sou · GWB358d4 · 2009-01-01 00:00:00 — Det rör sig om kapital som ska skattas av på grund av att försäkringsavtal eller tjänstepensionsavtal överlåtits till företag som inte kan meddela pensionsförsäkringar eller ingå tjänstepensionsavtal eller på grund av förfoganden över pensionsförsäkringar eller tjänstepensionsavtal i strid med de kvalitativa villkoren för sådana försäkringar och avtal. I samband med att bestämmelserna om avskattning utvidgades slopades den dåvarande punkten 2 i 6 kap. 7 § LSK. Bestäm- melser om skyldighet att lämna kontrolluppgift om omständigheter som medför att pensionsförsäkringar och tjänstepensionsavtal ska skattas av togs i stället in i 11 kap. LSK. infördes en ny paragraf i 6 kap. LSK, nämligen 5 a §. Där sägs att bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgift om avskattning av pensions- försäkringar och tjänstepensionsavtal finns i 11 kap. 7 b och 7 c §§ LSK (prop. 2007/08:55, s. 106 och 107). Bestämmelsen om att med utgiven ersättning jämställs i vissa fall tjänsteinkomster som inte motsvaras av någon utbetalning ges i anslutning till bestämmelsen om vilka uppgifter en kontroll- uppgift om en tjänsteintäkt ska innehålla. Med andra ord i anslutning till den bestämmelse som här ges i 9 §. En tydligare ordning uppnås om det redan av den här paragrafen framgår att nu aktuella intäkter i inkomstslaget tjänst ska jämställas med utgiven ersättning. Det råder då ingen tvekan om att kontrolluppgift ska lämnas om nu aktuella tjänsteintäkter och att den uppgiftsskyldige enligt 6 § första stycket 1 ska lämna uppgift om intäktens storlek, dvs. värdet, eftersom intäkten enligt förevarande paragraf ska jämställas med utgiven ersättning. I tredje stycket sägs att i 22 kap. 10 och 11 §§ finns bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgifter om avskattning av pensionsförsäkringar och tjänstepensionsavtal. Denna upplysning finns i 6 kap. 5 a § LSK men ges här i anslutning till punkten 1 i andra stycket där skyldigheten att lämna kontrolluppgift om avskattning av pensionssparkonto finns. För att det ska framgå att den bestämmelsen och bestämmelserna i 22 kap. avser uppgifter om i princip samma sak – avskattning av pensionssparande i inkomstslaget tjänst – ändras ordalydelserna något. För vem och av vem ska kontrolluppgift lämnas? För vem ska kontrolluppgift lämnas ? I paragrafen sägs för vem kontrolluppgift ska lämnas. Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon. Det sägs i 6 kap. 2 § första stycket. LSK, som aldrig har ändrats (prop. 2001/02:25, s. 175). Den som ska lämna kontrolluppgift – huvudregeln Här sägs vem som ska lämna kontrolluppgift. Huvudregeln är att den som har gett ut ersättningen eller förmånen ska lämna kontrolluppgift. I 5–7 §§ finns bestämmelser om att annan än utgivaren ska lämna kontrolluppgift. Bestämmelsen hämtas från 6 kap. 2 § första stycket. LSK, som har behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 175). Paragrafen ersätter bestämmelsen i 6 kap. 2 § andra stycket LSK, som infördes i samband med att beslutade att personaloptioner inte längre skulle skattas av vid flytt utomlands (prop. 2007/08:152, s. 29–32, 35, 36 och 44). I paragrafen sägs vem som ska lämna kontrolluppgift om förmån av personaloptioner, nämligen den i vars tjänst rättigheten förvärvades. Detta gäller alltså även om personaloptionerna löses in av någon annan. För att utgivaren ska kunna lämna korrekta uppgifter finns i 34 kap. 4 § en bestämmelse om att mottagaren ska lämna uppgift till utgivaren om att rättigheten har utnyttjats eller överlåtits. Rabatt, bonus eller annan förmån Enligt 6 kap. 3 § LSK ska en arbetsgivare under vissa förutsätt- ningar anses som utgivare av en rabatt, bonus eller annan förmån som getts ut av någon annan. Det rör sig om förmåner som grundar sig på utgifter för vilka arbetsgivaren har svarat, som t.ex. när en trohetsrabatt, som uppkommit på grund av tjänsteresor, hos ett flygbolag eller hotellföretag används för privata resor. Bestämmelsen om att arbetsgivaren ska anses som utgivare