sou · GWB335 · 2009-01-01 00:00:00 — En av skiljelinjerna gick mellan de som ansåg att tjänsterna skulle finansieras av de olika användarna själva och de som ansåg att samhället skulle bestämma att tv ska vara tillgängligt. De senare framhöll som ett föredöme. De flesta brukare uttryckte att lösningen med en separat box uppfattades väldigt primitiv trots att införandet av digital-tv varit känt och planerat under många. Det betyder att man behöver en separat box för varje tv- och videoapparat, en extra fjärrkontroll som man behöver som man även behöver den gamla. Det kostar givetvis mer och komplicerar anläggningen vilket kan ge upphov till problem och försvåra installation och felsökning. Detta gäller för alla användare. Alla instruktioner är skriftliga vilket kan minska tillgängligheten. Även all marknadsföring är skriftlig, det saknas instruktionsvideor, men det finns relativt bra information fördelat på olika webbplatser. Vid diskussionerna var det tydligt att kunskapen om behoven hos användare med funktionshinder och möjligheterna som tekniken tillhandahåller var väldigt olika hos deltagarna. SVT har god kännedom om dessa och har arbetat för att öka tillgängligheten . Men ett av problemen är att det är så många olika aktörer med olika intentioner och intressen Efter den andra workshopen skickade vi ut en enkät med e-post till alla deltagare där vi frågade dem hur de uppfattat sitt deltagande i workshopen. Knappt hälften av deltagarna svarade på enkäten. De sade sig ha upplevt workshopen som produktiv och att de kände sig bekväma i situationen. Kanske är man mer benägen att svara om upplevelsen varit positiv, men den öppna, nyfikna och produktiva känslan delades också av oss som genomförde workshopen. Det var vissa svårigheter med rekryteringen av brukare. Metoden bygger på att deltagarna har egna konkreta 263 erfarenheter. Deltagarna i dessa workshopar var i flera fall mer representanter för en funktionsnedsättning än brukare med egna erfarenheter av digital-tv användning. Några av intressenterna missbrukade tillfället genom att delta mer för egen än för att dela med sig. Men trots detta anser vi som genomförde aktiviteterna att det skapades många konkreta och relevanta förslag. Dessa spände över förslag på lösningar på avgränsade problem till hela komplexa system. Fjärrkontroller är exempel på ett avgränsat problem. Och till de mer komplexa lösningar hör en mobil media-terminal som översatte relevanta delar av tv-programmen så att de blev tillgängliga för alla. Det radikalaste förslaget var kanske inrättandet av ett nytt departement för tv-tillgänglighet. De allra flesta av deltagarna har uttryckt att de lärde sig mycket om verkliga brister och möjligheter när det gäller användning av dagens digital-tv. Fokus låg på tillgänglighet för personer med funktionshinder men många av aspekterna har sin giltighet för merparten av alla användare. Rapport från workshopar om digital-tv, CSC, KTH. Rapport från workshopar om digital-tv, CSC, KTH. , , , , FRÅN CSC, KTH Rósa Gu!jónsdóttir, Rapport från workshopar om digital-tv, CSC, KTH. Digital-tv-övergångens hjälptelefon – statistik Samtal till Digital-tv-övergångens hjälptelefon Maj V17 - 21 Juni V22 - 26 Försäljningen av digital-tv-mottagare 2004-2007 Försäljningen av digital-tv-mottagare 2004–2007 Totalmarknad, antal enheter TV m inb. gjorde vi i vår debut på en scen där de flesta roller var tillsatta . Att vårt gästspel ställde till en viss oreda är vi väl medvetna om. Men oavsett om dialogen har varit skarp så har våra medaktörers åsikter och synpunkter alltid varit viktiga för den process som digital- tv-övergången har inneburit. Därför vill vi i den här rapporten ge dem en chans att kommentera skeendet. Av den anledningen har vi gett frilansjournalisten i uppdrag att intervjua personer som kan beskriva digital-tv-övergången ur ett annat perspektiv än vårt eget. Förhoppningsvis kan läsaren på detta sätt få en mer nyanserad helhetsbild. tretton intervjuer är alla mycket läsvärda, men