sou · GXB326 · 2009-03-11 00:00:00 — Vattenbruket har stor betydelse för sysselsättningen på landsbygden, inte minst i tredje världen. Enbart i beräknas odling av fisk och blötdjur ge ungefär 12 miljoner arbetstillfällen. Däremot har vattenbruket ännu inte fått någon omfattande spridning i , där det annars på många håll finns goda förutsättningar för att näringen ska kunna utvecklas positivt. Fisk har odlats , men det är först nu som vi står inför ett brett genombrott för vattenbruket världen runt. I grunden är det lika självklart att odla fisk och blötdjur som att föda upp boskap eller odla spannmål. Allt tyder mot denna bakgrund på att vattenbruket globalt kommer att fortsätta att växa mycket kraftigt de närmaste decennierna. FAO:s generaldirektör har understrukit att det krävs kloka politiska beslut för att vattenbruket ska kunna växa på ett hållbart sätt. Det handlar om att ta genomtänkta och kloka beslut när det gäller naturresurser som vatten och mark, liksom när det gäller fiskfoder. Den viktigaste flaskhalsen för fortsatt global tillväxt av vattenbruket är att finna bra miljömässiga lösningar när det gäller foderproduktionen. Inslaget av icke näringskällor i fiskfodret behöver ökas – och det finns intressanta forskningsresultat, bland annat från , som tyder på att detta också är fullt möjligt. Forskning har exempelvis i inledande studier visat att alternativa fodermedel som Vattenbruket växer världen runt mikrosvamp och sesamfrö kan ge viktiga bidrag till fiskfoderproduktionen. Ekologiska hänsyn är en förutsättning för ett långsiktigt hållbart vattenbruk. Ekologi och ekonomi måste gå hand i hand för att en långsiktigt och hållbar positiv utveckling ska komma till stånd. Under har den tekniska utvecklingen, tillsammans med nya, mer effektiva foderprodukter, förbättrat möjligheterna att utveckla ett ekologiskt hållbart vattenbruk. I har vattenbruket gamla anor. odlades tidigt, inte minst vid klostren. Ofta var det munkar och nunnor som spred konsten att odla fisk i medeltidens . finns fiskodling i någon form i så gott som alla europeiska länder. , som står utanför EU, har det mest omfattande vattenbruket, medan , och är största producenter bland EU- länderna. vattenbruk har en liten omfattning, jämfört med övriga europeiska länder. De fiskarter som främst odlas inom EU är regnbåge, lax, karp, havsabborre och havsruda, de två första i norra och de två senare arterna i . I östra odlas fortfarande mycket karp även om omfattningen har minskat . Bland blötdjuren dominerar blåmusslor, ostron och venusmusslor. Även i har vattenbruksnäringen vuxit , men tillväxten har inte varit lika stark som i . står EU endast för av den globala vattenbruksproduktionen. Odlad fisk står för av fiskkonsumtionen i , medan motsvarande siffra globalt är . Behovet av att utveckla vattenbruket i är stort, särskilt som tillgången på vildfångad fisk blir allt mer begränsad. Dessutom är importen av odlad fisk och skaldjur omfattande. fastställde 2002 en strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket. Strategin går ut på att erkänna vattenbrukets stora betydelse och möjligheter för framtiden. Lagstiftningen skulle harmoniseras och omställningen till ett mer miljömässigt och uthålligt vattenbruk påskyndas. Vattenbruksnäringen har emellertid inte utvecklats så positivt som man hoppades, varför det finns ett behov av en revision av den strategin. I samband med Jordbruks- Vattenbruket växer världen runt och fiskerådets möte i hölls därför en lunchdiskussion om vattenbruket. Ministrarna besvarade då ett antal frågeställningar från kommissionen som en del av arbetet med att ta fram en ny strategi. I ett underlag från inför lunchmötet i konstateras att den globala konsumtionen av fisk, enligt FAO, beräknas växa , då konsumtionen beräknas uppgå till . Ska denna tillväxt vara möjlig krävs en kraftig och omfattande utveckling av vattenbruket även i . beräknas vattenbruket sysselsätta mer än 65 000 personer inom EU. För att