sou · GXB361 · 2009-07-02 00:00:00 — I paragrafen finns bestämmelser om krav på samtycke av den som sökanden vill adoptera. Bestämmelserna har överförts från 5 § i kapitlets tidigare lydelse. Andra stycket har ändrats. Över- vägandena finns i avsnitt 10.3. I första stycket föreskrivs att den som har fyllt inte får adopteras utan eget samtycke. Av andra stycket följer att ett samtycke enligt första stycket inte behövs om den som sökanden vill adoptera är varaktigt förhindrad att lämna samtycke på grund av en psykisk störning eller något annat liknande förhållande. Undantagen från samtyckeskravet behandlas i prop. 1980/81:112 s. 6 f. och s. 12. Ett undantag från kravet på samtycke när barnet är och det skulle skada barnet att bli tillfrågat, har tagits bort. I paragrafen finns bestämmelser om krav på samtycke av föräldrarna till den som sökanden vill adoptera. Bestämmelserna har överförts från 5 a § i kapitlets tidigare lydelse. Första och andra styckena har ändrats. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. I första stycket har tagits bort en bestämmelse om samtycken vid omadoption. Detta innebär dock ingen förändring i sak. Av 19 § följer att samtyckeskraven vid en omadoption avser dem som har adopterat barnet och inte de biologiska föräldrarna. I andra stycket anges i vilka fall ett samtycke enligt första stycket inte behövs. Stycket har fått en annan redaktionell utformning. Bestämmelsen under punkten 2 har ändrats. En tidigare bestäm- melse om samtycke av särskilt förordnade vårdnadshavare har överförts till 9 §. Av den första punkten framgår att samtycke inte behövs av en förälder som är utan del i vårdnaden. Bestämmelsen är i sak Enligt den andra punkten behövs ett samtycke inte heller av en förälder som är varaktigt förhindrad att samtycka på grund av en psykisk störning. Begreppet psykisk störning används som grundläggande sjukdomsbegrepp inom lagstiftningen om den psykiatriska tvångsvården, straffrätten och civilrätten (se prop. 1990/91:194 s. 39–41). Exempel på psykisk störning kan vara schizofreni, depression och psykisk utvecklingsstörning. Avgör- ande för om ett samtycke krävs är om föräldern på grund av störningen är varaktigt förhindrad att lämna ett samtycke. Det krävs alltså ett samband mellan störningen och förmågan att samtycka. Ett krav på samtycke förutsätter att föräldern på ett någorlunda förnuftigt sätt kan ta ställning till innebörden av ett samtycke och adoptionens rättsverkningar. Enligt den tredje punkten behövs det inte något samtycke av en förälder som vistas på okänd ort. Bestämmelsen är i sak oförändrad. Av paragrafen följer att den som står under vårdnad av en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare inte får adopteras utan dennes eller deras samtycke. Bestämmelsen har överförts från 5 a § andra stycket i kapitlets tidigare lydelse. Frågan berörs i avsnitt 9.4. Det finns inga undantag från samtyckeskravet. Om det har förordnats en särskild vårdnadshavare för barnet, får en adoption alltså aldrig beslutas utan dennes samtycke. Paragrafen berör avtal om ersättning eller underhåll vid adoption. Bestämmelsen har överförts från 6 § andra och tredje stycket i kapitlets tidigare lydelse. En bestämmelse om underhållsbidrag i form av engångsbelopp har tagits bort. Bestämmelserna är i övrigt oförändrade. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Utredningen i ärenden om adoption I paragrafen finns bestämmelser om utredningen i ärenden om adoption. Första och andra styckena har överförts från 10 § i kapitlets tidigare lydelse men har ett väsentligen nytt innehåll. Tredje stycket är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 11.1–11.3. Domstolen ska enligt första stycket se till att ärenden om adoption blir tillräckligt utredda. Genom detta markeras att ärenden om adoption är indispositiva och att domstolen har en utredningsskyldighet. Domstolen har alltså ett eget ansvar för att de omständigheter som kan ha betydelse för domstolens