sou · GXB313 · 2009-02-18 00:00:00 — Anpassningen har inneburit att antalet platser har blivit flera. Tillfälliga neddragningar har också förekommit. () har granskat Kriminal- vårdens byggprocess, särskilt med avseende på projektering och upphandling. ESV konstaterade att Kriminalvården bedriver projekte- ring på ett sätt som skiljer sig från vad som är normalt. Kriminalvården bedriver en mycket omfattande egen projektering före det att upp- handlingen av fastighetsägare/byggnadsentreprenör sker. Kriminal- vården har bl.a. anfört att kriminalvårdsanläggningarna är så kom- plicerade att andra inte kan ansvara för projekteringen på ett sätt som blir godtagbart. Utredningen menar att övervägande nackdelar talar emot att Kriminalvården själva ska projektera i den omfattning som de gör . Det finns möjlighet att uppnå ökade konkurrensfördelar genom att andra aktörer med andra perspektiv och erfarenheter släpps in i projekteringsfasen. Detta kan medföra verksamhets- fördelar som inte kan förutses. Utredningen poängterar dock att Kriminalvården självfallet har unika kunskaper om sin egen verksamhet. Dessa kunskaper är nödvändiga bidrag vid pro- jekteringen. Kriminalvården bör vid upphandlingen kunna försäkra sig om att myndigheten ges möjlighet att delta i projekteringen. När det gäller upphandling av nya kriminalvårdsanläggningar ska tillämpas, vilket som regel innebär att en offentlig upp- handling av ett byggentreprenadkontrakt ska göras bland möjliga fastighetsägare. vänder sig Kriminalvården först efter att det har upp- kommit stora kostnader för projektering och upphandling till regeringen för att få ett hyresavtal godkänt. Det kritiserades av ESV eftersom det medför en stor ekonomisk risk för staten. ESV föreslog att Kriminalvården redan innan en projektering påbörjas, hos regeringen ska begära en prövning av om myndigheten tilläts påbörja anskaffandet av en ny anläggning. Utredningen anser att det finns sakliga skäl för att förändra beslutsprocessen för Krimi- nalvårdens lokalanskaffning i förhållande till den nuvarande ord- ningen. Ett grundläggande problem är svårigheten att fastställa hur många häktes- och anstaltsplatser som behövs, eftersom det inte är möjligt att prognostisera behovet på . slag att regeringen och längre ska fastställa antalet häktes- och anstaltsplatser innebär dock att regeringen på ett annat sätt än nu kan styra Kriminalvårdens lokalförsörjning. Kriminal- vården får då möjlighet att, inom sitt anslag, anpassa lokalanskaff- ningen efter det antal platser som de har i uppdrag att tillhanda- hålla. 10Strategisk styrning av Kriminalvårdens lokalförsörjning Bedömning: Styrningen av Kriminalvården förbättras genom utred- ningens förslag att regeringen ska besluta hur många häktes- och anstaltsplatser som Kriminalvården ska tillhandahålla. Utredningen har bedömt att det är nödvändigt att förändra förut- sättningarna för Kriminalvårdens långsiktiga lokalförsörjning och har därför föreslagit att regeringens styrning av myndigheten ska öka. För att lösa Kriminalvårdens planeringsproblem vid bedöm- ningen av hur många häktes- och anstaltsplatser som behövs i fram- tiden krävs det kunskap om klienttillströmningen på . Prognoserna ger inte ett tillräckligt säkert underlag. Kriminalvården lämnar sina prognoser som ett underlag till regeringens budgetarbete. Statsmakterna tar dock inte direkt ställ- ning till behovet av antalet platser i samband med budgetarbetet. Det saknas således en direkt koppling mellan Kriminalvårdens eko- nomiska anslag och platsantalet. Utredningen har vid upprepade tillfällen i detta betänkande poängterat att platsantalet bör styras av regeringen. Syftet med en sådan ordning är att säkerställa en resurseffektiv försörjning av antalet platser i häkten och anstalter samt att försörjningen sker i linje med statsmakternas kriminalpolitiska intentioner. En förbätt- rad styrning av lokalförsörjningen innebär också att kostnaderna för