möta det stora behovet av en ökad vattenbruksproduktion föreslog att följande komponenter ska ingå i en strategi för ett hållbart och ansvarsfullt vattenbruk, som producerar hälsosamma och miljövänliga produkter av hög kvalitet: -en integrerad EU-policy när det gäller vattenbruk, -en höjd status för vattenbruket och marknadsföring av dess produkter, -garantier för att produkterna ska vara högkvalitativa och hälsosamma, samt -ekonomiskt stöd till sektorn för att säkerställa dess framtid. Arbetet på att ta fram en ny strategi för att utveckla vattenbruket inom EU har fortsatt därefter. kommer att få leda detta viktiga arbete under ordförandeskapet . Inriktningen är klar; att ge vattenbruket bättre förutsättningar att ta till vara på näringens stora potential. Det främsta vattenbrukslandet i är . Den norska laxodlingen har vuxit mycket snabbt under och Norsk fjordlax är ett välkänt begrepp i stora delar av världen. Med sina djupa fjordar, i kombination med den varma som sveper efter dess kust, har utomordentliga naturliga förutsättningar för ett omfattande vattenbruk. Näringen började utvecklas , då några entusiastiska pionjärer först började odla regnbåge och därefter lax. Fisken inhägnades till en början av nät i havet. Vattenbruket växer världen runt steg blev att sätta nät även i botten på inhägnaden – och den moderna kassodlingen var därmed född. insåg man möjligheterna för den nya näringen från samhällets sida och genomförde en omfattande nationell satsning på att utveckla vattenbruket. har en genomtänkt nationell strategi, där samhälle och näring samverkar för att utveckla och stärka vattenbruket som en viktig framtidsnäring. fick en särskild vattenbrukslag och presenterade det så kallade Lysöutvalget, en genomarbetad rapport som lade grunden för landets framgångsrika vattenbrukspolitik. Från en produktion på endast 500–lax 1971 växte produktionen till . exporterar kring lax . Enbart har produktionen mer än fördubblats. Allt tyder på att den norska vattenbruksproduktionen kommer att fortsätta att växa och utvecklas framöver. Framgångarna i vårt västra grannland visar vad en nära samverkan mellan samhälle och näring kan åstadkomma. Dessutom är produktion och distribution av vattenbrukets produkter väl integrerade. Ambitionerna är höga även för framtiden. presenterades exempelvis planerna på att bygga en ny stor forskningsanläggning till en kostnad av i Bjugn utanför . Ingen tvekan gäller om målet, ska bli best i verden på utvikling av ny teknologi innen havbruk och fiskeoppdrett (Adresseavisen 13/9 2008). har reviderat sin lagstiftning om vattenbruk och en ny lagstiftning trädde i kraft . Den tidigare lagstiftningen togs fram för och fokuserade på att få till ett licenssystem för företagen och att nya företag etablerades på ett ansvarsfullt sätt. I och med att tiden har gått har andra utmaningar och möjligheter visat sig och den nya lagstiftningen togs fram med fyra fokusområden: -tillväxt och förnyelse i industrin, vinstmöjligheter och innovation till förmån för internationella konkurrenskraft, Vattenbruket växer världen runt -förenklingar för industrin och för myndigheter, ökad effektivitet och ökad användarvänlighet, -miljöfrågor, en modern miljövänlig regim, -förhållandet mellan vattenbruk och andra intressen i kustzonen, en effektiv områdesanvändning. Den nya Akvakulturloven har kvar många av de viktiga målsättningarna i den tidigare lagstiftningen, men har sett över hur dessa mål bäst kan nås. I första paragrafen sägs, fritt översatt, att lagen ska främja vattenbruksnäringens lönsamhet och konkurrenskraft inom ramarna för en hållbar och bärkraftig utveckling, samt bidra till värdeskapande längs kusten. Det finns således tre mål, näringens lönsamhet och konkurrenskraft, en hållbar utveckling och ett värdeskapande i samhällena längs kusten, som myndigheterna har att balansera. Lagstiftningen är tänkt att underlätta att skapa värden för aktörerna i näringen, på ett samhällsekonomiskt optimalt