sou · GXB351 · 2009-06-09 00:00:00 — bland dem som säljer eller hyr ut filmerna till konsumenter. När det gäller märkning finns det från SVF:s sida en rekommendation till medlemmarna att använda den åldersgräns som Biografbyrån har gett en film. I de fall Biografbyrån inte har granskat en film finns inte några rekommendationer för hur märkningen ska ske. Eftersom det är en gemensam nordisk marknad för filmer på video, dvd och motsvarande använder sig distributörerna ofta av den åldersgräns som beslutats i något av de andra nordiska länderna. Dataspelsbranschen är en branschorganisation som samlar hela dataspelsbranschen, såväl utvecklare och producenter som förlag och distributörer. Organisationen är ett samarbete mellan MDTS (Multimedia, Dator- & TV-spel), som är en branschorganisation för distributörer och förlag (t.ex. Activision Blizzard, Atari, Bergsala och Electronic Arts), och Spelplan-ASGD (), som är en branschförening för utvecklare och producenter i (t.ex. Avalanche Studios och EA DICE). Dataspelsbranschen har i egenskap av branschorganisation till uppgift att erbjuda medlemsservice och förmedla kontakter och arbetar också bland annat med att stärka kunskapen om branschen samt samlar statistik, anordnar utbildningar och samordnar exportsatsningar. Organisationen arbetar för branschen som helhet och Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen för dess talan i media och gentemot utomstående beslutsfattare och myndigheter, t.ex. som remissinstans. Dataspelsbranschen informerar om PEGI-märkningen (avsnitt 4.5.1) och uppmanar medlemmarna att använda den. De flesta medlemsföretag är anslutna till PEGI-systemet. Bland förlagen och distributörerna, som är de som ger ut spelen och säljer dem, är (sett till försäljningen) anslutna till PEGI. Bland utvecklarna är andelen företag som är anslutna till systemet inte lika stor. Dataspelsbranschen samarbetar med de största återförsäljarna av spel för att verka för att åldersmärkningssystemet följs även i försäljningsledet. Organisationen samverkar även med rörande informationsbroschyrer, kampanjer mot återförsäljare m.m. IT&Telekomföretagen är en branschorganisation för företag inom IT- och telekomsektorn som har drygt 900 medlemsföretag. Organisationen är även ett arbetsgivarförbund med en särskild arbetsgivarsektion inom med anslutning till . Den som är medlem i IT&Telekomföretagen är skyldig att följa föreningens affärsregler (2 § IT&Telekomföretagens stadgar). IT&Telekomföretagens övergripande uppgift är att (här bortses från arbetet som arbetsgivarorganisation) tillvarata och främja medlemmarnas gemensamma intressen som kommersiella företag i branschen. Bland de särskilda uppgifterna märks bl.a. att tillvarata medlemmarnas intressen i branschfrågor, verka för en sund utveckling av branschen samt branschens varor och tjänster, att skapa konkurrensneutrala villkor och förutsättningar för branschens företag, att företräda medlemmarnas branschintresse gentemot myndigheter, organisationer och massmedia och att fungera som remissinstans i frågor av betydelse för branschen. IT&Telekomföretagen har tillsammans med bl.a. , samt stått bakom ett initiativ av organisationen för att hindra tillgång till och spridning av material på Internet som skildrar övergrepp mot barn. samarbetar tolv Internetleverantörer med för att blockera sajter med övergreppsbilder av barn i syfte att minska förekomsten av sådant material på Internet Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Enligt ECPAT blockerar Internetleverantörerna mellan 20 000 och 30 000 försök att nå dessa sidor. IT&Telekomföretagen deltar också i samarbetet Surfa Lugnt (se vidare avsnitt 5.5.5). BitoS är en branschorganisation för Internetaktörer som startades . Det är en ideell förening med omkring 40 medlemsföretag. Organisationens huvudsakliga uppgifter är att representera och marknadsföra Internetbranschen gentemot relevanta intressenter, att fungera som remissinstans gentemot politiker och andra organisationer/föreningar, att