sou · GXB347 · 2009-12-14 00:00:00 — Det finns anledning att fundera över behovet av utbildning, kunskapsspridning och opinionsbildande insatser där såväl statens som arbetsmarknadsparternas roller bör diskuteras. Vi återkommer i avsnitt 4.4 till ett förslag som avser arbetsmiljökunskap i högskoleutbildningar. Som vi på flera ställen berör i betänkandet är marknadskrafterna ofta kopplade till ekonomiska motiv. Att kunna visa att arbetsmiljön ger positiva resultat i ekonomiska eller kvalitativa termer ökar arbetsmiljöns betydelse som konkurrensmedel. Ekonomiska styrmedel är betydelsefulla för att skapa och öka incitamenten för arbetsmiljöarbetet. Detta gäller också för de marknadsorienterade styrmedlen, dvs. att de blir mer attraktiva om ekonomiska och värdeskapande effekter kan visas (se t.ex. vad som sägs om den ekonomiska forskningen om CSR i avsnitt 3.3). För att få marknaden att fungera som en drivkraft på utbudssidan, dvs. för de som driver företag och andra verksamheter, behövs liksom när det gäller efterfrågesidan ökade kunskaper och en ökad medvetenhet om arbetsmiljöns betydelse. Olika instrument kan behövas för att förstärka sambanden med verksamhetens planering, drift och resultat samt t.ex. good-will-värdet av en god arbetsmiljö. Frågor om arbetsmiljöns betydelse för lönsamhet och kvalitet hos verksamheter, produkter och tjänster är viktiga. Vi har i delbetänkandet föreslagit att marknadsorienterade styrmedel i form av märkning av arbetsställen kopplas till resultatet av arbetsmiljötillsynen. Vi återkommer i våra förslag nedan med förslag till en komplettering av det förslaget med att koppla ytterligare ett sådant styrmedel till tillsynen. Det finns som också det har angett (kunskapsrådets första rapport arbetsmiljö – en framgångsfaktor?, SOU 2009:47) ett behov av ytterligare forskning och metodutveckling om sambanden mellan arbetsmiljö och ekonomi och sätt att mäta och redovisa arbetsmiljön i ekonomiska termer. Överväganden och förslag SOU 2009:97 4.2 Certifiering i den nya tillsynsmodellen Förslag: Ett ytterligare inslag förs in i den av oss i delbetänkandet föreslagna nya tillsynsmodellen. Arbetsgivare som har blivit arbetsmiljöcertifierade av ett ackrediterat certifieringsorgan i enlighet med kraven i föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete i AFS 2001:1 eller kraven i standarden OHSAS 18001 blir undantagna från genomgången av samtliga arbetsställen och får en tilläggsmärkning på webbplats. En bestämmelse om detta förs in 15 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166). Bakgrund Vi har i våra överväganden om en ny tillsynsmodell i avsnitt 3.1 s. 65 i delbetänkandet angivit att vår avsikt var att i utredningens fortsatta arbete närmare diskutera certifieringens roll på arbetsmiljöområdet som ett marknadsorienterat styrmedel och därvid även dess eventuella roll i tillsynssystemet. I den danska modellen för tillsyn som har varit utgångspunkten för vårt förslag om den nya svenska tillsynsmodellen får en dansk arbetsmiljöcertifiering motsvarande den svenska den konsekvensen att den verksamhet som omfattas av certifieringen blir undantaget från den genomgång (s.k. screening) som samtliga verksamheter annars måste genomgå. Dessa verksamheter får dessutom en särskild smileysymbol på det danska Arbejdstilsynets webbplats, nämligen en grön med krona (se figur 4.1) om verksamheten skickar in en kopia av arbetsmiljöcertifikatet till Arbejdstilsynet och anhåller om att det offentliggörs. Dessa verksamheter anses göra en extraordinär insats för att säkra en hög arbetsmiljönivå. Verksamheterna ska dessutom skicka in en försäkran som säkerställer att certifieringsorganet informerar Arbejdstilsynet om verksamhetens certifikat blir fråntaget, temporärt fråntaget eller bortfaller. En grön med krona kan tas bort från om verksamheten får ett eller flera beslut som ska medföra en gul eller en röd , eller om det ackrediterade certifieringsorganet i samband med en certifiering har gett