sou · GWB3106 · 2009-01-01 00:00:00 — Inför ett sådant beslut bör domstolschefen dock inhämta synpunkter från personalen på domstolen och också, om Domstolarnas kontakter med medierna det anses lämpligt, de journalister som mer regelmässigt är i kon- takt med domstolen. Det är inte helt enkelt att överblicka hur mycket tid som upp- draget som mediedomare kan komma att kräva. Inte minst torde detta komma att variera mellan domstolarna och kanske delvis bero på respektive mediedomares personliga engagemang. De flesta holl- ländska domare som har ett slags motsvarande funktion synes som en jämförelse inte ha mer att göra än att de kan sköta medie- kontakterna vid sidan av sitt ordinarie arbete som domare. Först i samband med utvärdering av funktionen bör man därför enligt vår mening överväga om mediedomarna mer generellt behöver någon lättnad i sin arbetsbörda. Detta hindrar emellertid inte att res- pektive domstolschef kan besluta om nedsättning av ordinarie arbets- uppgifter om det skulle visa sig att uppdraget som mediedomare kräver det. Inget hindrar i princip att samtliga domstolar har en medie- domare. För att mediedomaren ska kunna fullgöra sin uppgift på ett bra sätt torde dock krävas viss regelbundenhet i mediekon- takterna. Mindre domstolar som redan har ett utvecklat samarbete kan därför ha anledning att gå samman och utse en gemensam mediedomare. På de allra största domstolarna kan det kanske å andra sidan behövas flera mediedomare. Som sagts ovan fungerar dagens mediegrupp bra. Från mediernas sida är uppfattningen att gruppen fyller en viktig funktion. Enligt vår mening bör mediegruppen därför finnas kvar med i huvudsak samma uppgifter som , dvs. att underlätta kontakterna mellan domstolarna och massmedierna och därmed förbättra informa- tionen till allmänheten. Vi menar att gruppen främst bör bestå av mediedomarna i de enskilda domstolarna. Dessutom bör det finnas någon eller några personer i gruppen med journalistisk bakgrund. För att gruppen ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett bra sätt får den emellertid inte vara för stor. Även om det förmodligen inte kommer att finnas behov av mediedomare i samtliga domstolar, kommer antalet medie- domare med all sannolikhet att bli så stort att alla inte kan ingå i mediegruppen. När mediedomarna kommit på plats bör dessa därför Domstolarnas kontakter med medierna som en första uppgift inom sig välja vilka av dem som ska ingå i mediegruppen. Utöver att fungera som kontaktorgan visavi medierna ska medie- gruppen medverka till den mediestrategi för Domstolar som domstolarna och ska ta fram. Vidare tänker vi oss att gruppen ska fungera som ett gemensamt organ för dom- stolarna för fortlöpande erfarenhetsutbyte när det gäller mediekon- takter och föra ut ny kunskap till domstolarna. En annan uppgift för gruppen bör vara att mer allmänt etablera kontakter och utbyta erfarenheter med medieföreträdare på riksplanet för att förbättra samarbetet. Sådana aktiviteter kan t.ex. bestå i att anordna semi- narier och nätverksträffar. För att öka journalisters kunskap om rättssystemet och dom- stolens roll och funktion ser vi dessutom framför oss att gruppen ska kunna anordna viss grundläggande utbildning i processrätt för journalister. Eftersom det främst är brottmålen som intresserar journalisterna bör denna utbildning kanske även innehålla straff- rättsliga inslag. Som berörts (se avsnitt 6.6.4) bör gruppen också tillsammans med (i förekommande fall ) utarbeta innehållet i utbildningen för domare i mediefrågor. Vi tänker oss dessutom att mediedomarna ska kunna få en mer för- djupad utbildning än den som kommer att erbjudas övriga domare. Personerna med journalistbakgrund i gruppen bör ha ett särskilt ansvar för utformningen och genomförandet av denna utbildning. Mediegruppen bör även fortsättningsvis ha en ordförande. Ord- föranden bör utses av domare. En fråga är då hur detta ska gå till. Ett sätt är att mediedomarna, utöver gruppen som sådan, inom sig väljer