sou · GXB322 · 2009-03-04 00:00:00 — 1994/95:89) efter förslag av den tillsatta Alkoholpolitiska kommissionen, som hade till uppgift att göra en bred översyn och utvärdering av den svenska alkoholpolitiken och lägga fram förslag till strategi för framtiden, bl.a. i ett EG-perspektiv. Alkohollagen trädde i kraft och ersatte de tidigare lagarna om tillverkning av drycker, LTD och handel med drycker, LHD. Åtskilliga bestämmelser överfördes i oförändrat skick till alkohollagen från de tidigare lagarna. Nyheter var huvudsakligen två väsentliga förändringar i förhållande till vad som gällde enligt LTD och LHD. För det första avskaffades de tidigare monopolen gällande alkohollag och bakgrunden till denna för tillverkning, export, import och partihandel med spritdrycker, vin och starköl. Denna förändring innebar en anpassning till om konkurrens och om varors fria rörlighet, dvs. de regler som hade accepterat redan genom anslutningen till EES- avtalet 1994. Monopolen ersattes av ett tillståndssystem enligt vilket en sökande måste uppfylla vissa krav. Förutsättningarna för olika tillstånd preciserades. Även om sålunda marknadskrafterna fick ett betydligt större utrymme än tidigare genom att de nämnda monopolen upphävdes bibehölls viktiga principer och tankegångar från tidigare lagstiftning. Målet för lagstiftningen var alltjämt att hålla alkoholkonsumtionen nere för att begränsa skadeverkningarna. I linje härmed behölls Systembolagets detaljhandelsmonopol. Den andra nyheten var en förändring av reglerna för tillståndsgivningen. En ny central myndighet, Alkoholinspektionen, inrättades med uppgift att handha tillståndsgivning, kontroll och tillsyn. Kommunerna blev beslutande instans i stället för länsstyrelserna och det s.k. kommunala vetot försvann. Länsstyrelserna blev i stället regionala tillsynsenheter. Från har Alkohol- inspektionen avvecklats och inspektionens uppgifter har överförts till . Härefter har alkohollagen undergått flera förändringar på grundval av utredningsförslag, varav bl.a. följande kan nämnas. : Alkoholreklam - marknadsföring av alkoholdrycker och Systembolagets produkturval (SOU 1998:8) I enlighet med utredningens förslag upphävdes den tidigare gällande lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker, den s.k. alkoholreklamlagen, och bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker infördes i alkohollagen (prop. 1998/99:134). : Beskattning utan taxfree (SOU 1998:126) Utredningen hade till huvuduppgift att se över förfarandereglerna för punktskatter m.m. Utredningen föreslog bl.a. vissa ändringar i alkohollagen avseende proviantering av fartyg och luftfartyg som också infördes i lagen (prop. 1998/99:86). gällande alkohollag och bakgrunden till denna : Alkoholpolitikens medel (SOU 1998:156) Utredningens förslag ledde till följande förändring. De särskilda partihandelstillstånden som innebar att den som ville idka partihandel med alkoholvaror måste ha tillstånd av Alkoholinspektionen avskaffades och ersattes i alkohollagen med en koppling till vissa begrepp i lagen om alkoholskatt. Systembolaget ålades en skyldighet att ombesörja privatimport, dvs. att importera spritdrycker, vin och starköl från producenter som inte har representant i , på beställningar av privatkunder. Däremot genomfördes inte utredningens förslag om att landets cirka 8 700 restauranger med stadigvarande tillstånd för servering till allmänheten skulle ges rätt att som registrerade varumottagare importera spritdrycker, vin och starköl för servering i den egna rörelsen. Gåvoförsändelser av spritdrycker, vin och starköl blev under vissa förutsättningar tillåtna som en följd av kritik från Europeiska kommissionen. Däremot avvisade utredningen tanken på privatinförsel. Slutligen straffbelades förvärv och innehav av sprit, spritdrycker, vin och starköl som var olovligt tillverkade. 