lokalhållningen på ett annat sätt kan förutses och kontrolleras. Om Kriminalvården får tydliga direktiv och ramar ges Kriminal- vården dessutom bättre förutsättningar att fokusera sitt arbete på kriminalvårdsverksamheten. Strategisk styrning av Kriminalvårdens lokalförsörjning Figur 10.1 Schematisk bild av statsmakternas styrning av Kriminalvården enligt utredningens förslag Figur 10.1 visar hur statsmakternas styrning av Kriminalvården bör förenas med ett årligt beslut om hur många platser i häkten och anstalter myndigheten ska tillhandahålla eller längre. Riktvärdet för beläggningen i häkten och anstalt bör kvarstå vid . Regeringens beslut om fastställande av platsantalet bör förenas med ett uppdrag till Kriminalvården att ha beredskap att kunna inrätta motsvarande ytterligare anstaltsplatser och häktesplatser. Dessa tillfälliga platser ska Kriminalvården kunna iordningsställa snabbt, d.v.s. . Kriminalvården bör även få ett uppdrag att kunna utöka eller minska antalet ordinarie häktes- och anstaltsplatser med sammanlagt jämfört med det beslutade platsantalet. Inom ramen för dessa beslut och övrig styrning, såsom myndig- hetens anslag, regleringsbrev m.m., ska Kriminalvården ha ansvaret för att utforma en kostnadseffektiv häktes- och anstaltsstruktur. Det innebär att Kriminalvården t.ex. ska besluta om nybyggnation, underhåll och nedläggningar av anstalter inom de ekonomiska och andra ramar som har fastlagts av regeringen. Kriminalvården är skyldig att följa den lagstiftning samt de mål och anvisningar som gäller för en effektiv och rättssäker tillämp- ning av alternativen till verkställighet i anstalt. Utredningen har pekat på hur detta arbete kan förbättras och hur Kriminalvården på andra sätt kan arbeta för att minska variationerna i beläggnings- graden. Strategisk styrning av Kriminalvårdens lokalförsörjning Genom kriminalpolitiska åtgärder kan statsmakterna ta initiativ som innebär att fler eller färre häktas eller ska avtjäna fängelsestraff. Därutöver kan kriminalpolitiska instrument och beslut användas för att reglera oönskade förändringar av behovet av häktes- och anstalts- platser. Underlaget för regeringens beslut om platsantalet bör främst vara regeringens planer och ambitioner på det kriminalpolitiska området. Därutöver bör resultatet av det prognosarbete som i sam- verkan även fortsättningsvis bör tas fram av myndigheterna inom rättsväsendet ligga till grund för regeringens ställningstaganden. Bedömning: Utredningens förslag innebär att regeringens kontroll och styrning av Kriminalvårdens lokalkostnader ökar. En effekti- vare upphandling leder långsiktigt till större kostnadseffektivitet. Kommittéer och särskilda utredare ska enligt 14 § kommittéförord- ningen (1998:1474) göra en konsekvensanalys i vissa hänseenden beträffande de förslag som lämnas. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Av 15 § kommittéförordningen följer att konsekvensbeskriv- ningar ska göras även när utredningens förslag har betydelse för den kommunala självstyrelsen, för brottslighet och det brottsföre- byggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar m.m., för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningens anser inte att för- slagen får konsekvenser av sådant slag. Utgångspunkten för utredningens arbete har varit att undersöka och analysera Kriminalvårdens förutsättningar att effektivisera lokalförsörjningsprocessen. Utredningen har granskat förutsätt- ningarna för Kriminalvården att tillhandahålla ett tillräckligt antal platser i häkten och anstalter, bl.a. utifrån möjligheten att göra säkra prognoser, hur en kostnadseffektiv anstaltsstruktur ser ut och hur upphandlingen av nya lokaler kan effektiviseras. Förslagen kommer att ge Kriminalvården förutsättningar att bedriva sin verk- samhet mer effektivt. Förslagen innebär också att regeringens kontroll och styrning av Kriminalvårdens lokalkostnader ökar. En effektivare upphandling leder långsiktigt