sou · GXB371 · 2009-09-03 00:00:00 — 5.bara ändrar en befintlig teknisk regel för att på begäran av EG- kommissionen undanröja ett handelshinder eller när det gäller före- skrifter om informationssamhällets tjänster, ett hinder för den fria rörligheten för sådana tjänster. Det bör understrykas att denna bedömning enligt TBT-förord- ningen läggs på . Tanken är alltså inte att dessa undantag ska inverka på myndigheternas underrättelseskyldighet i förhållande till kollegiet. När tagit emot den föreskrivande myndighe- tens underrättelse enligt 6 § och företagit erforderliga bedömningar ska kollegiet enligt TBT-förordningens 10 § första stycket utföra anmälningar i anslutning till de tillämpliga procedurerna. Den fortsatta handläggningen är beroende av dessa och av vilka reak- tioner anmälan väcker. Anmälan ska som tidigare framgått innehålla inte bara själva utkastet till den tänkta regeltexten utan även det bakomliggande material som är nödvändigt för att förstå och bedöma förslaget. Det torde emellanåt krävas ytterligare upplysningar för att till- godose detta anspråk. Det händer också att kommissionen efter att ha mottagit en anmälan skickar underhandsförfrågningar som inte är att uppfatta som kommentarer eller utgör detaljerade utlåtanden, men som ändå kan vara av betydelse, t.ex. som indikation på att det kan finnas skäl att anlägga synpunkter på den tilltänkta regleringen. Tidsutrymmet för besvarande av sådana förfrågningar är kort. Kollegiet brukar i sådana fall skicka ett brev till den författningsansvariga myndighe- ten och tillställa en kopia därav. Med hänsyn till tidspressen kan det hända att det vad beträffar stannar härvid, så att kansliet inte får vetskap om den följande handläggningen. Det har framkommit viss ovisshet huruvida situa- tioner av detta slag omfattas av TBT-förordningens 10 § andra stycke om att regeringen ska hållas underrättad om meddelanden som kommit in i anledning av anmälan. Om föreskriften innehåller bestämmelser rörande bedömning av överensstämmelse undersöker kollegiet rutinmässigt hos SWEDAC Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i huruvida samråd skett i enlighet med förordningen (2005:894) om teknisk kontroll.28 Den frysningsperiod, under vilken det anmälda föreskrifts- förslaget inte får genomföras, kan påverkas av synpunkterna från kommissionen eller andra medlemsländer. Dessa har efter anmälan som huvudregel på sig att ge synpunkter på om anmält förslag kan ge upphov till handelshinder på den inre marknaden. förlängs när anmälan möter allvarlig invändning från kommissionen eller en annan medlems- stat.29 Det kan också hända att kommissionen avser att vidta eller föreslå vidtagande av harmoniseringsåtgärd på området eller att arbete härmed pågår, varvid perioden i stället förlängs med nio månader.30 Endast om det finns brådskande skäl att genomföra regleringen på grund av någon allvarlig och oförutsebar händelse31 får förslaget genomföras utan att utgången av en frysningsperiod måste avvaktas. Förslaget kan i så fall antas direkt efter det att anmälan har gjorts; anmälningsplikten som sådan föreligger sålunda även i sådana situationer. TBT-förordningens föreskrifter i denna del återfinns i 18 §. Enligt TBT-förordningens 18 § första stycket får en myndighet fatta beslut utan att föreskrifterna om samråd, frysning eller inhämtande av regeringens godkännande (5, 14 och 19 §§) har följts, om det föreligger brådskande skäl på grund av 1.allvarliga och oförutsedda händelser som rör –skyddet för folkhälsan eller allmän säkerhet, djurskyddet eller skyddet av växter och som kräver att en teknisk regel omedel- bart måste antas och sättas i kraft, –skyddet för den allmänna ordningen, särskilt skyddet av minderåriga, och som kräver att en föreskrift om informa- tionssamhällets tjänster måste antas och sättas i kraft, eller 28Se vidare betänkandets avsnitt 7.3. 29Artikel 9.2 direktiv /34/EG och 14 § andra stycket 1–3 p TBT-förordningen. 