bedöm- ning kommer fram. I detta ligger bl.a. att berörda personers inställning utreds och att de yttranden som bör finnas i ärendet inhämtas. I den allmänna utredningsskyldigheten ligger också att undersöka om ersättning eller bidrag till barnets underhåll har lämnats eller utlovats. Om den som sökanden vill adoptera inte har fyllt , ska domstolen enligt andra stycket uppdra åt socialnämnden att utse någon att genomföra en utredning till grund för domstolens bedömning. Det är inte längre socialnämnden utan den enskilda utredaren som ska lämna yttrande till domstolen. Uppgiften att utse utredare kan delegeras till en tjänsteman i kommunen (se 10 kap. 5 § socialtjänstlagen). Domstolen bör på samma sätt som när det gäller utredningar enligt 6 kap. normalt rikta sin begäran till en enda kommun. Av tredje stycket följer att domstolen får ange riktlinjer för utredningen. Det kan t.ex. handla om att domstolen vid en enskild adoption när barnet har hemvist utomlands vill att utredaren försöker klarlägga föräldrarnas inställning (något som normalt inte ingår i utredarens skyldigheter, jfr 12 § tredje stycket). Domstolen får också bestämma inom vilken utredningen ska vara slutförd och, om det behövs, förlänga . Domstolen ska se till att utredningen bedrivs skyndsamt. En motsvarande bestämmelse finns i fråga om utredningar om vårdnad, boende och umgänge (6 kap. 19 § tredje stycket). I paragrafen, som är ny, finns vissa ytterligare bestämmelser om utredningen enligt 11 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 9.5 och 10.4. Den som genomför en utredning ska enligt första stycket, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning. Detta är ingen nyhet. Det har tillagts att barnet, om det är möjligt, ska ges relevant information och erbjudas den rådgivning som kan behövas. Vilken information som kan vara relevant beror på barnets ålder och mognad. Informationen kan gälla vad en adoption innebär för barnet, vilka konsekvenser barnets inställning kan få och hur adoptionen kommer att gå till. Den rådgivning som kan behövas bör lämnas vid det samtal som utredaren normalt har med barnet. Frågor som kan behöva beröras är t.ex. vilka alternativ som finns till en adoption och vilka konsekvenser en adoption i olika avseenden kan innebära. Uttrycket om det är möjligt tar främst sikte på fall där barnet har hemvist utomlands. Det kan i sådana situationer vara svårt för utredaren att få direkt kontakt med barnet. Det kan också vara så att barnet är för litet för att kunna ta emot information. Av andra stycket följer vidare att utredaren, om det behövs, ska försöka klarlägga inställningen hos barnets föräldrar och särskilt förordnade vårdnadshavare. Utredaren ska också, om det är möjligt, informera om förutsättningarna för och rättsverkningarna av adoptionen och erbjuda den rådgivning som kan behövas. Bestämmelsen är ny. Uttrycket om det behövs innebär att utredaren måste göra en bedömning av behovet i det enskilda fallet. Om det framgår av handlingarna i ärendet att föräldern tydligt har motsatt sig en adoption, behöver utredaren inte vidta några ytterligare åtgärder. Några åtgärder behöver inte heller vidtas om det redan är klart att föräldern har lämnat ett samtycke till adop- tionen, t.ex. genom att underteckna ansökan om adoption. Enligt bestämmelsen ska utredaren försöka klarlägga föräldrar- nas inställning. Utredaren ska vidta rimliga ansträngningar för att få kontakt med föräldrarna. Det kan finnas fall där det inte är möjligt, t.ex. om det inte kan klarläggas var föräldern befinner sig. Utredaren ska, om det är möjligt, vidare informera om förutsättningarna för och rättsverkningarna av adoptionen och erbjuda den rådgivning som kan behövas. Utredarens skyldighet gäller inte om föräldern inte kan nås eller om föräldern inte vill ha information och rådgivning. Rådgivningen kan gälla t.ex. frågor om syftet med adoptionen och eventuella alternativ till en adoption. Även frågor om möjligheterna till en