till större kostnadseffekti- vitet. Utredningen har konstaterat att det finns ett behov av att för- nya fastighetsbeståndet och utöka platskapaciteten. Uppdraget har dock varit att granska lokalförsörjningsprocessen. Utredningen har inte haft uppdraget att besvara frågan om det krävs någon utbygg- nad. har ett regeringsuppdrag att ut- veckla prognosarbetet för att förbättra möjligheterna att bedöma rättsväsendets kapacitetsbehov. Att permanenta det uppdraget kan möjligen medföra ökade kostnader. Dessa torde dock inte vara större än att de kan täckas inom ramen för ordinarie anslag. 1996/97:1, Budgetproposition prop. 2004/05:5, Vårt framtida försvar 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och post- tjänster 2007/08:84, antagande av rambeslut om överförande av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen SOU 2006:12, Rattfylleri och sjöfylleri, SOU 2008:71, Uppföljning av Kriminalvårdens effektiviseringsarbete, Utredningen effektivitet SOU 2008:81, Stalkning – ett allvarligt brott, SOU 2008:85, Straff i proportion till brottets allvar, Straffnivåutred- ningen , Varför har brottsuppklaringen minskat? En analys av orsakerna, Rapport 2002:4 , Ungdomar och brott åren 1995–2005, Rapport 2006:7 , reform för bättre utslussning i Kriminalvården, Rapport 2008:19 , Rättsväsendets kapacitetsbehov åren 2009– 2012, Centrala prognoser för Polisen, , Dom- stolsverket och Kriminalvården, 2009 , Effektiviteten i Kriminalvårdens lokal- försörjning (ESV 2008:04), 2008 , JO 2001/02 s. 155 , JO 2004/05 s. 134 Kriminalvården, Lokalförsörjningsplan 2005-2008 Kriminalvården, Budgetunderlag 2008 Kriminalvården, Budgetunderlag 2009 Kriminalvården, Årsredovisning 2007 Kriminalvården, arbets-PM för Kumla , Prison Population Projections 2008-2015, Stor- , 2007 , beslut , dnr 2006/0152- 29 , Polisens årsredovisning för Effektivare kriminalvård – en hindersanalys, RRV 1999:27, 1999 , Offer för vålds- och egendomsbrott, , Rapport nr. Statskontoret, Effektivitetsgranskning av kriminalvården, 2003:20, 2003 Blumstein, A., Crime Modeling, , Vol. 50, No. 1, 16-24, 2002 och , W. W., Efficiency Evaluation of Envelopment Analysis, , vol 22, nr. Charnes, och , Measuring the Efficiency of Decision Making Units, 2, 1978 och , Vi har mätt – Gör Polisen saker på rätt sätt?, , 2005 och J.S. Cubbin, Public Sector Efficiency Measurement: Application of Data Envelopment Analysis, North , 1992 , H. PM Långsiktiga prognoser av platsbehovet i svenska fängelser, slutrapport Rättsstatistisk årsbok för tiden Maskintabeller från SCB (1973-2006) RS-promemoria 1987:2 (1966-1972) Ett effektivt resursutnyttjande inom Kriminal- En särskild utredare får i uppdrag att följa upp och utvärdera effek- tiviseringsarbetet inom . följa upp effektiviseringsarbete, identifiera och analysera ytterligare möjligheter till effektivise- ringsåtgärder inom förvaltning, personal, IT, administration och övrig verksamhet samt ange förutsättningar för olika effektiviseringsåtgärder och konse- kvenser av dessa. TVidare ska utredaren granska effektiviteten i KriminalvårdensT arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov. Utredaren ska också redovisa förutsättningar för myndigheten att bygga nya och avveckla gamla platser inom ramen för tilldelade anslag. Utredaren ska utvärdera och analysera Kriminalvårdens genom- förda och planerade investeringar på säkerhetsområdet. I denna delen ska en jämförelse göras med förhållanden i andra jämförbara länder, i första hand övriga nordiska länder. Uppdraget ska slutredovisas . Utredaren ska lämna ett delbetänkande avseende uppföljning av effektiviseringsarbete och eventuella för- slag som har aktualiserats. Kriminalvården ansvarar för verkställigheten av påföljder i fängelse och frivård samt för verksamheten vid häktena. Inom ansvarsområ- det ingår även att utföra transporter, inte bara för Kriminalvården utan också för andra myndigheter, exempelvis polisen och