en ordförande. Frågan kan emellertid också kopplas till ett förslag som vi kommer att lämna i avsnitt 6.5.9 om att det bör finnas en talesperson som kan företräda Domstolar. Vi åter- kommer där till frågan om hur ordföranden kan utses. En annan fråga som bör beröras är hur mycket arbete ord- förandeskapet kan kräva och om ordföranden på något sätt bör kompenseras för detta. Enligt vårt förslag får mediegruppen flera uppgifter inom skilda områden. För ordförandens del lär arbetet med att samordna och styra gruppens verksamhet ta i an- språk. Även utbytet med medieföreträdare och annan extern verk- samhet kan förväntas kräva en hel del arbete av ordföranden. Vi bedömer att ordförandeskapet kommer att ta tid motsvarande minst Domstolarnas kontakter med medierna Den som innehar tjänsten bör beviljas tjänstledigt med lönekompensation motsvarande . har viktiga uppgifter när det gäller kontakter mellan medierna och Domstolar (se avsnitt 6.4.3). Dessa uppgifter ska verket ha kvar, men dess roll måste bli mer aktiv och stödjande än den är . Till en början ska domstolarna med mediegruppens medverkan och med i en övergripande roll utarbeta en medie- strategi för Domstolar. Strategin bör som sagt kretsa kring de aktörer och bygga på de funktioner som redovisas i detta betänk- ande. Strategin innebär bl.a. att (i förekommande fall ) ska ha det övergripande ansvaret för utbild- ningen av domare i mediefrågor. Det närmare innehållet i utbild- ningen ska tas fram av verket (i förekommande fall akademin) till- sammans med mediegruppen. En annan viktig uppgift för ska vara att upp- märksamma talespersonen för Domstolar på frågor som kan föranleda initiativ från talespersonen. Överlag tänker vi oss att det ska finnas ett nära samarbete mellan och talespersonen. För att ska kunna klara dessa övergripande och de övriga mer specifika uppgifter som vi menar att verket ska ha, fordras att verket byggs ut med två nya funktioner som kan kallas för en presstjänst och en nyhetsredaktion. För att en sådan utbygg- nad ska vara möjlig att genomföra krävs att det till verket knyts ytterligare några informatörer och några personer med journalistisk bakgrund. Presstjänsten bör ha ansvaret för de initiala kontakterna med jour- nalister och i förekommande fall kunna slussa frågor av juridisk karaktär vidare till en mediedomare. Långt ifrån alla frågor från medierna rör nämligen enskilda mål och ärenden eller är av sådan juridisk karaktär att de helst bör besvaras av en domare. Domstolarnas kontakter med medierna frågor handlar om domstolsväsendet mer generellt och är av sådant allmänt slag att en presstjänst bör kunna besvara dem. Vi tänker oss också att presstjänsten inom ramen för den nya mediestrategin väsentligt tydligare än ska marknadsföras som en startpunkt för journalister och andra som har frågor som rör verksamheten i domstolarna. I den mån det kommer frågor av mer juridisk karaktär eller frågor som på annat sätt har bäring på själva kärnverksamheten och som därför inte kan eller bör besvaras av en presstjänst, ska press- tjänsten kunna vidarebefordra frågan till vilken mediedomare som helst. Hos presstjänsten måste det följaktligen finnas en beredskap både att ta hand om alla allmänna frågor och att kunna avgöra vilka frågor som är av sådant slag att de bör slussas vidare till någon av mediedomarna. Rör frågan ett särskilt mål, bör frågeställaren normalt hänvisas till den eller de domare som har handlagt målet. Vi ser vidare framför oss att presstjänsten ska kunna ge dom- stolar och enskilda domare – som efterfrågar det – vägledning när de handlägger mål som är medialt uppmärksammade. Sådan väg- ledning skulle då främst handla om att hjälpa domstolarna att orga- nisera kontakterna med medierna i de uppmärksammade fallen för att säkerställa att medierna verkligen får tillgång till den information de är intresserade av. Mer specifikt kan råden gälla huruvida press- konferens ska hållas, hur den i så fall bör genomföras, om det finns anledning