30Artikel 9.3-4 i direktiv /34 och 14 § andra stycket 4–5 punkterna TBT-förordningen. 3118 § TBT-förordningen och Artikel 9.7 i direktiv /34/EG. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i 2.en allvarlig situation som rör skyddet för det finansiella syste- mets säkerhet och integritet, särskilt skyddet för sparare, investerare och försäkringstagare, och som kräver att en före- skrift om informationssamhällets tjänster måste antas och sättas i kraft. Enligt andra stycket ska myndigheten i underrättelsen enligt 6 § noga ange skälen för att de ifrågavarande åtgärderna brådskar. har i sina verkställighetsföreskrifter (6 §) klargjort att vad kollegiet föreskrivit om underrättelse för anmälan, utredning till underlag för denna samt konsekvensutredning gäller även vid brådskande beslut. Vidare har kollegiet föreskrivit att i underrättelsen för anmälan ska ingående och tydligt anges de skäl som föranleder det brådskande beslutet, varvid särskild tonvikt ska läggas på oförutsebarheten och allvaret i den fara som myndigheten avser att avvärja och nödvändigheten att vidta omedelbar åtgärd. Kommissionen och övriga medlemsstater kan ge synpunkter på förslaget antingen genom att kommentera anmälan32 eller i händelse av mera allvarlig invändning genom att avge ett s.k. detaljerat utlåtande.33 Det är den senare formen av reaktion som förlänger frysningsperioden. Vissa andra förfrågningar har utred- ningen berört under redogörelsen för fort- satta åtgärder. Om de kommentarer som inkommer ska hålla regeringen underrättad. Kollegiet lämnar regeringen underlag för dess svar och sänder i väg dessa. Detta följer av 10 § andra och tredje styckena TBT-förordningen. Bestämmelser om frysning i direktiv /34/EG återspeglas i 14 § TBT-förordningen. Enligt 15 § TBT-förordningen är den föreskrivande myndighe- ten skyldig att på begäran ge det underlag som behövs för att besvara kommentarer, och sådant underlag ska alltid lämnas om ett detaljerat utlåtande har avgetts. 32Artikel 8.2 i direktiv /34/EG. 33Artikel 9.2 i direktiv /34/EG. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Beslutet om de tekniska föreskrifterna Enligt verkställighetsföreskrifter (7 §) ska en myndighet före beslut om en teknisk regel hos kollegiet förvissa sig om att anmälningsförfarandet har fullgjorts och att det inte före- ligger sådana hinder för beslut som anges i 14 § förordningen. Anmälande medlemsstat ska så långt som möjligt ta hänsyn till de kommentarer som getts när den utarbetar det slutliga förslaget.34 brukar erinra härom i brev till den anmälande myndigheten i fall då denna skyldighet följer av direktivet. När förslaget resulterat i gällande föreskrifter, ska också den slutliga texten skickas till kommissionen.35 Regeringens kontroll; begränsningen i föreskrivande myndigheters rätt att besluta tekniska regler Som tidigare anmärkts innehåller TBT-förordningen föreskrifter som är avsedda att tillförsäkra regeringen den yttersta handels- politiska kontrollen över myndigheternas tekniska normgivning. Sålunda ska enligt 12 § första stycket kommerskollegium anmäla till regeringen, om kollegiet finner att en föreslagen regel skulle inverka störande på handelspolitiska förbindelser och får enligt andra stycket i sådant fall underställa regeringen frågan om anmälan ska äga rum. Den bestämmelsen behandlas särskilt längre fram. Även bestämmelsen i 10 § andra stycket om att kollegiet ska hålla regeringen underrättad om inkomna meddelan- den i anledning av en anmälan ska ses i detta ljus. Under rubriken i rätten att besluta tekniska regler m.m. återfinns en till föreskrivande myndigheter riktad föreskrift i 19 § TBT-förordningen, vilken har följande innehåll. 