besked till 68 SOU 2009:97 Överväganden och förslag et närmare beskrivit certifiering och olika cer ch/eller mot det int id sker en viss ökning. I Da med erforderliga åtgärder om villkoren för certifieringen inte följs. Arbejdstilsynet att verksamhetens certifikat är fråntaget, temporärt fråntaget eller har bortfallit. Figur 4.1 Överväganden Vi har i avsnitt 3.2 i det här betänkandet samt i avsnitt 2.3.2 och bilaga 2 i delbetänkand tifieringsordningar. Det som är aktuellt att överväga är om arbetsmiljöcertifiering, dvs. certifiering under ackreditering av ledningssystemet för arbetsmiljö, ska innebära en särbehandling i den av oss i delbetänkandet föreslagna nya tillsynsmodellen på liknande sätt som i den danska modellen. Det handlar om den certifiering under ackreditering av Swedac som görs mot föreskrifter (AFS 2001:1) Systematiskt arbetsmiljöarbete o ernationella kravdokumentet OHSAS 18001. Vi kan konstatera att arbetsmiljöcertifiering har en relativt blygsam omfattning i med ca 300 företag och ca 590 arbetsställen certifierade, där det emellert nmark är siffran ca 2 200 arbetsställen. Vi anser att det finns anledning att se positivt på arbetsmiljöcertifieringen som styrmedel. Certifieringens inriktning mot ledningssystem och systematik understryker verksamhetsperspektivet, dvs. sambandet mellan arbetsmiljön och verksamhetens planering och drift i övrigt. är det viktigt att upprätthålla höga krav på tillförlitlighet i certifieringssystemet. Certifieringens och certifikatets trovärdighet är beroende av certifieringsorganets trovärdighet och kompetens, vilket ackrediteringen syftar till att säkerställa. Det är då också angeläget att ackrediteringen uppfyller höga krav på integritet och kompetens samt att certifieringar följs upp och certifieringsorgan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt 69 Överväganden och förslag SOU 2009:97 För den verksamhet som gjort ett sådant åtagande som en certifiering innebär och satsar de relativt omfattande resurser som krävs (se avsnitt 3.2 om kostnader för olika typfall) finns det, under de ovan angivna förutsättningarna, anledning att göra ett undantag i tillsynen för genomgången av samtliga arbetsställen på samma sätt som i . Vi föreslår också att en särskild tilläggsmärkning för dessa fall införs i det av oss föreslagna märkningssystemet, där märkningen anger att verksamheten i fråga är arbetsmiljöcertifierad för att ytterligare stärka certifieringens marknadsvärde. Författningsreglering I vårt förslag till ny tillsynsmodell i delbetänkandet (avsnitt 3.4) gjordes bedömningen att det inte finns behov av någon ny eller ändrad reglering i lag eller förordning för att införa den nya modellen. Den närmare reglering som behövs för att införa den nya tillsynsmodellen i det praktiska tillsynsarbetet ansåg vi kunde överlåtas till , som bör kunna införa sådana föreskrifter som verkställighetsföreskrifter med stöd av 18 § p. 7 arbetsmiljöförordningen eller som tjänsteföreskrifter. Vi anförde bl.a. följande (avsnitt 3.4 s. 70–71) Vi anser inte att det behöver göras några ändringar eller tillägg i arbetsmiljölagen (1977:1160) med anledning av förslaget till en ny tillsynsmodell. Bestämmelserna i 7 kap. arbetsmiljölagen ger de nödvändiga befogenheterna för att utöva tillsynen av arbetsmiljön även med den nya inriktningen. Förslaget bygger vidare på befintliga möjligheter att meddela förelägganden och förbud i enlighet med 7 kap. 7 §. Några förändringar avses inte åstadkommas i sanktionssystemet. Vi har övervägt om den nya tillsynsmodellen med den förändrade inriktningen av besöksverksamheten och märkningssystemet bör komma till uttryck i regeringens tillämpningsföreskrifter till lagen i 15 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166). Vi har emellertid funnit att det inte är nödvändigt att göra något tillägg eller annan ändring på förordningsnivå. Regeringens riktlinjer och anvisningar för att genomföra den nya tillsynsmodellen bör kunna lämnas i samband med