eftersom utrymmet är begränsat återger vi här i rapportens inledning enbart reflektionerna från de intressenter som vid starten var helt avgörande för projektet. Övriga intervjuer återfinns i början av rapporten. Alla medverkande har varit medvetna om syftet med intervjuerna. Samtliga fick granska och godkänna texterna innan vi på kommissionen fick läsa dem. har arbetat helt självständigt och har utgått från en lista över tänkbara intressanta intervjupersoner; det slutliga valet har dock varit hans eget. och , Ordförande respektive ombudsman, I framgår det att kommissionen skulle ta särskild hänsyn till konsumenters perspektiv och beakta de intressen som konsumenter med särskilda behov kan ha. Tycker ni att har levt upp till de förväntningarna? : Nej, det tycker jag inte, de har varit dåliga på det stöd och den informa- tion som hade behövts vid övergången till de digitala sändningarna. : Man har arrangerat speciella möten där man riktat sig till handikapprörelsen på olika sätt, men inte alls haft någon specialriktad information. Det kommissionen var mest intresserad av var att få veta att det gick att läsa texten så bra som möjligt i den ordinarie informationen. Men det har däremot inte funnits något intresse av att titta på de speciella förutsättningarna som det ändå behöver informeras om. Framför allt är det infor- mation kring applikationen talande textremsa som representanterna för SRF helst hade sett att kommissionen och/eller programbolag och dis- tributörer spridit. : Man skulle önska att någon hade tagit ansvaret för att föra ut budska- pet att det här finns. I och med att ingen tagit ansvar för det, så ringer ju synskadade och an- höriga hit till SRF, så vi har tagit fram ett informa- tionsmaterial. Man behöver en extra box, trådlö- sa hörlurar och en sändare – nästan ingen sådan här digitalbox har hörlursuttag – och så måste man se till att boxarna inte stör varandra. Det skrevs mycket om hur enkel och smärtfri övergången var, men våra medlemmar hade be- hövt rådgivning och praktisk hjälp. kände inte till något om talande textremsa och vad som krävs för att nyttja den. Både SVT och lovade att handlarna skulle informeras. : Det är inte lätt för våra gamla medlemmar att veta hur man gör när man kopplar in den utrustningen, och man klarar heller inte av det om man inte ser. Har ni framfört era synpunkter till ? : Ja, vi har tagit upp det, men om de har uppfattat att vi förväntar oss ans- var av dem, tycker jag är svårt att veta. Hur står sig kommissionens arbete om man till exempel jämför digitalövergången med bytet av pensionssystem ? : Där var vi med mer. Jag var på PPM och tittade på deras webbplats 275 och surfade på den, de lade ner tid på att den skulle vara tillgänglig. Sedan läste de in all infor- mation om fonder på daisy-skivor (talboksformat med omfattande sökbarhet för personer med läshandikapp). har gjort mer insatser ute på fältet, men det har inte fun- nits några instanser att få teknisk hjälp ifrån. : Man har lämnat helt över till individen. Vi har fått stå för informations- spridandet men det är inget självklart. , vd för marknätsoperatören Boxer till , därefter vd för . Det har varit väldigt mycket upp till varje oper- atör att positionerna sig och attrahera kunderna. Kunderna har haft ett stort urval av möjliga erbju- danden på marknaden. Vi (Boxer) tjänade naturligtvis på digitaliseringen, men att välja just Boxer för att marknätet släcks har inte varit någon självklarhet. Vår största tillväxt hade vi året innan släckningen inleddes. Vår affärsidé ut- går inte ifrån att man släcker det analoga nätet, utan från att många vill ha mer tv. Kommissionen och regeringen har kritiserats 276 för att särskilt gynna Boxer. Det är i alla fall inget som vi har känt, vi har inte uppfattat det som att vi har varit gynnade på något sätt. När kommissionen har arrangerat ak- tiviteter så har alla aktörer haft exakt samma möjligheter att informera kunderna. Sedan kan man säga att vi förmodligen har varit mer aktiva