19 § Myndigheten skall inhämta regeringens godkännande innan en teknisk regel beslutas, om regeln avviker från vad som interna- tionellt tillämpas på ett sådant sätt att handeln mellan och andra länder försvåras eller regeln på annat sätt kan störa handelspolitiska förhållande till något annat land eller någon mellanfolklig organisation. Om det är fråga om ett sådant fall som avses i 18 §, skall god- kännande enligt första stycket begäras så snart det kan ske. 34Artikel 8.2 i direktiv /34/EG. 35Artikel 8.3 i direktiv /34/EG samt 9 § TBT-förordningen jämförd med 8 § i verkställighetsföreskrifterna KFS 2008:1. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Denna föreskrift kan betraktas som det kanske tydligaste uttrycket för förordningens funktion att ge regeringen möjlighet att kunna utöva kontroll över regelgivning som kan komma i konflikt med bl.a. de principer för fri rörlighet på inremarknadsområdet som faller under TBT-förordningens räckvidd. Utredningens förslag till förändringar av TBT-förordningen redovisas i avsnitt 9.5. 7.2.5Anmälningsförfarandet beträffande nya standarder Som framgått tidigare (avsnitt 4.4.2) har utvecklingen av den s.k. nya metoden med dess på s.k. harmoniserade standarder baserade regleringsteknik inneburit genomgripande förändringar beträffande standardiseringssystemen inom . Standarder har fått en central roll som komplettering till lagstiftningen. Kommissionens mandat om utarbetande av gemensamma europeiska standarder har medfört att tekniska kommittéer växt fram inom ett stort antal sektorer. I nästan samtliga länder finns numera enhetliga standardi- seringssystem. Antalet obligatoriska regler har minskat, och detalj- regleringen genom standarder har gett både flexibilitet och anpass- ningsmöjligheter i förhållande till den tekniska utvecklingen. Här är procedurerna enligt direktivet 98/34/EG av grundläggande bety- delse. Definition av standard i direktiv /34/EG En standard är enligt direktivets art. 1.6 en teknisk specifikation som har fastställts av ett erkänt standardiseringsorgan för upprepad eller fortlöpande tillämpning, som inte är tvingande och som i egenskap av antingen internationell, europeisk eller nationell standard, är allmänt tillgänglig. I direktivets artikel 1.7–10 återfinns definitioner av begreppen standardiseringsprogram, utkast till standard samt europeiskt resp. nationellt standardiseringsorgan. Bl.a. direktivartiklarna 2–4 och 7 innehåller på standardiserings- verksamhet specifikt inriktade bestämmelser. Det är viktigt att lägga märke till att även standarder kommer att omfattas av bestämmelserna om anmälan, frister m.m. för före- skrifter i allmänhet i den mån de genom nationella föreskrifter ges någon form av bindande verkan genom s.k. hänvisning till standard. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Direktivet skiljer mellan icke-obligatoriska standarder som måste anmälas enligt artikel 2–4 i direktivet och obligatoriska tekniska föreskrifter som måste anmälas enligt förfarandet i artikel 8–10 i direktivet. När en medlemsstat vill göra en standard obligatorisk, måste detta enligt direktivets art. 7 anmälas på förslagsstadiet enligt samma förfarande som gäller för tekniska föreskrifter. I direktivets bilaga I anges de europeiska standardiserings- organen , CENELEC och ETSI och i bilaga II ländernas nationella standardiseringsorgan, för vidkommande SIS – , SEK Svensk Elstandard samt ITS Informationstekniska standardiseringen. För ändring i bilagan II krävas endast meddelande till kommissionen. Dessa organ är erkända europeiska och nationella standardiseringsorgan. Varje land har kontaktpunkter för de delar i 98/34-direktivet som gäller tekniska föreskrifter respektive standarder. Kommerskolle- gium är svensk kontaktpunkt beträffande föreskrifter och sköter kontakterna med kommissionen (generaldirektoratet för näringsliv och industri) på elektronisk väg. Kontaktpunkter för den del som gäller standarder är respektive lands nationella standardiserings- organ dvs. för del SIS, SEK och ITS. De nationella standardiseringsorganen ska tillhandahålla informa- tion om nya nationella initiativ som ska leda till standarder. Kommissionen och de europeiska standardiseringsorganen ska informeras om ett nationellt organ avser att ta