sou · GXB381 · 2009-10-01 00:00:00 — En sådan indelning kompliceras av att de olika trafikslagen kan särskiljas utifrån olika faktorer som avstånd, frekvens, biljettyp, antal passagerare, typ av resa, tidtabell med mera, men i många fall blandas resenärer av olika kategorier i samma fordon och omfattas då av olika regler. -Resenärer utnyttjar trafikslagen på olika sätt. Det förekommer frekventa korta och obokade resor med fjärrtåg likväl som långa tillfälliga resor med lokaltrafiken. -Många resor företas med en blandning av olika trafikslag, exempelvis börjar och slutar ofta en längre resa med fjärrtåg i lokaltrafiken. -Samma typer av fordon används ofta i olika trafikslag. - Korta resor som passerar en regiongräns är svåra att definiera. har uppdelningen oftast gjorts utifrån vem som varit huvudman. Lokal och regional trafik hanteras av offentliga trafik- huvudmän som antingen driver trafiken i egen regi eller upphandlar operatörer som utför transporttjänsten där operatören inte har egen möjlighet att påverka tidtabell eller avgifter. blir trafiken alltmer konkurrensutsatt och därigenom mer fragmenterad och mindre styrd. All trafik kommer att kunna erbjudas att utföras i privat regi och offentligt subventionerad tra- fik kommer att blandas med kommersiell trafik på samma sträcka. Regionerna växer och den regionala trafiken utvidgas till att även omfatta längre sträckor och passerar tidigare givna gränser. Man får på så sätt olika typer av resenärer i samma fordon. Olika trafikslag blandas och gränserna suddas ut mellan olika typer av trafik. Ett tydligt exempel är den upphandlade och subventio- nerade Öresundstrafiken som börjar som regionaltrafik i , passerar och blir internationell trafik för att fort- sätta som fjärr- och regionaltrafik genom sex trafikhuvudmäns områden. Tågen kombinerar lokal-, regional- och fjärr- och utrikestrafik i samma fordon. fortsätter SJ att köra kommersiell trafik på samma sträcka. Även i trafiken till och från blandas kommersiell och subventionerad trafik på samma sträcka. Svårigheter att tillämpa samma regler för olika trafikslag EG-förordningarna som avser kollektivtrafik är generellt skrivna och ofta med utgångspunkt i längre och bokade resor Det finns exempelvis detaljerade bestämmelser om ersättning vid förseningar. I lokal stadstrafik med obokade passagerare är det ibland mycket svårt att tillämpa det regelverket. Det kan exempelvis vara svårt att definiera vem som är berättigad till ersättning, vilka passagerare som skulle ha rest med en försenad eller inställd avgång. En resenär som kommer till en station och kan resa med ett tåg som egentligen skulle ha gått är inte drabbad av någon försening även om han åker med ett försenat tåg. Skillnaden mot fjärrtågstrafiken ligger här i att där är biljetten bokad till en särskild avgång och avgångarna är mindre frekventa. Enligt EG förordningarna ska kontant ersättning betalas ut vid försening. Ersättningsnivåer om av biljettpriset innebär relativt små belopp per resa för en passagerare som köpt ett månadskort i lokaltrafiken. Det innebär också stora administrativa problem att granska och betala ut kontant ersättning till alla drabbade passagerare. Vidare kräver EG-förordningarna att passagerarna ska erbjudas måltider och i vissa fall övernattning vid längre förseningar. Att tillämpa det regelverket på lokaltrafik kan vara svårt eftersom det kan handla om väldigt många resenärer och med stora svårigheter att definiera vilka som är berättigade. Möjlighet finns i vissa fall att begära undantag från en stor del av EG-förordningarna. För de fall undantag begärs bör komplette- rande regler skrivas in i den nationella lagstiftningen för att ge ett grundskydd för resenärer oavsett trafikslag. I den nuvarande lagen om information till passagerare m.m. finns redan regler om att transportörerna ska ha ett ersättningssystem vid förseningar men ingen beskrivning om hur det ska vara utformat eller hur stor ersättningen