än någon annan aktör, men det är ju ett beslut vi tagit själva. Vi har velat investera pengar och an- dra resurser i digital-tv-övergången, men det hade vilken operatör som helst kunnat göra. Regeringen valde att låta en kommission koordinera information och planering av övergången. Var det ett klokt beslut? Det fanns säkert många olika alternativa sätt att sköta informationen kring släckningen. Det bes- lut som regeringen tog - om en kommission med begränsad budget men med ett uppdrag att in- formerar neutralt - har visat sig vara framgångs- rikt. Men informationsinsatserna har inte bara pågått under de här två åren som släckningen pågått utan . Marknätet har varit igång och övriga plattformar har gått ut med stora informationsinsatser i samband med att de digitaliserats. Det är grunden till att det har blivit så lyckat; informationsnivån har varit väldigt hög hos hushållen och framför allt Boxer har investerat mycket pengar på att utbilda personal hos handlarna – så det fanns redan ett stort antal kompetenta säljpersoner som informerade kunderna. Tittar man på de totala investeringarna runtomring övergången för all information, så handlar det om många miljoner. Där ligger mycket av förklaringen till att övergången blev så lyckad. Utifrån detta kan det kännas tämligen motiverat att regeringen tog beslutet att ge kommissionen begränsade resurser för informationen och i huvudsak ett samordningsansvar. , ansvarig för kontakter med kommissionen och före och under övergångens inledning Vi var väldigt rädda för att vi skulle få hela det ekonomiska ansvaret för informationsverksam- heten och vi var bekymrade över att övergången skulle uppfattas som något SVT drivit igenom och var ansvarigt för. Vi hade en väldigt sval och avvaktande attityd både mot Kulturdepartemen- tet och även inledningsvis mot kommissionen. Kommissionen fick inga pengar, utan konceptet vara att andra skulle vara med och ta saker. Sedan lyckades vi få till stånd ett upplägg, vi var med och betalade en del av ett call center. Det var när den arbetsfördelningen satt sig som vi började gå in i arbetet ordentligt. Sedan tog vi ansvar för egna informationsinsatser, vi byggde upp information på webben, sände trailers, bör- jade medverka i informationskampanjerna. Var det nära att SVT beslutade sig för att inte alls medverka till övergången? Vi hade antal möten med kommissionen och hade en avvaktande inställning. Men bestämde vi att vi inte kunde hålla på och obstruera, vi skaffade oss en aktionsplan och därifrån var vi aktiva. Vad menar du med att ni obstruerade? Obstruktionen bestod i att vi ville hålla tillbaka kravet på att vi skulle bidra ekonomiskt till (Digital-tv-kommissio- nens huvudsekreterare) försökte vigga oss på pengar. Jag har hört talas om ett möte på ? (Se även intervjun med , TV4) Det handlade om hur tågordningen för släcknin- gen skulle läggas upp. och jag hade väldigt mycket kontakt . Det var genom hans och mitt arbete som SVT 277 och TV4 gick in så tungt, vi dikterade villkoren för och kommissionen. Den inledande diskussionen handlade bland an- nat om i vilken ordning sändarna i det analoga marknätet skulle släckas. SVT ville, i motsats till och , att proc- essen skulle inledas i en storstad, helst – jag sa att om vi börjar i så vet vi att vi klarar resten. Dessutom befarade SVT att det kunde bli besvärande att , och , de orter som ingick i den första släck- ningsomgången, själva anmält intresse att vara först med helt digitala marksändningar. och hans kolleger hade kontakt med de politiska ledningarna i kommunerna och kon- staterade att deras drivkrafter snarare bottnade i näringspolitiska än i mediepolitiska hänsyn. Varför var det viktigt för er att känna till kommunernas drivkrafter? För att få kommunerna aktiva och ta tag i frågor utifrån perspektiv som vi tyckte var viktiga. För oss var det till exempel viktigt att de skulle mobilisera och kommunernas konsumentväg- ledare. Vi frågade oss hur det skulle bli för gamla människor, hur de kommunala