arbeta med etiska frågor i syfte att stärka förtroendet för Internet, att skapa instrument för mätning av exempelvis besök på hemsidor samt att verka för kunskapsspridning om Internetbranschen (). I samarbete med ett stort antal branschaktörer har BitoS tagit fram etiska riktlinjer i syfte att sajter ska hålla en hög kvalitet för besökare och annonsörer. Riktlinjerna föreskriver bl.a. att uppenbart olagligt innehåll ska tas bort , att det ska finnas tydliga kontaktuppgifter till det företag som står bakom sajten och att det ska finnas en genväg för att anmäla trakasserier och anstötliga inlägg. Medlemsföretag som följer riktlinjerna har möjlighet att bli en certifierad sajt med rätt att använda logotypen för Certifierad sajt. Arbetet med Certifierad sajt lanserades och från start var drygt 20 sajter certifierade, däribland , , och . BitoS samarbetar med rörande frågor om etik och säkerhet på Internet. Tillsammans med har organisationen tagit fram ett informationsmaterial benämnt Tio tips till föräldrar om Internet. Dessutom deltar BitoS i EU-projekt som syftar till ett säkrare Internet. är en branschorganisation för företag verksamma inom den svenska mobila tjänstesektorn. Medlemmarna finns inom områdena innehållstjänster, underhållning, rösttjänster, sms och andra Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen bärartjänster samt teknikleverantörer till dessa. är en ekonomisk förening. Syftet med är att verka för medlemsföretagens intressen i press, gentemot kunder och allmänhet samt att vara en kommunikationskanal i kontakterna mellan branschen och övriga intressenter. Ett av MORGANs uppdrag består i att ta fram gemensamma etiska regler för branschen (Code of Conduct). Den nu gällande Code of Conduct trädde i kraft . Reglerna gäller vid distribution av mobila betalteletjänster och positionsbaserade tjänster i . Reglerna har tagits fram av och svenska mobiloperatörer. Avsikten är att reglerna ska följas av MORGANs medlemmar samt att operatörerna i sina avtal med tjänsteleverantörer skall ålägga dessa att följa reglerna (/regler/code-of-conduct). 5.3.6Etiska Rådet för betalteletjänster (ERB) Etiska Rådet för Betalteletjänster (ERB) är en fristående och oberoende stiftelse som enligt sina stadgar har till uppgift att upprätta och vidmakthålla etiska regler för innehållet i betalteletjänster och deras marknadsföring samt att pröva ärenden som gäller innehåll och marknadsföring av sådan information (). Stiftelsen bildades under namnet Etiska Rådet för Betalsamtal. ERB tar emot klagomål och synpunkter från allmänheten på betalteletjänster. Klagomålen prövas av ERB utifrån de etiska regler som rådet har upprättat. ERB deltar i internationellt arbete på området genom organisationen (). 5.3.7Konsumenternas tele- och internetbyrå (KTIB) Konsumenternas tele- och Internetbyrå, KTIB, är en självständig organisation som ger objektiv information och vägledning kostnadsfritt till konsumenter kring tele- och Internetabonnemang (). KTIB:s vision är att lösa och förebygga konsumentproblem på tele- och Internetmarknaden. Dess övergripande mål är att som en självständig och opartisk organisation tillhandahålla tydlig och lättillgänglig information och rådgivning till alla konsumenter, konsumentvägledare samt medier. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen ISFE () bildades för att representera interaktiva innehållsleverantörers intressen gentemot EU och internationella institutioner. ingår företag från alla EU:s 27 medlemsländer samt från , , och i organisationen. ISFE representerar medlemmarnas intressen gentemot intressenter som EU:s institutioner, internationella organisationer och allmänheten. En av de frågor som ISFE arbetat särskilt med är frågan om skydd av minderåriga och att ge konsumentinformation. ISFE arbetar för att bekräfta den interaktiva mjukvaruindustrins roll som en ansvarstagande industri genom att förbättra olika medel att informera europeiska konsumenter om innehållet i dess produkter och deras lämplighet