ska vara. Med en mer fraktionerad kollektivtrafik med allt fler transportörer behövs ett system som är konkurrensneutralt och tydligt för resenärerna. EG-förordningarna innehåller också regler för att underlätta resor för PRM, personer med behov av hjälp i samband med resan. Eftersom en resa oftast omfattar flera typer av trafikslag behöver regelverket täcka hela resan. De regler som gäller PRM i EG- förordningarna och som undantas bör därför införas i nationell lagstiftning. EG förordningarna är skrivna separat för fyra olika trafikslag, flyg, tåg, buss och sjötrafik. Det är önskvärt att få ett enhetligt regelverk för alla trafikslag eftersom många kollektivresor sker med fler än ett trafikslag. EG förordningarna innehåller också krav på information och möjlighet att boka biljetter dessa regler och reglerna om assistansen till funktionshindrade bör omfatta alla trafikslag för att skapa bra fungerande kollektivtrafik för alla. Analys av trafikslagens definierande särdrag Hur ska lokal och regional kollektivtrafikresa definieras och särskiljas från fjärrtåg, nationell och internationell trafik? Ett antal olika särskiljande parametrar har använts och utvärderas nedan. EU:s definition enligt rådets direktiv /440/EEG av om utvecklingen av gemenskapens järnvägar. Definitionen finns längre ned i dokumentet och ska gälla som underlag för undantag från förordningen. Definitionen är emellertid inte helt entydig. har använt definitionen att resor som är definieras som regionala, kortare resor än är då lokala och längre än är fjärresor. Många avvikelser från det begreppet förekommer i praktiken och gör det svårt att använda i en juridisk prövning. Som exempel är avståndet mellan och och sträckan trafikeras av SL:s lokaltrafik. Mycket trafik som anses vara regionaltrafik är kortare än . Enbart avstånd är inte en definierande skillnad som kan användas juridiskt Lokal- och regionaltrafiken har oftast många avgångar under stora delar av trafikdygnet. I kan tur- tätheten mellan exempelvis och Kungsports- platsen vara . Stombussnätet i har under normaltrafik mellan turerna. Men även fjärrtrafiken har ibland mycket tätt mellan avgångarna. Mellan och går det ca fem tåg per . Mellan och , som måste räknas som internationell trafik, går det ett tåg under högtrafik. Mellan två platser i en storstads ytterområden kan frekvensen vara en buss per . Enbart frekvens är inte en definierande skillnad som kan använ- das juridiskt. Lokal och regional trafik har fler hållplatser per körd km än den långväga trafiken, men det finns även regionala direktbussar som går långa sträckor på motorväg utan hållplatser exempelvis mellan och . Mellan och trafikerar med regionaltåg med frek- venta stopp och därmed längre restid. SJ trafikerar samma sträcka med Intercitytåg och X2000 som har lite färre stopp och något kortare restid. Det är svårt att entydigt använda antal stopp för att skilja trafikslag åt. Antalet passagerare är totalt sett betydligt större i lokaltrafiken än i fjärrtrafiken. Exempelvis har SL:s busslinje 4, eller i fler påstigande passagerare per dag än SJ:s alla fjärrtåg. Många fjärrtåg har under vissa tider mycket passagerare och flera fjärrtåg har dubbelkopplats för att klara av trafiktoppar men är ändå fullbokade. På , som har egenskaper från alla tre trafiktyper, är det ofta så fullt att många resenärer tvingas stå eller sitta på golvet trots frekvent trafik. Enbart antalet passagerare är inte en definierande skillnad som kan användas juridiskt. Tunnelbana spårvagn och vissa lokalbanor trafike- ras på spår som inte är knutet till det allmänna järnvägsnätet och som inte ingår i järnvägsnätsbeskrivning. Andra lokal- banor, exempelvis pendeltåg, Pågatåget och (delvis) delar spår med övrig tågtrafik och ingår i trafikansvar. Separata spår kan användas som en särskiljande faktor. En markant skillnad är möjligheten att boka plats och andelen obokade och bokade passagerare. Inom lokal och regional- trafik