1998/99:134) : Bestämmelser om alkoholdrycker (SOU 2000:59) Utredningens förslag ledde till bl.a. följande. Förbudet mot att överlämna alkoholdrycker till ungdomar skärptes. Systembolaget fick rätt att anordna auktioner på spritdrycker, vin och starköl för annans räkning samt att anordna provning av sådana drycker för allmänheten som reglerna för privata arrangemang luckrades upp. Reglerna för ölförsäljning skärptes (prop. 2000/01:97). : Alkoholbranschens idrottssponsring och alkohol vid ungdomsevenemang (SOU 2003:65) Utredningen föreslog vissa ändringar av reglerna för marknadsföring. Förslaget behandlades med alkoholreklamutredningens förslag. gällande alkohollag och bakgrunden till denna : Alkoholreklam i tryckta skrifter i ett folkhälsoperspektiv (SOU 2003:69) På grundval av utredningens förslag skärptes alkohollagens regler om marknadsföring och blev mer detaljerade (prop. 2003/04:161). : Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid (SOU 2005:25) I slutbetänkande föreslogs förutom åtgärder och insatser av främst förebyggande och upplysande karaktär bl.a. följande. Åldersgränsen för servering av spritdrycker, vin och starköl samt inköp och servering av folköl höjs till . För att bryta mönstret med ökad resandeinförsel och minskad inhemsk försäljning och minska incitamentet för illegal handel med alkoholdrycker sänks skatt på öl, vin och andra jästa drycker . En särskild skatt till förmån för alkoholförebyggande åtgärder på blandade drycker som marknadsförs med tydlig inriktning på ungdomar införs. Kommunerna får ökad skyldighet att ingripa mot butiker som inte följer reglerna om försäljning av folköl. För servering av spritdrycker, vin och starköl ska gälla en senaste tidpunkt, . Krav på examination för att beviljas serveringstillstånd införs. Förslagen har inte lett till lagstiftning. Utredningen om tillsyn inom : Ansvarsfull servering (SOU 2006:56) Utredningen föreslog bl.a. följande. Den som söker serveringstillstånd ska ha genomgått viss föreskriven utbildning (tillståndsutbildning) och avlagt ett prov med godkänt resultat. De som innan den föreslagna lagen trätt i kraft innehaft serveringstillstånd ska i stället kunna avlägga ett kontrollprov. Den som anmäls som serveringsansvarig ska, utöver att uppfylla kravet på lämplighet för uppgiften, ha fyllt och ha genomgått erforderlig utbildning. Även annan personal bör få viss utbildning i alkoholkunskap. gällande alkohollag och bakgrunden till denna Den som gör sig skyldig till upprepad diskriminering vid servering av någon på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder bör kunna få serveringstillståndet återkallat. Återkallelse av serveringstillstånd ska kunna ske för viss bestämd tid, dock högst en månad. Förslagen har remissbehandlats men inte lett till lagstiftning. gällande alkohollag och bakgrunden till denna Lagstiftning har varit ett viktigt instrument i den svenska restriktiva alkoholpolitiken. De skador som alkoholmissbruk medför drabbar i första hand missbrukaren, men även omgivningen i form av våldsbrott, trafikolyckor, ekonomiska och sociala konsekvenser för familjen etc. En överdriven alkoholkonsumtion kan, även om det inte är fråga om direkt missbruk, också ta sig uttryck i allmänt för omgivningen störande uppförande. Lagstiftningen har på grund av det sagda dubbla syften; dels att hindra den enskilde från alkoholmissbruk, dels att skydda befolkningen för konsekvenserna av andras alkoholkonsumtion. Alkoholkonsumtionen per innevånare ligger på en hög nivå, inte minst vad gäller ungdomar. Metoderna för att minska alkoholkonsumtionen har huvudsakligen gått ut på dels begränsning av tillgången och tillgängligheten genom regler om tillverkning och handel samt höga alkoholskatter, dels genom lagstiftning som verkar avskräckande och/eller ingripande, såsom straff och omhändertagande i olika former. Det finns således ett helt nät av lagar som helt eller delvis har anknytning till alkohol samt ett stort antal myndigheter som hanterar alkoholfrågor, såsom t.ex. kommuner, länsstyrelser, polismyndigheter, , och . Bland lagarna har