bostadsbolagen säkerställde distributionen i sina nät, hur skolorna hanterade övergången. Märktes det sedan att kommunerna hade andra drivkrafter än de som ni värdesatte? Jag uppfattade inte det, man fick inriktning på att lösa vardagsproblemen för medborgarna. Det blev ett starkt medieintresse, inte minst från lo- kalpressen. Från att initialt ha haft tveksamma artiklar, gjorde de sin bevakning till en variant av 278 public journalism; lokaltidningarna ställde upp på medborgarnas sida, de hjälpte till för att det skulle bli så bra som möjligt. Jag var med när bjudit in till sista nat- ten med gänget vid släckningen av den sista analoga sändaren i . Alla tog adjö av varan- dra, men jag sa att kommissionen inte borde sluta, utan i stället ombildas till en mpeg-4-kommission. För nu när det finns ännu effektivare kodningste- knik i marknätet står vi ju inför nästa stora förän- dring. Det är en viktig sak att notera att i och med övergången har vi kommit in i den digitala eran för hushållen, och den präglas av att det inte finns några slutliga lösningar. är tv-mottagning stadd i lika snabb omvandling som användningen av mobiltelefonen och datorn. Ett av största hoten vi kan få är att folk tror att de löst tv-mottagningen när de köpt platt-tv med in- byggd mpeg-2-mottagare. Givetvis måste vi tänka på vår business i första hand och med tanke på att det är ett monopol i marknätet och vi missgynnas av det, har det varit viktigt för oss att man får ut att det finns olika al- ternativ. Vi har velat ha större fokus på att det finns alternativa sätt att ta emot digital-tv. Där har vi haft kritik mot . Mest synpunkter har vi haft på ett press- meddelande där man presenterade godkända boxar för marknätet. Vi reagerade starkt, för det var inte det enda valet konsumenten kunde göra, det fanns andra valmöjligheter och boxar. Kommissionens pressmeddelande som skickade ut hade rubriken 7 boxtips för dig som ska fortsätta titta på marksänd tv och fick och ytterligare nio aktörer – satellit-, kabel- och bredbandsdistributörer samt programbolag – att gemensamt formulera en de- battartikel som publicerades i och branschtidningen : Ända sedan kommissionens start har arbetet fokuserats helt och hållet på att informera svenskarna om att de bör ta emot digital-tv via marknätet. Från första början har övriga företag i branschen tvingats kämpa för att se till att svenskarna informeras om de alternativ de har att tillgå när deras analoga tv-signal släcks. Talsvarsgrejen (se intervjun med , Viasat) och pressmeddelandet var det vi hade mest kritik kring. Annars tycker jag ändå att sa- marbetet med kommissionen har funkat ganska bra. Jag tycker att vi under tidens gång har fått ett bättre samarbete. I vissa fall har jag haft syn- punkter på vad de sagt i pressen, och då har jag tagit det med den personen direkt. Har kommissionen gått er till mötes när ni haft synpunkter? Ja, jag tycker det. Självklart tycker vi att de borde ha fokuserat mer på de olika distributions- formerna för digital-tv. Störst fokus har legat på marknätet. har vi sett att det kommer nya tjänster med HDTV som ställer jättestora krav som vi ser att marknätet inte klarar oavsett om det är analogt eller digitalt. kom- mer många som valt marknätet därför att gå över till satellit och det man kan känna oro för är att tv-tittarna känner sig lurade. När de har gjort in- 279 vesteringarna kommer det ytterligare ny teknik, HDTV och andra , och jag kan väl känna att det finns en oro för att de ska få en negativ bild av digital-tv. Men det är ingen kritik jag kan rikta mot kommissionen i sig, för de har inte haft upp- draget att informera om ny teknik. Generellt har den ökade mängden information om digital-tv under övergången varit av godo för satellit- och kabeloperatörerna, anser , trots att mycket handlat om att gå över från marksänd analog till marksänd digital-tv. Infor- mationen har lett till en generellt mognare marknad med konsumenter som ställer högre krav. Vi har givetvis gynnats av