sätt, samt att skapa en ram inom vilken den framtida tillväxten inom näringen kan ske på ett ansvarsfullt sätt, som också uppfyller nationella och regionala målsättningar. Lagstiftaren har tagit fasta på att det är endast genom vinstrika företag som näringen kan leva kvar och utvecklas, vilket också inverkar på kustsamhällenas möjligheter. Betydelsen av vem som äger företaget har minskat och i stället har betydelsen av hur företagen sköts och förvaltas lyfts fram. Grunden i regleringen består av licensgivning till de som vill bedriva vattenbruksverksamhet. Myndigheterna behåller i den nya lagstiftningen kontrollen över licensgivningen för att kunna styra lokaliseringen av nya odlingar och kunna ta miljömässiga hänsyn i tillståndsgivningen. En förenkling i ansökningsförfarandet har genomförts bland annat genom en obligatorisk effektivisering och koordinering mellan myndigheter och kommuner. Det finns även tidsgränser för handläggningstider. Fiskeridirektoratets regionala kontor tar emot ansökningar om licenser och skickar sedan ansökan vidare till övriga berörda myndigheter. De ser också till att kommunen ger de tillstånd som är nödvändiga och samordnar övrig handläggning. Systemet gör att sökanden bara behöver ha kontakt med en myndighet (one shop stop). Eftersom efterfrågan på nya licenser har överstigit tillgången har myndigheterna annonserat ut när nya licenser ska delas ut och de Vattenbruket växer världen runt intresserade konkurrerar om tillgängliga licenser. De som erhåller licenser får betala en avgift för dessa. I den nya lagen ges möjligheter att sälja och även belåna licenserna. Möjligheten att sälja licensen gör att näringen har möjlighet att anpassa sig kommersiellt in ett tydligt regelverk. Det ger större möjligheter till förutsägbarhet och större möjligheter att attrahera kapital. Möjligheten att belåna licensen ger större kreditvärdighet för företagen och ger större möjlighet att låna kapital. För de som lånar ut kapital ökar möjligheterna till säkerheter i företagen genom att de kan ha licensen som säkerhet, vilken kan säljas som vilken annan tillgång som helst ifall låntagaren får svårigheter att betala lånet eller går i konkurs. Alla licenser och deras innehavare registreras i ett register. Myndigheterna kan återkalla licenser eller ändra villkoren om det är nödvändigt av hänsyn till miljön, om väsentliga förutsättningar som ligger till grund för tillåtelsen har ändrats, vid grov eller upprepad överträdelse av tillståndet, om den inte nyttjas eller bara nyttjas i begränsad omfattning, eller om nödvändiga andra tillstånd har dragits tillbaka. begränsades licenserna av både kassarnas volym och biomassa. Laxodlarna hade dessutom en foderkoefficient att ta hänsyn till. I och med den nya lagstiftningen bestämdes att endast en begränsande faktor skulle användas, vilken blev maximal tillåten biomassa (MTB). De som odlar lax och regnbåge har krav på en månatlig rapportering av biomassan i odlingarna, vilket myndigheterna kan följa upp. Vid överträdelser av MTB får odlaren en administrativ avgift att betala, vilket inte belastar polis och åklagarväsendet, men verkar ändå som ett straff och är avskräckande. Den administrativa avgiften beräknas på överträdelsen i antal kilo gånger ett av Fiskeridirektoratet framräknat kilopris för den aktuella arten (som bestäms ). Vid stora överträdelser kan dessa anmälas till allmänt åtal. började man liksom i övriga odla karp i . Vid kloster på och kloster i har man exempelvis funnit rester av odlingsdammar. gjordes nya försök med karpodling, främst i . Den gången kom inspirationen från och . Vattenbruket växer världen runt Den moderna fiskodlingen i vårt land föddes kring 1890, då odling av regnbåge för konsumtion började i mindre skala. odlades även amerikansk bäckröding och svensk insjööring, men tidigt prövades även odlingar av lax, , harr, sik, siklöja och gädda. odlades en hel del karp och sutare, bland annat för export till . I samband med utbyggnaden av