller serviceverksamhet för att ordna utbildning i enlighet med läroplanen eller examensgrunderna, den arbetsutrustning som behövs samt kompetent yrkeskunnig personal, som kan fungera som ansvariga utbildare för den studerande Den teoretiska utbildningen vid läroanstalten är uppbyggd enligt den studerandes individuella studieplan. Utbildningen är mångfacetterad och innehåller olika utvecklings- och projektarbeten, närstudier, handledda distansstudier och distansuppgifter. Allt oftare genomförs en del av undervisningen på nätet. Den studerande har en ansvarig arbetsplatshandledare. Arbetsplatshandledaren är med och planerar studierna tillsammans med den studerande, en representant för utbildningsanordnaren och en lärare. Arbetsplatshandledaren introducerar den studerande i arbetsmiljön och arbetsuppgifterna, handleder den studerande och bedömer lärandet. Arbetsplatshandledaren är kontaktperson mellan arbetsplatsen och läroanstalten och stödperson för den studerande. En del av läroavtalsutbildningen kan genomföras utomlands som yrkesförberedande utbildning i form av inlärning i arbetet, arbetspraktik eller annat arbete. Den teoretiska utbildningen kan då avläggas vid en läroanstalt i respektive land eller till exempel genom distansuppgifter som ges av den egna läroanstalten i . Perioden utomlands tillgodoräknas i den examen som den studerande avlägger i (Utbildningsstyrelsen). Den finska yrkesutbildningen finansieras uteslutande med kommunala eller statliga skattemedel. Den statliga ersättningen för läroavtalsutbildningen går till läroavtalscentraler eller läroavtalsbyråer. De i sin tur tecknar anskaffningsavtal med läroanstalterna, som får ersättning för de skolförlagda delarna av utbildningen, och för examensarrangemangen. Läroavtalscentralerna betalar också ut bidrag till företag som tar emot läroavtalsstuderande, och eventuella studiesociala förmåner till de studerande. Exempelvis är det totala statliga bidraget för en genomsnittlig, tvåårig läroavtalsutbildning . Av dessa går ca 3 500–till läroanstalten, ca till företaget, och resterande täcker ev. studiesociala förmåner och läroavtalscentralens kostnader. Studerande med läroavtal får lön , och arbetsförhållandena är avtalsreglerade. kan de studerande få dagpenning, samt ersättning för resor och inkvartering. Inga studiesociala förmåner beviljas, om den studerande får lön eller andra förmåner . På har lärlingsformen använts för utbildning inom traditionella yrken, först blev yrkesutbildningen en offentlig angelägenhet. Parallellt med lärlingsutbildningen etablerades yrkesskolor för industri, där man kunde utbilda sig på halvtid, eller efter arbetstid. Yrkesskolorna drevs av arbetsgivare som ville tillhandahålla en mer resursstark och teknologiskt mer avancerad utbildning. Dessa yrkesskolor övertogs 1955 av staten. I samband med det statliga övertagandet omorganiserades utbildningen, och började omfatta heltidsstudier. Över tid utvecklades dessa yrkesskolor till att erbjuda ett alltmer omfattande kursutbud. fördes yrkesskolorna in i den integrerade gymnasieskolan, de teoretiska inslagen blev fler och utbildningstiden ökade till tre eller . har det övergripande ansvaret för all utbildning, och fastställer utbildningsprogram och läroplaner med målsättning och inriktning. När det gäller förskola och obligatorisk grundskola har de lokala myndigheterna det operationella ansvaret, medan gör uppföljningar. Isländska staten ansvarar för ungdomsskolorna och de högra utbildningsinstitutionerna, då det inte finns någon lokal administration för dessa. Arbetsmarknadens parter är involverade i lärlingsutbildningen både på strategisk och på operationell nivå. På nationell nivå finns en central samarbetskommitté för yrkesutbildning, där arbetsmarknadens parter kan utöva inflytande och påverka