att det varit fokus på branschen. Men vi har också blivit mer granskade av media än vad vi skulle ha blivit an- nars. Man har fokuserat på avtalsvillkor och prissättning som jag inte tror att man skulle ha gjort innan. Den stora vinnaren var ju Boxer, det är de som har tagit den stora kakan vad gäller kunder. , distributionsdirektör på under större delen av digital-tv-övergången och huvudansvarig för kontakterna med kommissionen Enligt hade TV4 tre grundin- ställningar till digitalövergången: Bolaget såg det som sin uppgift att hjälpa till, man såg en kommersiell potential i att få fler abonnenter till 280 TV4:s betalkanaler och dessutom var övergången en användbar bricka i det ständigt pågående maktspelet med . Det är klart att vi såg att det skulle uppstå en väldigt stor potential för att växa på betal-tv-sidan, och att marknätet naturligtvis skulle bli en relevant motvikt till ComHem och satelliterna. Om man bortser från det ständigt pågående tuppandet med , så fanns det ett genuint intresse för att det skulle finnas kvar en distributionsväg som inte styrdes av kommersiella intressen. Vi tyckte att det skulle finnas ett banverk, en neutral distributionsform – sedan kan man förstås diskutera om staten eller Boxer verkligen är neutrala. agerade som om det var TV4:s plikt och förban- nade skyldighet att medverka till övergången. Jag led med kamraterna på Digital-tv-kommis- sionen som skulle genomföra den med en Indirekt försökte staten på så sätt välta över en del av ansvaret på ett kom- mersiellt, börsnoterat bolag. I min värld avgjor- des släckningen när vi gjorde vår (exklusiv restaurang i ). Allt hade gått i stå: vi vägrade medverka, SVT bråkade, det var ett jävla liv. Vi var tvungna att lösa den här frågan så vi bokade en hel dag. Först kom SVT dit och jag och gjorde upp om hur vi tyckte att släck- ningen skulle starta och hur och vad vi skulle medverka i. När vi var klara och överens kom . hade bestämt ett enda datum för den första släckningen men vi tyckte att vi skulle dela upp datumen. Vi frågade om det var tekniskt möjligt och fick svaret att de inte hade några synpunkter. kom Digital-tv- kommissionen och vi förklarade att det inte längre fanns utrymme för särskilt många fler överraskningar från deras sida. Sedan blev det mer samarbete, de förstod att det inte var någon bra idé att diktera villkoren. Vi tyckte det var ok att vara med, men ville inte bli behandlade som barnungar som inte får vara med och bestämma. Var det aktuellt för TV4 att helt avstå från att medverka till övergången? Inte som genomtänkt strategi och alternativ, mer i så fall av frustration efter vissa möten. Men efter Källhagen blev det annorlunda med veck- omöten som var rena arbetsmöten om hur vi bäst gör det här tillsammans. Skulle det ha sett annorlunda ut om kommis- sionen haft andra förutsättningar? Man präglas alltid av resultatet och jag tycker att och har gjort kanonjobb utifrån de förutsättningar som gavs. Jag är rätt stolt över att ha varit med om att genomföra en så stor förändring så smidigt. Och det kanske var smart av att inte ge kommissionen mer pengar. Om de hade fått mer hade de inte känt sig tvingade att jobba på det här sättet, inte samarbetat med TV4 och SVT. , ämnesråd på och knuten till som expert. När föddes tanken på att genomföra digital- tv-övergången via en kommission? Ganska tidigt stod det klart att det inte skulle vara en parlamentarisk utredning, utan snarare fem vise män, folk med lite olika bakgrund som själva skulle kunna bidra, men också fungera som samordnare. Det är klart att tankarna gick lite grann till högertrafikkommissionen en gång i världen. Man ville ha någon som kunde fungera som något slags katalysator eller samordnare. Tittade ni konkret på erfarenheterna av högertrafikomläggningen 1967? Nej, det gjorde vi väl inte. Det man kunde förstå var att högertrafikomläggningen, utan jäm- förelser i övrigt, var en mycket mer omfattande process, med en massa olika ansvarsområden som behövde samordnas för att det