fram en standard. Om t.ex. SIS planerar att ta fram en svensk standard måste detta anmälas innan arbetet sätts igång, för att kontrollera att inget motsvarande arbete redan pågår på europeisk nivå. Om så skulle vara fallet får inte det svenska arbetet sättas igång. Av de erkända europeiska standardiseringsorganen har uppgiften att samordna notifieringar om nya standardiserings- projekt. samordnar anmälningsförfarandet och upprätthåller databasen . skickar också ut anmälda standardise- ringsinitiativ till de övriga medlemmarna som får lämna synpunkter Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i och måste beredas tillfälle att delta i det arbete som är tänkt att startas. Förfarandet kan också leda till att man kommer fram till att ett arbete i stället ska sättas gång på europeisk nivå. Den svenska TBT-förordningens bestämmelser på området för stan- darder Direktivets bestämmelser angående standardisering återspeglas endast i ringa mån i den svenska förordningen (1994:2029) om tekniska regler, som har huvudsaklig inriktning på föreskrifter i egentlig mening. TBT-förordningen ger emellertid direktiv till föreskrivande myndigheter om utformningen av tekniska regler med hänsyn till befintlig standard. Enligt dess 4 § ska som framgått en myndighet som avser att ändra eller upphäva en teknisk regel eller utarbeta en ny undersöka om det finns en tillämplig internationell eller europeisk standard på området samt utreda möjligheten att anpassa regeln till denna. Enligt andra meningen bör myndigheten i ett sådant fall utforma regeln så att den är förenlig med standarden. Bestämmelsen motsvarar väsentligen innehållet i 4 och 5 §§ TBT-förordning I anlutning till 4 § TBT-förordning, som motsvarade andra meningen i nu gällande TBT-förordnings 4 § ovan, framhöll föredragande statsrådet föreskriftens utformning som en bör-regel och uttalade bl.a. följande. Detta innebär att en teknisk regel ska utformas så, att den står i överensstämmelse med internationellt eller regionalt överenskomna standarder, om inte särskilda skäl föranleder annat. Med tillämpliga standarder avses t.ex. interna- s.k. ISO- eller IEC-standarder eller standarder som fast- ställts av den europeiska standardiseringsorganen, t.ex. den europeiska kommittén för standardisering , den europeiska kommittén för elektroteknisk standardisering CENELEC eller det europeiska standardisering ETSI. Även nordiska s.k. INSTA-standarder kommer i betrak- tande. Det är att märka att det kan finnas standarder också beträf- fande förfaranden vid provning och kontroll m.m. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Den stående kommittén för tekniska standarder och föreskrifter; 98/34-kommittén Direktivet inrättar ett rådgivande kommittéförfarande; den perma- nenta kommittén för tekniska standarder och föreskrifter (98/34- kommittén), vars ledamöter utses av medlemsstaterna. För behandling av standardiseringsfrågor sammanträder den i särskild sammansättning med företrädare för de europeiska och nationella standardiseringsorganen och vissa andra intressenter. Kommittén behandlar allmänna handelshinderfrågor, frågor om informationsförfarandet för tekniska föreskrifter samt problem som uppkommit genom anmälningar från olika medlemsstater. Det är i 98/34-kommittén som beslut fattas om att ge standardiserings- organ i uppdrag, s.k. mandat, att ta fram standarder inom mer eller mindre avgränsade politikområden i EU. Även mandat avseende stora policyområden, t.ex. tjänsteområdet behandlas. De mandat som beslutas av kommittén lämnas sedan till en eller flera av standardiseringsorganisationerna CENELEC, eller ETSI. Syftar mandatet till att standarden ska användas i gemen- skapslagstiftning enligt den nya metoden publicerar kommissionen en hänvisning till den färdiga standarden i EUT. Standarden är härigenom harmoniserad och får rättslig verkan enligt den gemen- skapslagstiftning som finns i botten. I 98/34-kommitten kan framställas s.k. formella invändningar mot standarder,36 vilka invändningar kan ha stor betydelse för handeln. När en medlemsstat bedömer att en mandaterad standard, avsedd att användas i EG:s lagstiftning, inte uppfyller de grund- läggande säkerhetskraven, kan den nämligen antingen före eller efter att hänvisningen till standarden publicerats göra en sådan formell invändning mot att standarden eller en del av standarden tillämpas. Proceduren tillämpas även vid revidering av standarder som sker fortlöpande. Formella invändningar ska för behandling i kommittén framställas genom ständiga representationen i . 