att förslagen behandlas i budgetpropositionen och i berörda regleringsbrev. När nu ett undantag ska göras från en generell ordning kommer frågan om författningsreglering i ett något annorlunda läge. Vi finner att det bl.a. från rättssäkerhets- och tydlighetssynpunkt är viktigt att den som avser att göra det relativt omfattande åtagande som 70 SOU 2009:97 Överväganden och förslag en certifiering innebär vet genom en tydlig reglering vilka konsekvenserna blir när det gäller den offentliga tillsynen. Vi föreslår därför numera att det förs in en bestämmelse i arbetsmiljöförordningen om genomgången genom besök av samtliga arbetsställen i den nya tillsynsmodellen samt om att undantag gäller för en verksamhet som har erhållit en sådan arbetsmiljöcertifiering under ackreditering som vi har redovisat. Avsikten är emellertid inte att de certifierade verksamheterna ska undantas från den lagstadgade tillsynen i sig. Det handlar endast om att närmare reglera hur den nya tillsynsmetoden administrativt och faktiskt ska utövas. Dessa verksamheter kan i övrigt alltid utsättas för tillsynsåtgärder om det behövs för att tillse att arbetsmiljölagen och föreskrifter till den efterlevs, vilket kan bli aktuellt t.ex. vid anmälan av missförhållande, skyddsombudsstopp eller annat liknande skäl. Någon lagändring anser vi emellertid inte behövas utan det vi föreslår innebär närmast en administrativ reglering av tillsynen som faller inom regeringens restkompetens. 4.3 Arbetsmiljökrav i upphandlingen Förslag: Den som lämnar anbud på en tjänst i en offentlig upphandling ska uteslutas från upphandlingen om denne inte har fullgjort vad som föreskrivs i arbetsmiljölagen och i föreskrifter med stöd av den om skyldighet att undersöka riskerna i verksamheten (skriftlig riskbedömning). En bestämmelse om detta förs in i arbetsmiljölagen. En hänvisning till den bestämmelsen förs in i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling (). Bakgrund och överväganden Allmänt Vi har i avsnitt 3.7 beskrivit vad som gäller om upphandling och då särskilt offentlig upphandling. Vi har där framhållit att ett viktigt skäl till den relativt omfattande regleringen av offentlig upphandling är att upphandlingen ska ske i rättvis konkurrens. Upphandlande myndigheter ska 71 Överväganden och förslag SOU 2009:97 behandla leverantörer på ett likvärdigt och icke diskriminerande samt öppet sätt. Vi har vidare framhållit att från gemenskapsrättslig utgångspunkt har regleringen vid offentlig upphandling införts för att bidra till genomförandet av den gemensamma marknaden genom att företag i alla medlemsstater skall kunna konkurrera på lika villkor om offentliga kontrakt i medlemsstaterna. Den ökade konkurrens detta medför syftar till att ge de upphandlande myndigheterna och enheterna möjlighet att ingå affärsmässigt fördelaktiga kontrakt. Sociala hänsyn, såsom arbetsmiljöhänsyn, kan integreras i upphandlingsprocessen. Tvingande hänsyn såsom skydd av människors hälsa och liv ska garanteras. Mot den här bakgrunden och med hänsyn till den övergripande inriktningen att göra arbetsmiljö till ett konkurrensmedel har vi funnit det både naturligt och angeläget att lyfta fram arbetsmiljöfrågorna inom ramen för upphandlingsförfarandet. Vi har övervägt olika alternativ när det gäller hur arbetsmiljökrav ska på ett ändamålsenligt sätt kunna föras in i upphandlingsförfarandet. Inriktningen är att samtliga anbudsgivare som ska komma ifråga för att konkurrera om offentliga kontrakt klarar vissa grundkriterier när det gäller efterlevnaden av arbetsmiljölagen. har vi funnit det viktigt att utforma kriterierna på ett så konkret, tydligt och avgränsat sätt som möjligt så att de ska vara enkla att tillämpa och kontrollera för såväl den upphandlande myndigheten eller enheten som anbudsgivarna. Det som krävs och avses kontrolleras är endast vissa grundkriterier som indikerar om arbetsmiljölagstiftningen i väsentliga hänseenden som har betydelse i upphandlingen efterlevs. Som vi har