sou · GXB381 · 2009-10-01 00:00:00 — Den viktigaste referensen när det gäller kritiska händelser finns i direktivet om paketresor6 även om detta inte avspeglar ett helt harmoniserat synsätt eftersom det kan förekomma ojämlik behandling i situationer där olika passagerare som varit med om samma typ av händelse kan ha olika slags skydd. 4Artikel 3 (f.d. artikel 2 FEU) i fördraget om Europeiska unionen. På grund av dubbelräkning representerar siffran cirka 199 miljoner sjöfartspassagerare. 6Rådets direktiv /314/EEG av om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang. EGT L 158, 23.6.1991, s. 59. Direktiv /24/EG om ändring av rådets direktiv /18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg7 innehåller särskilda krav när det gäller personer med nedsatt rörlighet, särskilt möjligheterna att ta sig ombord, skyltar, kommunikation av meddelanden, alarm och ytterligare krav för att garantera rörligheten ombord. Frågan om tillgänglighet när det gäller nya fartyg för internationella tjänster har reglerats genom en rekommendation från Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) om handikappanpassning av passagerarfartyg (Recommendation on the design and operation of passenger ships to respond to elderly and disabled persons' needs)8. Vad gäller nationell lagstiftning finns det i vissa medlemsstater också särskilda bestämmelser om rättigheterna för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inom transportsektorn och särskilt inom sjöfartssektorn. Dessa regler kommer i huvudsak från myndigheterna och de täcker i viss omfattning tillgängligheten till sjötransport för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Det är osäkert i vilken utsträckning dessa bestämmelser i praktiken ger personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet rättigheten att kräva tillgång till sjötransport och vid behov assistans. I övrigt regleras dock inrikes och internationell sjöfart endast på nationell nivå när det gäller t.ex. icke-diskriminering, assistans, information och hamnars tillgänglighet. I medlemsstaternas lagstiftning anges avvikande lösningar och en varierande skyddsnivå för passagerare. Det finns klara skillnader mellan olika medlemsstater när det gäller den assistans som står till buds för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Genom detta förslag förbättras konsumenternas rättigheter eftersom det främjar öppen prissättning och förbjuder diskriminering på grundval av nationalitet eller hemvist när det gäller tariffer. Likaså fastställs den allmänna principen om att det är förbjudet att vägra transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Sådana passagerare är ofta förhindrade att resa till sjöss på grund av tjänsternas bristande tillgänglighet och bristen på nödvändig assistans från transportföretagens sida. All slags diskriminering på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet när det gäller att boka en resa eller ta sig ombord på ett fartyg förbjuds. 3.FÖRENLIGHET MED EUROPEISKA UNIONENS POLITIK OCH MÅL PÅ ANDRA Förslaget till förordning kommer att bidra till uppnåendet av fördragets syften genom att det säkerställer en högre nivå av konsumentskydd, bekämpar diskriminering och social utestängning av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och gör det möjligt för de europeiska medborgarna att fullt ut ta vara på de möjligheter som den inre marknaden erbjuder. Att fastställa och ytterligare stärka passagerarnas rättigheter ligger i linje med Amsterdamsfördragets höga prioritering när det gäller konsumentskydd. för konsumentpolitiken 2007–2013 Starkare konsumenter, högre välbefinnande för konsumenterna och ett effektivt konsumentskydd9 konstaterar kommissionen att en av prioriteringarna är att placera konsumenterna i centrum inom EU:s övriga politikområden. I meddelandet noterar kommissionen att det har skett framsteg när det gäller integreringen av 7Europaparlamentets och rådets direktiv /24/EG av om ändring av rådets direktiv /18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg, EUT L 123, , s. 18–21. 8IMO MSC Circ.735. 