fortsatt kontakt med barnet efter adoptionen kan behöva tas upp. Rådgivningen bör kunna ske vid det möte med föräldern som utredaren normalt har inom ramen för utredningen. Av tredje stycket framgår att utredarens skyldigheter enligt andra stycket inte gäller om barnet har hemvist utomlands eller förts till i syfte att adopteras. I dessa fall har socialnämndens utredare alltså ingen generell skyldighet att klarlägga föräldrarnas inställning eller att ge information och rådgivning till föräldern. Bestämmelsen utesluter dock inte att det i vissa fall ändå kan finnas anledning att ta kontakt med barnets föräldrar, t.ex. om förälderns inställning är oklar och adoptionen inte har förmedlats av en auktoriserad adoptionsorganisation (enskild adoption). Domstolen bör i sådana fall ge ett riktat uppdrag till utredaren (jfr 11 § tredje stycket). Paragrafen, som är ny, innehåller vissa ytterligare bestämmelser om utredningen enligt 11 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 11.4. Enligt bestämmelsen ska utredaren redovisa det som har kommit fram under utredningen för domstolen och lämna förslag till beslut. Den redovisning som ska göras rör allt som kan vara av betydelse för domstolens bedömning. Av särskild betydelse är det att barnets inställning redovisas, men även bl.a. föräldrarnas och andra berördas inställning bör redovisas. Utredaren ska ge förslag till beslut i alla ärenden om adoption. Det finns inte några undantag från detta. Utredarens förslag till beslut ska vara väl motiverat och utredaren bör också lämna en konsekvensbeskrivning, dvs. föra ett resonemang om vad olika alternativ kan innebära för barnet . Paragrafen, som är ny, innehåller en sekretessbrytande bestämmelse vid adoptionsutredningar. Övervägandena finns i avsnitt 11.3. Avsikten är att socialnämndens utredare i ett adoptionsärende ska ha ett fullständigt underlag för sin bedömning av om en adoption är bäst för barnet eller inte. Det kan finnas fall där sökanden, barnet och/eller vårdnadshavaren är bosatta i olika kommuner och där det därför finns upplysningar hos i en annan kommun än den som ansvarar för utredningen i adoptionsärendet. Det kan också vara så att sökanden har flyttat från en kommun till en annan. Det följer då av bestämmelsen att den andra socialnämnden är skyldig att – utan hinder av sekretess enligt 26 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) – lämna upplysningar på begäran av den socialnämnd som avses i 11 § andra stycket eller av den som socialnämnden har utsett att genomföra utredningen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med bestämmelsen i 6 kap. 19 § femte stycket föräldra- balken. Paragrafen innehåller en bestämmelse om reservforum för ärenden som enligt 11 § andra stycket ska handläggas av socialnämnden. Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 11.5. Bestämmelsen avser situationer där en domstol enligt 11 § andra stycket ska ge socialnämnden i uppdrag att utse någon att genomföra en utredning i adoptionsärendet, men där det inte finns någon behörig nämnd enligt svensk rätt. Om barnet eller sökanden vistas i , är det normalt en nämnd i vistelsekommunen som är behörig. Det kan dock i undantagsfall vara så att det inte finns någon anknytning till en viss svensk kommun. Både barnet och sökanden kan ha hemvist och vistas i ett annat land, som det finns internationell behörighet enligt lagen (2010:000) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. I sådana undan- tagsfall ska frågan tas upp av en nämnd i . Paragrafen handlar om inhämtande av yttrande från Migrations- verket. Paragrafen har överförts från 2 § tredje stycket lag men fått ett väsentligen nytt innehåll. Övervägandena finns i avsnitt 11.5. Bestämmelsen tar sikte på situationer där den som sökanden vill adoptera inte är svensk medborgare och saknar permanent uppe- hållstillstånd eller permanent uppehållsrätt i . Bestämmelser om uppehållstillstånd och uppehållsrätt finns i utlänningslagen (2005:716). I