framhållit tidigare (se kapitel 3) ska alla arbetsgivare, såväl inhemska som utländska, som utför arbete i uppfylla arbetsmiljölagen och föreskrifterna till den i samtliga avseenden som föranleds av den verksamhet som bedrivs. Vi har också angivit att sociala hänsyn i första hand finns med i som möjliga kontraktsvillkor. har vi hänvisat till vad som bl.a. redovisas i slutbetänkande SOU 2006:28 om rättsutvecklingen och möjligheterna att ställa sociala krav. Innan vi går in på de olika alternativen och de slutliga övervägandena bör en generell fråga som vi har haft att ta ställning till behandlas. Frågan avser möjligheten med hänsyn till gemenskapsrätten att göra kraven obligatoriska, dvs. föra in ska-krav. SOU 2009:97 Överväganden och förslag staterar att upphandlingsdirektivet och därmed också i stor utsträckning är en reglering av förhållandet mellan olika parter, i egenskap av upphandlare och anbudsgivare, och att den huvudsakligen bygger på att den upphandlande myndigheten eller enheten ges möjlighet att (får) ställa sociala krav. I vissa av bestämmelserna om uteslutning av anbudsgivare/leverantörer i 10 kap. finns det emellertid ska-krav vad gäller viss grov brottslighet m.m. Vi konstaterar att i enlighet med de generella principerna om tvingande hänsyn bör det vara möjligt att genom nationella bestämmelser ställa krav på sådana åtgärder som behövs för att skydda människors hälsa och liv även i en upphandling. Detta framgår också av skäl 6 till direktivet som lyder som följer. Ingenting i detta direktiv bör hindra vidtagande eller genomförande av sådana åtgärder som behövs för att skydda allmän ordning, allmän moral och allmän säkerhet, att skydda människors och djurs hälsa och liv eller att bevara växter, i synnerhet med sikte på en hållbar utveckling, under förutsättning att åtgärderna överensstämmer med fördraget. Det är ett viktigt samhällsintresse att arbetsmiljökraven, som ytterst syftar till att skydda liv och hälsa, upprätthålls i upphandlingar. Det får inte bli så att arbetsmiljökraven eftersätts i konkurrensen och anbudsprövningen. Inriktningen som vi har redovisat för våra förslag är i stället att göra arbetsmiljö till ett konkurrensmedel. Det bör mot den här bakgrunden inte vara ett val hos den som upphandlar om arbetsmiljön ska beaktas eller inte. Vår slutsats är därmed att de arbetsmiljökriterier som vi föreslår ska gälla samtliga arbetsgivare i offentliga upphandlingar. Arbetsmiljökriterierna ska alltså kunna formuleras som ska-krav. Vi har som sagt övervägt olika alternativ, bl.a. i vilket skede av upphandlingen som arbetsmiljökrav ska in och kontrolleras. Vi har övervägt om det ska ske som kontraktsvillkor i enlighet med 6 kap. 13 § där bl.a. sociala villkor uttryckligen nämns. Ett alternativ är att göra 6 kap. 12 § , som särskilt avser arbetarskydd obligatorisk när det gäller sådana bestämmelser. Bestämmelsen är fakultativ och ger en möjlighet att på nationell nivå ålägga en upphandlande myndighet att i förfrågningsunderlaget ange hos vilket eller vilka organ en anbudssökande eller anbudsgivare kan få relevanta uppgifter om skyldigheter avseende de bestämmelser om beskattning, miljöskydd, arbetarskydd och arbetsvillkor som gäller i 73 Överväganden och förslag SOU 2009:97 den medlemsstat, region eller ort där tjänsterna eller entreprenaden skall utföras och som skall tillämpas på dessa entreprenader eller tjänster under fullgörandet av kontraktet (vår kursivering). Bestämmelsen har gjorts tvingande i bl.a. (se expertutlåtandet i betänkandet Bättre arbetsmiljöregler II, SOU 2007:43, bilaga 5 sid. 228). Bestämmelsen är emellertid en generell bestämmelse som endast anger var uppgifter om t.ex. arbetsmiljökrav kan inhämtas. Vi har slutligen övervägt att införa arbetsmiljökrav som uteslutningskrav i enlighet med 10 kap. 2 § 4. om allvarligt fel i yrkesutövningen (se nedan). Vi har när vi har prövat fördelar och nackdelar med de olika alternativen stannat för det sistnämnda alternativet med