9KOM(2007) 99 slutlig. konsumenternas intressen, bl.a. inom luftfart. Syftet är att bygga på dessa resultat för att få en mer systematisk integrering av konsumenternas intressen. Kommissionen håller därför på att utöka de passagerarrättigheter som har utvecklats inom luftfartssektorn till andra transportslag, särskilt när det gäller passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Förslaget rörande passagerarnas rättigheter inom sjöfart ligger i linje med målen om att bekämpa social utestängning i och med att principen om icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet fastställs. Förslaget ligger också i linje med artikel 21 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. I denna artikel fastställs den allmänna principen om förbud mot all slags diskriminering oavsett grund, såsom kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Förslaget stämmer också överens med artikel 13 i EG-fördraget enligt vilken gemenskapen kan bekämpa diskriminering inom de områden där gemenskapen är behörig. Likaså ligger förslaget i linje med konvention om funktionshindrades rättigheter, som har undertecknats av alla medlemsstater och Europeiska gemenskapen. Enligt artikel 12 i EG-fördraget förbjuds all slags diskriminering på grund av nationalitet. Även inom sjöfartssektorn ska därför, utan att det påverkar skyldigheterna rörande allmännyttiga tjänster där det krävs subventionerade taxor, de avtalsvillkor och priser som tillämpas av transportörer eller andra biljettutfärdare erbjudas till allmänheten utan någon som helst diskriminering på grund av slutkundens nationalitet eller hemvist eller var biljettutfärdaren är etablerad inom gemenskapen. EU:s konsumentpolitik står i centrum för den inre marknadens nästa fas, som det fastslås i kommissionens meddelande till Europeiska rådets vårmöte om översynen av den inre marknaden10. Den inre marknaden skapar fördelar för konsumenterna genom ett bredare urval, lägre priser och ett tillbörligt skydd. I detta hänseende kommer fastställandet av rättigheter för passagerare som färdas till sjöss eller på inre vattenväggar att komplettera de framsteg som inom ramen för den europeiska inre marknaden har uppnåtts inom transportsektorn. Genom detta förslag säkerställs att sjöfartspassagerare får ett bättre skydd, så att de fullt ut kan ta vara på den inre marknadens fördelar och ha tilltro till dem. 4.SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER Europeiska kommissionen inledde 2006 ett offentligt samråd om sjöfartspassagerarnas rättigheter. Samrådet var till en del inriktat på skyddet av rättigheterna för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet under en resa till sjöss eller på inre vattenvägar. Resultatet från samrådet offentliggjordes på GD TREN:s webbplats och kompletterades med slutsatserna från ett möte som hölls mellan berörda aktörer och GD TREN. Praktiskt taget alla av de tillfrågade ansåg att det bör finnas en gemensam minimiskyddsnivå för passagerares rättigheter inom hela EU, oavsett transportsätt och oavsett om resan görs inom en enda medlemsstat eller om inre eller yttre gränser passeras. 10En inre marknad för medborgarna – Delrapport till Europeiska rådets vårmöte , KOM(2007) 60 av . sjöfartspassagerare ofta tillhör samhällets mest sårbara grupper och inte har de kunskaper eller de medel som krävs för att lämna in klagomål eller stå upp för sina rättigheter. De mottagna bidragen tydde på en klar uppdelning mellan å ena sidan sjöfartsaktörer och deras organisationer och förbund och å andra sidan konsumentorganisationer, men alla var överens om att det behövs gemensamma minimivillkor. Allmänt taget anser aktörerna att det endast finns ett begränsat behov av regler på gemenskapsnivå, medan konsumentorganisationerna efterlyser omfattande rättigheter för passagerare, särskilt när det gäller passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. De flesta av medlemsstaternas regeringar gav i sina svar stöd för en ytterligare stärkning av skyddet inom sektorn genom EU:s deltagande. Vad gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ansåg majoriteten av de tillfrågade, inbegripet alla medlemsstater och lokala myndigheter som deltog i samrådet, att rättigheterna för dessa personer ska styras av samma fyra principer (icke-diskriminering, tillträde, assistans och tillräcklig information) oavsett transportsätt och med hänsyn tagen till de olika transportsättens specifika egenskaper. Alla tillfrågade i samrådet är också överens om att tilläggskostnaderna för åtgärder för bättre tillträde och assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inte enbart ska bäras av dessa personer. Vid mötet mellan berörda aktörer och GD TREN ifrågasatte ingen av de närvarande, när de tillfrågades direkt, att det fanns ett behov av rättsliga bestämmelser och harmonisering på EU-nivå. De olika deltagarna i samrådet har ändå varierande uppfattningar om problemets omfattning när det gäller vissa frågor som information, tillgänglighet och genomförande. mottog kommissionen ett yttrande från Europeiskt forum för energi och transport och