de situationer som anges ska domstolen, om det behövs, inhämta ett yttrande från . Ett yttrande kan behövas t.ex. om det finns anledning att misstänka att en adoption är föranledd av att den som sökanden vill adoptera annars skulle vara tvingad att lämna . Det kan också finnas andra omständigheter som tyder på att adoptionen är ett sätt att kringgå de svenska invandringsbestämmelserna. Bestämmelsen innehåller inget formellt undantag för nordiska medborgare. Eftersom nordiska medborgare inte behöver uppehållstillstånd eller uppe- hållsrätt för bosättning i , får bestämmelsen emellertid inte någon betydelse i förhållande till nordiska medborgare. Bestämmelsen utesluter inte att domstolen även i andra fall än de som uttryckligen anges kan ha anledning att inhämta yttrande från . Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om domstolens skriftväxling. Övervägandena finns i avsnitt 12.1. Av första stycket följer att domstolen ska ge den som är förälder till den som sökanden vill adoptera tillfälle att svara inom . Domstolen ska lämna en upplysning om att ärendet kan komma att avgöras även om det inte kommer in något svar till domstolen. I detta ligger att domstolen ska sända över ansökan om adoption till föräldern (se även 22 § lagen [1996:242] om domstols- ärenden i fråga om skriftväxling av andra handlingar). Domstolen ska uttryckligen förklara för föräldern att denne har möjlighet att svara. Det räcker alltså inte att domstolen sänder över den inledande skrivelsen och sedan väntar innan ärendet avgörs. Domstolen får enligt 17 § lagen om domstolsärenden förelägga föräldern att inom yttra sig skriftligen. Enligt andra stycket gäller inte skriftväxlingskravet i tre fall. Enligt den första punkten behöver domstolen inte skriftväxla med föräldern om det saknas anledning att anta att ansökan kommer att bifallas. Bestämmelsen blir tillämplig om det framstår som uppenbart att det inte finns någon grund för adoptionsansökan. Enligt den andra punkten behöver skriftväxling inte heller ske om det inte kan klarläggas var föräldern befinner sig. Detta undantag kan få betydelse bl.a. vid internationell adoption. I dessa fall är det inte ovanligt att det i handlingarna finns uppgifter om att föräldrarna är okända. Även om en sådan uppgift normalt bör kunna godtas, kan det i vissa fall ändå finnas anledning för domstolen att vidta åtgärder för att få fram namn och adress. Detta gäller särskilt om adoptionen inte förmedlas av en auktoriserad adoptionsorganisation (enskild adoption). Även vid nationell adoption kan det i vissa fall stå klart att det inte kommer att gå att få fram en adress, t.ex. om faderskapet inte är fastställt. Enligt den tredje punkten behöver skriftväxling inte ske om det framgår att föräldern samtycker till adoptionen och det är uppen- bart onödigt att föräldern ges tillfälle att svara. Så kan vara fallet om ett samtycke är bifogat till ansökan eller om föräldern har under- tecknat ansökan. Domstolen måste i varje enskilt fall göra en bedömning av om samtycket är tillräckligt klart. Om det finns någon tveksamhet i fråga om samtyckets innebörd eller om det finns anledning anta att samtycket inte är undertecknat av rätt person, bör domstolen skriftväxla enligt huvudregeln i första stycket. Vid internationella adoptioner som förmedlats av en auktoriserad adoptionsorganisation bör domstolen normalt kunna förlita sig på de uppgifter som kommer genom adoptionsorganisa- tionen. Vid enskild adoption kan det däremot finnas anledning att vara mer försiktig vid bedömningen av föräldrarnas samtycke. Enligt tredje stycket gäller det som har sagts om en förälder även den som sökanden vill adoptera, om han eller hon har fyllt (den första punkten). Bestämmelsen tydliggör att den som har fyllt som huvudregel ska betraktas som part och har rätt att ta del av handlingarna i ärendet. Detta utesluter inte att det i vissa fall kan finnas anledning att skriftväxla även med ett barn som är , t.ex. när barnet