uteslutningskrav. De krav vi vill ska ställas och kontrolleras är sådana grundläggande krav som gäller alla arbetsgivare och de är inte tänkta som utvärderings- eller tilldelningskriterier. Kraven kan också utformas på ett relativt enkelt och lättillämpat sätt. Alternativet när det gäller 6 kap. 12 § skulle kunna ha vissa fördelar genom att det bl.a. särskilt avser arbetarskydd. Bestämmelsen anger emellertid som vi har nämnt endast var information om gällande regler kan inhämtas. Vi redovisar längre fram att är ett sådant organ som kan ha att lämna uppgifter till anbudsgivare om vilka arbetsmiljöregler som gäller vid arbeten som sker i . Som vi har angivit utgår våra förslag från att kriterierna utformas på ett så konkret, tydligt och avgränsat sätt som möjligt så att de ska vara enkla att tillämpa och kontrollera för såväl den upphandlande myndigheten eller enheten som anbudsgivarna. Det som krävs och avses kontrolleras är endast vissa grundkriterier som indikerar om arbetsmiljökrav i väsentliga hänseenden som har betydelse i upphandlingen efterlevs. Dessa krav ska vara klara för samtliga anbudsgivare utan att dessa ska behöva gå via t.ex. , vilket skulle vara en kostnad för såväl verket som anbudsgivarna. Det är naturligtvis inget som hindrar att anbudsgivare vänder sig till ändå, vilket kan vara särskilt behövligt för utländska anbudsgivare som kan vända sig till verket som förbindelsekontor enligt utstationeringslagen. SOU 2009:97 Överväganden och förslag Allmänt om uteslutningskrav Bestämmelserna i 10 kap. 2 § 4. lagen om offentlig upphandling () innebär att en leverantör får uteslutas från att delta i en upphandling om leverantören har gjort sig skyldig till ett allvarligt fel i yrkesutövningen och den upphandlande myndigheten kan visa detta. Enligt artikel 45.2 i EG-direktivet 2004/18/EG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster, det s.k. klassiska direktivet, ska medlemsstaterna i enlighet med nationell rätt och med hänsyn till gemenskapsrätten fastställa villkoren för tillämpning av den angivna punkten. I skäl 43 i direktivet anges följande om bakgrunden till en motsvarande och en anslutande bestämmelse i direktivet. /---/Om det i nationell rätt ingår sådana bestämmelser, kan överträdelse av miljölagstiftningen eller lagstiftningen om otillåten samverkan vid offentlig upphandling som lett till lagakraftvunnen dom eller beslut med likvärdig effekt betraktas som brott mot den ekonomiska aktörens yrkesetik eller som ett allvarligt fel. Bristande efterlevnad av nationella bestämmelser för genomförande av rådets direktiv /78/EG (1) och 76/207/EEG (2) om lika behandling av arbetstagare som lett till lagakraftvunnen dom eller beslut med likvärdig effekt kan betraktas som ett brott mot den ekonomiska aktörens yrkesetik eller som ett allvarligt fel. I skäl 34 anges följande bl.a. om utländska företag som utstationerar arbetstagare. Gällande lagar, förordningar och kollektivavtal rörande anställningsvillkor och arbetarskydd, på såväl nationell nivå som gemenskapsnivå, är tillämpliga vid fullgörandet av ett offentligt kontrakt om dessa bestämmelser och tillämpningen av dem överensstämmer med gemenskapsrätten. För gränsöverskridande verksamhet, när arbetstagare i en medlemsstat utför tjänster i en annan medlemsstat i samband med fullgörandet av ett offentligt kontrakt, fastställs i och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (1) de minimivillkor som måste uppfyllas i värdlandet gentemot de utstationerade arbetstagarna. Om det i nationell rätt ingår bestämmelser i detta avseende, kan det om dessa förpliktelser inte uppfylls betraktas som ett allvarligt fel eller som ett brott mot den ekonomiska aktörens yrkesetik, som kan medföra att den ekonomiska aktören utesluts från det offentliga upphandlingsförfarandet. Överväganden och förslag SOU 2009:97 refererar i avsnitt 6.4 om rättsutvecklingen när det gäller sociala krav till tolkningsmeddelande om gemenskapslagstiftning med tillämpning på offentlig