utbildningen. Den rådgivande centrala samarbetskommittén samarbetar tätt med , och kan föreslå ändringar och förbättringar inom yrkesutbildningen. finns 14 yrkesråd. De utnämns av ministern för utbildning, vetenskap och kultur, och varje råd består av representanter för arbetsmarknaden och en representant för . Råden ska definiera arbetsmarknadens behov av färdigheter och kompetens för varje yrke. De har en operationell roll genom att utforma utbildningsprogram, göra uppföljningar och utföra examinationer på skolor. På erbjuds yrkesutbildning vid tre typer av institutioner; Yrkesskolor för industrin/fackskolor som utbildar för licensierade yrken, den integrerade gymnasieskolan, och specialiserade yrkesskolor/speciella fackskolor, som ger utbildning i vissa specifika yrken. Yrkesutbildningen tar mellan ett halvt och och delas upp i två kategorier; utbildning som leder till ett licensierat yrke och organiseras som lärlingsutbildning, och utbildning som leder till ett yrke utan yrkeslicens. Utbildningen mot licensierade yrken har högre status och omfattar åtta områden, bl.a. verkstadsyrken, transport, och omvårdnad. Mer om lärlingsutbildningen nedan. Den skolbaserade utbildningen riktas mot yrken utan licens inom exempelvis livsmedelsindustri, handel och turism, och är av mer förberedande karaktär. All yrkesutbildning är uppdelad i skolutbildning och arbetsplatsförlagd utbildning, där den arbetsplatsförlagda delen varierar beroende på program. De arbetsplastförlagda delarna av yrkesutbildning sker på företag eller hos en mäster. Lärlingen kan välja mellan olika alternativa utbildningsvägar, se nedan. Den arbetsplatsförlagda delen styrs av kontrakt. Utbildningens omfattning och utformning; Lärlingsutbildning Lärlingsutbildningen till auktoriserad hantverkare tar tre till . Den består av yrkesorienterade studier i skola, och ett lärlingskontrakt med en mäster eller ett företag. Lärlingen kan välja mellan tre alternativa utbildningsvägar: Lärlingskontrakt hos en hantverkare. Grundläggande yrkesutbildning : allmänna (teoretiska och praktiska) studier vid en industri/fackskola eller integrerat gymnasium, följt av ett lärlingskontrakt. allmänna (teoretiska och praktiska) studier följt av med mer specialiserade studier vid en fackskola eller integrerat gymnasium, som därefter följs av ett lärlingskontrakt med en hantverksmästare. Efter avslutad lärlingstid avlägger lärlingen ett gesällprov, och får då yrkeslicens. Efter viss praktisk erfarenhet och påbyggnadsutbildning (mästarskola, en till fyra terminer på kvällstid) kan mästernivå uppnås. erbjuder ingen alternativ yrkesutbildning, ex i form av korta kurser. Det finns ett ettårigt program på gymnasienivå, som för de elever som haft svårigheter i , eller för de som inte valt inriktning. Programmet är allmänt, och har inga inslag av praktik eller yrkesförberedande moment. Den skolförlagda delen av yrkesutbildningen ät statligt finansierad, medan företag och institutioner bekostar den arbetsplatsförlagda delen. Lärlingar får lön av arbetsgivaren , enligt gällande avtal. De företag som tar emot lärlingar får ingen statlig ersättning. Det finns inte heller något system med kollektiva avgifter för att fördela risker och kostnader med lärlingar, som i . För vissa utbildningar mot icke-certifierade yrken som har lärande på arbetsplats där ingen ersättning utgår till eleven, har eleven rätt till statligt studielån. Vidaregående oppläring, dvs. all kompetensgivande undervisning mellan grundskola och högre utbildning, garanterar alla norska ungdomar mellan en plats. Utbildningen kan leda fram till studiekompetanse, yrkeskompetense eller delkompetense. har en enhetlig gymnasieskola, som samordnar allmänutbildning och gymnasieutbildning. Utbildningarna genomförs ofta parallellt vid samma skola, och ska ge