att skriva ett pressmeddelande eller hur och i vilken ut- sträckning den enskilde domaren bör vara tillgänglig för intervjuer. Vi tänker oss dessutom att presstjänsten ska upprätthålla viss pressjour och . En sådan funktion skulle till- sammans med god service till medierna bidra till att presstjänsten verkligen kom att bli en naturlig startpunkt för journalister som har frågor som rör verksamheten i domstolarna. Som vi framhållit bör en viktig aspekt av ett mer aktivt förhåll- ningssätt gentemot medierna vara att domstolarnas externa kommuni- kation präglas av föregripande och proaktivitet. I arbetet med att åstadkomma en sådan ordning fyller en nyhetsredaktion hos Dom- stolsverket en central funktion. För att kunna agera föregripande måste man nämligen vara infor- merad om vad som pågår, både i den egna verksamheten och i om- Domstolarnas kontakter med medierna Genom att skaffa sig ett gott informationsunderlag kan man i ett tidigt skede identifiera händelser som har potential att bli nyheter och agera på lämpligt sätt. Det lämpligaste sättet att agera på torde för övrigt ibland vara att vara först med att göra en nyhet av händelsen för att på det sättet säkerställa att händelsen beskrivs på ett allsidigt och korrekt sätt. Nyhetsredaktionen bör med andra ord ha till uppgift att bevaka såväl verksamheten i domstolarna som omvärlden och medierna. Detta för att kunna vara först med att formulera nyheter av händelser som produceras i verksamheten och distribuera dessa, i första hand via den externa webbplatsen. Inom ramen för omvärldsbevakningen tänker vi oss också att nyhetsredaktionen ska kunna följa vad som skrivs om domstols- verksamhet på olika mötesplatser och forum på Internet och när det behövs, ofta kanske genom någon mediedomare, påpeka felaktig- heter i egna kommentarer (se vidare avsnitt 7.3.5 Information och interaktiv kommunikation). En annan viktig uppgift för nyhetsredaktionen bör vara att följa och analysera rapporteringen om domstolarna i medierna . Sådan uppföljning kan göras generellt, men kan också innebära att man analyserar rapporteringen i en viss typ av medier, en viss region eller kanske ett visst medieföretag. Vi tänker oss ett två- faldigt syfte med detta. Dels bör det vara möjligt att fånga upp vilka effekter olika insatser från domstolarnas sida på medieområdet har fått. Dels innebär uppföljningen och analysen en möjlighet att iden- tifiera problem när det gäller hur verksamheten i domstolarna på olika sätt återges i medierna. Det sist sagda bör i sin tur betyda att nyhetsredaktionen bör kunna ge förslag till vad domstolarna kan göra för att rapporteringen ska bli mer allsidig och korrekt. förekommer det ofta i de rikstäckande medierna som TV och radio diskussioner och intervjuer med jurister om domstolarnas roll och rättskipningen i domstolarna. är det något konkret fall som väckt mediernas intresse men diskussionen eller intervjun kommer inte sällan att röra mer principiella frågor. I dessa samman- hang deltar allt som oftast inte någon domare. Det brukar i stället vara någon advokat och ibland någon rättsvetenskapsman som infor- Domstolarnas kontakter med medierna merar om domstolarnas roll och om olika frågors hantering i dom- stolarna. Enligt vår mening är det knappast ägnat att stärka förtroendet hos allmänheten för domstolarna att det så förhållandevis sällan är någon domare som deltar i dessa sammanhang. Det kan ge det fel- aktiga intrycket av att domarna inte riktigt vågar ta ansvaret för sin verksamhet. Det är naturligtvis inte bra om en sådan oriktig bild av domstolarna och domarna förmedlas och får fäste hos allmänheten. Vi menar därför att det vore önskvärt om domstolarna i dessa sammanhang i större utsträckning än kunde företrädas av en domare, en talesperson för Domstolar. Det handlar då inte om att vederbörande domare ska delta i den rättspolitiska debatten – vilket naturligtvis varje domare i och för sig är fri att göra – utan att det ska vara en domare som informerar