förekommer inte bokade platser, förutom i ett försök från Västrafiken att erbjuda bokade rullstolsplatser på bussar och regionaltåg. På fjärrtågen finns på många tåg en stor andel obokade passagerare men där finns också möjlighet att boka plats för att garantera att man kommer med och får sitta. På X2000 är det obligatoriskt med platsbokning. På Öresundståget och Intercity tågen kan man valfritt resa med bokad platsbiljett eller obokad med färdbiljett eller periodkort. Enbart utformningen av bokningsrutiner är inte en definierande skillnad som kan användas juridiskt. Däremot kan bokning använ- das för att särskilja särskilda resor för funktionshindrade i lokal- trafiken. Förslag till undantag från EG förordning De olika EG förordningarna gällande resenärer i kollektivtrafik som redovisats ovan har olika möjligheter till undantag från reglerna för särskilt definierad trafik. Nackdelen med EG-förord- ningarna är att de behandlar varje trafikslag för sig. Det vore önskvärt att i svensk lagstiftning ta ett helhetsgrepp för hela kollektivtrafikområdet för att få enhetliga regler och en samverkan mellan olika trafikslag. Det är främst i EG-förordningen för tågresenärer (EG 1371/2007) som det finns möjlighet att definiera undantag från delar av förordningen för lokal och regionaltrafik. I förordningen för flyg- resenärer finns inga undantagsmöjligheter. I förslagen till förord- ningar för resenärer på buss och i sjöfart finns möjlighet till undantag bara om motsvarande regler finns i avtal om allmän trafik som garanterar passagerarrättigheter på en jämförbar nivå med förordningen. Med grund i dessa bestämmelser föreslås ett natio- nellt regelverk som omfattar alla trafikslag med likartade regler, som kan utgöra en grund för undantag från EG rätten även för buss och sjötrafik och som ger enhetliga regler för all kollektivtrafik. Gjorda intervjuer med branschföreträdare och har visat på önskemål att undanta lokaltrafiken från EG-förordningen för tåg- resenärer (EG 1371/2007). Problemen med att följa hela regelverket har från bransch- organisationen och trafikhuvudmän främst gällt reglerna för assistans och ersättning vid förseningar. Motivet är att det rör sig om väldigt stora resenärsvolymer vilket gör det svårt att hantera individuella ersättningsanspråk. Resenärernas rättigheter är svåra att identifiera eftersom ingen bokning sker inom lokaltrafiken. De flesta resenärer är relativt nära hemmet och kan ofta på annat sätt lösa problemen vid störningar. Det är värt att notera att det finns utvecklade branschregler för ersättning i samband med förseningar som följs av trafikhuvud- männen . Dessa ger oftast resenären möjlighet att begära ersättning för alternativ reskostnad, men oftast inte återbetalning av biljetter. Syftet med undantag och ett nationellt regelverk måste vara att inte försämra den praxis som finns i branschen . Från resenärsföreningar och handikapporganisationer är man angelägen om att resenären ska ha en garanti för att kunna genom- föra resan. Det är framkomligheten som prioriteras före ersätt- ningssystem. Det är också viktigt att tryggheten för resenärer med särskilda behov särskilt uppmärksammas. Resor med behov av assistans bör därför särskiljas. Underlag för undantag bör därför utgöras av följande faktorer: A.Prioritering av behovet av att komma fram. Regelverket måste kunna tillämpas med möjlig- het att identifiera vilka som är berättigade till ersättning. C.Rimlighet, assistans i form av måltider och övernattning är oftast inte viktiga vid lokala resor. D.Skydd av resenärer med särskilda behov. Funktionshindrade måste få trygghet i resan och garanteras framkomlighet utifrån egna behov och förutsättningar. För de trafikslag som undantas kompletteras den nationella lag- stiftningen med syfte att få enhetlighet mellan trafikslag och att garantera behoven för de funktionshindrade. Utifrån gjorda intervjuer och analys av befintliga regler och branschöverens- kommelser föreslås