en rad laxälvar ålades kraftbolagen att odla och sätta ut laxsmolt som kompensation för bortfallet av vildlax. utsätts ungefär 2,2 miljoner laxungar och 725 000 öringungar . Erfarenheterna från arbetet med kompensationsutsättningarna kom väl till pass när odling av matfisk sköt ny fart. Matfisk började odlas i kassar . Många nya företag startades under de närmaste decennierna och det svenska vattenbruket växte runt om i landet. Den viktigaste odlade fisken är regnbågslax, såväl för konsumtion som för utsättning för sportfiske. Odling av blåmusslor och av kräftor för utsättning är andra delar av vattenbruket som utvecklats . Delar av produktionstekniken utvecklades i . I samband med en utredning frågade dåvarande jordbruksministern om det inte fanns något svenskt ord för akvakultur, som var och är näringens internationella beteckning. Då resonerade man sig fram till begreppet vattenbruk som motsvarande svensk benämning. Vattenbruk är en benämning som fungerar väl för att beteckna odling i vatten på samma sätt som jordbruk betecknar odling på land. Vattenbruket är en utpräglad glesbygdsnäring som skapar viktiga arbetstillfällen på landsbygden. Fiskodlingar finns i ungefär hundra av kommuner och beräknas ge ca fyra hundra heltidsarbetstillfällen. Vattenbruksnäringen är sysselsättningsmässigt på väg att bli lika stor som den traditionella fiskerisektorn. bedrivs forskning kring vattenbruket vid () i . Vid i har SLU under bedrivit ett avelsprogram för med gott resultat. finns en snabbväxande rödingstam, Arctic Superior, som lämpar sig väl för odling i de kalla, reglerade sjöarna i norra inland. Flera större projekt med odling av (och regnbåge) har startat eller är på väg att startas i och . Vattenbruket växer världen runt Vid pågår forskning kring organismer. Bland annat leder forskare vid ett EU-projekt som syftar till att öka det europeiska vattenbrukets konkurrenskraft. I projektet ingår 14 forskargrupper från nio länder. Under har produktionen legat relativt på en förhållandevis låg nivå. har emellertid ett ökande intresse för vattenbruk märkts, vilket lovar gott för framtiden. Det ökande intresset finns såväl inom det egentliga vattenbruket som inom övriga areella näringar, där man ser möjligheter för att utveckla vattenbruk som en binäring inom jord- och skogsbruket. har mycket vatten, en lång kust och många insjöar och därmed goda naturliga förutsättningar för ett mer omfattande vattenbruk . Förutsättningarna varierar dock i hög grad mellan olika delar av landet, varför det gäller att utgå från den lokala situationen. Med hänsyn taget till de varierande förutsättningarna har ett ekologiskt och ekonomiskt hållbart vattenbruk en stor utvecklingspotential i vårt land. 2.4Produkter från vattenbruk – miljö- och klimatsmart val av mat En förutsättning för en positiv utveckling av det svenska vattenbruket är att det är såväl ekonomiskt som ekologiskt bärkraftigt. En utveckling av vattenbruket måste baseras på långsiktig ekonomisk lönsamhet som verksamheten måste bedrivas inom ekologiskt hållbara ramar. För ekologisk bärkraftighet gäller samma grundläggande förutsättningar för vattenbruk som för annan livsmedelsproduktion: 1.att näringsämnena ingår i spårbara kretslopp, 2.att energin är förnybar, 3.att näringen ger ett nettobidrag till livsmedelsförsörjningen, samt 4.att verksamheten inte leder till en icke-reversibel (bestående) förändring av omgivande ekosystem. Det råder ingen tvekan om att odling av fisk och skaldjur (musslor och ostron) har en potential att utvecklas till ett i förhållande till Vattenbruket växer världen runt annan produktion mycket klimatsmart sätt att producera animaliskt protein. Att vattenbruket i dagens utformning är en ung näring kan vara en fördel i förändringsarbetet eftersom man inte sitter fast i gamla produktionstraditioner. I har miljöhänsyn alltid vägt tungt vid tillstånd för etablering och drift av vattenbruksanläggningar – och så ska det självfallet vara. Vid bedömningarna