sou · GXB323 · 2009-03-03 00:00:00 — Här kan tilläggas att det är troligt att införan- det av två nya brott och de skärpta tillsynsåtgärder som har föreslagits leder till att antalet anmälda brott ökar något på kort sikt. Förslagen om skärpta tillsynsåtgärder har dock också en brottsförebyggande effekt genom att näringsidkare upplyses om anmälningsplikten och straffansvaret. En utökad och mer effektiv tillsyn är även ägnad att motverka annan brottslighet med anknytning till tobaksvaror, såsom försäljning av smuggelcigaretter. Det kan därför antas att utredningens förslag sammantaget innebär ett mera effektivt brottsförebyggande arbete och att förslagen på leder till minskad brottslighet. Utredningens förslag om möjligheter till samverkan mellan kom- muner och till delegation till anställda i annan kommun ger kom- munerna ökad frihet att organisera tobakstillsynen på ett effektivt sätt som är anpassat till varje kommuns behov och förutsättningar. Detta är positivt för den kommunala självstyrelsen. Enligt utredningens bedömning har förslagen inga konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) I paragrafens första stycke förtydligas att den som lämnar ut tobaks- varor till konsumenter genom legitimationskontroll eller på annat sätt ska förvissa sig om att mottagaren har fyllt . Ändringen syf- tar till att markera att det inte räcker med att man har anledning att anta att en kund är . Om det inte står klart att en kund har uppnått åldersgränsen måste kundens ålder kontrolleras, t.ex. genom att han eller hon uppvisar legitimation. Kan kunden inte visa att han eller hon är får försäljning av tobaksvaror inte ske. Änd- ringen behandlas i avsnitt 10.3. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.5. Bestämmelsen är ny. Genom bestämmelsen införs ett förbud mot att tillhandahålla tobaksvaror till konsumenter på sådant sätt att kunden får tillgång till varorna innan betalning erlagts. Det är i och för sig inte otillåtet att placera tobaksvaror så att kunden själv kan hämta dem. Närings- idkaren måste dock säkerställa att kunden har betalat för varorna innan han eller hon tillåts ta dem. Det är näringsidkaren som har ansvar för att bestämmelsen följs. Om näringsidkaren inte följer bestämmelsen kan tillsynsmyndig- heterna använda sig av de administrativa sanktionerna i 20-21 §§. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.4. Bestämmelsen är ny. Genom bestämmelsen införs ett förbud för en näringsidkare att uppdra åt den som inte har fyllt att ansvara för försälj- ning av tobaksvaror till konsumenter. Förbudet innebär att den som är inte ensam får ansvara för angiven försäljning. Däremot finns inget hinder mot att låta personer som inte har fyllt rent praktiskt sköta försäljningen så länge det finns någon vuxen i tjänst som kan ge erforderligt stöd om konflikt eller andra svårigheter uppstår i samband med försälj- ningen. Det är näringsidkaren som har ansvar för att bestämmelsen följs. Om näringsidkaren inte följer bestämmelsen kan tillsynsmyndig- heterna använda sig av de administrativa sanktionerna i 20-21 §§. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.1 och 10.2. Paragrafens första stycke motsvarar i sak nuvarande 12 c § andra Bestämmelsen har genomgått en språklig ändring som inne- bär dels att lydelsen anpassats till författningsförslaget i övrigt, dels att uttrycket egentillsyn ändrats till egenkontroll. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke är ny. Genom bestäm- melsen förtydligas näringsidkarens personalansvar. Enligt bestämmel- sen ska näringsidkaren ge personal som anlitas för försäljning av tobaksvaror till konsumenter information och det stöd som behövs för att följa tobakslagens bestämmelser. Detta innebär att näringsidka- ren ska säkerställa att personalen får information om bestämmelserna i tobakslagen och att personalen förstår och kan tillämpa dessa bestäm- melser. Personalen ska också ges stöd så att den kan tillämpa regelver- ket. Exempelvis bör personalen ges beredskap för den konfliktsitua- tion som kan uppstå när en påstridig minderårig vill köpa tobaksvaror. Personalen kan också få stöd i själva köpsituationen, t.ex. genom att ha möjlighet att tillkalla annan personal om konflikt eller andra svårig- heter uppstår i samband med försäljningen. I det fallet ett biträde, i avsaknad av information och stöd från näringsidkaren, lämnar ut tobaksvaror till en minderårig bör det finnas ett större utrymme än annars att bedöma gärningen som ringa och därmed fri från ansvar. Om näringsidkaren inte följer bestämmelserna kan tillsynsmyndig- heterna använda sig av de administrativa sanktionerna i 20-21 §§. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.1. I paragrafen finns bestämmelser om anmälan. Bestämmelsen i första stycket överensstämmer delvis med nuva- rande 12 c § första stycket. I bestämmelsen anges numera att en näringsidkare inte får tillhandahålla tobaksvaror för försäljning till konsumenter utan att först ha anmält försäljningen till den kommun där försäljningen ska ske. Lydelsen har sin förebild i motsvarande bestämmelse i 3 § första stycket lagen om detaljhandel med nikotin- läkemedel. Den som bryter mot bestämmelsen kan dömas till ansvar enligt den föreslagna 27 a §. Bestämmelserna i andra och tredje styckena i paragrafen är nya. Bestämmelsen i andra stycket innebär att ett sådant egenkontrollpro- gram som anges i 12 e § första stycket ska ges in i samband med anmä- lan. Till anmälan ska också fogas de övriga uppgifter som behövs för kommunens tillsyn. Ändring av dessa uppgifter ska anmälas till kom- munen utan oskäligt dröjsmål. Exempel på sådana uppgifter är namn och eventuell firma på den som bedriver verksamheten, försäljnings- ställets adress och öppettider samt verksamhetens inriktning (mat- varuaffär, tobaksaffär, etc.). I paragrafens tredje stycke bemyndigas regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att med- dela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas. I paragrafens första stycke punkten 1 d) görs en ändring som utvidgar FHI:s tillsyn till att gälla även de nya bestämmelserna om handel m.m. Se kommentaren till 12 c-12 f §§. I paragrafen regleras den omedelbara tillsynen över tobakslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av tobakslagen. Regleringen av den regionala tillsynen, som finns i andra stycket, har i förtydligande syfte flyttats till en ny paragraf, 19 b § (se nedan). I punkten 2 har uttrycket den eller de nämnder som kommunfull- mäktige bestämmer ändrats till kommunen. Ändringen har ingen saklig betydelse. Att tillsynen inom kommunen utövas av den eller de nämn- der som kommunfullmäktige bestämmer framgår av 3 kap. kommu- nallagen (1991:900). I punkten 2 c) utvidgas kommunens tillsyn till att även avse bestämmelserna om varningstexter m.m. i 9 och 11 §§ när det gäller förhållanden på eller i anslutning till försäljningsställen. Ändringen behandlas i avsnitt 10.12. Enligt punkten 2 utövar polismyndigheten omedelbar tillsyn på samma område som kommunen. Förslaget behandlas i avsnitt 10.10. Avsikten är att den löpande tillsynen i första hand ska ankomma på kommunerna och att polisens tillsyn ska vara subsidiär till denna. Poli- sen kan exempelvis ge kommunen stöd när särskilda svårigheter upp- står men kan också ingripa på egen hand, t.ex. när den uppmärksam- mar olovlig tobaksförsäljning. Hur samarbetet mellan kommunen och polisen ska utformas får utformas lokalt i likhet med vad som gäller vid tillsynen enligt alkohollagen. I 23 a och 23 b §§ finns bestämmelser om underrättelseskyldighet myndigheterna emellan. Paragrafen reglerar länsstyrelsernas tillsyn och motsvarar i huvud- sak nuvarande 19 a § andra stycket. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att länsstyrelsernas tillsyn utvidgas i motsvarande omfattning som kommunernas tillsyn, dvs. till att även avse bestämmelserna om varningstexter m.m. i 9 och 11 §§ när det gäller förhållanden på eller i anslutning till försäljningsställen. Paragrafen överensstämmer med nuvarande 19 b §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.6. Paragrafen är ny och har utformats med 26 kap. 7 § som förebild. Genom paragrafens första stycke ges kommunen rätt att träffa avtal med en annan kommun om att den senare helt eller delvis skall ombesörja kommunens tillsynsuppgifter enligt balken. Med detta avses sådana uppgifter som inte innefattar meddelande av beslut. Exempel på sådana uppgifter som kan komma ifråga är tillsynsbesök, provköp eller olika utredningar av betydelse för tillsynen. I andra stycket ges kommunen rätt att delegera beslutanderätt till anställd hos en annan kommun efter överenskommelse med den kom- munen. I detta ligger att delegation inte kan ske till någon i egenskap av förtroendevald eller till någon som är anställd i ett företag som ägs av kommunen. Av andra stycket framgår också de begränsningar som råder i rätten att delegera. Vissa ärenden kan enligt kommunallagen inte delegeras, t.ex. ärenden av principiell betydelse eller annars av större vikt. Kommunallagens bestämmelser om jäv och anmälan av beslut till nämnd ska tillämpas på den som fattar beslut enligt andra stycket. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.7. Paragrafen är ny. Enligt paragrafens första stycke får kommunen förbjuda en närings- idkare som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning till konsumenter att fortsätta försäljningen om näringsidkaren inte följer bestämmel- serna i tobakslagen. Om förbud är en alltför ingripande åtgärd får kommunen meddela näringsidkaren varning. Kommunen har möjlighet att besluta om förelägganden och förbud, dock ej försäljningsförbud, enligt 20 § och omhändertagande av tobaksvara enligt 21 §. Möjligheten att besluta om försäljningsför- bud eller varning utgör ett komplement till dessa sanktioner. Försäljningsförbud innebär att försäljningen av tobaksvaror måste upphöra . Detta är den mest ingripande åtgär- den som kommunen kan använda sig av. Försäljningsförbud bör därför tillämpas med viss restriktivitet även i de fall försäljning av tobaksvaror till minderåriga har förekommit. Det finns dock inget krav på att kommunen först ska försöka uppnå rättelse genom andra sanktioner innan den beslutar om försäljningsförbud. Det kan inte uppställas några generella riktlinjer för vilka typer av förseelser som bör kunna föranleda försäljningsförbud. Om ett förbud framstår som motiverat beror bl.a. på antalet förseelser och deras allvar, hur ofta de förekommit, om kommunen tidigare för- sökt uppnå rättelse genom andra åtgärder m.m. Det måste sålunda göras en sammanvägd bedömning av allvaret i vad kommunen läg- ger näringsidkaren till last och nödvändigheten av att tillgripa för- säljningsförbud för att förmå denne att i fortsättningen respektera tobakslagens bestämmelser. I de fall det i och för sig föreligger grund för försäljningsförbud, men förbud i det enskilda fallet anses vara en alltför ingripande åtgärd, kan kommunen meddela varning. Varning utgör en möjlig- het för kommunen att markera att den uppfattar en överträdelse som allvarlig, även om verksamheten inte förbjuds. Enligt paragrafens andra stycke ska ett försäljningsförbud vara tids- begränsat. Det får meddelas för av högst . Vid bedömningen av tidslängden kan beaktas exempelvis hur allvarlig överträdelsen är och det men som ett förbud förorsakar näringsidka- ren. Enligt paragrafens tredje stycke gäller ett försäljningsförbud ome- delbart om inte något annat anges i beslutet. I samband med överkla- gande kan inhibition yrkas. I paragrafen görs en ändring såvitt avser vilka myndigheter som får besluta om omhändertagande av tobaksvaror. Ändringen, som behandlas i avsnitt 10.12, innebär att rätten att besluta om omhänder- tagande av tobaksvaror begränsas till de centralt ansvariga tillsynsmyn- digheterna samt kommunen. Vidare ändras paragrafen på så sätt att polisen övertar kronofogdemyndighetens roll när det gäller att lämna andra tillsynsmyndigheter det biträde som behövs vid omhänder- tagande. Ändringen behandlas i avsnitt 10.10. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.10 och 10.12. Ändringarna innebär dels att rätten till tillträde och till att göra undersökningar m.m. begränsas till de centralt ansvariga tillsyns- myndigheterna samt kommunen, dels att polisen övertar krono- fogdemyndighetens roll när det gäller att lämna andra tillsynsmyn- digheter biträde. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.12. Paragrafen är ny. Enligt paragrafen ska kommunen och polismyndigheten underrätta varandra om förhållanden som är av betydelse för deras tillsyn. Det är alltså bara information som är relevant för tobakstillsynen som avses. Exempelvis bör kommunen och polisen informera varandra om konstaterade eller misstänkta överträdelser av bestämmelserna i tobakslagen. Vidare bör kommunen informera polisen om anmälda försäljningsställen och meddelade försäljningsförbud. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.12. Paragrafen är ny och har utformats med 7 kap. 22 § första stycket alkohollagen som förebild. En underrättelseskyldighet gentemot har dock ansetts onödig med hänsyn till att kommunens tillsyn endast omfattar åtgärder på lokala försäljningsställen. Kopia av beslut kan översändas i elektronisk form och behöver inte vara undertecknad med elektronisk signatur. Med beslut avses formellt fattade beslut i enskilda förvaltnings- ärenden, t.ex. föreläggande och förbud. Påförande av tillsynsavgift enligt taxa räknas inte hit. Mottagande av anmälan enligt 12 f § för- anleder i allmänhet inte heller något beslut annat än om närings- idkaren föreläggs att lämna ytterligare uppgifter. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.11. I paragrafens första stycke regleras överklagande av beslut som kommunen fattat enligt tobakslagen eller enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av tobakslagen. Bestämmelsen ändras på så sätt att överklagande av sådant beslut får ske hos allmän förvaltningsdomstol som första instans i stället för som hos . I paragrafen görs ett tillägg med den innebörden att beslut om föreskrift enligt 12 f § tredje stycket, dvs. föreskrift om vilka upp- gifter som ska fogas till en anmälan, inte får överklagas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.7 och 10.8. Innehållet i paragrafen är delvis nytt. Liksom tidigare är det enligt paragrafen kriminaliserat att bryta mot 12 § första och andra stycket, dock ändras straffmaximum från fängelse till fängelse i högst . Enligt paragrafen är det vidare kriminaliserat att uppsåtligen eller av oaktsamhet sälja tobaksvaror i strid med försäljningsförbud. Denna straffbestämmelse är ny. Enligt paragrafens andra stycke är ringa gärning inte straffbar. Utrymmet för att bedöma dessa gärningar som ringa är dock I första hand bör det vara fråga om situationer då gärningsmannen är ett butiksbiträde eller liknande som inte fått sådan information eller stöd av näringsidkaren som anges i 12 e § andra stycket. Bestämmelsen om brott mot 11 § har flyttats till 27 a §. Tredje stycket har flyttats till 27 b §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.1. Paragrafen är ny. Bestämmelsen om brott mot 11 § överensstämmer i sak med motsva- rande bestämmelse i nuvarande 27 §. Enligt paragrafen är det vidare straffbart att uppsåtligen eller av oaktsamhet bedriva försäljning av tobaksvaror utan att anmälan gjorts enligt 12 f § första stycket. Denna straffbestämmelse är ny. Straffbestämmelsen omfattar endast de fall där en näringsidkare bedriver försäljning av tobaksvaror utan att först ha anmält försäljningen till den kommun där försäljningen ska ske. Straffansvar aktualiseras således inte om näringsidkaren fullgjort detta, men inte efterkommit kravet i 12 f § andra stycket att ge in egenkon- trollprogram och de övriga uppgifter som behövs för kommunens till- syn. Om näringsidkaren inte följer detta krav kan tillsynsmyndig- heterna använda sig av de administrativa sanktionerna i 20-21 §§. Enligt paragrafens andra stycke är ringa gärning inte straffbar. Utrymmet för att bedöma gärningen som ringa är begränsat. När det gäller försäljning utan att anmälan gjorts, kan det exempelvis röra sig om situationer då försäljningen avser ett enstaka paket cigaretter eller en enstaka dosa snus och inte särskilda omständigheter moti- verar annat. Paragrafen, som är ny, överensstämmer med nuvarande 27 § tredje stycket. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.9. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förverkande. Enligt paragrafens första stycke får tobaksvaror som varit föremål för brott enligt tobakslagen eller deras värde samt utbyte av sådant brott förverkas, om det inte är uppenbart oskäligt. Ett förverkande förutsätter att den gärning som begåtts är ett brott enligt de principer som 1 kap. 1 § BrB ger uttryck för. Det är dock inte nödvändigt att gärningen har lett till lagföring. Ett förverkande kan alltså ske även om gärningsmannen inte har uppnått straffbarhets- åldern. Med utbyte av brott förstås detsamma som i 36 kap. 1 § BrB. Ett förverkande ska inte ske i de fall där ett förverkande är Om ett förverkande framstår som alltför betungande mot bakgrund av brottet eller om ett förverkande annars är påfallande oskäligt bör förverkande kunna underlåtas eller jämkas till att avse endast en del av ett varuparti eller dess värde. Enligt paragrafens andra stycke gäller, vid förverkande av tobaksvara som varit föremål för brott enligt 12 § första eller andra stycket (bestämmelserna om åldersgräns), inte bestämmelserna i 36 kap. 5 § BrB om hos vem förverkande får ske. Detta innebär att förverkande får ske även hos andra personer än de som anges i nämnda lagrum. Avsikten är att förverkande ska kunna ske inte bara hos den näringsidkare som olovligen lämnat ut tobak utan även hos den som förvärvat tobaken. Av punkten 1 framgår att lagen träder i kraft . Enligt punkten 2 behöver anmälan enligt 12 f § första och andra stycket inte göras om försäljningen anmälts före ikraftträdandet enligt äldre bestämmelser. Detta innebär att den som före ikraftträdandet anmält tobaksförsäljning enligt äldre bestämmelser inte behöver göra ny anmälan som uppfyller de föreslagna kraven. Om tillsyns- myndigheten vill ta del av egenkontrollprogram eller andra uppgif- ter från den som före ikraftträdandet gjort anmälan enligt äldre bestämmelser, kan den förelägga berörd näringsidkare att inge sådant program och sådana uppgifter. Särskilt yttrande av , Generalsekreterare, A Non Smoking Generation (biträdande i utredningen som expert). Kommittén har haft begränsade möjligheter att behandla andra för- slag än sådana som tar sikte på en mer effektiv efterlevnad av för- budet i tobakslagen. Jag förordar att regeringen går vidare med att låta utreda frågan om tillgängligheten till och exponeringen av tobak i butiker. Enligt beslut vid regeringssammanträde skulle en sär- skild utredare göra en översyn av effektiviteten och efterlevnaden av bestämmelsen om åldersgräns för handel med tobaksvaror och därtill anknutna bestämmelser. Översynens övergripande syfte är att så långt det är möjligt förhindra tidiga tobaksdebuter och att minska tobakskonsumtionen för att därigenom förbättra folkhälsan. Det närmare syftet är att möjliggöra en mer effektiv efterlevnad av förbudet i tobakslagen (1993:581) vad avser att sälja eller på annat sätt lämna ut tobaks- varor i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Kommittédirektiven avser Översyn av vissa bestämmelser i tobakslagen i syfte att skydda minderåriga. Utredningens namn anger emellertid en i mina ögon olycklig begränsning av uppdraget - Ut- redningen om tobaksförsäljning till unga. Betänkandet har rub- riken Olovlig tobaksförsäljning. Skälet till denna begränsning är den korta utredningstiden. Re- sultatet blir att regeringen får förslag som enligt min mening visser- ligen inte är felaktiga men i sammanhanget inte alls tillräckligt om- fattande och långtgående. är