av en sådan förmån är (prop. 1996/97:19, s. 73–79 och 94 och 95) och fanns med i den ursprungliga lydelsen av LSK (prop. 2001/02:25, s. 175 och 340). Bestämmelser i ämnet ges i fortsättningen i förevarande paragraf. I avdelningen om preliminär skatt har begreppen arbetsgivare och arbetstagare övergetts eftersom en del bestämmelser gäller för betydligt fler än arbetsgivare och arbetstagare i den betydelse begreppen har inom andra rättsområden och i dagligt tal. Enligt dagens bestämmelser om preliminär skatt, dvs. enligt skatte- betalningslagen, gäller nämligen ett utvidgat arbetsgivar- och arbetstagarbegrepp. Det innebär att med arbetsgivare och arbets- tagare avses den som betalar ut respektive tar emot ersättning för arbete. Dessa definitioner slopas nu och i stället används nämnda uttryck eller orden utbetalare eller utgivare respektive mottagare. För att terminologin i lagen ska bli enhetlig bör begreppen arbetsgivare och arbetstagare tas bort även här, dock enbart om ett s.k. utvidgat arbetsgivar- och arbetstagarbegrepp gäller enligt dagens bestämmelse. Enligt 1 kap. 5 § första stycket 3 LSK har termer och uttryck som används i lagen, om inte annat anges, samma betydelse och tillämpningsområde som i skattebetalningslagen när det gäller skyldighet att lämna uppgifter till ledning för registrering av skatteavdrag. En kontrolluppgift ska alltid innehålla uppgift om avdragen skatt enligt skattebetalningslagen. Uppgiften används bl.a. för att tillgodoräkna och i slutändan kreditera avdragen skatt på respektive skattskyldigs skattekonto. Från nu aktuella förmåner görs inte skatteavdrag. Förmånerna ska dock ingå i underlaget för beräkning av skatteavdrag (11 kap. 4 §). Av 8 kap. 14 § fjärde stycket SBL följer att den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för rabatt, bonus eller annan förmån ska anses som arbetsgivare, dvs. som den som har gett ut förmånen. I 11 kap. 6 § sägs att förmån av nu aktuellt slag ska anses utgiven av den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen. Förmånen ska alltså även i fortsättningen räknas med i underlaget för beräkning av skatteavdrag. Skatteavdrag görs med andra ord aldrig från nu aktuella förmåner men väl för förmånerna. Den som ska lämna kontrolluppgift om förmånerna lämnar bl.a. uppgift till ledning för registrering av skatteavdrag, vilket innebär att termerna arbetsgivare och arbetstagare i 6 kap. 3 § LSK har samma innebörd och tillämpningsområde som i skattebetalningslagen. Med andra ord gäller ett utvidgat arbetsgivar- och arbetstagarbegrepp. Begreppen arbetsgivare och arbetstagare tas därför bort. I stället ges paragrafen en språkdräkt som innehållsmässigt motsvarar ett utvidgat arbetsgivar- och arbetstagarbegrepp. För att den som stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen ska kunna lämna korrekta uppgifter finns i 34 kap. 5 § en bestämmelse om att den som tagit emot förmånen ska lämna uppgift till den uppgiftsskyldige om att han eller hon utnyttjat en förmån av nu aktuellt slag. Uppgiften ska lämnas senast månaden efter det att förmånen utnyttjades. Ersättning från utlandet som har sin grund i en anställning i I paragrafen sägs att om en ersättning eller förmån som getts ut från utlandet har sin grund i en anställning i ska kontroll- uppgift lämnas av den hos vilken den skattskyldige är anställd. Detta gäller under förutsättning att det inte finns något anställningsförhållande mellan utgivaren av ersättningen eller förmånen och den skattskyldige. Bestämmelsen finns i 6 kap. 4 § LSK. Den härrör och fanns alltså med i den ursprungliga lydelsen av LSK (prop. 1997/98:133, s. 43–45 och prop. 2001/02:25, s. 175). Den nuvarande lydelsen tillkom 2009 då förmåner av personaloptioner som avses i 5 § undantogs från tillämpningsområdet (prop. 2007/08:152, s. 29–32, 35, 36 och 44). För att underlätta för de som ska lämna kontrolluppgift sägs i 34 kap. 6 § att den som får ersättning som avses i förevarande paragraf ska underrätta den kontrolluppgiftsskyldige om detta. Undantag från skyldigheten att