är det viktigt att de stora framstegen när det gäller foderframställning och teknikutveckling på området vägs in. Ett problem vid miljöbedömningarna är svårigheten att följa flödet av näringsämnen från fiskodling. Trots att man inte har kunnat registrera förhöjda halter av närsalter, utom i det absoluta närområdet nedströms en fiskodling, utgår tillstånden från det teoretiskt beräknade utsläppet av närsalter. Utvecklingen av fiskfodret, där stora framsteg har gjorts, och den tekniska utvecklingen har inte vägts in i bedömningarna av miljöpåverkan av fiskodling. Detta understryker vikten av att en ny modell för beräkning av närsaltsbelastning tas fram. Att fisk och skaldjur är nyttig mat är känt sedan urminnes tid. Du blir intelligent av fisk är ett gammalt talesätt som det ligger en hel del i. Fisk, och då speciellt fet fisk som laxfiskar, är den viktigaste källan till omega 3-fettsyror, syror som kroppen inte kan bilda själv utan måste tillföras via maten. Vidare bidrar fisk och skaldjur med en rad vitaminer och mineralämnen. Det handlar om vitamin D och B12, liksom viktiga mineraler som jod och selen. Lägg till detta att odlad fisk är vårt mest effektiva husdjur för köttproduktion utifrån biologisk resurseffektivitet. Om mänskligheten även ska ha möjlighet att tillgodogöra sig näring i form av fisk och skaldjur i samma utsträckning som krävs en omfattande utbyggnad av vattenbruket globalt sett, men även har med sina goda förutsättningar för näringen anledning att aktivt bidra till utbyggnaden. Vi har en unik vattenmiljö med 95 700 sjöar större än en hektar (enligt ) och en mer än kust. Ett starkt skäl för en utveckling av vattenbruksnäringen är att odling av fisk och skaldjur är ett mycket klimatsmart sätt att producera högkvalitativa livsmedel. Den mat vi äter beräknas stå för 25–av mänsklighetens totala klimatpåverkan. Att vidta kraftåtgärder för att minska matens klimatpåverkan bör Vattenbruket växer världen runt därför sättas högt på den politiska agendan. En ökad satsning på vattenbruk kan därför bli ett mycket positivt bidrag till den nödvändiga klimatomställningen. Enligt en aktuell amerikansk undersökning, refererad i World Aquaculture, , vol 39 no 3, släpper odling av regnbåge avsevärt mindre växthusgaser än produktion av nötkött. Produktion av fisk och skaldjur sker utan att metan frigörs. Undersökningen har genomförts i , , och visar att produktion av ett kilo ko kräver ungefär 200 gånger större areal än ett kilo odlad fisk. Det går, enligt undersökningen, åt dubbelt så mycket vatten för att producera ett kilo nötkött än ett kilo kött av regnbågslax. Foderåtgången beräknas vara mellan 10–15 gånger högre för att få fram ett kilo nötkött än ett kilo regnbågskött. Dock tar man här inte hänsyn till att vattenhalten och energimängden skiljer mellan fodren. En rapport som publiceras (2009) visar att denna resurseffektivitet beror på att fisk inte behöver använda någon energi för att balansera värmen i kroppen. Inte heller behöver fisk kämpa mot gravitationen, vilket landlevande djur måste göra. Den begränsade klimatpåverkan är självfallet en stor fördel för vattenbruket jämfört med annan livsmedelsproduktion. För att få ett bättre och mer konkret underlag är det viktigt att forskning genomförs av vilka klimatkonsekvenserna är av vattenbruk även i svensk miljö. För att omställningen av produktionen i klimatvänlig riktning ska kunna påskyndas finns det mot den här bakgrunden starka argument för samhället att underlätta och stimulera tillväxten av det svenska vattenbruket. Det finns även andra miljöskäl för en offensiv satsning på vattenbruk i . De reglerade sjöarna och vattendragen i inland har urlakats och är mycket näringsfattigare än innan vattenkraften byggdes ut. I dessa sjöar kan fiskodling medverka till att höja näringsinnehållet och innebär därmed en restaurering som är positiv för det naturliga ekosystemet. Likaså bidrar musselodling längs kusterna till att vattnet renas och näringssalter