det enligt lag inte tillåtet att sälja tobak till ungdomar . Det borde alltså inte vara möjligt för elev- erna i årskurs 9 att själva köpa cigaretter eller snus. 2008 visar emellertid att andelen som köper cigaretter själva är fortfarande relativt hög och 2007 var det 48 res- pektive som uppgav detta. För en majoritet tobaks- konsumenter i årskurs 9 är det fortfarande möjligt att själva köpa cigaretter eller snus. Bland flickorna i årskurs nio röker , bland pojkarna I gymnasiets årskurs 2 röker av flickorna medan an- delen pojkar som röker är . Därtill kommer att var fjärde pojke snusar. Denna situation är inget annat än ett misslyckande. Vi vet och det är allmänt känt att tillgänglighet till cigaretter och snus i handeln är en av de mest avgörande för barn och ungdomars tobaksdebut och -vanor. En annan minst lika viktig faktor är priset. Tillgängligheten gör att acceptansen för en beroendeframkallande drog kvarstår såväl i vuxenvärlden som bland barn och ungdomar. Antalet försäljningsställen av tobak borde därför drastiskt minskas. Utredningen belyser inte alls detta. Det finns också en viktig aspekt kring exponering i tillgänglighets- frågan. Flera länder har infört, eller står i begrepp att införa, begräns- ningar så att man bara tillåter försäljning av tobak under disk. Jag, och det nätverk i vilket A Non Smoking Generation ingår, anser att minskad exponering av tobaksprodukter också har ett mycket högt symbolvärde i kampen mot tobaken och den tobaksindustri som lockar unga flickor och pojkar in i ett livslångt och livsfarligt beroende. Det finns skäl att understryka frivilligsektorns roll i det tobaks- preventiva arbetet. Jag instämmer i utredningens påpekande att barn och ungdomars tobaksbruk inte enbart kan lösas genom en aktör eller bara lagstiftningsåtgärder. Frivilligsektorn fyller en mycket vik- tig funktion. Jag vill också framhålla den viktiga roll som hälsoinstitut spelar. Samt att resurserna i tobakspreventiva arbetet är mycket knappa. Jag är övertygad om att inte minst följande av utredningen före- slagna förändringar kommer att få effekt i vårt land: -Nya sanktionsmöjligheter i form av försäljningsförbud och var- ning. -Kommunsamverkan kring avtal om gemensam tillsyn. -Skärpt straff för försäljning av tobaksvaror till personer . -Tydliggörande av kommunens, , polisens och Folk- hälsoinstitutets roll. Men om det övergripande syftet är att så långt som det är möjligt hindra tidiga tobaksdebuter och minska tobakskonsumtionen för att därigenom förbättra folkhälsan, så har regeringen en hel del kvar att ta tag i eftersom utredningen inte har haft möjlighet att ta ett bredare grepp. För som regeringen inte agerar i frågan, blir 50 unga tjejer och killar beroende av tobak! Jag menar att exponering och försäljning av tobak bör begränsas i syfte att skydda minderåriga. Detta bör ytterligare ut- redas. Ds 1995:66 Åldersgräns vid tobaksköp 1984/85:96 med förslag till lag om viten m.m. Prop. 1990/91:175 om vissa folkhälsofrågor 1992/93:185 om tobakslag 1995/96:228 Åldersgräns vid tobaksköp Prop. 1999/2000:124 En ny smugglingslag m.m. Prop. 2001/02:64 Vissa tobaksfrågor 2004/05:118 Tobakskontroll – genomförande av WHO:s ram- konvention om tobakskontroll m.m. 2007/08:17 Nikotinläkemedel i handeln Prop. 2007/08:110 En förnyad hälsopolitik 2007/08:SoU11 En förnyad hälsopolitik Regeringens lagrådsremiss av – Samordnad och tydlig tillsyn av SOU 1990:29 Tobakslag. SOU 2000:91 Hälsa på lika villkor – nationella mål för folkhälsan. SOU 2004:88 Tobakskontroll i internationellt perspektiv. Betänkande av Utredningen om genomförande av WHO:s ramkonvention om tobakskontroll m.m. SOU 2004:100 Tillsyn – Förslag om en tydligare och effektivare offentlig tillsyn. SOU 2006:15 Detaljhandel med nikotinläkemedel. Delbetänkande av Utredningen om detaljhandel med nikotinläkemedel. SOU 2008:85 Straff i proportion till brottets allvar. CAN Rapport nr 107, Drogutvecklingen i . CAN Rapport nr 108 (och ), Skolele- vers drogvanor 2007.