Migra- tionsverket. Målet för verksamheten är att påföljder ska verkställas på ett humant, säkert och effektivt sätt samt att återfallen i brott ska minska. () genomförde , på regeringens uppdrag, en granskning av Kriminalvårdens effektivitet. I rapporten kriminalvård – en hinderanalys (RRV 1999:27) pekar verket på ett antal hinder mot ett effektivt resursutnyttjande, bl.a. brister i den centrala samordningen av styrningen och uppfölj- ningen. För att bedöma resultatet av vidtagna åtgärder och identi- fiera eventuella kvarstående hinder fick Statskontoret 2003 i upp- drag att följa upp RRV:s granskning bl.a. vad gäller styrningsfrågor, resursutnyttjande av fängelseplatser och Transporttjänsten. Statskontoret presenterade rapporten av kriminalvården (2003:20). Mot bakgrund av rapporten inledde Kriminalvården ett omfattande effektiviseringsarbete (Bättre men billigare). Som en del i detta arbete omorganiserades Krimi- nalvården till en myndighet och omförhandlade sina hyresavtal. Vidare fick Kriminalvården i uppdrag av regeringen att effektivisera utnyttjande av personalresurser genom att vidta en verksamhets- analys. Genom ett särskilt uppdrag lade regeringen fast de riktlinjer som skulle gälla för Kriminalvårdens långsiktiga lokalförsörjning. Riktlinjerna innebar att arbetet med att skapa fler häktes- och anstaltsplatser skulle genomföras så att anstaltsstrukturen i fram- tiden består av färre och större enheter och att all nybyggnation av platser skulle utformas så att en flexibel användning i fråga om säkerhet och beläggning medges. gav regeringen ett nytt uppdrag för den fortsatta utbyggnaden. I uppdraget anges att utgångspunkten för anstaltsstrukturen även i fortsättningen ska vara färre och större enheter som i största möjliga mån ger utrymme för en flexi- bel användning i fråga om säkerhet och beläggning. En annan viktig utgångspunkt för uppdraget är att utbyggnad ska ske vid redan befintliga enheter där det anses lämpligt och ekonomiskt motiverat. I de fall förutsättningar finns för samlokalisering med andra myn- digheter i rättsväsendet är detta att föredra framför andra lösningar. fick i uppdrag av regeringen att analysera effektiviteten i Kriminalvårdens byggprocess, särskilt med avseende på upphandling och projektering. Utgångspunkten för uppdraget till Kriminalvården avseende den långsiktiga lokalförsörjningen 2003 var en ökad klienttillströmning. Den genomsnittliga beläggningen vid anstalter och häkten ökade , eller med nära 1 800 intagna, vilket ledde till brist på såväl anstalts- som häktesplatser. Högre krav på differentiering av intagna innebar också ökat behov av plat- ser. Kriminalvården har tillskapat ett antal nya häktes- och anstaltsplatser i landet och det krävs en fortsatt analys av det framtida behovet. För att möta det växande platsbehovet har regeringen tillfört Kriminalvårdens anslag extra resurser . –2004 tillfördes Kriminalvården sammanlagt i syfte att tillskapa fler platser. För att ge Kriminalvården möjlighet att bl.a. fullfölja sin planerade platsutbyggnad har Krimi- nalvårdens anslag för åren 2005 2007 tillförts ytterligare ramhöj- ning med 430 miljoner, 650 miljoner respektive . Kriminalvården har i budgetunderlaget begärt ett resurstillskott med ca , bl.a. för att anpassa antalet platser till beräknad klient-utveckling. Förstärkningen behövs, enligt Kriminalvården, även för att för- bättra verksamhetsinnehållet, fortsätta satsningarna på säkerheten samt för utbildning av personalen. Säkerheten har varit eftersatt Säkerhetsarbetet inom var lågt prioriterat både vad gäller innehåll och bemanning. Det sakna- des central samordning, styrning och strategier i säkerhetsarbetet. Det nedprioriterade säkerhetsarbetet är en förklaring till de upp- märksammade rymningarna 2004. Efter rymningarna 2004 har Kriminalvården satsat resurser på att höja säkerheten. För att förstärka säkerheten har Kriminalvården investerat i inpasseringshinder, förstärkta