lämna kontrolluppgift Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från kontroll- uppgiftsskyldigheten. Motsvarande bestämmelser finns i 6 kap. 5 § 1, 2 och 4 LSK. Dessa undantag är desamma som när LSK trädde i kraft (prop. 2001/02:25, s. 176). Undantaget i 6 kap. 5 § 3 LSK, som fick sin nuvarande lydelse 2009 (prop. 2008/09:44, s. 25), för ersättning och förmån som ska redovisas i självdeklaration enligt 3 kap. 21 § LSK får ingen motsvarighet i skatteförfarandelagen. Det beror på att vi föreslår att den särskilda uppgiftsskyldighet för delägare med flera i fåmansföretag som har motiverat undantaget ska slopas. Se författningskommentaren till 31 kap. 25 §. I 24 kap. 4 § sägs vilka uppgifter som ska finnas i alla kontrolluppgifter, t.ex. nödvändiga identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. Den här paragrafen anger vilka uppgifter därutöver som en kontrolluppgift om intäkter i inkomstslaget tjänst ska innehålla. Paragrafen ersätter 6 kap. 6 § LSK. Punkten 5 i första stycket fick sin nuvarande lydelse genom lagstiftning 2006 (prop. 2005/06:22, s. 48 och 59). Övriga bestämmelser i paragrafen har samma innehåll som när LSK trädde i kraft (prop. 2001/02:25, s. 176, 177 och 341). Paragrafen motsvarar 6 kap. 8 § LSK. Bestämmelsen fanns med i den ursprungliga lydelsen av LSK (prop. 2001/02:25, s. 179). Den som ger ut ersättning för sådana utgifter som avses i 12 kap. 2 § första och andra styckena IL, dvs. utgifter som får dras av i inkomstslaget tjänst utan någon beloppsmässig begränsning, är inte skyldig att göra skatteavdrag från ersättningarna. Är så fallet följer av denna paragraf att det är tillräckligt att den uppgiftsskyldige i kontrolluppgiften anger att ersättning för utgifter i arbetet getts ut. Denna reglering finns i 6 kap. 9 § LSK och har inte ändrats efter det att den lagen trädde i kraft (prop. 2001/02:25, s. 178). Värdering av ersättningar och förmåner Bestämmelser om hur inkomster i annat än pengar ska värderas finns i 6 kap. 10 § LSK. Dessa bestämmelser flyttas nu hit. Den bestämmelse som ges i andra stycket fick sitt nuvarande innehåll 2007 (prop. 2006/07:7, s. 22). Övriga bestämmelser i paragrafen har samma innehåll som när LSK trädde i kraft (prop. 2001/02:25, s. 178 och 179). Dagens hänvisningar till bestämmelser i skattebetalningslagen byts ut mot hänvisningar till bestämmelser i socialavgiftslagen. Det beror på att skatteförfarandelagen, till skillnad från skatte- betalningslagen, inte ska innehålla några bestämmelser om beräkning av arbetsgivaravgifter. Hur förmåner ska värderas vid beräkningen av underlaget för arbetsgivaravgifter ska i stället regleras i socialavgiftslagen. Av 11 kap. 10 och 11 §§ framgår att de nya bestämmelserna i socialavgiftslagen om värdering av förmåner även gäller vid beräkningen av skatteavdrag. 16 kap. Kontrolluppgift om intäkt och avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet Skyldighet att lämna kontrolluppgift Paragrafen ersätter 7 kap. 1 och 3 §§ samt 4 § första och tredje styckena och 5 § första och tredje styckena LSK. Bestämmelserna i 7 kap. 1 och 3 § LSK har aldrig ändrats (prop. 2001/02:25, s. 179 och 180). Lydelsen av 7 kap. 4 § första och tredje styckena LSK är då även 7 kap. 5 § samma lag infördes (prop. 2008/09:41, s. 27). Innehållet i de båda paragraferna fanns dock med i den ursprungliga lydelsen av 7 kap. 4 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 180). I första stycket regleras nu uttömmande vilka näringsintäkter som kontrolluppgift ska lämnas om. I likhet med gäller kontrolluppgiftsskyldigheten bara om aktuell förmån eller ersättning ska hänföras till inkomstslaget näringsverksamhet. Det bör i det sammanhanget nämnas att uttag från skogskonto, skogs- skadekonto och upphovsmannakonto alltid är intäkt i inkomst- slaget näringsverksamhet. Enligt andra stycket ska kontrolluppgift också lämnas om överlåtelse, pantsättning eller övertagande av medel på skogskonto, skogsskadekonto och upphovsmannakonto. Sådana förfoganden innebär normalt att medlen på kontot