alkohollagen (1994:1738), som innehåller bestämmelser om tillverkning, handel, inklusive servering, och marknadsföring av alkoholdrycker, en central plats. Lagen har fungerat tämligen väl, men är, delvis på grund av tillägg och förändringar , något svåröverskådlig. Vissa begrepp är oklara. Vidare ter sig vissa bestämmelser, främst sådana som avser servering, föråldrade. anslutning till Europeiska unionen med därav följande förpliktelser att iaktta det EG-rättsliga regelverket har medfört behov av vissa förändringar med avseende på införsel. Dessa har behandlats i utredningens delbetänkande Några alkoholfrågor med EG-rättslig anknytning (SOU 2007:113). Utredningens uppdrag har innefattat en total översyn av alkohollagen. I direktiven, som är tämligen omfattande, räknas upp en rad problem som särskilt skulle uppmärksammas. Direktiven i sin helhet präglas av en viss motsättning mellan å ena sidan skyddsaspekterna och å andra sidan näringspolitiskt betingade önskemål att förenkla regelsystemet för företagarna. Utgångspunkten för översynen, sägs det, ska emellertid vara en restriktiv alkoholpolitik till skydd för folkhälsan. Detta har också varit utredningens målsättning. Utredningen har strävat efter att åstadkomma en bättre strukturering av lagen genom att föra ihop bestämmelser som har ett klart samband med varandra till kapitel. Vad gäller möjligheterna till regelförenkling har dessa, i den mån de skulle innebära minskade krav på dem som söker tillstånd av olika slag, varit begränsade med hänsyn till de skyddsaspekter som är alkohollagens övergripande syfte. Såvitt gäller servering har vissa regler som ter sig föråldrade eller onödigt rigida luckrats upp. Några förändringar beträffande tillverknings- och inköpstillstånd föreslås inte. Detaljhandelsmonopolet har inte ifrågasatts, vilket heller inte har ingått i uppdraget. Frågor som berör detta har dock behandlats i samband med s.k. gårdsförsäljning och vissa former av förmedlingsverksamhet som uppkommit sedan rätten till s.k. privatinförsel har utvidgats. De delar av nuvarande lagstiftning där någon ändring inte föreslås har som regel inte närmare berörts. Detta har inte varit möjligt av tidsskäl. Texten har koncentrerats till de avsnitt som skulle tas upp enligt direktiven samt i vissa andra fall, t.ex. avsnittet om marknadsföring, där utredningen funnit att det fanns behov av ändringar. I samband med att en ny alkohollag antas, krävs redaktionella ändringar i ett stort antal lagar och förordningar, bl.a. lagen (1994:1564) om alkoholskatt, lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. och alkoholförordningen (1994:2046). 4Definitioner av alkoholdrycker m.m. 4.1.1Alkohollagen (1994:1738) I alkohollagen (AL) delas alkoholhaltiga drycker in i olika kategorier genom beteckning på drycken och volymprocent alkohol. Definitionerna återfinns i 1 kap. 2-8 §§. Sprit är en vätska som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent, dock räknas inte vin, starköl eller öl som sprit. (2 § första stycket) Mäsk är en jäsande vätska som blir sprit vid fortsatt jäsning. Den definieras inte närmare. I detta sammanhang torde man mena en blandning av socker, vatten och jäst som när den får stå och jäsa blir till alkohol som sedan kan destilleras. (2 § andra stycket) Med alkohol avses etylalkohol. (2 § tredje stycket) Alkoholdryck är en dryck som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol. Den indelas i spritdrycker, vin, starköl och öl. (3 §) Spritdryck är en alkoholdryck som innehåller sprit. Hit räknas alla alkoholdrycker som inte är vin, starköl eller öl, dvs. främst s.k. starksprit som brännvin, , etc., men också blandningar, t.ex. alkoläsk, som utöver smakämnen innehåller sprit om alkoholstyrkan uppgår till . Öl som har blandats med sprit är också spritdryck om denna volymprocent har uppnåtts. (4 §) Vin är en alkoholdryck som är framställd genom jäsning av druvor eller druvmust eller av bär, frukt eller andra växtdelar samt andra