om domstolsverksamhet. Till talespersonens uppgifter bör då inte endast höra att ställa upp i olika diskussioner och intervjuer. Talespersonen bör även använda sin plattform till att vara aktiv och reaktiv med klargörande insändare och artiklar när det behövs. Det är givetvis medierna själva som väljer vilka personer som ska delta i diskussioner och intervjuer som de nu beskrivna. Nästan alla medieföreträdare som vi har talat med har emellertid ställt sig mycket positiva till vårt förslag i denna del. Genom att skapa förutsätt- ningar för någon domare som har hög legitimitet i domarkåren att kunna delta i dessa sammanhang tror vi därför att det kan bli natur- ligt för medierna att vända sig till just denne domare. Den fråga man då har anledning att ställa sig är vilka närmare krav som måste vara uppfyllda för att det önskade syftet ska uppnås. Till en början är det som sagt viktigt att talespersonen har hög legitimitet i domarkåren, vilket förutsätter yrkesmässig kompetens och kanske också att talespersonen är chefsdomare. Eftersom dis- kussionerna oftast rör straffrättsliga frågor, bör talespersonen vara särskilt förtrogen med den materien. För att talespersonen ska komma till sin rätt i de här aktuella etermediesammanhangen måste han eller hon också ha en stark utstrålning och framför allt kommunikativ förmåga. Talespersonen måste dessutom vara lättillgänglig för de större rikstäckande medierna, vilket nog innebär att han eller hon bör vara verksam i . Talespersonen bör ingå i mediegruppen. Vi menar att talesper- sonen dessutom bör vara gruppens ordförande. Domstolar skulle nämligen med en sådan ordning få en tydlig företrädare som informerar om domstolsverksamhet på riksplanet. Att det finns en Domstolarnas kontakter med medierna fysisk person som kan inge förtroende och som medborgarna associ- erar till när domstolsfrågor förs på tal innebär att Dom- stolar får en tydlig profil utåt. För att stärka legitimiteten bör talespersonen utses av domarna själva. En variant är som sagt att medlemmarna i mediegruppen inom sig utser talespersonen. Ett annat forum som skulle kunna sköta detta är . I ingår ordförandena för de sju arbetsgivargrupperna som tillsammans utgör landets domstols- chefer. Om utser talespersonen får med andra ord samtliga landets domstolschefer ett inflytande över tillsättningen. Vi förordar av legitimitetsskäl denna lösning. ska ha en råd- och stödfunktion i förhållande till talespersonen. En särskilt viktig uppgift för verket är att upp- märksamma talespersonen på frågor som kan föranleda initiativ från talespersonen. För att markera att talespersonen är en företrädare för samtliga landets domstolar är det enligt vår mening lämpligt att verket, och inte någon enskild domstol, tillhandahåller kanslifunktion i åt talespersonen. Hur stor talespersonens arbetsbörda kommer att bli beror till stor del på om talespersonen också ska vara ordförande i medie- gruppen. Talespersonen kommer dessutom själv att ha ett stort inflytande över arbetsbördan, främst genom att välja i vilken om- fattning han eller hon kommer att vara aktiv och reaktiv med klar- görande insändare och artiklar. I första hand kan uppdraget som talesperson förväntas medföra snabba utryckningar i samband med olika intervjuer och debatter i etermedierna. Visserligen kommer talespersonen genom kanslifunktionen på olika sätt att servas av . För att kunna fullgöra uppgiften på ett bra sätt bedömer vi trots detta att arbetet med att vara talesperson kommer att ta en hel del tid. De klassiska mediernas exponering – TV, radio och press – kommer kanske att se annorlunda ut. Vi kommer nog att få se ett förändrat medielandskap där den Internetbaserade informa- tionen får allt större betydelse. Utvecklingen går också mot en allt större efterfrågan av interaktivitet. Domstolarna måste ha bered- Domstolarnas kontakter med medierna skap att möta denna utveckling. Vad detta mer konkret kan komma att innebära för Domstolar diskuterar vi i avsnitt 7. 7Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna I detta avsnitt behandlar vi några ytterligare åtgärder för kommuni- kation, utöver de som vi särskilt har behandlat i det föregående, som vi menar kan ha stor betydelse för förtroendet för domstol- arna. Åtgärderna tar på lite olika sätt sikte på att öka domstolarnas tillgänglighet och öppenhet samt att öka medborgarnas kunskap om domstolarna. I första hand menar vi att webben bör kunna användas på ett bättre sätt än för att göra domstolarna mer tillgängliga för parter och för att sprida information till allmänheten om domstol- arnas verksamhet. Att utnyttja webbtekniken för att förbättra till- gängligheten för parter är särskilt angeläget mot bakgrund av den pågående utvecklingen mot allt färre domstolar i landet. Enligt regeringens handlingsplan för eFörvaltning är målsättningen att det ska vara så enkelt som möjligt för så många som möjligt att utöva sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter samt ta del av förvaltningens service. Om domstolarna halkar efter andra myndig- heter i denna process, kan det uppstå ett glapp i bemötandekulturen som inte utfaller till domstolarnas fördel. Vi föreslår därför att regeringen ska ge i upp- drag att utarbeta en plan för hur och när det i Domstolar kan införas system med elektronisk akthantering som gör det möjligt för parter att följa sina mål och ärenden och för både parter och domstolar att skicka handlingar elektroniskt via domstolarnas webbplatser. Som ett allra första steg, innan ordningen med elektronisk akthantering blir verklighet, föreslår vi att regeringen ska ge i uppdrag att utreda möjligheterna för parter att via webbplatserna dels få tillgång till samma information om just sina egna mål och ärenden som finns tillgänglig i dom- Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna stolarnas presentationsterminaler, dels betala ansökningsavgifter och liknande via webben. Vi föreslår vidare att ska introducera funk- tioner på verkets webbplats som gör det möjligt för allmänheten att både komma åt information om kommande förhandlingar i samt- liga domstolar och ställa och få svar på domstolsrelaterade frågor. Vi föreslår också att verket ska introducera nya ljud- och bild- presentationer på sin webbplats med möjlighet för besökaren att aktivt påverka presentationens upplägg. Vi menar dessutom att verket måste låta översätta den viktigaste informationen på webbplatsen till fler språk samt se till att utveckla presentationsterminalerna i domstolarnas väntrum så att det blir möjligt för allmänheten att komma åt även den webbaserade infor- mationen om domstolarna genom dessa. Verket bör slutligen skapa rutiner för att följa informationen om domstolarna på olika bloggar, mötesplatser och informationssidor på Internet och när det behövs – ofta kanske genom någon mediedomare – påpeka eller rätta fel- aktigheter i egna kommentarer. Med visst bistånd av bör domstolarna även på andra sätt än som vi föreslagit ovan kunna vidta åtgärder för att öka öppenheten och tillgängligheten för medborgarna och förbättra deras kunskap om domstolarna. Det handlar t.ex. om att bättre ta vara på de möjligheter som besök av skolklasser i domstolarna er- bjuder att informera om domstolsverksamhet och att bjuda in allmänheten till s.k. Öppet hus i domstolarna. Det handlar också om att från domstolarnas sida erbjuda sig att komma och berätta om domstolsverksamhet i olika sammanhang. Domstolarna bör dessutom oftare än försöka avkunna dom, särskilt i sådana fall när rättegången följts av t.ex. en skolklass eller målet rönt stor uppmärksamhet och av det skälet haft många åhörare. Däremot tror vi inte att TV-sända rättegångar i nämnvärd ut- sträckning kan bidra till att stärka medborgarnas förtroende för domstolarna. Om TV-sända rättegångar skulle tillåtas, kan man näm- ligen förutsätta att dessa måste omgärdas av en mängd restriktioner som på olika sätt begränsar insynen i rättegången. De kommer där- för normalt inte att kunna