ska tas upp som skattepliktig intäkt. Medel på skogskonto och skogsskadekonto kan dock utan beskattningskonsekvenser föras över till en närstående i samband med en benefik överlåtelse av en lantbruksenhet (21 kap. 41 § IL). Till skillnad från vad som gäller kontrolluppgifter enligt första stycket ska uppgifter om här aktuella förfoganden lämnas även om de inte leder till någon skattepliktig intäkt i inkomstslaget närings- verksamhet. sägs uttryckligen att uppgifter om överlåtelse, pant- sättning och övertagande av medel på skogskonto, skogsskade- konto och upphovsmannakonto bara ska lämnas om förhållandena är kända. Det får anses självklart och behöver därför inte sägas här. Bestämmelsen i andra stycket finns i 7 kap. 4 § tredje stycket 2 och 5 § tredje stycket LSK. Däremot finns det ingen motsvarighet till punkten 1 i samma lagrum. Där sägs att en uppgift om uttag från skogs-, skogsskade- eller upphovsmannakonto ska innehålla uppgift om uttaget eller utbetalt belopp. Att en skyldig- het att lämna uppgift om ett uttag eller utbetalning även innefattar en skyldighet att ange uttagets eller utbetalningens storlek får anses givet. Det synes i vart fall anses självklart i fråga om ersättningar och förmåner som avses i första stycket 1–4 för det finns ingen särskild bestämmelse om att den uppgiftsskyldige ska ange hur mycket som getts ut. Bestämmelsen om att utbetalt eller uttaget belopp ska anges i kontrolluppgifter om uttag från nämnda konton kan därför utgå eftersom den är överflödig. Att kreditinstituten ska lämna uppgift om insättningar på skogs- och skogsskadekonton samt upphovsmannakonton är nytt. Skälen för förslaget redovisas i avsnitt 3.6.4. Som förutsättning för avdrag gäller att insättningen görs senast den dag då näringsidkaren ska deklarera. Att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om den dag då insättningen gjordes behöver inte sägas särskilt utan den följer av skyldigheten att lämna uppgift om insättningen. I 9 kap. FSK, närmare bestämt i 4 §, sägs att den som gör en insättning på ett skogskonto, skogsskadekonto eller upphovs- mannakonto ska lämna uppgift till banken om vilket beskattningsår insättningen avser. skyldiga att betala ut kvarstående medel på nu aktuella konton och lämna kontrolluppgift om utbetalningen (1 § första stycket 5). En sådan utbetalning ska tas upp till beskattning. Den tid som medlen för stå inne med bibehållen skattekredit är 10 respektive för skogskonto och skogsskadekonto samt för upphovsmannakonto. Tiden räknas från ingången av det år då insättningen senast skulle ha gjorts, dvs. från ingången av året efter beskattningsåret. En skyldighet för banken att betala ut kvarstående medel räknat från ingången av året efter beskattningsåret innebär att det åligger banken att ha koll på när utbetalning ska ske. Banken bör med andra ord bara ta emot en insättning om den uppgiften lämnas. Mot den bakgrunden bör 9 kap. 4 § FSK slopas. För vem och av vem ska kontrolluppgift lämnas? Här anges vilka personer kontrolluppgift enligt 1 § ska lämnas för. Motsvarande bestämmelser finns i 7 kap. 2 §, 4 § andra stycket och 5 § andra stycket LSK. Bestämmelsen i 7 kap. 2 § LSK har aldrig ändrats (prop. 2001/02:25, s. 179). Lydelsen av 7 kap. 4 § andra stycket LSK är då även 7 kap. 5 § samma lag infördes (prop. 2008/09:41, s. 27). Innehållet i de båda paragraferna fanns dock med i den ursprungliga lydelsen av 7 kap. 4 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 180). ersatte termen kreditinstitut termen bank (prop. 2003/04:99). Att kontrolluppgift, när det gäller fysiska personer, endast ska lämnas för enskilda näringsidkare innebär att kontrolluppgift inte lämnas om sjukpenning för fysiska personer som är delägare i handelsbolag och som har aktiva näringsinkomster från bolaget. Före LSK lämnades uppgift om detta och det finns inga uttalanden i förarbetena som tyder på att någon ändring var avsedd. Med hänsyn härtill och till att skyldigheten att lämna kontrolluppgift bör omfatta all sjukpenning som trätt i stället för näringsinkomster ersätts termen enskilda näringsidkare med termen fysiska personer. Av paragrafen framgår vilka som ska lämna kontrolluppgift. Detta regleras i 7 kap. 2 §, 4 § andra stycket och 5 § andra stycket LSK. När dessa paragrafer infördes och vilka ändringar som gjorts framgår av kommentaren till 3 §. 