därför följande definition till undantag från EG lagstiftningen. Som underlag för definition av undantag skall, enligt förord- ningen, EU:s direktiv /440/EEG av om utveck- lingen av gemenskapens järnvägar följas. Förordningen definierar olika trafikslag enligt följande: -Stads- och förortstrafik: transporter som utförs för att till- godose transportbehoven inom en stadskärna eller en storstads- region samt transportbehoven mellan denna storstadsregion och omgivande områden. -Regional trafik: transporter som utförs för att tillgodose transportbehoven i en region. Begreppen är en smula svårtolkade och kan definieras enligt följande: Stads och förortstrafik definieras som: -Spårtrafik på avskilda separata spårsystem, tunnelbana, spårvagn och lokalbanor. (Omfattas inte av allmänna regler för järnvägstrafik och förekommer bara inom lokaltrafiken) -Buss-, tåg- och båttrafik inom radie från stadskärnan. (Sträckan motsvarar normala dagliga pendlingsavstånd och avståndet ger rimliga möjligheter till alternativa transportsätt) Behoven av skyddande regelverk är mindre inom lokaltrafiken där ofta alternativ finns. Inom regionaltrafik är däremot behoven likartade de för långväga resor. Exempelvis är det en lika svår situation för en resenär från eller till städernas ytterområden om den sista bussen eller tåget ställs in som det är för en resenär som missar en anslutande etapp i en längre resa, varför det är rimligt med högre krav på assistans och/eller ersättning. Regionaltrafik omfattar ofta stora områden och är ofta svårt att skilja från fjärr- trafik. Ofta saknas också alternativa resmöjligheter. Regionaltrafik bör därför inte undantas från förordningarna. För stads och förortstrafik begärs undantag från EG-förord- ningen om tåg buss och båttrafik med hänvisning till nationell lagstiftning som garanterar funktionshindrades rättigheter. Obser- vera att för buss och sjötrafik är regelverket ännu preliminärt och kan komma att ändras. Särskilda regler för funktionshindrade För den undantagna lokaltrafiken bör ändå ett särskilt regelverk gälla för resenärer med särskilda behov. Förutsättning ska vara att resan bokats med angivande av assistansbehovet. Funktions- hindrade bör kunna boka en resa med assistans och känna trygghet i att få en framkomlighets-garanti. För att garantera assistans för funktionshindrade även i lokal och regionaltrafik ska det vara möjligt att boka resor som omfattar alla trafikslag. Underlag för ny svensk lagstiftning Passagerarrättigheter för lokal kollektivtrafik som bör ingå i natio- nell lagstiftning samt utformning av särskilda rättigheter för per- soner med funktionsnedsättning. Befintliga lagar och förordningar EG nr 261/2004 – om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombord- stigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar. Förordningen gäller för all flygning inom och från flygplatser inom EU och under vissa omständigheter vid flygning till EU från flygplats utanför EU. Förordningen ska bland annat skydda resenärer från besvär i samband med över- bokning och inställda flygningar. Förordningen reglerar rätten till ersättning och kompensation vid nekad ombordstigning och för- seningar. EG nr 1107/2006 - om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Förordningen gäller på alla flygplatser inom med särskilt kvalitetsansvar på flygplatser med mer än 150 000 passagerarrörelser . Flygplatsen är ansvarig även för anslutning till annan kollektivtrafik som tåg, buss, taxi vid flyg- platsen. Inga undantag kan göras från förordningen. Förordningen reglerar villkoren för rätt till assistans för personer med funktions- nedsättningar Och nedsatt rörlighet. Förordningen är tydlig och innehåller inga svårtolkade villkor, den har också en tydlig rekom- mendation om finansieringsmodell. EG nr 1371/2007 – om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer. Den omfattar hur järnvägsföretag och stationsförvaltare ska samarbeta om att erbjuda