uttrycker en önskan om detta. Enligt 11 kap. 2 § kan det i en sådan situation förordnas en god man som företräder barnet. Det som har sagts om en förälder gäller även den som är särskilt förordnad vårdnadshavare eller förmynd- are för den som sökanden vill adoptera (den andra punkten). Bestämmelsen utesluter inte att det kan finnas anledning för domstolen att skriftväxla med andra personer än dem som anges i paragrafen. Bestämmelsen är inte avsedd att vara exklusiv. Det kan i vissa fall t.ex. finnas anledning att skriftväxla med en person som har föräldraansvar för barnet i barnets ursprungsstat. I paragrafen, som är ny, finns en hänvisning till lagen (1996:242) om domstolsärenden i de frågor som inte särskilt regleras i 4 kap. . Frågan berörs i avsnitt 12.2. Rättsverkningarna av en adoption I paragrafen finns bestämmelser om rättsverkningarna av en adoption. Bestämmelsen har överförts från 8 § i kapitlets tidigare lydelse. I första stycket har ett tillägg gjorts till följd av ändringarna i 5 § om sambors möjlighet att adoptera. Om en sambo har adopterat den andra sambons barn, ska den som har adopterats anses som sambornas gemensamma barn. Bestämmelsen har också fått en något annorlunda språklig utformning. Detta innebär dock ingen förändring i sak. Bestämmelsen ger, liksom tidigare, uttryck för principen att den som är adopterad rättsligt sett är helt likställd med andra barn (se NJA II 1971 s. 589 f.). Övervägandena finns i avsnitt 13.4. Paragrafen handlar om rättsverkningarna vid en omadoption. Bestämmelsen har överförts från 7 § i kapitlets tidigare lydelse. Ett tillägg har gjorts till följd av ändringarna i 5 § om sambors möjlighet att adoptera. Några mindre redaktionella ändringar har också gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 13.4. Paragrafen, som är ny, anger vem som är vårdnadshavare för ett barn som adopteras av makar eller sambor. Om två makar eller sambor adopterar ett barn tillsammans, får de genom adoptionen gemensam vårdnad om barnet. Bestämmel- sen reglerar också frågan om vårdnad vid en styvbarnsadoption. Om en make eller sambo adopterar den andra makens eller sambons barn, får båda samborna eller makarna genom adoptionen gemensam vårdnad om barnet. Övervägandena finns i avsnitt 7.6. I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse om information till den som har adopterats. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. Bestämmelsen anknyter till de föreskrifter som finns såväl i som om att barnet har rätt till kunskap om sitt ursprung. Bestämmelsen innebär att adoptivföräldrarna så snart det lämpligen kan ske ska upplysa barnet om att han eller hon är adopterad. Om någon har adopterat sin makes eller sambos barn, gäller upplysnings- skyldigheten även maken eller sambon. Det är alltså föräldrarnas gemensamma ansvar att tala med barnet om adoptionen. Föräldrarna får bedöma när barnet har nått en sådan mognad att frågan om adoptionen kan tas upp. Avsikten är inte att frågan ska avhandlas vid ett begränsat tillfälle. Det är för barnets utveckling viktigt att omständigheten att barnet är adopterat är en levande fråga i familjen. Upplysningsskyldigheten gäller även om adoptionen har beslutats av utländsk myndighet (se 11 § lagen [2010:000] om internationella rättsförhållanden rörande adoption). har ett ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett ärende om adoption har avgjorts (5 kap. 1 § socialtjänstlagen). I detta ansvar ligger att stödja föräldrarna så att barnet får nödvändig information. Paragrafen handlar om underhållsbidrag till barn. I andra stycket har några mindre redaktionella ändringar gjorts. I fjärde stycket har en ändring gjorts till följd av att bestäm- melsen i 4 kap. 6 § om underhållsbidrag i form av engångsbelopp har tagits bort. En hänvisning till den bestämmelsen har ersatts av en uttrycklig bestämmelse om hur socialnämnden ska hantera underhållsbidrag i form av engångsbelopp. I sak innebär det ingen förändring. Ändringarna