17 kap. Kontrolluppgift om ränta och annan avkastning på fordringsrätter Förmögenhetsskatten avskaffades (prop. 2007/08:26). Som en följd av avskaffandet slopades skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om fordringsrätter (prop. 2008/09:44). I fortsättningen ska alltså kontrolluppgift lämnas enbart om avkastning på fordringsrätter. Paragraferna i det här kapitlet ersätter 8 kap. 1, 2 och 4–6 §§ LSK. Dessa paragrafer fick sina nuvarande lydelser i samband med att skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om fordringsrätter slopades. I samma lagstiftningsärende upphävdes 8 kap. 3 § LSK (prop. 2008/09:44 s. 16–18 och 25). ändringar i de paragrafer som ersätts redovisas i respektive författningskommentar. Skyldighet att lämna kontrolluppgift Paragrafen ersätter 8 kap. 1 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 180 och 181). I likhet med vad som gäller ska termerna ränta (här ränteinkomst) och fordringsrätt ha samma betydelse och tillämp- ningsområde som i inkomstskattelagen (3 kap. 2 §). Vad som avses med fordringsrätt anges i 48 kap. 3 och 4 §§ IL. Andra stycket tillkom 2005 (prop. 2004/05:113, s. 41, 42 och 58). Bakgrunden till ändringen var ett avgörande i praxis där Regerings- rätten ansåg att viss avkastning av s.k. aktieindexobligationer varken var ränta eller kapitalvinst utan sådan annan inkomst på grund av innehav av tillgång som avses i 42 kap. 1 § IL (RÅ 2003 ref. 48). Ändringen gjordes alltså för att även sådan avkastning skulle omfattas av kontrolluppgiftsskyldigheten. Att enligt rådets direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar åtagit sig att utbyta information om annan inkomst på grund av innehav av tillgång låg också bakom ändringen. För vem och av vem ska kontrolluppgift lämnas? Här regleras för vilka personer kontrolluppgift enligt 1 § ska lämnas. Det regleras i 8 kap. 2 § första stycket LSK (prop. 2001/02:25, s. 181). Uttrycket annan avkastning lades till 2005 (prop. 2004/05:113). Den ändringen behandlas i kommentaren till 1 §. Paragrafen pekar ut den som ska lämna kontrolluppgift. Det görs i 8 kap. 2 § första stycket och andra stycket 1 LSK (prop. 2001/02:25, s. 181). är fysiska och dödsbon enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 LSK skyldiga att lämna kontrolluppgift om ränta som utgör en utgift i en näringsverksamhet som personen eller boet driver (enskilda näringsidkare). Skyldigheten för dödsbon att lämna kontrolluppgift infördes (prop. 2004/05:113, s. 36 och 58). Innan LSK trädde i kraft var det bara den som från allmänheten tog emot och förvaltade pengar med individuell gottskrivning av ränta som var skyldig att lämna kontrolluppgift om fordringsrätter och räntor. Genom LSK utvidgades alltså kretsen uppgiftsskyldiga till alla juridiska personer och till fysiska personer som i sin närings- verksamhet betalat ut eller tillgodoräknat ränta. I den proposition som föregick LSK sägs egentligen inget om skälet till utvidgningen (prop. 2001/02:25, s. 181). I avsnitt 3.6.5 föreslår vi att enskilda näringsidkare och dödsbon inte längre ska behöva lämna kontrolluppgift om ränta. Här finns därför ingen motsvarighet till 8 kap. 2 § andra stycket 2 LSK. Det innebär att i fortsättningen är det enligt andra stycket bara andra juridiska personer än dödsbon som ska lämna kontrolluppgift om ränta. Undantag från skyldigheten att lämna kontrolluppgift Paragrafen anger undantagen från skyldigheten enligt 2 § att lämna kontrolluppgift om ränta eller annan avkastning. Den ersätter 8 kap. 4 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 181 och 182). gjordes ett tillägg i punkten 2 (prop. 2004/05:113, s. 37, 38 och 59). Det tillägget togs bort i samband med att skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om fordringsrätter slopades (prop. 2008/09:44, s. 25). Här sägs vad en kontrolluppgift om ränta och annan avkastning på fordringsrätter ska innehålla. Detta sägs i 8 kap. 5 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 182). Uttrycket annan avkastning än kapitalvinst i första stycket lades till 2005 (prop. 2004/05:113, s. 59). Det var en följd av att kontrolluppgiftsskyldigheten utvidgades till att inte bara avse ränta utan även annan avkastning på fordringsrätter (prop. 2004/05:113, s. 41 och 42). Bakgrunden till den utvidgningen behandlas i kommentaren till 1 §. I 24 kap. 4 § anges vilka uppgifter som ska finnas i alla kontrolluppgifter, som t.ex. nödvändiga identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och den som uppgiften lämnas för. När två eller flera personer innehar ett konto I första stycket sägs hur kontrolluppgift ska lämnas om det finns mer än en kontoinnehavare till samma konto. I andra stycket anges för vem kontrolluppgift ska lämnas när det finns fler än fem kontoinnehavare. Paragrafen ersätter 8 kap. 6 § LSK, som behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 182). 18 kap. Kontrolluppgift om ränteutgifter Förmögenhetsskatten avskaffades (prop. 2007/08:26). Som en följd av avskaffandet slopades skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om skulder (prop. 2008/09:44). I fortsättningen ska alltså kontrolluppgift lämnas enbart om ränteutgifter. Paragraferna i det här kapitlet ersätter 8 kap. 7, 8 och 10–12 §§ LSK. Med undantag för 8 kap. 11 § LSK fick paragraferna sina nuvarande lydelser i samband med att skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om fordringsrätter slopades. I samma lagstift- ningsärende upphävdes 8 kap. 9 § LSK (prop. 2008/09:44, s. 16–18 och 25). Den enda paragraf som ändrats tidigare är 8 kap. 8 § LSK. Den ändring som då gjordes upphävs dock , vilket behandlas i kommentaren till 3 §. Skyldighet att lämna kontrolluppgift Enligt paragrafen ska kontrolluppgift lämnas om ränteutgifter. Denna uppgiftsskyldighet finns i 8 kap. 7 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 182). För vem och av vem ska kontrolluppgift lämnas? I paragrafen regleras för vem kontrolluppgifter ska lämnas. Motsvarande bestämmelse finns i 8 kap. 8 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 182 och 183). Paragrafen pekar ut vem som ska lämna kontrolluppgift. Det görs i 8 kap. 8 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 182 och 183). Fysiska personer och dödsbon är enligt 8 kap. 8 § andra stycket 2 LSK skyldiga att lämna kontrolluppgift om ränta som utgör inkomst i en näringsverksamhet som personen eller boet driver. Skyldigheten för dödsbon att lämna kontrolluppgift infördes (prop. 2004/05:113, s. 36 och 58). Innan LSK trädde i kraft var det i huvudsak den som yrkesmässigt bedrivit utlåning eller kredit- givning som var skyldig att lämna kontrolluppgift om ränteutgifter. Genom LSK utvidgades kretsen uppgiftsskyldiga till alla juridiska personer och till fysiska personer som i sin näringsverksamhet mottagit ränta (prop. 2001/02:25, s. 181). I avsnitt 3.6.5 föreslår vi att enskilda näringsidkare och dödsbon inte längre ska behöva lämna kontrolluppgifter om ränta. Här finns därför ingen motsvarighet till 8 kap. 8 § andra stycket 2 LSK. Det innebär att i fortsättningen är det enligt andra stycket bara andra juridiska personer än dödsbon som ska lämna kontrolluppgift om ränta. Enligt tredje stycket behöver enskilda personer som endast har mottagit dröjsmålsränta inte lämna kontrolluppgift. I förarbetena till LSK uttalades att undantaget inte skulle gälla inom offentlig verksamhet och myndigheter ska alltså lämna kontrolluppgift om dröjsmålsräntor. Termen enskild person, som inte definieras i LSK och inte heller här, får därför förstås som motsatsen till allmän (och , Skatteförfarandet 2, s. 8.8.2 LSK). Undantag från skyldigheten att lämna kontrolluppgift I paragrafen sägs att kontrolluppgift om ränta på skuld inte behöver lämnas om räntan understiger .