tas upp. 3 Nuvarande svenskt vattenbruk Vattenbruket kan delas upp i ett antal segment. Odling av fisk är ett segment som i sin tur brukar delas upp i matfisk- och sättfiskodling. Den första odlar fisk för avsalu till en matvarumarknad och den senare odlar fisk för att antingen förse matfiskodlare med yngel eller för att kunna sätta ut fisk i olika vatten i syfte att förstärka naturliga bestånd eller för sportfiske. Andra segment är odling av blötdjur, dvs. blåmusslor och ostron – vilka i dagligt tal även betecknas som skaldjur. Även kräftodling är ett segment där det också finns odling av både matkräftor och sättkräftor. Regnbågen utgör huvuddelen av den svenska vattenbruksproduktionen med en årlig produktion av ca . Det finns en lång tradition av odling av denna art som matfisk och för utplantering som sportfisk. Den är lättodlad och tillväxer bra i relativt höga temperaturer. Globalt produceras regnbåge i odling med som största producentland. I är , , , och stora producenter. Även producerar betydligt mer än vad gör. Den största producenten i vår närhet är som 2007 producerade ca . Två olika delsegment av odlad regnbåge förekommer: dels fisk av portionsstorlek och dels stor regnbåge. I odlas uteslutande större regnbåge. Prisnivån på regnbåge av portionsstorlek tillsammans med andra faktorer gör att den inte är intressant för svenska odlare. Förekomsten av omfattande regnbågsodling i vår närhet och i övriga medför en utsatt konkurrenssituation för svenska odlingar. har en utveckling mot större odlingsenheter skett. Finländska (inkl åländska) odlingsföretag har övertagit betydande delar av den regnbågsodling som sker i . En bidragande orsak till att de finländska företagen varit mer framgångsrika än svenska är att de i större utsträckning än svenska odlare satsat på att bygga upp en stabil hemmamarknad för färsk fisk och därigenom tryggat en stadig avsättning. Ett annat skäl är att skärpta miljökrav på medfört ett intresse för etablering i . Regnbåge i odlas främst i nordvästra , västra och längs i . För att få maximal tillväxt på regnbåge bör alltför kalla vatten undvikas. De bästa odlingslägena i finns därför i landets södra och mellersta delar. Att odling förekommer även i (exempelvis i och och vid ), trots temperaturmässigt mindre gynnsamma tillväxtförhållanden, är sannolikt mer ett utslag av att där finns ett miljömässigt utrymme än av att där finns några andra naturgivna fördelar. Optimering av andra odlingsfaktorer än snabb tillväxt gör odling i norr möjlig att genomföra med lönsamhet. Trots mindre gynnsamma lägen finns därför möjligheten av en viss expansion då ökande svårigheter att få odlingstillstånd i andra delar av och i andra länder kan göra kraftverksmagasin attraktiva ur odlingssynpunkt. Regnbåge har även fördelen av att vara en känd produkt på marknaden. Antalet sättfiskodlingar som håller regnbåge har varit den senaste tioårsperioden. Produktionen från dessa går till stor del för utsättning i put-and-take fiske. Utredningen om svenskt vattenbruk angav att av sättfiskodlarnas regnbåge går till matfiskodlingar. Det finns ingen anledning att anta att detta förhållande förändrats nämnvärt. Utsättningar för sportfiskeändamål ger därigenom en viss stabilitet åt företag som odlar sättfisk. saknar ett nationellt avelsprogram för regnbåge i matfiskodling. Som kontrast satsar och på ambitiösa avelsprogram som leder till en kontinuerlig förbättring av odlingsmaterialen. Till viss del skulle svenska odlingar kunna tillgodogöra sig avelsframstegen genom import. Risken finns emellertid att man då hamnar i andra hand, vilket därmed skulle påverka de svenska regnbågsodlarnas konkurrenskraft negativt i förhållande till andra länders odlare. Om regnbågsodlingen ökar i bör frågan om organisering av avelsprogram baserat på urval för viktiga produktionsegenskaper aktualiseras. Odling av som matfisk påbörjades i . är en art som kräver kallt vatten och därför startades odlingar huvudsakligen i norr.