i detta uppmuntrades till gemenskapsåtgärder när det gäller sjöfartspassagerares rättigheter. Kommissionen beaktade också en oberoende undersökning som GD TREN hade låtit utföra –2006 i form av en analys och bedömning av skyddsnivån när det gäller passagerarnas rättigheter inom EU:s sjöfartssektor (Analysis and assessment of the level of protection of passenger rights in the EU transport sector). I denna undersökning analyserades rättigheterna för passagerare som drabbas av störningar och skyddet för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Slutsatserna av den allmänna undersökningen var att passagerarskyddet inte är helt tillfredsställande bl.a. beroende på bristande enhetlighet när det gäller hur omfattande och hur ingående skyddet av passagerarnas rättigheter är, avsaknaden av en ram med omedelbara och på förhand fastställda lösningar vid inställda turer och förseningar och bristen på information till passagerarna om deras rättigheter vid kritiska händelser. Vidare konstaterades att det finns betydande skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller skyddet av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och att det finns utrymme för förbättring av deras situation, särskilt när det gäller tillgängligheten i hamnar och på fartyg, icke-diskriminering och assistans. Konsekvensanalysen, som genomfördes i enlighet med de fastställda riktlinjerna, omfattade i huvudsak principerna för ersättning och assistans vid inställda turer och förseningar, tillgänglighetsregler, icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, kvalitetsnormer och informationsskyldigheter, regler för hantering av klagomål och regler för övervakning av efterlevnad. Fyra politikalternativ analyserades, enligt följande: –Ingen förändring, dvs. inga EU-åtgärder och fortsatt tillämpning av befintliga nationella lagstiftningar. –Frivilliga avtal (utbyte av bästa praxis) som utvecklas och antas av fartygsoperatörerna i syfte att förbättra situationen för personer som reser till sjöss och på inre vattenvägar. –EU-samordning och utbyte av bästa praxis som utvecklas för att förbättra de nationella lagstiftningarna. –Lagstiftningsinitiativ från gemenskapen (t.ex. genom en förordning) där det fastställs bättre rättigheter för personer som reser med fartyg. Sammanfattning av konsekvensanalysens resultat: Vad gäller principen om icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ansågs alternativ 4 (lagstiftningsinitiativ från gemenskapen) vara bäst. Alternativet att fastställa ett fullt utvecklat regelsystem verkar vara det effektivaste när det gäller assistans och informationsskyldigheter vid störningar av resor. Ett starkare skydd för passagerarna leder till att utbudet av tjänster blir bättre. Rapporten från konsekvensanalysen inklusive bilagor finns som bilaga till detta utkast till förordning. Den rättsliga grunden för detta förslag anges i artiklarna 71 och 80 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Huvudsyftet med förslaget är att sörja för en tillbörlig skyddsnivå för fartygspassagerare i allmänhet och personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i synnerhet. De regler som fastställs genom detta förslag ska tillämpas på ett enhetligt och effektivt sätt i hela Europeiska unionen så att en tillbörlig skyddsnivå för fartygspassagerare och ett jämlikt spelfält för trafikföretagen kan säkerställas. Som de europeiska lagstiftarna har avtalat ska samreglering eller självreglering inte tillämpas om de grundläggande rättigheterna eller viktiga politiska val står på spel eller i situationer där reglerna måste tillämpas på ett enhetligt sätt i samtliga medlemsstater11. En förordning som är direkt tillämplig verkar vara den lämpligaste regleringsformen för att se till att reglerna tillämpas på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Gemenskapen har redan valt en förordning som det lämpligaste rättsliga instrumentet för att skydda luftfarts- och järnvägspassagerares rättigheter, och på samma sätt kan även verkställbara och likvärdiga passagerarrättigheter uppnås inom sjöfart. 