skalskydd, övervaknings- kameror, inpasseringskontroller och mobilstörningsutrustning. Uppgraderingen av säkerheten har skett på flertalet anstalter. På regeringens uppdrag har Kriminalvården utrett och därefter påbör- jat arbetet med tre stycken s.k. säkerhetsanstalter. Dessutom har Kriminalvården satsat på s.k. dynamisk säkerhet genom utbildning av personal, förbättrat underrättelsearbete, aktiv klientplacering och insatsberedskap för att uppnå god prevention. En viktig del i säkerhetsarbetet är samarbetet med polisen både på lokal och på central nivå. Kriminalvården är sista länken i rättskedjan och är därmed bero- ende av hur övriga myndigheter agerar inom rättskedjan. Att pro- gnostisera Kriminalvårdens behov av platser är förenat med svårig- heter på grund av att ett stort antal okända faktorer påverkar utvecklingen. De rättspolitiska åtgärder som regeringen kommer att vidta innebär stora utmaningar för svensk kriminalpolitik och kriminalvård framöver. Ett exempel på sådana faktorer är de förslag som kommer att lämnas av den pågå- ende (Ju 2007:04). Utredningen har i upp- drag att föreslå förändringar i syfte att åstadkomma en straffmät- ning som markerar en skärpt syn på allvarliga våldsbrott, vilket kommer att få konsekvenser för rättsväsendet. Ett väl fungerande rättsväsende bygger på att det i alla delar är rätt dimensionerat för sin uppgift. En fortsatt satsning inom rättsväsendets område förut- sätter en fortsatt effektivisering. Mot bakgrund av ovanstående ska utredaren följa upp och utvär- dera hur effektiviseringsarbetet bedrivs inom samt föreslå ytterligare möjliga områden för effektivisering Finns det hinder för effektivt resursutnyttjande? Såväl som Statskontorets effektivitets- granskningar av kriminalvården visade att det fanns hinder för ett effektivt resursutnyttjande inom . De båda gransk- ningarna pekade på att hinder för en effektiv verksamhet fanns bl.a. inom central styrning, personalanvändning, lokalanvändning, byggprocess och upphandling, information och IT-användning samt samverkan inom rättsväsendet. Mot bakgrund av rapporterna påbörjade Kriminalvården en genomlysning av verksamheten i syfte att säkerställa en effektiv organisation och med en budget i balans vid utgången av 2006. Inom ramen för effektiviserings- arbetet omorganiserades Kriminalvården till en myndighet, hyres- kontrakt omförhandlades och en verksamhetsanalys genomfördes i syfte att uppnå ett effektivt personalutnyttjande. Utredaren ska följa hur effektiviseringsarbete har genomförts. Om möjligt ska en beräkning göras av de kostnads- besparingar de genomförda åtgärderna har lett till. Utredaren ska identifiera och analysera ytterligare möjliga områ- den för effektivisering inom vad gäller förvaltning, personal, IT, administration och övrig verksamhet. I analysen ska det ingå en bedömning av den ekonomiska effek- ten av möjliga effektiviseringar samt en beskrivning av konsekven- ser av olika effektiviseringsåtgärder. Utredaren ska granska effektiviteten i Kriminalvårdens arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov i förhållande till de riktlinjer regeringen beslutade om . Av granskningen ska också framgå förutsättningar för Kriminalvården att bygga nya och avveckla gamla enheter inom ramen för tilldelade anslag. Upprustning av säkerheten sedan rymningarna 2004 Efter de uppmärksammade rymningarna 2004 har Kriminalvården satsat på att förstärka säkerheten. Satsningar har gjorts för att upp- gradera säkerheten, utbilda personal och upprätthålla säkerheten. Utredaren ska utvärdera och analysera Kriminalvårdens genom- förda och planerade investeringar på säkerhetsområdet. Av redogö- relsen ska framgå vilka kostnader Kriminalvården har haft i säker- hetsinvesteringar samt vilka kostnader myndigheten har för att upprätthålla säkerheten. Utredaren ska göra en bedömning av nuvarande säkerhetsnivå. Det ska också framgå i vilken utsträck- ning och form samverkan och samråd