förmedla en heltäckande och saklig bild av en rättegång. Mycket talar dessutom för att etermedieföretagen i samband med rättegångsproduktioner kommer att använda sed- vanliga bearbetningstekniker för att fånga sin publik. En begränsad insyn, eventuellt i förening med en långt driven dramaturgi, ger Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna knappast medborgarna någon möjlighet att själva bilda sig en korrekt uppfattning om verksamheten i domstolarna. Dessutom finns det en risk för att parter och bevispersoner på olika sätt kan komma att anpassa sig till det förhållande att TV-mediet är när- varande i rättssalen, till ytterligare men för medborgarnas – och även domstolens – möjlighet att bilda sig en korrekt uppfattning om vad förhörspersonen ska höras om. Vi menar att insyn i dom- stolarnas verksamhet och kunskap om den kan förmedlas på ett bättre sätt än genom TV-sända rättegångar. Vi ska enligt våra direktiv särskilt titta på frågorna om bemötande, utformningen av domar och beslut samt informationen från dom- stolarna till medierna, dvs. olika sätt på vilka domstolarna kom- municerar med medborgarna. Just dessa sätt anses enligt direktiven vara särskilt betydelsefulla för allmänhetens förtroende för dom- stolarna. Vi har närmare behandlat dessa sätt att kommunicera i avsnitten 4–6. Vi är emellertid fria att titta också på andra områden än de nu nämnda som vi bedömer vara av intresse för domstolarnas kommu- nikation med medborgarna och förtroendet för domstolarna. I avsnitt 2 har vi övergripande redovisat olika omständigheter som anses ha betydelse för allmänhetens förtroende för myndigheterna i stort och för domstolarna. Av redovisningen där framgår att viktiga faktorer för förtroendet för domstolarna bl.a. är att domstolarna på olika sätt är tillgängliga och öppna för de personer, i första hand parter och bevispersoner, som kommer i kontakt med dem samt att allmänheten har så god kunskap som möjligt om domstolarnas verksamhet. I detta avsnitt behandlar vi ytterligare åtgärder för kommunika- tion, utöver dem som vi särskilt har tagit upp i det föregående, som vi menar kan ha stor betydelse för förtroendet för domstolarna. Dessa åtgärder tar på lite olika sätt sikte just på att öka domstol- arnas tillgänglighet och öppenhet samt att öka allmänhetens kunskap om domstolarna. I avsnitt 7.3 resonerar vi kring frågor om hur webben kan användas för att göra domstolarna mer tillgängliga för parter och för att sprida information till allmänheten om domstol- arnas verksamhet. Domstolarnas tillgänglighet och öppenhet på Andra åtgärder för att stärka förtroendet för domstolarna andra plan tas upp i avsnitt 7.4. berör vi i avsnitt 7.5 frågan om TV-sända rättegångar. Vi har i olika sammanhang i betänkandet framhållit vikten av att parter och bevispersoner får information från domstolarna om aktuella mål och ärenden och om förestående rättegångar. Detta är en central del i bemötandet från domstolarna (se avsnitt 4). Vi har också framhållit att förtroendet för domstolarna hos såväl allmän- heten som parter och bevispersoner bygger på kännedom om verk- samheten och domstolarnas roll och funktion i samhället (se av- snitt 2). I detta avsnitt diskuterar vi närmare möjligheterna att med hjälp av IT-tekniken utveckla kommunikationen med medborgarna på webben från dessa aspekter. Vi syftar här på centrala webbplats, , och de enskilda domstolarnas webbplatser. Majoriteten av domstolarna har utnyttjat den möjlig- het som verket erbjuder att skapa egna webbplatser inom ramen för den gemensamma webbmiljön. Förutom viss information om den egna domstolen går det genom dessa domstolars webbplatser också att komma åt den information om domstolarna och de tjänster som verket tillhandahåller på den centrala webbplatsen. Det finns dock fortfarande domstolar som föredrar egna lokala lösningar och vars webbplatser inte innehåller samma information och tjänster som den centrala webbplatsen. Vi har två utgångspunkter för våra resonemang.