likvärdig status till praktisk och teoretisk utbildning. Av de nordiska länderna har den största delen ungdomar i yrkesförberedande utbildning. av ungdomarna valde 2007 en yrkesutbildning, vilket var en ökning med . Detta speglar ett stigande intresse för yrkesutbildning både hos elever och hos arbetsgivare, i samband med ett ökande antal utbildningsplatser. Den norska yrkesutbildningen är organiserad i den så kallad 2 + 2 modellen vilket innebär att den första delen av utbildningen sker vid en integrerad gymnasieskola, som sedan följs upp av en kontraktsbunden lärlingsperiod på ett företag. På central nivå fastställer de övergripande målen, fastställer struktur och organisation för utbildningen i ; från förskola till högre utbildning. Kunnskapsdepartementet och uddanningsdirektoratet ansvarar för läroplaner och kursplaner, samt strukturen för yrkesutbildning och lagarna som reglerar detta. Administrationen av är decentraliserad till lokala och regionala myndigheter som har befogenheter och ekonomisk frihet. När det gäller yrkesutbildning ligger ansvaret på den regionala nivån, fylket, som ansvarar för dimensioneringen av yrkesutbildningen, distributionen av den statliga finansieringen, för lärlingsutbildningen och tillsyn. Yrkesutbildningen i är som i baserad på omfattande och reglerat samarbete mellan å ena sidan utbildningsmyndigheter och skolor, och å andra sidan arbetsmarknadens parter. På nationell nivå finns det Nationella Rådet för yrkesutbildning, Rådet för fagoppläring i arbeidslivet, och 20 nationella yrkesråd, Fagråd; ett för varje yrkesprogram. Det nationella rådet som består av representanter för arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer samarbetar direkt med i frågor som rör yrkesutbildning och arbetsliv. De 20 nationella fagråden besitter specialistkompetens för ca 180 erkända yrken. På regional nivå, finns i varje fylke en s.k. yrkesopplæringsnemnd, som är rådgivande i specifika frågor fastställda i skollagen. Yrkesopplæringsnemnderna består till majoriteten av arbetsmarknadens parter, de utses för fyraårsperioder och är operationella. De ansvarar bl.a. för övervakning av den arbetsplatsförlagda delen av yrkesutbildningen och ska säkra att standarden på lärandet i arbete motsvarar de satta kriterierna. De utfärdar också certifikat eller gesällbrev. Elev/lärlingsorganisationer är representerade både på nationell och på regional nivå. VG 1 och VG 2 (ibland även VG 3) tillhandahålls av skolor, och lärande i arbete sker i företag. Utöver detta finns s.k. opplæringskontor, som ägs av företagen, ofta knutna till ett särskilt yrkesområde. Opplæringskontoren arbetar aktivt med att hitta nya företag som kan ta emot lärlingar. De övervakar också företag med lärlingar, och utbildar handledare. Många opplæringskontor organiserar den teoretiska delen av lärlingsutbildningen på företaget. Genom att signera lärlings- kontrakten för små företagares räkning, blir de ansvariga för att företagsdelen av utbildningen genomförs på ett fullgott sätt. Elever kan välja mellan olika alternativa utbildningsvägar, och även genom att avlägga ett prov kvalificera sig för högre studier efter yrkesutbildningen. Den arbetsplatsförlagda delen inom 2 + 2 styrs av kontrakt, och lärlingen blir anställd med lön. Utbildningens omfattning och utformning, 2+2 modellen Yrkesutbildningen ges i huvudsak inom 2 + 2 modellen, dvs. i skola och lärande i arbete. Första årets utbildning består av en skolförlagd grundkurs, Videregåendetrinn I, VG 1, med nio olika ingångar från omvårdnad till verkstadsyrken. Året avslutas med ett teoretiskt prov som är en del av den slutliga examen, och som eleven måste klara för att gå vidare till den mer praktikbaserade delen av utbildningen. VG 1 följs av två mer avancerade och specialiserade kurser, VG 2 som