för olika åldersgrupper. ISFE har initierat och utarbetat självregleringssystemet PEGI för åldersmärkning av TV- och datorspel (se vidare avsnitt 4.5.1). Barnens Rätt I Samhället () är en ideell, partipolitiskt och religiöst obunden organisation som arbetar för att bistå barn och ungdomar som far illa. fungerar som en länk mellan barn, vuxna och övriga samhället. Kärnan i verksamheten är Barnens Hjälptelefon och BRIS-mejlen dit barn och ungdomar upp till anonymt och utan kostnad kan vända sig när de behöver stöd av en vuxen. har startat försöksverksamhet med en chatt. Sedan Allmänna arvsfonden beviljat ekonomiskt stöd är planen att BRIS-chatten ska ha öppettider som är jämförbara med Barnens hjälptelefon och att då ska kunna fortsätta att driva den som en ordinarie stödverksamhet (Barnen, och it, 2009, se nedan). stödverksamhet bedrivs även genom som bl.a. består av ett diskussionsforum. Alla inlägg på läses av en vuxen person på innan de publiceras. är ett riksförbund med fem regionala kanslier. Verksamheten bygger på frivilligt arbete samt ekonomiska bidrag och gåvor från privata och offentliga givare (, Barnen, och it. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen studie av ungas kontakter med om Internet, it och mobiltelefoni, 2008). har samarbetat med i , som delvis finansierats av EU. Projektet syftar till säkrare användning av Internet bland barn och unga. har bidragit med en s.k. helpline dit barn kan vända sig med frågor eller oro kring sin Internetanvändning (Radio- och TV- verket, Medieutveckling , s. 144). Som en del i det projektet har även sammanställt de stödjande barnkontakter som var IT-relaterade och redovisat sammanställningarna i rapporter (se t.ex. Barnen, och it. Om som en aktör på Internet samt om ungas kontakter med om Internet, datorer och mobiltelefoner, 2009). Friends är en ideell organisation som är politiskt och religiöst obunden. Verksamheten finansieras via skolor, stiftelser och företag. Målet med Friends arbete är att barn och unga ska känna sig trygga och slippa utsättas för mobbning och andra kränkningar. Friends samarbetar med skolan och med idrottsrörelsen för att motverka mobbning. Friends verksamhetsidé är att utbilda barn och vuxna i förebyggande arbete mot mobbning och annan kränkande behandling. Genom att ge kunskap och verktyg samt påverka attityder och självkänsla hjälper Friends skolor och idrottsföreningar att få igång ett långsiktigt arbete mot mobbning (). Friends har ett utbildningskoncept i tre delar för de skolor som är intresserade. Den första delen består i utbildning av personalen om mobbning som sker fysiskt, psykiskt, verbalt och via Internet. Nästa del utgörs av åldersanpassade teaterföreställningar för skolans elever. Efter teatern diskuterar eleverna klassvis med sin klassföreståndare om frågor om mobbning. Klasserna får också välja kompisstödjare. I den tredje delen kommer representanter från Friends till skolan och utbildar dem som blivit valda till kompisstödjare. Friends erbjuder också skolrådgivning till de skolor som deltar i utbildningen, vilket innebär att skolorna kan ringa till Friends för att få hjälp med frågor som rör mobbning. Det finns liknande utbildningskoncept för idrottsföreningar, men där är det föräldrar och ledare som utbildas. Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Det finns särskilda utbildningar om nätmobbning i form av föreläsningar riktade till föräldrar och lärare. Friends har vidare samarbetat mycket med genom att hålla föreläsningar tillsammans med rådet. Representanter för Friends och har också samverkat i ett bokprojekt. är en politiskt och religiöst obunden folkrörelse med verksamhet i och i åtta regioner runt om i världen. Arbetet bedrivs med som grund och har som mål att barn ska få det bättre och att barns rättigheter ska respekteras. Ett av de viktigaste arbetsområdena är att skydda barn från våld och sexuella övergrepp. har arbetat mot barnpornografi på Internet . Det har framför allt skett via Hotline som störde