11Europaparlamentets, rådets och kommissionens interinstitutionella avtal om bättre lagstiftning (2003/C 321/01), punkt 17. Skyddet för passagerare är en fråga i europeisk skala som kräver en lösning på gemenskapsnivå. Avregleringen av en marknad och bevakandet av konsumenternas intressen, särskilt när det gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, är två kompletterande aspekter av den inre marknaden. Syftet med förslaget är i första hand att säkerställa att sjöfartspassagerare har samma rättigheter och samma skyddsnivå i hela EU. Med tanke på att detta transportsätt har en internationell dimension är det omöjligt för en enskild medlemsstat eller en grupp medlemsstater att på ett tillfredsställande sätt lösa de frågor som hör samman med passagerartransport, och därför behövs det gemenskapsåtgärder. Kommissionen är medveten om risken för överreglering och bibehåller den inriktning som fastställdes vid i rörande förenkling av den rättsliga ramen. Kommissionen har begränsat sitt förslag till områden där det behövs särskilda gemenskapsregler och undviker aspekter där det är bättre med självreglering. Förslaget är begränsat till områden där behovet av gemenskapsåtgärder är tydligt och allmänt godtaget. Förslaget står därför i proportion till syftet och är lämpligt för de omständigheter det är avsett för. Utan harmonisering har passagerarna i bästa fall olika rättigheter och i värsta fall inget rättsligt skydd alls. De skulle dessutom ha svårt att känna till sina rättigheter när de reser i och skulle därför svårligen kunna kräva att dessa rättigheter respekteras. Sjöfartspassagerare i allmänhet och särskilt sjöfartspassagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har en svag ställning om en sjöfartsoperatör inte uppfyller sina skyldigheter. Enligt konvention om funktionshindrades rättigheter ska personer som anser sig ha blivit utsatta för en överträdelse som gjorts av en stat som är part i FN- konventionen ha möjligheten att göra en anmälan. Därför ger utvecklingen av ytterligare EG- reglering ett effektivare enhetligt rättsligt skydd i hela EU. Det kommer att krävas strikt tillämpning av den föreslagna förordningen. Kommissionens förslag innehåller därför en artikel enligt vilken medlemsstaterna måste ålägga påföljder för bristande efterlevnad och utse organ som har ansvar för att verkställa förordningen och hantera klagomål från sådana passagerare. Dessa bestämmelser följer synsättet som har antagits i förordningen om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar, förordningen om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet och förordningen om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter. 5.6.Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Förslaget till en förordning är av betydelse för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och bör omfatta detta område. Förslaget är också av betydelse för . Kapitel I Allmänna bestämmelser I artikel 1 fastställs förordningens syfte. I artikel 2 fastställs förordningens tillämpningsområde. I artikel 3 anges de definitioner som gäller i denna förordning. I artikel 4 beskrivs slutandet av transportavtal som ger de rättigheter som anges i detta förslag och fastställs icke-diskriminerande avtalsvillkor. I artikel 5 anges hur avsägelse inte får användas när det gäller rättigheterna enligt denna förordning. Kapitel II Rättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 6 behandlas den allmänna principen om förbud mot att vägra transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 7 fastställs att denna regel inte påverkas av vissa undantag som enligt lag gäller av säkerhetsskäl. I artikel 8 anges allmänna regler om tillgänglighet när det gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 9 fastställs rättigheten till assistans i hamnar för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och anges vilket organ som har ansvaret för assistans i hamnar och det sätt på vilket detta organ ska finansiera sådan assistans. Den grundläggande principen är att assistans ska tillhandahållas utan tilläggskostnad för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 10 fastställs rättigheten till assistans där som det inte finns hamnar, med hänvisning till artikel 9. I artikel 11 fastställs också grundprincipen om att assistans ombord på fartyg ska tillhandahållas kostnadsfritt för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 12 fastställs principerna om assistans i hamnar, vilket inbegriper transport av assistansdjur och regler vid transitering. När det gäller att under alla omständigheter tillhandahålla assistans av god kvalitet för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet fastställs också tidsmässiga skyldigheter för personer med nedsatt rörlighet när det gäller förhandsbokning. I artikel 13 behandlas förmedling av information till en tredje part. För att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ska kunna ges assistans av god kvalitet under alla omständigheter måste operatörerna (eller hamnmyndigheterna om en operatör beslutar att lägga ut assistansen till