biljettbokning, information och ledsagningstjänster samt regler om ersättning vid försening, skadeståndsansvar och säkerhetsbestäm- melser. Flera svårtolkade paragrafer finns i förordningen gällande omfattningen av stationer, finansiering av tjänsten samt vid ansö- kan om undantag, definition av olika trafiktyper. Det finns möj- lighet att göra ett temporärt undantag, , för nationell trafik från vissa av bestämmelserna, men det är inte aktuellt för . Stads- förorts- och regionaltrafik får undantas från delar av för- ordningen. Regler om biljetter, skadestånd, försäkring, funktions- hindrades rätt till transport, information till funktionshindrade, samt regler om personlig säkerhet kan inte undantas. För definition av undantagen trafik ska definitionerna i rådets direktiv /440/EEG följas. Se ovan för definition. Förslag till förordning – om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning EG nr 2006/2004 om samarbete mel- lan de nationella tillsynsmyndigheterna som ansvarar för konsument- skyddslagstiftningen. Gäller all busstrafik i linjetrafik. Ledsagning ska erbjudas på bussterminaler, och sådana platser där assistans kan erhållas ska utses nationellt och publiceras och säkra tillgänglighet i de flesta områden. Undantag får göras för stads-, förorts- och regionaltrafik om det finns avtal om allmän trafik som garanterar passagerarrättig- heter på en jämförbar nivå med förordningen. Förordningen innehåller liknande regler om förseningsavgifter, skadestånd och assistans till funktionshindrade som järnvägsför- Förordningen presenteras för första läsning och beräknas beslutas tidigast . Förordningen kommer i så fall att gälla . Ändringar kan komma att göras i förordningen innan beslut fattas. Förslag till förordning – om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning EG nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheterna som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen. Gäller all kommersiell verksamhet för passagerare till sjöss. Undantag får göras för tjänster som omfattas av avtal som säkerställer passagerarrättigheter på en jämförbar nivå med förord- ningen. Förordningen innehåller liknande regler om förseningsavgifter, skadestånd och assistans till funktionshindrade som järnvägsför- ordningen. Förordningen presenteras för första läsning och beräknas beslutas tidigast . Förordningen kommer i så fall att gälla . Ändringar kan komma att göras i förordningen innan beslut fattas. Sammanfattande analys av EU-förordningarna Andemeningen i alla förordningarna är i stort sett densamma. Man vill stärka passagerarnas rättigheter genom att kräva ansvar av trafikföretagen. Ansvar krävs genom kontanta förseningsavgifter baserade på procent av biljettpriset samt för flyg, tåg och sjötrafik med mat och husrum vid längre förseningar. Dessutom krävs försäkringar och skadeståndsansvar för personskada och skadat resgods och personligt bagage. Vidare ställs krav på information inför och under resan. Informationen ska vara tillgänglig för funk- tionshindrade. Alla förordningarna ställer stora krav på tillgänglighet och rätt till assistans för PRM som är ett utökat begrepp för det vi i avser med funktionshindrade. PRM omfattar alla som permanent eller tillfälligt har behov av assistans och riktar sig även till äldre och andra som normalt inte räknas till gruppen funktionshindrade. Tyvärr är förordningarna skrivna för varje trafikslag separat, och det är bara i flygförordningen som man utökar begreppet till alla anslutningar runt flygplatsen. För att skapa en fungerande resa från start till mål måste man ställa krav på samarbete mellan alla trafikslag och använda ett hela resan synsätt. För att tillvarata passagerares rättigheter inom kollektivtrafiken finns flera svenska lagar och förordningar. Lag (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik Gäller anpassning och tillgänglighet. Förordning (1980:393) om handikappanpassad kollektivtrafik Ålägger , , , Transport- styrelsen