trafiken mellan pedofiler på Internet. Det arbetet har övertagits av organisationen (se avsnitt 5.4.4). Barn som utsatts för sexuella övergrepp på Internet kan få stöd hos Rädda Barnens och unga i kris. ECPAT är en ideell förening som arbetar med att förebygga och stoppa barnsexhandel (barnpornografi, trafficking och barnsexturism). Som ett led i detta arbete utarbetar ECPAT även regler och tips för ett säkert surfande för barn och unga. Tipsen riktar sig såväl till barn och unga som till vuxna. ECPAT deltar också i det samarbete med och som tidigare nämnts med blockering av sajter med övergreppsbilder av barn (se avsnitt 5.3.3). ECPAT administrerar ECPAT Hotline. Det är en s.k. hotline som via ett webbformulär tar emot tips från allmänheten om misstänkt barnpornografi, barnsexturism och människohandel av minderåriga för sexuella syften (trafficking). ECPAT Hotline finansieras genom bidrag från fonder, privatpersoner och näringslivet, bl.a. TeliaSonera , Bredbandsbolaget och .se (). Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen Via ECPATs hemsida kan man också ladda ned något som kallas Keep my net clean. Det är ett s.k. plug-in som lägger sig som en knapp i webbläsaren. Om man träffar på barnpornografi på nätet klickar man på knappen och kommer då genast till ett anmälningsformulär där anmälan går till ECPAT Hotline (). är en stiftelse (med som huvudman) som har verksamheter i , , och . fungerar som en mötesplats för ungdomar och organisationen bedriver många olika projekt och verksamheter. Nätvandrare har till uppgift att finnas som ett vuxenstöd för barn och ungdomar på nätet. Det sker genom att fyra personer fungerar som ett slags fritidsledare på nätet såväl på kommersiella webbplatser som på egen hemsida. Nätvandrarna deltar i diskussioner på öppna forum såsom , Playahead och Lunarstorm. På vissa sajter, som t.ex. , står de också för en frågelåda. Huvudsakligen är arbetet dock mer uppsökande. Onlineverksamheten innefattar Internet, olika communities, chattprogram och andra onlinemiljöer såsom sociala datorspel. Syftet med Nätvandrarna är att finnas som en tillfällig kontakt för ungdomar att prata med, få stöd av och vid behov få hjälp att komma i kontakt med andra professionella. Nätvandrarna är alltid öppna med sin närvaro på ett forum och det blir i allmänhet lugnare när ungdomarna vet att vuxna är närvarande. På det sättet bidrar Nätvandrarna till en säkrare tillvaro på nätet även om det inte är det primära syftet med verksamheten. En del av de frågor som Nätvandrarna får från ungdomar är relaterade till medieanvändning, men de är inte överrepresenterade. Det är mest generella problem som ungdomarna vill prata med Nätvandrarna om, t.ex. kärleksproblem. En annan del av online-verksamhet är Nätverket, som är ett samarbete mellan , 15 ideella organisationer och de flesta av landets kommuner. Syftet har varit att skapa ett kontaktnät med fältassistenter i kommunerna som kan hjälpa ungdomar som Nätvandrarna fått kontakt med och som behöver professionell hjälp. De ideella organisationer som ingår deltar med rådgivning. Från början var det huvudsakligen ett sätt för Nät- Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen vandrarna att slussa hjälpbehövande vidare. är Nätverket ett stöd för fältarbetarna. Projektet finansieras av Allmänna arvsfonden. 5.5.1Safer Internet plus Programme 2005–2008 Safer Internet plus-programmet pågick , 2005–2008, och hade fyra huvudsyften: att motverka olagligt innehåll, att hantera oönskat och skadligt innehåll, att verka för säkrare miljö samt medvetandegörande (awareness raising). Programmet skulle leda till en säkrare användning av Internet och andra nya onlineteknologier, särskilt med sikte på barn och ungdomar. Arbetet har samordnats i olika nätverksprojekt, bl.a. Insafe (se avsnitt 5.5.3), EU Kids Online (se avsnitt 5.5.4), INHOPE (som arbetar för att öka allmänhetens möjligheter att anmäla olagligt innehåll på Internet genom införande av s.k. hotlines), SIP-bench (undersökningar som genomförs bland användare i syfte att utveckla tekniker för säkrare Internetanvändning bland barn och unga) och Youth Protection Roundtable. 