sker med övriga berörda myndigheter. Vidare ska en jämförelse göras med förhållanden i andra jämförbara länder, i första hand övriga nordiska länder. Uppdraget ska slutredovisas . Utredaren ska lämna ett delbetänkande avseende uppföljning av effektiviseringsarbete och eventuella för- slag som har aktualiserats. vårdens effektivitet (Ju 2008:02) Förlängd tid för uppdraget m.m. Med stöd av regeringens bemyndigande till- kallade chefen för en särskild utredare med uppdrag att följa upp och utvärdera effektiviseringsarbetet inom (dir: 2008:19). Utredningen har antagit namnet Utredningen effektivitet (Ju 2008:02). I enlighet med direktiven har ett delbetänkande avseende uppföljning av effektiviseringsarbete lämnats . Uppdraget ska enligt direktiven slutredovisas . Utredaren ska slutredovisa uppdraget . Uppdraget ändras även på så sätt att granskningen avseende effektiviteten i Kriminalvårdens arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov i förhållande till de riktlinjer regeringen beslutade om ska lämnas i ett delbetänkande . Av den granskningen ska också framgå förutsätt- ningar för Kriminalvården att bygga nya och avveckla gamla enhe- ter inom ramen för tilldelade anslag. Utredaren ska beakta Ekono- mistyrningsverkets rapport i Kriminalvårdens lokal- försörjning (ESV 2008:04). Bilaga 3 är ett komplement till kapitel 5 Kriminalvården och prognos- arbetet. Våldsbrott, fängelsedömda och strafftid Figur C Narkotikabrott, fängelsedömda och strafftid Figur D Övriga brott, fängelsedömda och strafftid Rån, fängelsedömda och strafftid DEA-tekniken och resultaten av analyserna Data Envelopment Analysis, den s.k. DEA-tekniken, fick sitt namn men hade använts som analysmetod sedan 1950- talet (Charnes, och , Measuring the Efficiency of Decision Making Units, 2, , s. 429–444). DEA-tekniken har använts vid ett stort antal effektivitetsanalyser inom många olika branscher. DEA-tekniken används för effektivitets- och produktivitetsvärde- ringar av organisatoriska enheter. Tekniken tillåter multipla variabler vilket möjliggör analys av enheter som producerar flera tjänster och produkter (output) med hjälp av flera insatsfaktorer (input). DEA- tekniken går ut på att identifiera de mest effektiva enheterna (se punkterna B och D i figur 1 nedan) och att därefter relatera andra enheter till dessa. En s.k. relativ produktionsfront skapas av de mest effektiva enheterna. Avståndet från en enskild enhet till den relativa produktionsfronten avgör enhetens effektivitet. Enheter som ligger på den relativa produktionsfronten är de mest effektiva i sitt slag, men det säger inget om dessa enheter är fullt effektiva (absolut produktionsfront). Figur 1 Illustration av DEA-tekniken Källa: och , Vi har mätt – Gör Polisen saker på rätt sätt?, universi- tet, , s. 16. De enheter som är mest effektiva i sitt slag, dvs. ligger på den rela- tiva produktionsfronten, ges värdet 1. Den enhet som är mindre effektiv får ett värde mindre än 1, t.ex. punkterna A och C i figur 1 ovan. Är värdet t.ex. 0,6 betyder det att denna enhet skulle kunna spara av sina kostnader eller resurser utan att minska sin produktion. Utredningens beräkningar har utförts vid vid av och . DEA-tekniken medger en möjlighet att analysera en verksamhet med flera olika resurser och resultat . Tekniken kräver få antaganden om hur produktionen i en verksamhet ser ut, t.ex. behöver man inte utgå från att sambandet mellan resurser och resultat är linjärt eller har någon annan specifik funktionell form. DEA-tekniken har därför visat sig vara särskilt lämpligt för analy- ser av tjänsteproduktion inom offentlig sektor. En svaghet med DEA-tekniken är att den är känslig för mätfel och slumpvisa variationer i data, vilket beror på att metoden inte tar hänsyn till osäkerhet i data. Med paneler av data från ökar säkerheten i skattningarna. Som framgår av kapitel 8 har utredningen endast haft tillgång till underlag från Kriminalvården från , .