skulle bli av. Här var det väl inte fullt så många, men det fanns , programbolagen och det fanns de- taljhandeln. Det var ju inte så att vi från början visste exakt vad som skulle ta mycket eller lite av kommissionens tid. Fanns det andra alternativ, till exempel att låta en myndighet ta ansvaret? Tanken måste ha funnits, typ Post- och telesty- relsen, Radio- och tv-verket, men jag tror att det var ganska många som menade att en sådan här kommission skulle ha bättre förutsättningar. har ju gett uttryck för stor ovilja mot digital-tv-projektet, de har skrivit i olika sammanhang att det ur frekvenssynpunkt är ön- skvärt att inte alls marksända tv. Så det kanske inte var den myndigheten man i första hand ville göra till trädgårdsmästare. I sin första årsrapport påtalade kom- missionen att man tilldelats för små medel, att man riskerade att inte klara uppdraget fullt ut om man inte fick större resurser. Hade ni tänkt fel här på departementet? Dels är det väl normalt att alla som har en up- pgift vill ha större resurser, det är ingen ovan- lighet. Men visst, det var ganska tydligt att de som började jobba på kommissionens kansli är informatörer som hade jobbat med olika infor- mationsprojekt tidigare. Mitt intryck var att de hade haft betydligt större resurser i de tidigare 282 de hållit på med. Det har varit en svårighet att finansieringen av kommissionen har fått tas ur de utredningsmedel som finns i . Det här var ingen vanlig of- fentlig utredning, så man har nog frestat ganska hårt på de pengatillgångar som finns där. Sett ur det perspektivet har kommissionen fått mycket pengar, men sett ur ett annat perspektiv, om man tänker att man skulle ha gjort en stor reklam- kampanj, så har man haft lite pengar. Det tog säkert ett litet tag innan kommissionen kom fram till hur man skulle jobba. Uppgiften har ju varit att samordna information, inte att sköta all information själv. Det var säkert en del diplomatiskt arbete innan man kom fram till bra samverkansformer med dem som är huvudintressenterna. Det tog sin tid. Men det har gått rätt så bra. Och det innebär att man helt enkelt har fått dem att ta ett större ekonomiskt ansvar än de från början hade tänkt Jag tror att det här har varit ganska lärorikt för kansliet, de har lärt sig arbeta på annat sätt, utan jättemycket pengar. Har det varit lärorikt för er på departemen- tet? Det har varit lärorikt för alla här. Det är ju ett väldigt stort projekt och det var ju inte givet från början hur det skulle gå. På många håll fanns det nog en stor fruktan inför det här projektet. Jag vet inte om man insåg att om man inte hade gjort allt det här, så hade man fått ett mycket större problem längre fram. Det var så mycket som kunde ha gå snett. Vad till exempel? Massvis med saker. Om vår fromma förhoppning var fel och det inte kom några boxar, om mottag- ningen inte hade blivit bättre utan mycket sämre för många, om det hade kraschat på något vis, om det hade blivit så starkt tryck att man hade sagt att nu tar vi en paus i processen. Om det hade gått åt helsike på och man blivit så rädda att man sagt att nu skjuter vi upp nästa etapp till efter valet. Vad hade hänt då? Det hade varit realistiskt att de partier som varit emot det här hade gått ut i valrörelsen och sagt att om ni röstar på oss så stoppar vi det här. Det hade inte varit någon konst att återställa de analoga sändningarna på , i och i . Det är lätt att inse att socialdemokraterna var rädda för att det här skulle bli en valfråga. Gick det att spåra någon nervositet hos de två kulturministrar som höll i övergången, och ? Det fanns en oro. Man såg väl framför sig att de som gillar tv och som tycker det är bra att betala för många kanaler, de har redan skaffat sig det här, för dem är det en självklarhet och själva övergången betyder ganska lite för dem. Men de som inte tycker att tv är särskilt intressant, som inte vill betala för kanaler, som är nöjda med vad de har haft, för dem är det här något utifrån kom- mande, någonting obehagligt.