5.5.2Safer Internet Programme 2009–2013 antog ett nytt program kallat Safer Internet Programme som ska pågå åren 2009–2013 med en budget om . Programmet bygger vidare på Safer Internet plus-programmet men omfattar inte enbart olagligt och skadligt innehåll utan även skadligt uppträdande såsom s.k. grooming (när vuxna försöker få kontakt med minderåriga i sexuella syften) och mobbning. Programmet kommer att hjälpa till med finansiering av projekt som ska öka den allmänna medvetenheten (public awareness); som förser allmänheten med ett nätverk av kontakter för att rapportera olagligt och skadligt innehåll och uppförande, särskilt material innehållande sexuella övergrepp på barn, grooming och nätmobbning; 1 Parlamentets och rådets beslut nr 1351/2008/EG (EGT L 348/118 den 24.12.2008). Den nuvarande arbets- och ansvarsstrukturen främja initiativ till självreglering på området och ta hjälp av barn för att skapa en säkrare online-miljö; skapa en kunskapsbank om nya trender i användandet av onlineteknologier och deras konsekvenser för barns liv. Insafe är ett europeiskt nätverk som består av nationella nav, en awareness node i varje medlemsland. Nätverket koordinerar aktioner och verktyg för ökad medvetenheten om Internetsäkerhet i . Det är bildat och delfinansieras inom ramen för EU- kommissionens Safer Internet plus-program. Det är som är awareness node. EU Kids Online är ett projekt som pågått och som ska fortsätta även . Syftet med projektet är att undersöka europeisk forskning om kulturella och kontextuella frågor samt riskfrågor beträffande barns säkra användning av Internet och nya medier i 21 olika länder. Projektet finansieras av Safer Internet plus-programmet. Surfa Lugnt är ett samarbetsprojekt med syfte att med kunskap hjälpa svenskar att i samband med användande av Internet undvika att drabbas av och sprida virus vidare, att få bukt med skräpmejl samt att upptäcka bedrägeriförsök (s.k. phishing) på Internet. Bakom kampanjen står bl.a. , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Kommuner och Landsting, Datainspektionen, IT&Telekomföretagen och Microsoft. Surfa Lugnt har en särskild del av sin hemsida som vänder sig till unga användare av Internet eller anhöriga till dem. Där finns tips om hur användningen av Internet kan göras säkrare och tryggare (). I detta avsnitt finns en redogörelse för de bestämmelser om granskning av rörliga bilder som finns i några andra länder med särskild koncentration på de nordiska grannländerna. Det kan nämnas att även och har avskaffat censuren för filmer avsedda att visas för vuxna. Uppgifterna har inhämtats främst genom rättsdatabaser och – beträffande , och – de svar som dessa länders regeringar har lämnat på det samråd som föregått meddelande om skydd av bl.a. minderåriga i samband med användning av videospel (se nedan). Information har också hämtats på de berörda myndigheternas hemsidor och – i fråga om och – genom kontakt med företrädare för berörda myndigheter. När det gäller skydd av minderåriga i samband med användning av dator- och TV-spel finns det en redogörelse för de olika medlemsländernas regleringar i kommissionens meddelande till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och om skydd av konsumenter, särskilt minderåriga, i samband med användning av videospel, KOM(2008) 207 slutlig. 