träder i kraft (den första punkten). Enligt övergångsbestämmelsen i den andra punkten ska en socialnämnd som har fått i uppdrag av domstolen att yttra sig i ett ärende om adoption som var anhängigt vid domstolen vid ikraft- trädandet, behålla sin behörighet. Ett pågående ärende ska alltså fortsätta att handläggas hos socialnämnden även om den aktuella nämnden inte skulle ha fått motsvarande uppdrag enligt de före- slagna bestämmelserna. I ett sådant ärende ska socialnämnden yttra sig till domstolen. Den nya bestämmelsen om att socialnämnden ska utse en utredare som ska yttra sig till domstolen gäller alltså inte i ett sådant fall. Övervägandena finns i avsnitt 18. 20.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Paragrafen, som behandlar föräldrapenning vid adoption, har ändrats till följd av ändringarna i 4 kap. . 20.4Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption Paragrafen handlar om myndighets godkännande av utländska avgöranden om adoption. Första och andra styckena har ändrats till följd av den nya lagen (2010:000) om internationella rättsförhåll- anden rörande adoption. Några andra mindre redaktionella ändringar har också gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 16.6.1 och 16.6.2. Paragrafen innehåller en bestämmelse om överklagande av Myndig- heten för internationella adoptionsfrågors (MIA:s) beslut enligt 1 §. Enligt bestämmelsen får MIA:s beslut överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Detta är ett nytt överklagandeförfarande. fick MIA:s beslut överklagas till regeringen. Övervägandena finns i avsnitt 16.6.1 och 16.6.2. 20.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn Paragrafen handlar om bidrag vid adoption. Första stycket har ändrats till följd av det nya 4 kap. . 20.6Förslaget till lag om ändring i föräldraledighets- lagen (1995:584) Paragrafen handlar om rätten till föräldraledighet. Tredje stycket har ändrats till följd av det nya 4 kap. . 20.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:191) med anledning av tillträde till Haag- konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner Paragrafen handlar om socialnämndens uppgifter enligt . Ändringar har gjorts i första och andra styckena. Övervägandena finns i avsnitt 15.3. I första stycket har en språklig justering gjorts. I andra stycket har de tidigare punkterna (a–c) ersatts av nummer. Dessutom har en ny punkt 2 lagts till. Enligt denna punkt är det socialnämnden – och inte som tidigare – som ska vidta åtgärder enligt artikel 16.1 . Bestäm- melsen blir aktuell när ett barn med hemvist i ska adopteras av en sökande med hemvist i ett annat land som är anslutet till . De åtgärder som avses i artikeln är bl.a. att sammanställa en rapport med upplysningar om barnets bakgrund och tillgänglighet för adoption, säkerställa att nödvändiga samtycken har lämnats och fastställa om den tänkta placeringen är till barnets bästa. Bestämmelsen behandlar förfarandet vid omvandling av en svag adoption till en stark adoption. Första stycket har ändrats till följd av det nya 4 kap. . 20.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling Paragrafen handlar om möjligheterna att adoptera utan medverkan av en auktoriserad adoptionsorganisation. Ändringar har gjorts i första stycket. Vidare har två nya stycken tillförts paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 14.4 och 15.2. Av första stycket framgår att den som vill adoptera ett barn från utlandet ska anlita en sammanslutning som avses i 3 §. Bestämmelsen är i sak oförändrad. I andra stycket anges att socialnämnden i enskilda fall, innan barnet lämnar landet, får besluta om undantag från kravet i första stycket. Förutsättningar för detta är enligt den första punkten att adoptionen avser ett släktingbarn. Detta är ingen nyhet. Av tidigare förarbeten framgår bl.a. att även ingifta släktingar omfattas och att hänsyn ska tas till att släktingbegreppet kan vara vidare i andra rättssystem (jfr prop. 1996/97:91 s. 79).