dem) få tidig förhandsanmälan om dessa personers specialbehov före en resa. I artikeln fastställs regler för sådan förmedling av information och fastställs vilka tidsfrister som måste iakttas för att operatörerna ska ha de skyldigheter som gäller enligt denna förordning. I artikel 14 behandlas kvalitetsnormer som trafikföretagen måste fastställa när det gäller assistans. I artikel 15 fastställs krav på att sörja för tillbörlig utbildning för personal rörande funktionshinder och nedsatt rörlighet. I artikel 16 fastställs rättigheten till ersättning för en förlorad eller skadad rullstol och andra rörlighetshjälpmedel som hanteras i hamnar eller ombord på fartyg. Kapitel III Transportföretagets skyldigheter vid störningar av resan I artikel 17 fastställs skyldigheten att tillhandahålla information vid störningar av resan. I artikel 18 fastställs rättigheten till assistans för passagerarna i händelse av försening eller inställda turer. I assistansen ingår måltider, inkvartering och transport med särskild uppmärksamhet fäst vid personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I artikel 19 fastställs passagerarnas rättighet till ombokning eller ersättning när en försening överskrider eller när en tjänst har inställts. I artikel 20 fastställs rättigheten till ersättning vid störningar av resan. I denna artikel fastställs vidare den tidsfrist inom vilken ersättningen måste betalas och betalningssättet. I artikel 21 behandlas möjligheterna till ytterligare ersättning. I artikel 22 uppmuntras transportföretagen att vidta åtgärder i syfte att förbättra passagerarnas rättigheter och tjänsternas kvalitet. Information till passagerare och hantering av klagomål I artikel 23 fastställs de allmänna rättigheter som alla passagerare har när det gäller att få reseinformation. I artikel 24 fastställs att transportörer, verkställande transportföretag och hamnarnas ledningsgrupper måste ge passagerarna information om deras rättigheter enligt denna förordning. I artikel 25 fastställs regler för hur klagomål ska hanteras. Kapitel V Genomförande och nationella tillsynsorgan I artikel 26 fastställs regler för genomförandet av denna förordning och medlemsstaterna måste särskilt utse nationella tillsynsorgan hos vilka en passagerare kan lämna klagomål om påstådda överträdelser rörande deras rättigheter enligt detta utkast till förordning. I artikel 27 fastställs att tillsynsorganen måste offentliggöra en årsrapport om sin verksamhet. I artikel 28 fastställs principen om samarbete mellan nationella tillsynsorgan. I artikel 29 fastställs att medlemsstaterna bör besluta om avskräckande påföljder vars syfte är att hindra att passagerarnas rättigheter kränks. I artikel 30 fastställs att kommissionen ska lämna en rapport till rådet och parlamentet om förordningens funktion efter det att den har trätt i kraft. I artikel 31 behandlas ändringar till och rådets förordning EG nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen. I artikel 32 fastställs att förordningen ska träda i kraft efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och att den ska börja gälla efter . I bilaga I fastställs rättigheterna till ersättning eller ombokning för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som har gjort förhandsbokning och som har förvägrats ombordstigning på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I bilaga II definieras omfattningen av den assistans som bör tillhandahållas personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i hamnar. I bilaga III definieras omfattningen av den assistans som bör tillhandahållas personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ombord på fartyg. I bilaga IV behandlas innehållet i utbildning rörande funktionshinder och nedsatt rörlighet. 2008/0246 (COD) om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71.1 och 80.2, med beaktande av kommissionens förslag12, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande13, med beaktande av yttrande14, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget15, och av följande skäl: (1)Gemenskapens åtgärder inom sjöfartsområdet bör bland annat ha som syfte att säkerställa att passagerarna har ett långtgående skydd som kan jämföras med det som gäller för andra transportsätt. Dessutom bör de allmänna konsumentskyddskraven beaktas fullt ut. (2)Eftersom en sjöfartspassagerare är den svagare parten i ett transportavtal bör passagerarnas rättigheter i detta avseende tryggas oavsett passagerarnas nationalitet eller hemvist i gemenskapen. (3)Den inre marknaden för sjöfart och inre vattenvägar bör gynna medborgarna generellt.