och Rikstrafikens ansvar för tillämpning av lagen om handikappanpassning. Lag (2006:1116) om information till passagerare m.m. System för ersättning vid förseningar ska finnas. Allmän reseinformation samt att vid behov lämna information om tillgänglighet. Lag (1997:736) om färdtjänst Reglerar kommunernas ansvar för färdtjänst för funktions- hindrade. Förslag till ny lagstiftning Passagerarnas rättigheter skiljer sig ofta mellan olika trafikslag, trafikhuvudmän och operatörer. Ny lagstiftning från EU kommer att utöka ansvaret för vissa trafikslag. Funktionshindrade är en grupp med särskilda behov som fått mycket uppmärksamhet i EG- förordningarna. För att få likartad grundtrygghet i hela systemet behövs kompletterande nationella regler för de trafikslag som inte omfattas av EG-rätten. I de fall undantag görs från EG-rätten finns ofta ingen motsva- rande nationell lagstiftning utan regelverket har fått bestämmas av trafikhuvudmännen och operatörerna själva. Olika regler gäller därför i olika delar av kollektivtrafikområdet. Resenärerna riskerar att hamna mellan stolarna vid byte av trafikslag eftersom ingen har ansvar för bytet, utan endast för sin respektive transport. EG-förordningarna kommer att gälla som svensk lag för de trafikslag som inte undantas. Därmed behöver den svenska lagstiftningen kompletteras för att ge harmoniserande lagstiftning inom hela kollektivtrafikområdet. Regelverket behöver bli så likvärdigt som möjligt när trafiken avregleras, fragmenteras och blandas. Vissa av EU-förordningarnas regler är dock inte till- lämpliga på lokal och regional trafik och vissa bör ha andra villkor. Ett förslag till vilka artiklar som bör överföras eller ändras i den kompletterande lagstiftningen för stads- och förortstrafik finns i bilagan – Förslag till kompletterande kollektivlagstiftning. Lagstiftningen bör också lägga grunder till trafikslagsöver- gripande samordning av regler och ansvar med resenärernas behov i fokus. Ett hela resan- perspektiv bör prägla lagen och innebära att transportörer måste samarbeta för att underlätta för resenärerna vid byten mellan olika trafikslag. Samarbete behövs inom informa- tion och biljettbokning samt för assistans för funktionshindrade. Lagstiftningen ska i övrigt inte minska möjligheterna till kon- kurrens och individuella erbjudanden. Förslag till kompletterande kollektivtrafiklagstiftning Den svenska lagstiftningen för lokal-, förortstrafik behöver komp- letteras med nedanstående paragrafer ur EG:s förordningar för att ge en gemensam miniminivå jämförbart med EG-förordningarna. Artiklarna hänvisar till förordningen för tågresenärer men lagstift- ningen bör omfatta även buss- och sjötrafik. Ändringar i formule- ringen och förslag till tillägg är gjorda kursivt. Vissa stycken har utgått vilket gör att numreringen haltar. Förslaget gör inte anspråk på att vara juridiskt korrekt utan utgör underlag till vilka bestäm- melser från EG-rätten som bör ingå i svensk lagstiftning. Överstruken text bör utgå ur kompletterande lagstiftning för lokal trafik men kommer att gälla enligt EG-lagstiftning för övrig trafik, se angivna motiveringar. Artikel 5 - Cyklar Transportörer ska ge resenärerna möjlighet att ta med cyklar på fordonen – om så är lämpligt, mot ersättning – om de är lätthanter- liga, om det inte har någon negativ effekt på trafiktjänsten i fråga och om fordonen tillåter. Motivering: Allt fler efterfrågar möjligheten att ta med cykeln för att användas lokalt. Det är ett miljövänligt alternativ och som ökar möjligheten till att använda kollektivtrafiken och bör främjas. Artikel 6 - Förbud mot att frångå och begränsa förpliktelserna 1.Förpliktelser gentemot resenärerna enligt denna förordning får inte begränsas eller frångås, till exempel genom ett undantag eller en begränsande klausul i transportavtalet. 2.Ett transportföretag får erbjuda avtalsvillkor som är förmånligare för resenären än de villkor som fastställs i denna förordning.