alkoholdrycker som innehåller högst 22 volymprocent alkohol och som inte är spritdryck, starköl eller öl. Enligt författningskommentaren i propositionen till alkohollagen (prop. 1994/95:89) avses med vin, förutom druvvin, bl.a. fruktviner av olika slag, cider, Definitioner av alkoholdrycker m.m. , , sherry och . Det innebär att vin, som förskurits, dvs. blandats med sprit, betraktas som vin under förutsättning att alkoholvolymen inte överstiger . Även blandningar av vin och t.ex. lättdryck betraktas som vin. (5 §) Starköl är en jäst odestillerad dryck som är framställd med torkad eller rostad malt som huvudsakligt extraktgivande ämne och som innehåller mer än 3,5 volymprocent alkohol. Då öl definitionsmässigt ska vara odestillerat kan det inte innehålla sprit. (6 § första stycket) Öl definieras på samma sätt som starköl, men ska innehålla en alkoholhalt som överstiger 2,25 men inte 3,5 volymprocent alkohol. (6 § andra stycket) Lättdryck, slutligen, är dryck som antingen är fri från alkohol eller innehåller högst 2,25 volymprocent sådan. (7 §) 4.1.2EG-rätten och lagen (1994:1564) om alkoholskatt (LAS) Skattereglerna för olika slags alkoholprodukter anges i 1-6 §§ LAS under rubrikerna öl, vin, andra jästa drycker än vin eller öl, mellanklassprodukter och etylalkohol. De drycker som innefattas under dessa rubriker definieras dels genom hänvisning till KN-nr i den lydelse av den Kombinerade nomenklaturen (KN) för alkoholdrycker enligt rådets förordning (EEG) av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan som gällde (Rådets direktiv /83 EEG) och dels genom angivande av någon eller några ytterligare förutsättningar som ska vara uppfyllda innan det kan fastställas enligt vilken kategori varan ska beskattas. I grova drag gäller följande: Öl, KN-nr 2203, är en maltdryck med en alkoholhalt överstigande 0,5 volymprocent. Skatt tas ut från en alkoholvolym om . (2 §) Vin, KN-nr 2204 och 2205, avser alkoholdryck baserad på jäsning av färska druvor eller druvmust som innehåller 1,2-18 volymprocent alkohol. Hit hänförs huvudsakligen alla vita och röda viner, roséviner och mousserande viner, men även och annat vin av färska druvor som har smaksatts med växter eller andra aromatiska ämnen, under förutsättning att alkoholhalten uppkommit Definitioner av alkoholdrycker m.m. enbart genom jäsning. Skatt tas ut från 2,25 volymprocent alkohol. (3 §) Andra jästa drycker än vin eller öl, omfattar drycker med KN- nr 2206 samt 2204 och 2205 i den mån de inte faller under begreppet vin enligt ovan, om alkoholhalten överstiger 1,2 men inte 10 volymprocent eller överstiger 10, men inte under förutsättning att alkoholhalten uppkommit uteslutande genom jäsning. KN-nr 2006 avser huvudsakligen fruktviner och liknande samt blandningar av jästa drycker och alkoholfria drycker som inte har annat KN-nr med en alkoholhalt om 1,2-15 volymprocent alkohol där alkoholhalten uppkommit uteslutande genom jäsning. Till de angivna KN-numren hänförs också andra drycker som består av vin eller fruktvin och som har tillsatts alkohol om volymprocenten överstiger 1,2 men inte 10 volymprocent alkohol. Skatt ska tas ut från 2,25 volymprocent alkohol. (4 §) Mellanklassprodukter, KN-nr 2004, 2005 och 2006 avser alkoholvaror med en volymprocent alkohol över 1,2 men inte och som inte beskattas som någon av de tidigare nämnda produkterna. Det är huvudsakligen fråga om starkviner med en alkoholhalt som överstiger 15 men inte 22 volymprocent alkohol, såsom , , sherry etc. samt . Det kan också handla om alkoholsvagare drycker där alkoholen inte uppkommit uteslutande genom jäsning, t.ex. kir. Skatt tas ut med visst belopp per liter om alkoholhalten uppgår till högt och med ett annat högre belopp per liter om halten överstiger denna procent. (5 §) Etylalkohol, KN-nr 2207 och 2208, är alla varor som är hänförliga till dessa nummer om volymprocenten alkohol överstiger 1,2 samt drycker som hänförs till KN-nr 2204, 2205 och 2206 om alkoholhalten