6.2.1Granskning av filmer m.m. avsedda för barn I avskaffades filmcensuren för vuxna . Däremot kvarstår krav på förhandsgranskning och godkännande för filmer som ska visas offentligt för barn . Enligt 20 § filmloven (lov om film, nr 186 af 12/03/1997) ska varje film som visas offentligt eller som förvärvsmässigt säljs, hyrs eller lånas ut offentligt i till barn under 11 och , vara godkänd för barn i den aktuella åldersgruppen av for Børn og Unge (i det följande benämnt ). En film som distributören inte har för avsikt att visa för eller sälja, hyra ut eller låna ut offentligt till barn behöver däremot inte lämnas in för granskning. I stället märker distributören själv filmen, videogrammet, dvd:n etc. med 15-årsgräns. Sådana filmer behöver alltså inte heller anmälas eller registreras. Däremot måste alla filmer märkas i enlighet med reglerna i bekendtgørelse om for Børn og Unge (nr 30 af 16/01/1998). Reglerna innebär bl.a. att klassificering ska anges genom särskilda symboler som ska finnas på förpackningen till ett videogram eller en dvd. Det finns vidare regler om att distributörer och biografägare måste upplysa om klassificering av filmen i samband med annonsering m.m. av biograffilm. I reklam m.m. för filmer som inte är granskade av ska det anges att de är godkända för barn . Den som bryter mot reglerna för märkning kan straffas med böter (23 § bekendtgørelsen). Kravet på godkännande i enlighet med vad som ovan sagts gäller film. Med film förstås enligt 1 § andra stycket filmloven levande bilder av varje art oavsett upptagnings- eller förevisningsform, bl.a. fotografiska filmer och videogram. TV-sändningar undantas uttryckligen. Enligt 11 § i den ovannämnda bekendtgørelsen får vissa filmer visas offentligt utan klassificering, nämligen dels film, om innehållet är av uppenbart oskadlig karaktär och som uteslutande innehåller information om eller reklam för varor och tjänster samt film som visas i samband med filmfestivaler, kulturinitiativ o.d. Trailers är dock inte undantagna utan ska klassificeras av under samma förutsättningar som filmer och videogram m.m. Bedömningen av vilken åldersgräns som bör åsättas en film görs utifrån om filmen kan antas vara skadlig för barn i den aktuella åldersgruppen. De åldersgränser som kan bli aktuella är att filmen godkänns för alla, att filmen godkänns för alla men avrådes för barn som inte fyllt , att filmen godkänns för barn som har fyllt eller att filmen godkänns för barn som har fyllt (20 § andra stycket filmloven). Alla filmer får dock visas offentligt för barn som har fyllt och som är i sällskap med en förälder eller annan vuxen (20 § tredje stycket filmloven). Åldersgränserna är alltså rekommendationer som föräldrarna kan sätta sig över om de anser att det är lämpligt. I de fall barn kommer till en biograf eller ett uthyrnings-, försäljnings- eller utlåningsställe för film utan någon vuxen i sällskap är åldersgränserna dock absoluta. Vid bedömningen av om filmen kan antas vara skadlig för barn ska beaktas om filmen innehåller scener som kan antas verka förråande på barn och unga, nämligen genom att försvaga deras hämningar mot att använda våld. Det ska vidare tas hänsyn till om filmen innehåller sexuella skildringar som efter rådets bedömning inte bör visas för barn under 11 respektive . Dessutom ska det tillmätas vikt om filmen kan verka skrämmande eller framkalla ångest hos mindre barn. Det är som fastställer vilka kriterier som ska gälla för åldersklassificeringen. granskar omkring 1 000 filmer , därav är ca 200 biograffilmer, 200 trailers/reklamfilmer och 600 dvd:er. består av sju personer som är utnämnda av Kulturministern. Tre av rådets medlemmar är experter på barn, två har kunskap om filmbranschen, en representerar kultur-, medie- och forsningsområdet och en medlem representerar konsumentintressen. Filmgranskningen och åldersklassificeringen utförs av Vurderingsudvalget, som består av ordförande och de andra medlemmar av rådet som är experter på barn. De benämns censorer och utför uppdraget vid sidan av sitt ordinarie heltidsarbete. Varje film granskas av en censor. Klassificeringarna och censorernas motiveringar till klassificeringarna finns tillgängliga via . På så sätt får föräldrar och andra vuxna vägledning för att kunna fatta välgrundande beslut om vilka filmer deras barn ska få se. får in omkring fem överklaganden . Rådet gör då en omprövning inom myndigheten men i en annan sammansättning än vid det första beslutet. får ta ut avgifter till hel eller delvis täckning av kostnaden för åldersklassificeringen av film.