36 En formell invändning innebär sålunda att medlemsstaten gör gällande att standarden är otillräcklig och inte kan användas i direktiv. En formell invändning inverkar inte på standarden som sådan eller dess giltighet, men innebär att den inte bör användas inom ramen i EG-lagstiftning, så att hänvisning till denna standard helt eller delvis ska utgå. Dessa invändningar kan ha stor inverkan på handeln. Se vidare under avsnitt 9.7. Förfarandet återfinns i de enskilda produktdirektiven och regleras närmare i ett Vademecum-dokument från kommissionen samt i det nya övergripande beslutet 768/2008/EG som ingår i varupaketet. Formella invändningar framförs genom ständiga representationen i inför behandlingen i kommittén. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i 98/34-kommittén är sålunda en central, sektorsövergripande kommitté av central betydelse när det gäller standarder. Den sammanträder normalt , varav en eller två gånger i den särskilda sammansättningen. I 98/34-kommittén kommer svenska ståndpunkter och ställningstaganden till standardiseringsmandat på skilda harmoniseringsområden till uttryck, och detta även när frågan tidigare varit föremål för behandling i någon sektorskommitté, t.ex. den stående kommittén på byggområdet eller kommittén för produktsäkerhetsdirektivet. representeras i 98/34-kommittén av utrikesdeparte- mentet genom enheten UD/som därvid bistås av Kommers- kollegium. Den svenska beredningen inför sammanträden i 98/34-kommittén m.m. För beredningen av de svenska ståndpunkterna i 98/34-kommittén svarar enligt en länge etablerad ordning UD/FIMs inremarknads- grupp i samarbete med . Det går till så att UD skickar ut dokument och instruktioner för synpunkter till kontakt- personer på andra berörda departement medan kollegiet gör utskick till andra berörda, dvs. myndigheter, näringslivsorganisa- tioner och standardiseringsorgan. Om förslag till mandat för utarbetandet av europeiska standarder behandlas av kommittén ska de på detta sätt nå ut till bl.a. berörda branscher. Inkomna syn- punkter samordnas sedan och tillförs underlaget för de instruktio- ner som fastställs enligt etablerad ordning för sammanträdet i kommittén. Inför kommittésammanträdena håller kollegiet också ett s.k. förmöte med berörda, då aktuella punkter diskuteras. Slutsatserna från förmötet ger ett kompletterande underlag till regeringsinstruktionen för ståndpunkter på mötet. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i 7.3Bestämmelser angående ackreditering och bedömning av överensstämmelse (teknisk kontroll) Systemet med bedömning av överensstämmelse är avsett att göra det möjligt att kontrollera en produkts överensstämmelse med en viss regel och syftar till att säkerställa att produkten uppfyller de krav som ställs på den. Ackreditering syftar till att säkerställa att den som utför bedömning av överstämmelse är kompetent för uppgiften. Genom förband sig bl.a. att anpassa den svenska lagstiftningen när det gällde teknisk provning och kontroll till avtalets innehåll, vilket innebar ett närmande till förhållandena inom EU. I stället för de tidigare använda riksprovplatserna skulle som huvudregel införas ett öppet system, där kompetensprövade offentliga och enskilda organ kunde konkurrera med varandra om provnings- och kontrolluppdrag. Inslaget av konkurrens mellan kompetensprövade kontrollorgan ansågs skapa goda förutsättningar