överstiger 22 volymprocent. Nr 2207 avser odenaturerad etylalkohol med en volymprocent alkohol överstigande 80 och denaturerad sprit, dvs. som regel teknisk sprit, oavsett alkoholhalt. I nr 2208 innefattas alla alkoholdrycker vars alkohol uppkommit genom destillation såsom, t.ex. , gin, akvavit, , likörer etc. KN-nr 2004, 2005 och 2006 innefattar i detta fall vin, och liknande med en alkoholhalt överstigande 22 volymprocent. Skatt tas ut per liter ren alkohol. (6 §) Definitioner av alkoholdrycker m.m. I propositionen till alkohollagen (prop. 1994/95:89, s. 86) framhålls att syftena bakom alkohollagen är av rent alkoholpolitisk karaktär och att detaljföreskrifter om bl.a. varors sammansättning eller innehåll som återfinns inom gemenskapsrätten och som har som huvudsakligt ändamål att garantera varornas egenskap och kvalitet lämpar sig mindre väl för användning i alkoholpolitiska sammanhang. Alkohollagsförslaget byggde därför, framhöll man, så långt möjligt på i vedertagna och väl kända begrepp. Det har emellertid från skatte- och tullmyndigheternas sida uttalats önskemål om att definitionerna av alkoholdrycker i alkohollagen skulle samordnas med EG-rätten och lagen om alkoholskatt. Eftersom som EU-medlem är bunden av de EG- rättsliga definitioner vilka lagen om alkoholskatt refererar till måste en eventuell samordning ske genom att alkohollagen på samma sätt som lagen om alkoholskatt anpassas till dessa. Skillnaderna mellan definitionerna i alkohollagen och lagen om alkoholskatt är påfallande. Så t.ex. förekommer inte begreppet starköl i lagen om alkoholskatt. Begreppet vin är betydligt mera vidsträckt i alkohollagen än i lagen om alkoholskatt. Klassifikationerna andra jästa drycker och mellanprodukter saknar motsvarighet i alkohollagen. Reglerna i lagen om alkoholskatt omfattar också teknisk sprit. I alkohollagen finns regler om teknisk sprit endast beträffande tillverkning, medan det i övrigt, dvs. beträffande införsel och försäljning, hänvisas till lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. De begrepp som används i alkohollagen var då de infördes, med undantag av definitionen av vin, i stort sett vedertagna , ehuru med vissa ändringar beträffande procentsatserna. I den tidigare gällande lagen (1977:292) om tillverkning av drycker m.m. (LTD) definierades vin enligt följande: Med vin förstås en dryck som är framställd genom jäsning av druvor, bär, frukt, eller rabarber och som innehåller mer än 1,8 viktprocent, men högst 22 volymprocent alkohol. Vin kallas lättvin om det har en alkoholhalt av högst 15 volymprocent och starkvin om alkoholhalten överstiger 15 men ej 22 volymprocent. I propositionen (prop. 1994/95:89, s. 86) anfördes att begreppen starkvin och lättvin inte längre hade någon betydelse i legala sammanhang eftersom dryckesskatten var kopplad enbart till alko- Definitioner av alkoholdrycker m.m. holhalten och det inte fanns något reellt behov från alkoholpolitisk synpunkt att skilja mellan dessa produkter. Råvarumaterialet var också mera begränsat än vad alkohollagen stadgar. Vidare gällde enligt LTD, som den tolkades i rättspraxis, att mängden tillsatt socker eller honung vid vintillverkning i hemmen inte fick överstiga mängden av frukt- eller bärsaft. Såsom begreppet vin var utformat skulle det t.ex. inte vara tillåtet att i hemmet bereda maskrosvin, ett förbud som ansågs löjligt och byråkratiskt. I propositionen bedömde man att den definition som kom att bli lag inte skulle komma i konflikt med EG:s vindirektiv, enligt vilket vin ska vara framställt av druvor eller druvmust. Vidare framhöll man att, liksom vad gällde definitionen av spritdryck, syftena bakom alkohollagen var av rent alkoholpolitisk karaktär i det att samhället genom styrning av alkoholkonsumtionen söker förebygga de samhälleliga, sociala och medicinska skadeverkningarna av alkoholmissbruk. om bl.a. varors sammansättning eller innehåll av den karaktär som finns inom gemenskapsrätten vilka har som huvudsakligt