också är skolförlagd och VG 3. Totalt erbjuder de avancerade kurserna ett hundratal olika utbildningsalternativ. Under VG 3 inleds den egentliga lärlingsutbildningen, och då börjar den tvååriga specialiseringen i ett företag. Hälften av tiden består av lärande i arbete, och hälften av yrkesteoretiska studier. Dessa får lärlingen på företaget, eller via en utbildningsanordnare som företaget kontrakterar. Det finns ungefär 180 olika yrkesinriktningar att välja bland. Som alternativ till 2 + 2 utbildningen kan de ungdomar som inte har lärlingsplats i ett företag fortsätta till skolförlagd VG 3, som fylket måste erbjuda. Efter avslutad utbildning görs ett gesällprov, fag/svennepröve, och ett fag/svennebrev kan utfärdas. (Beteckningen svennebrev används av de traditionella hantverksyrkena, medan andra utbildningar använder sig av fagbrev.) Ansvaret för prov och utfärdande av nämnda certifikat/gesällbrev enligt nationella regler ligger för lärlingar på den regionala nivån. För mindre motiverade elever, finns alternativ till 2 + 2 yrkesutbildningen, genom att direkt efter VG 1 börja med det arbetsplatsförlagda lärandet. Det finns också en kortare utbildning som lärekandidater. Ett välutvecklat uppföljningssystem försöker hitta alternativ för unga som av olika orsakar har problem med att avsluta sin utbildning, och skolorna ska erbjuda utbildning t.o.m. 24-års ålder för dem som inte har en avslutad motsvarande gymnasieutbildning. Den skolförlagda delen av yrkesutbildningen är statligt finansierad, och de företag som anställer en lärling får ett statligt bidrag. Bidraget ska täcka de två åren som lärlingen är anställd, inklusive de perioder som lärlingen studerar teori. Summan motsvarar kostnaden för ett skolår, 99 , per lärling. Utöver basbidraget kan företaget få ytterligare upp till NOK 45 263, per lärling i traditionella hantverksyrken, som t.ex. guldsmed. Lärlingar får lön av arbetsgivaren, enligt kollektiva avtal, och lönen varierar från av lönen för en fullärd arbetstagare i motsvarande anställning. är en federal stat, där ansvaret för utbildningen är delat. De olika delstaterna (Länder) har relativt stor självständighet och beslutanderätt bl.a. i frågor som rör utbildning och kultur. En viss samordning av utbildningssystemen sker dock genom den s.k. Utbildnings- och kulturministerkonferensen (), som formellt har en rådgivande funktion. Dess rekommendationer genomförs när den enskilda delstaten fattar beslut om detta. De 16 delstaterna utformar var och en sitt eget skolsystem, och det finns väsentliga skillnader mellan systemen. Vissa drag är gemensamma, och sammanfattas här. Skolplikten för heltidsstudier är nio- eller tioårig och omfattar åldrarna 6–(i fem delstater). Därefter är ungdomar som inte deltar i heltidsstudier, t.ex. lärlingar, skyldiga att delta i heltidsstudier fram till . Före den obligatoriska grundeskolan deltar flertalet barn i frivillig Kindergarten. Den gemensamma sammanhållna är fyraårig (sexårig i några delstater). Efter följer en tvåårig orienteringsnivå, antingen som separat skolform, eller som en del av del följande lägre sekundärnivå. Den lägre sekundärnivån omfattar tre olika skolformer; gymnasium – som kan fortsätta på den övre sekundärnivån, realskola (Realschule) eller fortsatt grundskola (Hauptschule). Vissa stater har en sammanhållen enhetsskola (Gemensamtschule). Föräldrar och elever har rätt att välja skolform, men olika skol- former har särskilda inträdeskrav. Det finns också ett begränsat antal special- eller privatskolor. Den övre sekundära nivån (motsvarande svensk gymnasieskola) består av gymnasium (som en fortsättning på den tidigare nivån) som förbereder för studentexamen (Arbitur), olika slags fackskolor inom handel teknik och service, yrkesskolor, och det duala systemet (lärlingsutbildning).