för ett effektivt system med för- handskontroll. Med ett öppet system ansågs också en bättre samordning kunna uppnås mellan frivillig och obligatorisk bedöm- ning av överensstämmelse. Öppna kontrollsystem infördes även på områden som inte direkt berördes av , det vill säga icke- harmoniserade områden, vilket innebar att gick längre än vad man hade skyldighet att göra enligt . De gällande svenska horisontella författningarna avseende ackreditering och bedömning av överensstämmelse utgörs av lagen (1992:1119) om teknisk kontroll och förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. Dessa författningar utgör den rättsliga grunden för de sektorsövergripande inslagen i det svenska öppna systemet för provning och teknisk kontroll. Författningarna kompletteras av regelverken inom olika sektorer. Ansvarig myndighet är SWEDAC som bl.a. svarar för kompetensbedömning och utnämnande av anmälda och ackrediterade organ samt den kontinuerliga tillsynen över dessa organ. Därtill kommer lagen (1992:1534) om CE- märkning som innehåller bestämmelser om det särskilda märke som visar att en vara är tillverkad i enlighet med de krav som finns i harmoniserad gemenskapslagstiftning. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Den nuvarande svenska regleringen påverkas av förordning (EG) nr 765/2008 och beslut nr 768/2008/EG (se avsnitt 4.4.3 och 4.4.4). Utredningen lägger fram sina förslag till anpassningar i avsnitt 9.3–9.4. Det finns olika sätt att bedöma en produkts överensstämmelse med en regel. Det enklaste – och för leverantören billigaste sättet – är att tillverkaren själv försäkrar att en produkt är tillverkad i överens- stämmelse med reglerna i fråga (tillverkardeklaration). Nästa steg är att kräva att tillverkaren kan uppvisa ett intyg från en utomstå- ende part, t.ex. ett laboratorium eller ett certifieringsorgan. Utfär- dandet av sådana intyg är en tjänst som tillverkaren måste köpa. För att vara säker på att den utomstående parten också är obero- ende och har nödvändig kompetens att utföra sin tjänst, kan slutligen krävas att den utomstående parten också uppvisar ett bevis/fullmakt på att så är fallet, dvs. att denne är ackrediterad.37 För att säkerställa att ackrediteringsorganet som utför ackredite- ringstjänsten också är oberoende och kompetent att utföra ackredite- ring har ett antal internationella procedurer och standarder fastställs gemensamt av ackrediteringsorgan i olika stater.38 Ackreditering är således ett officiellt erkännande av att ett organ är oberoende och kompetent att bedöma överensstämmelse med en viss teknisk regel, dvs. att på ett korrekt sätt kunna genomföra oberoende analyser, provningar, kalibreringar, certifieringar eller kontroller. Ackrediterade organ kan vara laboratorier, certifierings- organ och kontrollorgan. Ett organ som vill bli ackrediterat måste lämna en ansökan därom till SWEDAC som prövar och bedömer om organet uppfyller de krav som ställs i lagen och förordningen om teknisk kontroll och de föreskrifter som SWEDAC har utfärdat för det aktuella området. 37Att ackreditera betyder att ge fullmakt åt någon, (2006). I artikel 2.10 i förordning (EG) nr 765/2008 definieras ackreditering enligt följande: en förklaring från ett nationellt ackrediteringsorgan om att ett organ för bedömning av överensstämmelse uppfyller kraven i harmoniserade standarder och, i förekommande fall, eventuella ytterligare krav, bl.a. de som fastställs i sektorsspecifika program, för att utföra specifika bedömningar av överensstämmelse. 38Det svenska ackrediteringsorganet SWEDAC tillämpar internationell standard enligt ISO/IEC 17011 för sin egen verksamhet och i sitt ackrediteringsarbete tillämpas andra ISO, ISO/IEC eller SS-EN-standarder. Kartläggning av horisontella bestämmelser som rör den inre marknaden i Organet måste även uppfylla de sektorsspecifika myndighets- föreskrifter eller andra krav vilka organet ska arbeta i enlighet med. Att ansöka om ackreditering är avgiftsbelagt.