ändamål att garantera varornas egenskaper och kvalitet lämpade sig mindre väl för användning i alkoholpolitiska sammanhang, menade man. Begreppet mäsk infördes också i alkohollagen och tillverkning av sådan straffbelades enligt ansvarsreglerna i 10 kap. Spritdefinitionerna behandlades på nytt i betänkande Bestämmelser om alkoholdrycker (SOU 2000:59). Denna utredning hade haft i uppdrag att se över vissa bestämmelser i alkohollagen samt att utarbeta förslag till ny lagstiftning för handeln med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. I utredningsförslaget hade definitionerna av teknisk sprit m.m. inarbetats i 1 kap. AL varjämte man föreslog vissa ändringar av definitionerna av alkoholdrycker. Betänkandet innehåller en detaljerad redogörelse för EG-reglerna rörande alkohol och förslaget innebär en viss anpassning till dessa regler. Definitionen av sprit blev i förslaget i huvudsak oförändrat med tillägget att en vätska som innehåller alkohol som uppkommit enbart genom jäsning inte skulle anses som sprit. Definitionen av mäsk ändrades på så sätt att med mäsk skulle förstås en jäst vätska som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och som inte är vin, fruktvin, starköl eller öl. Med spritdryck skulle liksom tidigare förstås en alkoholdryck som innehåller sprit, men uttryckligen enligt lagen också alkoholdryck som utgjorde blandning av spritdryck och annan dryck, dock inte produkter som räknades som vin i lagens mening. Definitioner av alkoholdrycker m.m. Med vin skulle förstås en alkoholdryck framställd genom jäsning av druvor eller druvmust. Som vin skulle också anses förskuret vin under förutsättning att alkoholkoncentrationen inte översteg 22 volymprocent. Vidare introducerades i lagtexten ytterligare en alkoholdryck, fruktvin, med vilket skulle förstås en alkoholdryck framställd genom jäsning av bär, frukt, växtdelar eller andra naturliga substanser, liksom förskuret fruktvin under samma förutsättning som gällde för vin. Bestämmelserna om vin skulle, om inte annat sades, gälla även fruktvin. Definitionen av mäsk hade kritiserats i en dom av (RH 1999:26). En person, N, åtalades för olovlig sprittillverkning. Han hade, vilket han erkände, berett mäsk som jäst till sprit, men påstod att det varit hans avsikt att göra vin. Den vätska som påträffades hos N bestod av jäst, socker och vatten och hade en alkoholkoncentration överstigande 2,25 men inte 22 volymprocent. Det framgick av utredningen att fruktämne kan tillsättas när som helst . Efter en redogörelse för bestämmelserna i alkohollagen uttalade hovrätten att det inte av lagen gick att utläsa någon saklig skillnad mellan begreppet sprit- eller spritdryck och begreppet vin när det är fråga om alkoholdrycker som inte är framställda genom jäsning av druvor eller annat liknande och vars alkoholhalt överstiger 2,25 men inte 22 volymprocent. Gränsdragningen i denna fråga byggde enligt hovrätten på ett cirkelresonemang. Eftersom det var fråga om ett brottmål måste otydligheten i lagstiftningen tolkas till den åtalades fördel. Vätskan ansågs utgöra vin och N frikändes i denna del. (Han dömdes däremot för innehav av destillationsapparat och olovlig sprittillverkning beträffande färdiggjord sprit som påträffats). Domen överklagades, men HD meddelade inte prövningstillstånd. Utredningen konstaterade att det med hovrättens resonemang kunde hävdas att all jäst vätska som inte är starköl eller öl, är vin och att gränsen för spritdryck skulle gå vid 22 volymprocent. För att uppnå denna alkoholprocent, konstaterar man vidare, måste vinet/mäsken antingen destilleras eller förskäras och diskussionen visade att spritdefinitionen behövde förtydligas. Genom att till definitionen av sprit lägga att vätska som innehåller alkohol som uppkommit enbart genom jäsning inte skulle anses som sprit uppnåddes en bättre överensstämmelse med EG:s spritdefinition och den allmänna uppfattningen om vad som är sprit. Definitioner av alkoholdrycker m.m.