upphandling och om möjligheterna att ta sociala hänsyn vid offentlig upphandling ( KOM (2001) 566 slutlig, EGT nr C 333, 28.11.2001, s. 27). Meddelandet utgår från de tidigare upphandlingsdirektiven men anses fortfarande ha aktualitet. På s. 190 sägs följande. Det erinras om att en leverantör som brutit mot lagstiftning inom det sociala området kan uteslutas om överträdelsen enligt nationell lagstiftning utgör ett brott mot yrkesetiken eller ett allvarligt fel i yrkesutövningen (tolkningsmeddelandet s. 30). Någon gemenskapsrättslig definition av begreppet allvarligt fel i yrkesutövningen finns inte. Medlemsstaten får definiera begreppet i sin nationella lagstiftning och själv avgöra om underlåtenhet att fullgöra vissa skyldigheter på det sociala området utgör ett sådant fel. Ett exempel som anges är att en inhemsk leverantör som inte upprättat en jämställdhetsplan, trots att sådan skyldighet föreligger enligt den nationella lagstiftningen, kan uteslutas förutsatt att underlåtenheten utgör ett allvarligt fel i yrkesutövningen enligt nationella regler. Med hänsyn till att 10 kap. 2 § 3. avser lagakraftvunnen brottmålsdom avseende yrkesutövningen kan motsatsvis dras den slutsatsen att punkten 4 inte avser sådana fel som innebär brott och att den då inte heller omfattar brottmålsdomar. Det som närmast ligger till hands med hänsyn till vad som sägs ovan bl.a. i kommissionens tolkningsmeddelande och i skäl 43 är att punkt 4 kan vara tillämplig på bristande efterlevnad av en lagstiftning som på något sätt reglerar yrkesutövningen Angivande av t.ex. miljöskyddslagstiftning och nationella bestämmelser för genomförande av jämställdhetsdirektivet får anses vara exempel på sådan lagstiftning och ingen uttömmande beskrivning. Arbetsmiljölagstiftningen är enligt vår uppfattning också en sådan lagstiftning som reglerar yrkesutövningen. Arbetsmiljölagstiftningen är alltid tillämplig när någon utför arbete i . Detta bekräftas också i skäl 34 som refereras ovan, där det bl.a. anges att lagar och förordningar om bl.a. arbetarskydd på såväl nationell nivå som gemenskapsnivå, är tillämpliga vid fullgörandet av ett offentligt kontrakt om dessa bestämmelser och tilllämpningen av dem överensstämmer med gemenskapsrätten. Arbetsmiljöbestämmelser på gemenskapsnivå är genomförda i den svenska arbetsmiljölagstiftningen. SOU 2009:97 Överväganden och förslag Skäl 34 behandlar särskilt arbete som utförs av en utstationerad arbetstagare i en medlemsstat i EU i en annan medlemsstat i samband med fullgörandet av ett offentligt kontrakt. För dessa fall gäller utstationeringsdirektivet (och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster). Skäl 34 anger att om nationella bestämmelser inte uppfylls kan det betraktas som ett allvarligt fel eller som ett brott mot den ekonomiska aktörens yrkesetik, som kan medföra att den ekonomiska aktören utesluts från det offentliga upphandlingsförfarandet. De nationella bestämmelserna som genomför utstationeringsdirektivet finns i utstationeringslagen (lag (1999:678) om utstationering av arbetstagare). Enligt den lagen gäller arbetsmiljölagen alltid vid arbete som av utstationerad arbetstagare utförs i . I 10 kap. 2 § 4. anges vidare att det ska vara fråga om ett allvarligt fel i yrkesutövningen. En underlåtenhet att följa arbetsmiljölagstiftningen kan innebära stora risker för arbetstagarnas hälsa och säkerhet. En underlåtenhet av detta slag innebär enligt vår uppfattning att det föreligger ett allvarligt fel i nu aktuellt avseende. Enligt artikel 45.2 andra stycket i det klassiska direktivet ska medlemsstaterna i enlighet med nationell rätt och med hänsyn till gemenskapsrätten fastställa villkoren för tillämpning av punkten. Närmare om förslaget Vi har som vi har redovisat redan tidigare i detta avsnitt stannat för att utforma förslaget om arbetsmiljöhänsyn som ett uteslutningskrav. En kompletterande bestämmelse i enlighet med artikel 45.2 andra stycket i det klassiska direktivet föreslås därför.